Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

На підставі кредитно-заставного договору № VIUWA800000291 від 30 липня 2008 року [PERSON] та Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» перебувають у договірних правовідносинах. Предметом застави за цим договором вказано автомобіль HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, з об`ємом двигуна 2,0, № кузова KMHJN81BP7U648004, номерний знак [NUMBER]. Позивач з 29 березня 2012 року є власником автомобіля HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, чорного кольору, об`ємом двигуна 2,0, № кузова KMHJN81BP7U648004, що має реєстраційний номер [NUMBER]. В листопаді 2017 року при спробі відчуження автомобіля позивачу стало відомо, що той є об`єктом обтяження за кредитно-заставним договором № VIUWA800000291 від 30.07.2008. Вважаючи, що його автомобіль не міг бути предметом кредитно-заставного договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], позивач 22 грудня 2017 року звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою від 09 січня 2018 року позов було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків (а.с. 24-25). 25 січня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче провадження (а.с. 60). Після остаточного визначення позовних вимог, позивач просив: 1) визнати недійсним кредитно-заставний договір № VIUWA800000291 від 30.07.2008 в частині визначення предметом застави автомобіля HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, чорного кольору, об`ємом двигуна 2,0, № кузова KMHJN81BP7U648004; 2) зобов`язати ПАТ КБ «ПриватБанк» звернутися із заявою до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про вилучення з державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження автомобіля HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, чорного кольору, об`ємом двигуна 2,0, № кузова KMHJN81BP7U648004, зокрема, записів, вчинених Дніпропетровською філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в реєстрі 01.08.2008 за № 7674220, та зміни до запису від 11.06.2013; 3) стягнути з відповідачів понесені судові витрати у вигляді сплачених 1280 гривень судового збору та 5 тисяч гривень витрат на надання правової допомоги. Ухвалою суду від 18 травня 2018 року справу призначено до розгляду по суті (а.с. 184). В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнену позовну заяву підтримав, суду пояснив, що у березні 2012 року ним у м. Києві був придбаний автомобіль HYUNDAI\~TUCSON\~2007\~року випуску.\~Даний автомобіль\~він зареєстрував\~на себе\~29\~березня 2012\~року.\~В листопаді\~2017\~року він\~мав намір\~відчужити автомобіль,\~однак під\~час оформлення\~документів дізнався,\~що він\~є обєктом\~обтяження за\~кредитно-заставним\~договором.\~Тепер йому\~відомо,\~що за\~період з\~2007\~року до\~2017\~року \~ автомобіль HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску з № кузова KMHJN81BP7U648004 неодноразово ставився на облік і знімався з обліку, в тому числі і ним особисто, жодного разу не було виявлено факт наявності обтяжень. Вважає себе добросовісним набувачем, який тепер позбавлений можливості вільно розпоряджатися своєю власністю. Просить скасувати арешт на автомобіль, а з відповідачів стягнути понесені ним витрати у звязку зі зверненням до суду. Представник позивача за довіреністю (а.с. 95) [PERSON] позов свого довірителя також підтримав, суду пояснив: 29.03.2012 [PERSON] зареєстрував за собою право власності на автомобіль HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску з № кузова KMHJN81BP7U648004, отримав номерний знак [NUMBER] і свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії САК № 56007. Однак, при укладенні договору відчуження цього автомобіля в листопаді 2017 року, [PERSON] стало відомо, що цей автомобіль обтяжений заставою на підставі договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] від 30 липня 2008 року. Це обтяження внесено до відповідного Державного реєстру Дніпропетровською філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 01 серпня 2008 року за № 7674220 і змінене цим реєстратором 11 червня 2013 року. Однак, цей автомобіль HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску з № кузова KMHJN81BP7U648004 та номерним знаком АВ9616АМ не міг бути предметом кредитно-заставного договору між відповідачами у цій справі, оскільки: по-перше, з 25 травня 2007 року по даний час за номерним знаком АВ9616АМ зареєстровано автомобіль ВАЗ-111930, 2007 року випуску; по-друге, станом на день укладення договору цей автомобіль був зареєстрований за [PERSON], а свідоцтво про реєстрацію ТЗ з указаними в кредитно-заставному договорі реквізитами (серії АВС № 028573) також видано на прізвище [PERSON] Оскільки відповідачем [PERSON] не спростовано, що він підписував умови кредитно-заставного договору, а також не оскаржувалися у встановленому порядку окремі положення цього Договору щодо визначення предмету застави, вважає, що він є належним відповідачем у цій справі і на рівні з іншим учасником договірних правовідносин має нести відповідальність у вигляді відшкодування судових витрат. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, суду пояснив, що підписував кредитно-заставний договір від 30 липня 2008 року, але ніколи не був власником автомобіля HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску з № кузова KMHJN81BP7U648004 та номерним знаком АВ9616АМ, не користувався ним та навіть ніколи не бачив його. Тому не заперечує проти задоволення вимог про визнання договору недійсним в частині визначення предметом застави цього автомобіля та проти скасування обтяжень на цей автомобіль, але не вбачає своєї вини, а тому не визнає вимогу про стягнення з нього судових витрат. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] (а.с. 115-117) зазначив, що на час укладення його довірителем кредитно-заставного договору з Мурованокуриловецьким відділом ЗАТ КБ «Приватбанк» у останнього вказаного автомобіля не було і не могло бути, оскільки на той час авто було власністю громадянина [PERSON], який не був ні поручителем по кредитному договору, ні його стороною. Із отриманих від Банку документів вбачається, що вчинялися якісь шахрайські дії, бо в один і той же час в м. Вінниці підписувався договір із [PERSON], у м. Могилів-Подільський [PERSON] реєстрував за собою придбаний у [PERSON] автомобіль, а в смт Муровані Курилівці отримував кредитні кошти. З цього приводу [PERSON] звертався до правоохоронних органів, а тому просив звільнити його довірителя від сплати судових витрат на підставі п. 3 ст. 136 ЦПК України, посилаючись на його хворобу та його скрутне матеріальне становище, та п. 3 ч. 3 ст. 141 ЦПК України. Представник\~ відповідача \~ ПАТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю (а.с. 94) [PERSON] у\~ судове засідання не зявився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце проведення судового засідання (а.с. 188), про причину неявки до суду не повідомив. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України було ухвалено про проведення судового засідання за відсутності представника ПАТ КБ «ПриватБанк». Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до\~ висновку, що позовні вимоги\~ [PERSON] підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №VIUWA800000291 від 30 липня 2008 року. Відповідно до пункту 6.1 Договору в заставу Банку надано автомобіль марки HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, чорного кольору, об`ємом двигуна 2,0, № кузова KMHJN81BP7U648004, номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії АВС № 028573. Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК № 56007 (а.с. 10) та інформації територіального сервісного центру № [NUMBER] у Вінницькій області (а.с. 42-43), з 29 березня 2012 року власником автомобіля HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, чорного кольору, об`ємом двигуна 2,0, № кузова KMHJN81BP7U648004, що має реєстраційний номер [NUMBER], став позивач [PERSON] В листопаді 2017 року при спробі відчуження автомобіля позивачу стало відомо, що той є об`єктом обтяження за кредитно-заставним договором № VIUWA800000291 від 30.07.2008 (а.с. 145-159) між ЗАТ (тепер - ПАТ) КБ «ПриватБанк» та [PERSON]. З оглянутої в судовому засіданні інформації Територіального сервісного центру № 0544 (а.с. 41,42-43) вбачається, що автомобіль HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, чорного кольору, об`ємом двигуна 2,0, № кузова KMHJN81BP7U648004, був придбаний [PERSON] в торговельній організації в розстрочку, 24.05.2007 автомобіль було поставлено на облік в Могилів-Подільському МРЕВ Вінницької області та присвоєно реєстраційний номер [NUMBER] та видано свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії АВС № 028573 на імя [PERSON] 30.12.2009 вказаний автомобіль було знято з реєстрації для реалізації, а 30.01.2009 в торговельній організації на підставі довідки-рахунок № ДДР577870 його придбала [PERSON] і їй було видано номерний знак [NUMBER]. 17.08.2010 власник зняла автомобіль з реєстраційного обліку для реалізації. Після цього 27.01.2012 в Києво-Святошинському МРЕВ [PERSON] вище вказаний автомобіль знову знято з обліку для реалізації. А 29.03.2012 на підставі довідки-рахунок № ДПІ121997 автомобіль HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, чорного кольору, об`ємом двигуна 2,0, № кузова KMHJN81BP7U648004 в Немирівському МРЕВ м. Немирів Вінницької області позивач зареєстрував на своє імя. Отже, з вищевказаної інформації слідує, що при здійсненні ряду угод купівлі-продажу вищевказаного автомобіля, останній неодноразово перевірявся співробітниками МРЕВ на предмет наявності обтяжень чи інших заборон щодо його відчуження. Факту наявності обтяжень на вказаний автомобіль жодного разу не було виявлено. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, [PERSON] придбав автомобіль на законних підставах і являється добросовісним набувачем автомобіля HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, чорного кольору, об`ємом двигуна 2,0, № кузова KMHJN81BP7U648004. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Таким чином, непорушність права власності є беззаперечною. Однак, з дослідженого в судовому засіданні кредитно-заставного договору №VIUWA800000291 від 30.07.2008 вбачається, що власником заставного автомобіля HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, чорного кольору, об`ємом двигуна 2,0, № кузова KMHJN81BP7U648004, державний номер [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АВС № 028573 від 30.07.2008 є позичальник [PERSON] Проте, ця обставина спростована позивачем отриманою з Територіального сервісного центру 0544 (м. Тульчин, вул. Леонтовича, 55 А) інформацією (а.с. 41, 42 і 44). Так, за вказаним державним номерним знаком АВ9616АМ з 25.05.2007 до теперішнього часу зареєстровано автомобіль ВАЗ 111930, 2007 року випуску, сірого кольору № кузова ХТА 11193070015490, який на момент укладання договору, між ПАТ КБ «Приватбанком» та [PERSON], належав [PERSON]; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії АВС № 028573 було видано на прізвище [PERSON], а за [PERSON] транспортних засобів не реєструвалося та на даний час не зареєстровано. Застава є способом забезпечення зобовязань; в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про заставу»). Право застави виникає з моменту укладання договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Реєстрація застави не повязується з моментом виникнення права застави та впливає на чинність договору застави (ст.16 Закону України «Про заставу»). Згідно ст.9 Закону України «Про заставу», законом чи договором передбачається перебування заставленого майна у володінні заставодавця, заставодержателя або третьої особи. Статтею 11 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодавцем при заставі майна може бути його власник, який має право відчужувати заставлене майно на підставах, передбачених законом, а також особа, якій власник у встановленому порядку передав майно і право застави на це майно. Як вбачається із досліджених судом матеріалів кредитно-заставного договору № VIUWA800000291 від 30 липня 2008 року, з невідомих причин обєктом застави визначено автомобіль HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, чорного кольору, об`ємом двигуна 2,0, № кузова KMHJN81BP7U648004, який на момент укладення цього Договору належав на праві власності іншій особі - [PERSON], що не є стороною договору. Згідно частинам 1 і 5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Оскільки позивачем беззаперечно доведено, що кредитно-заставний договір № VIUWA800000291 від 30 липня 2008 року в частині визначення предмета застави не відповідає вимогам закону, порушує інтереси сторін договору та його як добросовісного набувача, а мета застави у даному випадку не може бути досягнута шляхом, наприклад, забезпечення вимог кредитора заставою, суд прийшов до висновку, що вимога про визнання недійсним кредитно-заставного договору № VIUWA800000291 від 30.07.2008 в частині визначення предметом застави автомобіля HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, чорного кольору, об`ємом двигуна 2,0, № кузова KMHJN81BP7U648004 є обґрунтованою і підлягає до задоволення. Згідно з ч.ч. 3 і 4\~ст. 577 ЦК України\~застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень\~Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобовязань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяження рухомого майна реєструється в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація обтяжень рухомого майна проводиться з метою забезпечення виконання зобовязань і захисту прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна та надання в інтересах цих осіб інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна. 01 серпня 2008 року о 15:47:26 за №7674220 на підставі договору застави автотранспорту, № VIUWA800000291 від 30.07.2008 Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України вказаний автомобіль було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а 11 червня 2013 року до цього запису реєстратором вносилися зміни (а.