Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. 01.07.2019 року за вх.№ 5085 Акціонерне товариство КБ « ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23.12.2013 року в сумі 42870,10 грн. та 1921 грн. в повернення судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем, належним чином взятих на себе зобов`язань, визначених вищевказаним кредитним договором. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 14.05.2019 року має заборгованість - 42870,10 грн.. 2. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не надав. ІІ. Заяви і клопотання. 2.1. Від представника Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 5) та заява про отримання процесуальних документів в електронному вигляді (а.с. 6). 2.2. В позовній заяві зазначено про те, що позивач не заперечує про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с.4 ). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3.1. Представник позивача в судове засідання не з`явився. 3.2. Відповідач будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суд не сповістив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що представник позивача та відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленими в судове засідання не з`явилися, поважності причин своєї неявки не повідомили, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). 3.5. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Як вбачається із змісту позовної заяви, 23.12.2013 року [PERSON] звернувся до АТ КБ « ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву № б\\н від 23.12.2013року згідно якої отримав кредит у розмірі 23 000 .00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та став клієнтом банку ідентифікувавшись та ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг згідно якої отримав кредит в розмірі 23000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок . Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав і станом на 14.05.2019 року має заборгованість - 42870,10 грн., яка складається з наступного: 22513,74 грн. - заборгованість за тілом кредита; 6981,37 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 10691,15 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 166,22 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штрафи відповідно по пункту 2 1 1 7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 2017.62 грн. - штраф (процентна складова). V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] залишити без задоволення виходячи з наступних міркувань. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. За правилами статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, АТ Комерційний банк «Приватбанк» зазначав, що 23.12.2013 року [PERSON] став клієнтом Банку, ідентифікувавшись та ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг й підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг згідно, якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав і станом на 14.05.2019 року має заборгованість - 42870,10 грн., яка складається з наступного: 22513,74 грн. - заборгованість за тілом кредита; 6981,37 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 10691,15 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 166,22 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штрафи відповідно по пункту 2 1 1 7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 2017.62 грн. - штраф (процентна складова). Так, при зверненні до суду з позовом позивачем було надано копію Анкети-заяви від імені [PERSON] , копію його паспорту, а також витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Разом з тим, доказів про те, яку саме кредитну картку просив видати відповідач, та що саме ці Умови та Правила діяли на момент укладення договору про надання банківських послуг з відповідачем Банком, суду не надано, а вказані витяги підпису відповідача не містять. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17) зазначається, що в такому випадку неможливо застосовувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком при зверненні до суду з позовом Умови та Правила надання банківських послуг разом із Заявою не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Основними засадами цивільних відносин в ст. 3 ЦК України закріплені, зокрема, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність. За таких обставин, правові підстави для стягнення з відповідача на користь Банку відсотків за користування кредитними коштами та штрафів, які не визначені в підписаній відповідачем Заяві, відсутні. Також, з наданої до суду Анкети-заяви відповідача неможливо встановити, яку кредитну карту він бажає оформити, і що ним було отримано кредитну картку із встановленням кредитного ліміту. Не надано суду доказів перерахування на кредитний рахунок відповідача коштів як про те зазначає позивач, тип кредитної картки та строк її дії, а сам по собі розрахунок заборгованості не є беззаперечним доказом отримання клієнтом банку кредитних коштів. Також в анкеті-заяві відсутня і відсоткова ставка кредиту, в зв`язку з чим доводи позивача про зазначення в анкеті-заяві відсоткової ставки не заслуговують на увагу. Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами - письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст.77). Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПКУ України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За змістом ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем всупереч вимогам ч. 5 ст. 177 ЦПК України, не надані докази, які б свідчили про виявлення відповідачем бажання оформити кредитну картку із встановленням кредитного ліміту, не було надано доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником. На підтвердження своїх позовних вимог, банком надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 23.12.2013 року. Надавши правову оцінку даному доказу суд вважає, що такий розрахунок не може вважатися належним та допустимим доказом з урахуванням того, що він не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, а є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер у контексті ціни позову. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не містить даних про вид договору, реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість. Крім того, розрахунок не містить підпису відповідальних осіб та не скріплений печаткою банку, а відтак не може бути належним та допустимим доказом у справі. Виписок із особового рахунку відповідача про рух коштів на ньому суду не було надано. Розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, не може підтверджувати існування боргу, так як він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших операцій. Відповідно до ч. 2 ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. У позовній заяві уповноваженим представником позивача висловлено клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача. Заявляючи у відповідності до вимог ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи за її відсутності особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. Крім того, відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо заявлених позовних вимог, не є підставою для звільнення від доказування у відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України. За вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом письмових доказів переконують суд про відсутність обставин, за яких даний позов підлягав би до задоволення.

Outcome: dismissed