Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем 20.04.2017 року, який зареєстрований Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації акітв цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис за №27. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20.04.2017 року та від шлюбу має неповнолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через поступове погіршення відносин між нею та відповідачем, що стало причиною виникнення сварок, конфліктів і суперечок. Вони не можуть дійти згоди щодо умов спільного проживання. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, так як сімейних стосунків вона та відповідач не підтримують, шлюб існує формально. На примирення з відповідачем вона не згодна. 2. Виклад позиції відповідача Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом на подання відзиву на позов [PERSON] до нього про розірвання шлюбу, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі про відкриття провадження у справі, натомість 27.05.2021 року на електронну адресу суду подав заяву про визнання ним позовних вимог [PERSON] в повному обсязі (а.с.29). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Позивач [PERSON] \~у позовній\~заяві просить\~ розглянути\~ справу\~у її\~відсутності (а.с.2). 2. 27.05.2021 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій повідомив суд про визнання позовних вимог [PERSON] до нього про розірвання шлюбу (а.с.29). ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно\~до ухвали\~судді від\~24.05.2021\~року прийнято\~до розгляду\~позовну заяву\~ [PERSON] \~до [PERSON] про\~розірвання шлюбу,\~відкрито провадження\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження та\~призначено судовий\~розгляд справи\~на 18.06.2021\~року без\~повідомлення (виклику)\~сторін,\~роз`яснено сторонам,\~що у\~випадку наявності\~клопотання про\~виклик їх\~у судове\~засідання,\~його слід\~подати до\~суду у\~встановлені строки;\~запропоновано відповідачеві\~у п`ятнадцятиденний\~строк з\~дня вручення\~копії цієї\~ухвали подати\~до суду\~відзив на\~позовну заяву\~(а.с.26-27). 2. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі від 24.05.2021 року. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд означеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачає підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно із вимогами ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідачем відзив не подано у встановлений судом строк, натомість останнім 27.05.2021 року подано до суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] (а.с.29). Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч.13 ст.7, ч.8 ст.178 ЦПК України. 3. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, … в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.04.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Позивач не бажає миритися з відповідачем, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви (а.с.2-3). Відповідач згоден на розірвання шлюбу та визнає позов [PERSON] з підстав, що наведені у позові, що вбачається із заяви відповідача (а.с.29). При розгляді справи судом встановлено фактичні взаємини між [PERSON] та [PERSON] , а саме: що у їх сім`ї виник не короткочасний розлад, а тривалий розлад з приводу непорозумінь щодо розв`язання питань спільного сімейного життя, що призвело до фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин. Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім`ї стала відмінність у характерах та поглядах сторін на сімейне життя, що стало причиною фактичного припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує її особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через непорозуміння, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як сторони не бажають миритися, наполягають на розірванні шлюбу. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2,\~3,\~4\~ст.56\~СК України\~встановлено,\~що дружина\~та чоловік\~мають право\~вживати заходів,\~які не\~заборонені законом\~і не\~суперечать моральним\~засадам суспільства,\~щодо підтримання\~шлюбних відносин. Кожен\~з подружжя\~має право\~припинити шлюбні\~відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Статтею 496\~ЦПК України\~встановлено,\~що іноземці,\~особи без\~громадянства,\~іноземні юридичні\~особи,\~іноземні держави\~(їх\~органи та\~посадові особи)\~та міжнародні\~організації (далі\~ іноземні\~ особи)\~мають право\~звертатися до\~судів України\~для захисту\~своїх прав,\~свобод чи\~інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених\~Конституцією\~та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. VІ. Висновки суду Згідно з нормами наведеного сімейного законодавства відповідач [PERSON] , який є іноземною особою (громадянином Республіки Азербайджан, згідно з паспортом № [NUMBER] ), проживає на території України на підставі посвідки на постійне проживання № [NUMBER] та перебуває у шлюбі з [PERSON] з 20.04.2017 року, зареєстрованому відповідно до норм сімейного законодавства України, має процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними особами України, крім випадків, передбачених\~Конституцією\~та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу з підстав, що наведені в позові, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved