Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Квартира №38 в будинку №1 «б» по вулиці Весніна академіка в місті Запоріжжі належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва №2216 про право власності на житло від 28.10.1998р., виданого Ленінською райадміністрацією Запорізької міськради. 17.07.2014р. [PERSON] померла. У встановлений законом строк позивачка звернулася із заявою про прийняття спадку до приватного нотаріуса [PERSON], однак, постановою від 12.05.2015р., нотаріус відмовила позивачці у вчиненні нотаріальних дій, т.я. у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме, на квартиру №38 в будинку №1 «б» по вулиці Весніна академіка в місті Запоріжжі. Крім того, в написанні прізвища матері позивачки та її сестри в свідоцтві про народження, а також, в написанні імя по батькові їх батька є розбіжності, яки виникли при перекладі з російської мови на українську. Тому, позивачка [PERSON] /дівоче прізвище [PERSON]/ [PERSON], рідна сестра [PERSON], звернулася до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин з сестрою та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, т.я. сестра не залишила заповіт, а позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті сестри. Позивачка, громадянка [PERSON], в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена завчасно. Її інтереси в судовому засіданні представляла [PERSON], за нотаріально посвідченою довіреністю від 28.07.2014р., яка підтвердила позовні вимоги позивачки та наполягала на їх задоволенні. 3-я особа по справі - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно, позивачка по справі у встановлений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадку після смерті рідної сестри [PERSON], померлої 17.07.2014р. Наданими запитами було встановлено, що спадкодавець не залишила заповіт, а позивачка є єдиною спадкоємицею після її смерті. Однак, через відсутність на руках позивачки оригіналу свідоцтва про право власності на спадкову квартиру, та через розбіжності в написанні прізвища матері та імя по батькові їх батька у свідоцтвах про народження сестер [PERSON] та [PERSON] /дівоче прізвище [PERSON]/ О.М., нотаріус відмовила позивачці у вчиненні нотаріальних дій постановою від 12.05.2015р. Заслухавши представника позивача, 3-ю особу по справі приватного нотаріуса [PERSON] та оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав: квартира №38 в будинку №1 «б» по вулиці Весніна академіка в місті Запоріжжі належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва №2216 про право власності на житло від 28.10.1998р., виданого Ленінською райадміністрацією Запорізької міськради /а.с.18/, що також, підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно /а.с.17/ та відомостями, зазначеними в технічному паспорті на квартиру /а.с.19-20/. 17.07.2014р. [PERSON] померла /а.я.5/. У встановлений законом строк позивачка [PERSON] /дівоче прізвище [PERSON]/ О.М., громадянка [PERSON], звернулася із заявою про прийняття спадку після смерті рідної сестри [PERSON], до приватного нотаріуса [PERSON], однак, постановою від 12.05.2015р. /а.с.23-24/, нотаріус відмовила позивачці у вчиненні нотаріальних дій, т.я. у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме, на квартиру №38 в будинку №1 «б» по вулиці Весніна академіка в місті Запоріжжі. Крім того, в написанні прізвища матері позивачки та її сестри в свідоцтві про народження, а також, в написанні імя по батькові їх батька є розбіжності, яки виникли при перекладі з російської мови на українську. Нотаріус [PERSON] підтвердила в судовому засіданні доводи щодо відмови позивачці у вчиненні нотаріальних дій, при цьому, нотаріус завірила суд в тому, що отриманими відповідями на її запити було встановлено, що спадкодавець [PERSON] не залишила заповіт, а позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті сестри. Відповідно довідки МКП «Основаніє», за адресою: м.Запоріжжя, вул.Весніна академіка, буд.1 «б», кв.38, проживала та була зареєстрована тільки [PERSON], 1951р. народження /а.с.86/. Як встановлено в судовому засіданні, є розбіжності в написанні прізвища матері та імя по батькові батька сестер [PERSON] та [PERSON] /дівоче прізвище [PERSON]/ О.М. у їх свідоцтвах про народження /а.с.9-10/. Однак, експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/111-а від 18.03.2015р. встановлено, що розбіжності в документах, наданих позивачкою, виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм при міжмовному перетворенні через посередництво записів, а простою мовою: при перекладі з російської мови на українську: «Зайкина» на [PERSON], та «Винидиктович» - на Виндивтович /а.с.25/. Саме через ці розбіжності у позивачки виникли труднощі в оформленні права власності на спадкове майно. Суд вважає, що позивачка та її представник довели в судовому засіданні факт родинних відносин позивачки із її рідною сестрою [PERSON], померлою 17.07.2014р. Крім того, позивачка просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, яким є квартира №38 в будинку №1 «б» по вулиці Весніна академіка в місті Запоріжжі, в порядку спадкування за законом після смерті сестри, посилаючись на те, що після її смерті, позивачка є єдиною спадкоємицею, яка у встановлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадку. Факт звернення позивачки з заявою до приватного нотаріуса [PERSON] підтверджується нотаріальною справою, копію якої було надіслано нотаріусом на адресу суду /а.с.33-82/ та поясненнями самого нотаріуса в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст.1258, 1262 ЦК України, після смерті сестри, позивачка є єдиною спадкоємицею за законом другої черги, як сестра спадкодавця, тому, вона має право на спадкування майна за законом, а саме, на квартира №38 в будинку №1 «б» по вулиці Весніна академіка в місті Запоріжжі, яка визнана спадковим майном, що належало спадкодавцю [PERSON] на момент її смерті. Ці обставини були підтверджені в судовому засіданні і ніким не спростовані на момент розгляду справи у суді. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обовязків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Право власності в України повинно спиратися на певний титул /правовстановлюючий документ/, для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Згідно вимог ст.16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Таким чином, обраний позивачкою спосіб захисту її прав передбачений законом і відповідає йому. З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що вимоги позивачки ніким не оскаржені, суд дійшов висновку, що її вимоги, на яких наполягає представник, є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони підтверджені представленими по справі доказами та поясненнями 3-ї особи. Тому,

Outcome: approved