Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Кредитна спілка «[PERSON] Взаємодопомоги» звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 419/3 від 18.12.2013 року у сумі 3162,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до кредитного договору № 419/3, укладеного 18.12.2013р. між КС «[PERSON] каса взаємодопомоги» та [PERSON], надані грошові кошти у розмірі 6000 грн., строком до 28 червня 2015р., а позичальник прийняла на себе зобов'язання до 28 числа кожного місяця повертати частинами кредит та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 48 відсотків річних. 20.02.2015 року між сторонами укладений додатковий договір до кредитного договору, за яким позивач змінив порядок погашення кредиту, а відповідач зобовязалася повернути повністю кредит та сплатити проценти у розмірі 48 відсотки річних шляхом повернення частинами кредиту та процентів до 26 числа кожного місяця з кінцевим терміном погашення кредиту 26.12.2015р. 30.07.2015р. між сторонами укладений додатковий договір до кредитного договору № 419/3, за яким позивач змінив порядок погашення кредиту, а відповідач зобовязався повернути повністю кредит та сплатити проценти у розмірі 48 відсотки річних шляхом повернення частинами кредиту та процентів до 02 числа кожного місяця з кінцевим терміном погашення кредиту 02.07.2016р. Однак свої зобовязання за кредитним договором [PERSON] не виконала, і тому виникла заборгованість у розмірі 3162,00 грн. 18.12.2013р. між КСВ та [PERSON] укладений договір поруки, відповідно до якого [PERSON] виступила поручителем по зобовязанням [PERSON] Від добровільного погашення заборгованості [PERSON] ухиляється, на нагадування про сплату заборгованості не реагує, у звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду із заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та його поручителя у солідарному порядку. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити і проводити розгляд справи за його відсутності, та у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача ухвалити по справі заочне рішення (а.с. 35). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, оскільки, згідно з ч. 5 ст. 76 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надала, хоча мала таку можливість, оскільки позовну заяву з доданими до неї документами отримала (а.с. 27, 34). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю як такі, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 18 грудня 2013 року [PERSON] уклала з Кредитною спілкою «[PERSON] Взаємодопомоги» кредитний договір № 419/3, на підставі якого отримала кредит у розмірі 6000 грн. (а.с. 3). Відповідно до графіку розрахунків до кредитного договору, відповідач зобовязалася 28 числа кожного місяця повертати частинами кредит та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 48 відсотків річних (а.с. 4). Відповідно до п. 2.3 кредитного договору, позичальник зобовязалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредиту до 28 червня 2015 року. Своїх зобовязань за кредитним договором відповідач не виконала, проводити в повному обсязі сплату за кредитом на умовах, встановлених кредитним договором, відповідач не могла, і тому утворилася поточна заборгованість по розрахункам за кредитом. 20 лютого 2015 року кредитна спілка уклала з відповідачем додатковий договір до кредитного договору, за яким позивач змінила порядок погашення кредиту згідно кредитного договору № 419/3 від 18.12.2013р., а відповідач зобовязалася повернути повністю кредит та сплатити проценти у розмірі 48 відсотків річних до 26 грудня 2015р. (а.с. 5). Однак після оформлення додаткового договору боржник порушувала умови кредитного та додаткового договору щодо сплати процентів та погашення кредиту. 30 липня 2015р. з позивачем укладений ще один додатковий договір до кредитного договору № 419/3, за яким позивач змінив порядок погашення кредиту за кредитним договором та додаткового договору від 20.02.2015р., а відповідач зобовязалася повернути повністю кредит та сплатити проценти у розмірі 48 відсотків річних до 02 липня 2016р. (а.с. 6). Але після оформлення додаткового договору від 30.07.2015р. боржник порушувала умови договору щодо сплати процентів та погашення кредиту за кредитним договором № 4193 від 18.12.2013 р. Згідно п.п. в) п. 5.4.3. кредитного договору, у разі затримання сплати позичальником частини кредиту або процентів на строк, що перевищує один календарний місяць, кредитор має право дострокового стягнення всієї суми боргу. Від добровільного погашення своєї заборгованості відповідач ухиляється, на нагадування позивача про сплату заборгованості - не реагує, чим порушила свої зобов'язання перед позивачем, не повернула суму кредиту, а також не сплатила відсотки за користування кредитом, і тому виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 3162,00 грн., яка складається з: -2254,09 грн. - заборгованість по кредиту; -907,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; на підтвердження чого наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 13.06.2016р. (а.с. 7). 18 грудня 2013р. між кредитна спілка та [PERSON] укладений договір поруки, згідно якого поручитель зобовязалася нести повну солідарну відповідальність перед кредитодавцем на умовах, встановлених договором за невиконання [PERSON] зобовязань з повернення кредиту за весь час прострочки та сплати процентів згідно умов кредитного договору № 419/3 від 18.12.2013р. з додатками та додатковими договорами до нього (а.с. 8). Таким чином, відповідачі порушили прийняті на себе зобов'язання, встановлені в кредитному договорі та договорі поруки. В досудовому порядку врегулювати спір між КС та відповідачами не виявилось можливим. Відповідачам направлялися письмові вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором та попередження про звернення з позовом до суду, але відповідачі не вживають ніяких дій щодо виконання вимог кредитного договору та договору поруки (а.с. 11, 12). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в йому обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. З урахуванням встановлених обставин та враховуючи визнання позичальником позову, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, законні, та підлягають повному задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved