Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача 1. 29 листопада 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) в якому просить розірвати шлюб, між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем спільно проживали до березня 2018 року, після цього шлюбні відносини практично були припинені. Вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що подальше подружнє життя не можливе і єдиним розумним виходом із ситуації є розірвання шлюбу. У період шлюбу ними було придбано різноманітне майно, що є їх спільною сумісною власністю, однак ніяких суперечок з приводу поділу майна між ними не виникає. На підставі зазначених обставин, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. 2. Відповідач відзив на позов не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 3. Позивач надала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила проводити судове засідання без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. (а.с. 26) 4. Відповідач був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, про причини не явки суд не повідомив. (а.с. 33, 34) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Відповідач [PERSON] в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 6. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (ст. 128 Цивільно-процесуального кодексу України), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. 7. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 8. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстровано 17 липня 2015 року, Виконавчим комітетом Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, актовий запис № 70, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . (а.с. 8) 9. Під час перебування сторін у шлюбі, у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . (а.с. 18) 10. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено. V. Оцінка Суду. 11. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України (далі- СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. 12. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 13. В свою чергу відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. 14. Примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. 15. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 16. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог. 17. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін.

Outcome: approved