Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Істон ІІ [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про виділ в натурі частки у праві спільної часткової власності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що набула право приватної власності на 36/100 часток житлового будинку № 3 з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по вул. Східній в с. Струмівка Луцького району Волинської області, відповідно до договорів дарування від 25 квітня 2013 року, 26 квітня 2015 року, 13 січня 2015 року, які посвідчені приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] На підставі вказаних договорів дарування було здійснено реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок та видано витяги з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Іншим співвласником є [PERSON], яка є співвласником 64/100 частки. Впродовж багатьох років між співвласниками був встановлений фактичний порядок користування будинком, а саме: [PERSON] користувалась приміщеннями: 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, а інші співвласники приміщеннями: 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, згідно технічного паспорта. Фактично вказаний будинок розділений на дві ізольовані квартири. [PERSON] користуючись тим, що вона, як співвласник не проживає в будинку, користується будинком в цілому, при цьому чинить їй, як співвласнику перешкоди в користуванні та доступі до будинку. В добровільному порядку відповідач не погоджується на поділ часток в натурі. Посилаючись на вищенаведене, просить суд виділити в натурі частину житлового будинку № 3, який розташований по вул. Східній в с. Струмівка Луцького району Волинської області, відповідно до належної їй 36\\100 частки у праві спільної часткової власності, згідно з висновком № 0-76 судової будівельно-технічної експертизи від 30 червня 2015 року Волинської торгово-промислової палати. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представники відповідача позов не визнали, просили суд в його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Істон ІІ [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі частки у праві спільної часткової власності підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 25 квітня 2013 року позивач набула право приватної власності на 12/100 часток житлового будинку № 3 з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по вул. Східній в с. Струмівка Луцького району Волинської області, що підтверджується договором дарування укладений 25 квітня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] 26 квітня 2013 року на підставі договору дарування Істон ІІ Н.М. набула право приватної власності на 12/100 часток житлового будинку № 3 з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по вул. Східній в с. Струмівка Луцького району Волинської області, що підтверджується договором дарування укладений 25 квітня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] 13 січня 2015 року позивачу було подаровано 12/100 часток житлового будинку № 3 з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по вул. Східній в с. Струмівка Луцького району Волинської області, що підтверджується договором дарування, укладений 13 січня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, згідно зазначених договорів має наступні характеристики: А-1 житловий будинок житловою площею 62,5 кв.м., загальна площа будинку 90,8 кв.м., в- погріб, б прибудова, Б-1 літня кухня-гараж, В-1 сарай, Г-1 сарай, б -1 сарай, 1-1 огорожа, Д- колодязь. Таким чином, позивач є співвласником 36/100 частин вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Як встановлено з договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 05.04.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу [PERSON], відповідач [PERSON] купила 52/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Струмівка по вул. Східній, 3 Луцького району Волинської області. Цілий житловий будинок А-1 (шлакобетонний) житловою площею 54,6 кв.м. На земельній ділянці розташовані такі господарські та побутові будівлі та споруди сарай-літня кухня-гараж - Б-1. 02 вересня 2008 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину спадкового майна з 48/100 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул. Східній, 3 в с. Струмівка, Луцького району Волинської області. Жила площа цілого житлового будинку становить 62,5 кв.м., загальна площа 90,8 кв.м. На земельній ділянці розташовані такі господарські та побутові будівлі та споруди: погріб в, літня кухня-гараж Б-1, огорожа 1-1, колодязь. Таким чином, відповідач є співвласником 64/100 частин вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Як передбачено, ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до вимог ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як передбачено вимогами ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно п.6\~Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 року «Про застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»\~при вирішення справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частку будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення. Як вбачається з висновку № О-76 судової будівельно-технічної експертизи, складеного Волинською торгово-промисловою палатою 30 червня 2015 року, розподіл в натурі будинковолодіння по вул.. Східній, 3 в с. Струмівка, Луцького району Волинської області в частках 36/100 до 64/100 частин будинковолодіння (виділ в натурі 36/100 частин) з метою обладнання окремих ізольованих квартир можливий за умови проведення запропонованих експертом переобладнань будинку. Як встановлено з пояснень сторін та технічного паспорта на нерухоме майно, впродовж багатьох років між співвласниками був встановлений фактичний порядок користування будинком, а саме: [PERSON] користувалась приміщеннями: 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, літньою кухнею-гаражем (Б-1),а інші співвласники, як відчужили свою частку позивачу, приміщеннями: 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, які згідно технічного паспорта на нерухоме майно позначені, як квартири №2 та №1 відповідно. Враховуючи висновок судово-будівельної експертизи та доданого до нього варіанту розподілу, встановленого порядку користування приміщеннями між сторонами, суд приходить до висновку, що слід провести поділ в натурі вищевказаного будинковолодіння, виділивши першому співвласнику:приміщення в житловому будинку: 1-1 - площею 9,1 кв.