с. 11). Відповідно до\~статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~взаємні права та обовязки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Отже, факт реєстрації обтяження рухомого майна заставою має вагоме публічне значення, оскільки дозволяє усім заінтересованим особам виявити наявність чи відсутність такого обтяження, що дозволяє захистити інтереси субєктів при укладенні правочинів щодо цього майна. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 586 ЦК України\~заставодавець має право відчужувати предмет заставу, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Аналогічна за змістом норма міститься в ч.2\~ст. 17 Закону України «Про заставу». У силу\~ст. 27 Закону України «Про заставу»\~застава зберігає силу, якщо за однією із підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Із витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 54292545 від 12.12.2017 (а.с. 11) вбачається, що термін дії обтяження автомобіля HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, чорного кольору, об`ємом двигуна 2,0 із № кузова KMHJN81BP7U648004 до 11 червня 2018 року. У звязку з накладанням на автомобіль обтяження, [PERSON] як добросовісний набувач не може в повній мірі використовувати своє право власності на автомобіль, оскільки позбавлений права розпоряджатися власністю. Тому, виникає необхідність у скасуванні обтяження автомобіля HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, чорного кольору, об`ємом двигуна 2,0 із № кузова KMHJN81BP7U648004. Згідно ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача. З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм наявні всі необхідні належні і допустимі докази про порушення зареєстрованим обтяженням 01.08.2008 за №7674220 (змінене 11.06.2013 року) права [PERSON] на належний йому транспортний засіб, а тому його вимоги про припинення обтяження та виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Представником відповідача заявлено клопотання про звільнення [PERSON] від сплати судових витрат на підставі ч. 3 ст. 136 ЦПК України. На ствердження таких обставин стороною відповідача [PERSON] надано довідку Попелюхівської сільської ради № 147 від 18.05.2018 про відсутність у нього у власності чи користуванні земельних ділянок (а.с. 142), інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 143) про те, що він не є підприємцем. Однак, суд не вважає ці обставини доказом скрутного матеріального становища [PERSON], оскільки відповідач є молодою, фізично здоровою людиною, має авторитет у селі (а.с. 144), а тому має можливість працевлаштуватися і отримувати від офіційної роботи офіційні доходи. З огляду на це суд вважає, що дане клопотання задоволенню не підлягає. Клопотання представника відповідача [PERSON] про звільнення того від сплати судових витрат з урахуванням його поведінки під час розгляду (п. 3 ч. 3 ст. 141 ЦПК України), в даному випадку не коректне, оскільки цю обставину можна було б врахувати у випадку, якщо б судові витрати складалися з витрат, повязаних з неодноразовою явкою до суду і т.п. Стороною позивача заявлено вимогу про компенсацію з відповідачів його витрат, повязаних зі сплатою судового збору в сумі\~1280\~гривень,\~та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 гривень (а.с. 108-109). Такі витрати позивача підтверджені належними доказами, зокрема: квитанціями про сплату судового збору (а.с. 2, 3), Договором б/н про надання юридичних послуг від 30.11.2017 року (а.с. 45), свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 46), квитанцією до прибуткового касового ордера від\~14.12.2017\~(а.с.\~47),\~ розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу (а.с. 48). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1\~ст. 141 ЦПК України), а інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову\~на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи обставину, що відповідачі в рівній мірі винні у ситуації, яка призвела [PERSON] до необхідності звертатися у суд із цим позовом, суд вважає, що судові витрати позивача у розмірі 6280 гривень (640 грн. + 640 грн. + 5 тис. грн.. = 6280 грн.) мають бути стягнені в рівних частках з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved