Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 14 квітня 2021 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (далі відповідач), третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни, головного державного виконавця Шумського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Романюка Романа Володимировича з вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 2. Позов обґрунтований тим, що 08.04.2021р. їй надійшов виклик державного виконавця, в якому повідомлялося, що в провадженні Шумського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження № 65013137 від 01.04.2021р. з примусового виконання за виконавчим написом № 3679 від 01.03.2021р., виданим приватним нотаріусом Головкіною Я.В. Позивача було зобов`язано з`явитися до виконавця 13.04.2021р. щодо сплати боргу або надання документів про сплату. Після звернення позивачем до державного виконавця Романюка Р.В. із заявою про отримання копій документів виконавчого провадження, нею було отримано копію виконавчого напису. Спірним виконавчим написом приватного нотаріуса від 01.03.2021р. року вирішено стягнути із позивача на користь ТОВ «Веллфін», заборгованість в розмірі 78900 грн. 50 коп. за кредитним договором №323782 від 12.12.2017р., що складається із 78000 грн. 50 коп. суми заборгованості та 900 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом, на підставі якого на даний час здійснюється примусове виконання вказаної заборгованості. Позивач в позовній заяві зазначає, що 12 грудня 2017 року між ТОВ «Веллфін» та нею укладено в електронній формі кредитний договір № 323782, який нотаріально не посвідчувався, що на її думку вказує на факт невідповідності спірного виконавчого напису законодавству. Позивач вважає, що виконавчий напис повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням вимог законодавства. З цих підстав позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 01.03.2021р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрований в реєстрі за № 3679, про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», заборгованості в розмірі 78900 грн. 50 коп. Також, просить стягнути з відповідача, окрім витрат позивача на сплату судового збору 908 грн., 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, з яких: за зустріч, консультацію клієнта, узгодження правової позиції - 500 грн., за підготовку та подання позовної заяви - 5000 грн., за підготовку та подання клопотання - 500 грн. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовчий розгляд на 19 травня 2021 року. 4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2021 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до судового розгляду по суті на 08 червня 2021 року. 5. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Собчук В.К. не з`явилися, однак в матеріалах справа наявні заяви, про слухання справи у їх відсутність із повним підтриманням позовних вимог. 6. Відповідач ТОВ «Веллфін» явку свого представника в жодне судове засідання не забезпечив, будучи належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи, клопотань чи заяв до суду не надсилав, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст. 128, ст. 130 ЦПК України для повідомлення відповідача про розгляд його справи, про що в матеріалах справи мається рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. 7. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. та головний державний виконавець Шумського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Романюк Р.В. належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Письмових пояснень щодо предмету позову від них до суду не надходило. 8. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 9. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 10. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. 11. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 12. Відповідно до вимоги про стягнення заборгованості за договором позики вбачається, що ТОВ «Веллфін» інформує [PERSON] про утворення заборгованості за Договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів на загальну суму 78000 грн. 50 коп, яка утворилася станом на 02.03.2020р. та пропонує у зручний спосіб сплатити існуючу заборгованість. 13. З виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 01.03.2021р., зареєстрованого в реєстрі за № 3679 вбачається, що з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» стягнуто 78900 грн. 50 коп. за кредитним договором №323782 від 12.12.2017р., що складається із 78000,50 грн. суми заборгованості та 900 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом, на підставі якого на даний час здійснюється примусове виконання вказаної заборгованості. 14. Як вбачається із заяви про відкриття виконавчого провадження № 1789/03/21 від 25.03.2021р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» звернулося до Шумського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з вимогою про прийняття до виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. №3679 від 03.03.2021р. 15. Факт відкриття головним державним виконавцем Шумського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Романюком Р.В. виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 3679 від 01.03.2021р. підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 65013137 від 01.04.2021р. 16. Відповідно до виклику державного виконавця від 01.04.2021р. вбачається, що [PERSON] запропоновано з`явитися до виконавця 13.04.2021р. щодо сплати боргу або надання підтверджуючих документів про сплату. ІV. Оцінка Суду. 17. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 18. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. 19. Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 20. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 21. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 22. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 23. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 24. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 25. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02. 2012 року № 296/5. Згідно вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. 26. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадку і в порядку, встановлених законом. 27. В ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат» зазначено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. 28. Таким актом, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5. 29. За приписами п. 19 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як виконавчі написи. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. 30. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. 31. В ч. 1 ст. 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 32. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» № 2 від 31.01.1992р. при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. 33. З тексту Виконавчого напису вбачається, що при вчиненні оспорюваної нотаріальної дії приватний нотаріус керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та посилався на п. 2 Переліку документів, за якими стягнення проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, згідно якого для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п.3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. У провадженні Київського апеляційного адміністративного суду перебувала на розгляді справа № 826/20084/14 про визнання незаконною та не чинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме: - п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; - доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основними зобов`язаннями до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Як вбачається зі змісту постанови від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду прийшла до переконання, що запропоновані оскаржуваною постановою КМУ зміни у процедурі вчинення виконавчих написів нотаріусами на кредитних та іпотечних договорах створюють можливість при наявності злого умислу, недбалості чи з інших причин кредитору та/чи його посадовим особам або пов`язаним із ними третім особам, незаконно заволодіти коштами або майном як боржників так і інших громадян України, шляхом введення в оману нотаріуса, який

Outcome: approved