м, 1-2 площею 4,7 кв.м, 1-3 площею 16,2 кв.м., 1-4 площею 16,1 кв.м., 1/3 огорожі (1-1). Другому співвласнику: приміщення в житловому будинку: 2-1 - площею 5,5 кв.м, 2-2 площею 9,0 кв.м, 2-3 площею 13,8 кв.м., 2-4 площею 18,5 кв.м., літню кухню-гараж (Б-1), 2/3 частин огорожі (1-1), згідно з висновком № 0-76 судової будівельно-технічної експертизи від 30 червня 2015 року Волинської торгово-промислової палати. При цьому, згідно з висновком № 0-76 судової будівельно-технічної експертизи від 30 червня 2015 року, передбачається виконання наступних переобладнань і будівельних робіт по влаштуванню двох ізольованих квартир: двом співвласникам: влаштувати автономні мережі електропостачання, опалення, газопостачання, водопостачання, каналізації. Першому співвласнику згідно висновку зазначеної експертизи необхідно здійснити наступні переобладнання: закласти цеглою дверний проріз між приміщеннями 1-1 і 1-2; демонтувати ванну та умивальник в приміщенні 1-2; влаштувати перегородку із дверним прорізом в приміщенні 1-2 таким чином, щоб утворилися запроектовані приміщення 1-2* (коридор -1,6 кв.м.) і 1-2 ** (санвузол із сидячою ванною 2,9 кв.м.); влаштувати дверний проріз в приміщення 1-2*, переобладнати приміщення 1-1 в кухню-вітальню; влаштувати подвійні вхідні двері в приміщення 1-1, згідно з висновком № 0-76 судової будівельно-технічної експертизи від 30 червня 2015 року Волинської торгово-промислової палати. Другому співвласнику: переобладнання відсутні. Згідно даних технічного паспорта на житловий будинок та як зазначено у висновку судової експертизи прибудова б, сарай б1, сарай В-1, сарай Г-1, побудовані [PERSON] самочинно, а тому самочинно побудовані будівлі в розподіл будинковолодіння не включені. Пунктом 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року за №7\~„Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» передбачено, що у справах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до\~ст. 119 ЦК\~ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Відповідно до висновку № 0-76 судової будівельно-технічної експертизи від 30 червня 2015 року Волинської торгово-промислової палати, грошова компенсація за відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальні частки будинковолодіння, становить 45\~187, 41 грн., які одержує перший співвласник. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача Істон ІІ [PERSON] 45\~187, 41 грн. грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки в будинковолодінні. Як передбачено п.3 ч.1 ст. 215 ЦПК в мотивувальній частині рішення суду зазначаються мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти. Представники відповідача в судовому засіданні позов заперечили з тих підстав, що згідно довідки-характеристики Волинського обласного бюро технічної інвентаризації та на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 05.04.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу [PERSON], відповідачу [PERSON] перейшли у власність приміщення 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, літня кухня-сарай Б-1, які становлять 52/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Струмівка по вул. Східній, 3 Луцького району Волинської області, тому, на їх думку, зазначені приміщення не є обєктами спільної часткової власності та не повинні бути враховані при виділі в натурі частки позивачу. Проте, суд не погоджується з такими твердженнями представників відповідачів, адже, як вбачається з п.1 договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 05.04.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу [PERSON], відповідач [PERSON] купила 52/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, а не конкретно визначені приміщення, як про це зазначають представники відповідача. Зазначеним договором також передбачено, що у користування покупця, тобто відповідача, переходять кімнати 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, літня кухня-сарай Б-1. На думку суду, вказаним договором був встановлений порядок користування приміщеннями, якими користувався продавець, а не виділення в натурі та перехід права власності на конкретно визначені приміщення. Як зазначено в Постанові Верховного суду України від 03.04.2013 року у справі № №6-12цс13, що встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них. Відтак, домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю, оформлена нотаріально посвідченим договором, є обов'язковою для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння і користування спільним майном. Що ж стосується існуючої у співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені у ст. ст. 364, 367 ЦК України, як способи реалізації цієї правомочності при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обовязковою. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 788 гривень, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі - 788 гривень.

Outcome: approved