Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що в період з 07 лютого по 11 листопада 2020 року він працював на посаді інженера-електрика в ТОВ «Сунел». У вказаний період позивач перебував у службовому відрядженні на будівництві сонячної електростанції в с. Прогресівка Миколаївської області та проживав в [ADDRESS] . ТОВ «Сунел» виплачував йому заробітну плату, а саме основну у розмірі 5635 гривень та додаткову у розмірі 14632 гривні. Проте, починаючи з серпня та по листопад 2020 року ТОВ «Сунел» не виплатило додаткову заробітну плату у розмірі по 14632 гривні. Тому загальна сума невиплаченої додаткової заробітної плати за три місяці становить 43896 гривень. Позивач неодноразово звертався до керівництва ТОВ «Сунел» з приводу виплати додаткової заробітної плати, але ТОВ «Сунел» ігнорує вказані звернення. У зв`язку з цим [PERSON] просив стягнути з ТОВ «Сунел» на свою користь заборгованість з невиплаченої заробітної плати за період з серпня по листопад 2020 року у розмірі 43896 гривень. ІІ. Ставлення учасників справи до позовних вимог. У судовому засіданні [PERSON] підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Савченко О.В. направила до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що дійсно [PERSON] був прийнятий на роботу в ТОВ «Сунел» з 07 лютого 2021 року на посаду інженера-електрика з випробувальним терміном 3 місяці та з посадовим окладом згідно штатного розкладу. Посадовий оклад інженера-електрика ТОВ «Сунел» складає 5600 гривень. ТОВ «Сунел» виконувало свої зобов`язання з виплати заробітної плати в повному обсязі та відповідні грошові кошти надходили на рахунок позивача в передбачені законодавством строки. Крім цього, у зв`язку з сумлінним ставленням до виконання своїх трудових обов`язків в період з лютого по серпень 2020 року [PERSON] нараховувались заохочувальні виплати у вигляді премії, а саме: 05 березня 2020 року у розмірі 13688 гривень, 03 квітня 2020 року - 14632 гривні, 30 квітня 2020 року - 14160 гривень, 08 липня 2020 року - 14632 гривні, 15 липня 2020 року - 14160 гривень, 06 серпня 2020 року - 14632 гривні. З вересня 2020 року ТОВ «Сунел» були призупинені роботи замовниками будівництва та у зв`язку з цим працівники не виконували активних робіт, а лише перевіряли результати виконаних робіт. З цієї підстави в подальшому ТОВ «Сунел» не приймало рішення про преміювання працівників. Тому ТОВ «Сунел» розрахувалось з позивачем в повному обсязі та не має заборгованості з виплати заробітної плати. За таких обставин представник відповідача Савченко О.В. просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.31-32). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.122). IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що в період часу з 07 лютого 2020 року по 11 листопада 2020 року [PERSON] працював в ТОВ «Сунел» на посаді інженера-електрика. Вказана обставина підтверджується копією трудової книжки, виданої на ім`я позивача (а.с.4-12). За змістом довідки вих. №02112020-1 від 02 листопада 2020 року з 07 лютого 2020 року по день видачі довідки [PERSON] весь час перебував у службовому відрядженні на будівництві сонячної електростанції в смт. Прогресівка Миколаївської області та проживав за адресою: [ADDRESS] , гостинний двір «Шато» (а.с.14). Згідно Витягу з наказу №17-к від 16 лютого 2020 року посадовий оклад інженера-електрика становить 5600 гривень (а.с.81). З довідки №СУ00000001 від 11 листопада 2020 року вбачається, що в період з 07 лютого 2020 року по 11 листопада 2020 року [PERSON] виплачувалась заробітна плата у розмірі 7000 гривень, а з урахуванням утримань у розмірі 5635 гривень (а.с.25). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються главою VII «Оплата праці» КЗпП України та Законом України «Про оплату праці». V. Норми права, якими суд керується при вирішенні спору. а. норми матеріального права. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з положенням ч.2 та ч.3 ст.97 КЗпП України та ст.15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а в разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Так, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. За змістом ч.4 ст.97 КЗпП України власникові заборонено приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру надбавки, позбавлення працівників надбавок повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі №6-2790цс16 та в постановах Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі №194/919/18, від 01 жовтня 2018 року у справі №487/6105/16-ц. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13 при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування. б. норми процесуального права. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. З копії виписок з карткового рахунку, відкритого на ім`я позивача (а.с.20-23), вбачається, що ТОВ «Сунел» виконувало свої зобов`язання з виплати заробітної плати у розмірі посадового окладу у повному обсязі. Разом з цим, наказом ТОВ «Сунел» №12/12 від 12 грудня 2019 року затверджено положення про преміювання працівників підприємства. Відповідно до п.2.3 Положення розмір премії конкретного працівника залежить від особистого внеску в результат роботи структурного підрозділу/установи, не обмежується граничними розмірами та встановлюється на підставі рішення керівника установи «Сунел». Питання щодо преміювання кожного працівника здійснюється на розсуд керівництва ТОВ «Сунел». Так, на підставі наказу №2602 від 26 лютого 2020 року, наказу №2003 від 20 березня 2020 року, наказу №2404 від 24 квітня 2020 року, наказу №2905 від 29 травня 2020 року, наказу №2606 від 26 червня 2020 року, наказу №2407 від 24 липня 2020 року (а.с.69-71,78-80) [PERSON] було премійовано за виконання важливих завдань та за виконання в строк своїх посадових обов`язків, а саме: в лютому 2020 року нараховано премію у розмірі 13688 гривень, в березні - 14632 гривень, в квітні 2020 року - 14160 гривень, в травні 2020 року - 14632 гривень, в червні 2020 року - 14160 гривень, в липні 2020 року - 14632 гривень. Дана обставина додатково підтверджується випискою за картковим рахунком, відкритим на ім`я позивача (а.с.20-23). За змістом відзиву на позовну заяву з вересня 2020 року ТОВ «Сунел» призупинило фінансування у зв`язку з призупиненням робіт замовниками будівництва, тому в подальшому ТОВ «Сунел» не приймало жодних наказів щодо преміювання своїх працівників. З цих підстав посилання позивача на те, що ТОВ «Сунел» не виплатило йому додаткову заробітну плати за три місяці, тобто за період серпня - жовтня 2020 року, є необґрунтованими. Оскільки, премія, згідно Положення про преміювання працівників, ТОВ «Сунел» виплачується виключно на підставі рішення керівника установи «Сунел», а тому не є обов`язковим. Питання про преміювання кожного працівника здійснюється на розсуд керівника. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що премія виплачується працівникові виключно за рішенням керівника. Тому прийняття керівником підприємства на основі положення і в межах своєї компетенції рішення про позбавлення працівника премії не свідчить про порушення прав працівника на виплату заробітної плати. Таким чином, ТОВ «Сунел» діяв відповідно до умов передбачених трудовим законодавством, і зокрема відповідно до Положення про преміювання працівників підприємства, затвердженого наказом №12/12 від 12 грудня 2019 року. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду [PERSON] не сплачував судовий збір у розмірі 908 гривень, оскільки на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати. Разом з цим, у задоволенні пред`явленого ним позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для покладення на ТОВ «Сунел» судових витрат у вказаному розмірі, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed