Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

мотивований позов тим, що 14.12.2013 року [PERSON] придбав у ФОП [PERSON] (магазин [INFO]) холодильник Electrolux EN4011AOW за 5799 грн., але в порушення вимог ст.ст. 4, 6 Закону України «Про захист прав споживачів» в день придбання товару продавець не передав товар, а в подальшому, на неодноразові звернення покупця, керівництво магазину запевняло, що товар буде переданий в найближчий час. 21.01.2014 року [PERSON] звернувся із письмовою заявою до відповідача і 21.01.2014 року отримав відповідь, що магазин не погоджував ніяких строків виконання та будь-яких платних послуг. Оскільки холодильник він так і не отримав, 15.02.2014 року знову звернувся до магазину, проте розірваний договір із поверненням коштів був лише 18.02.2014 року. На підставі п. 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» просив стягнути з відповідача пеню за прострочення виконання зобов`язання (66 днів) в сумі 11 482,02 грн. Крім того, через неправомірну поведінку відповідача він зазнав душевних страждань, що полягали у перенесеному головному болі, неспокої, відсутності сну, переживаннях. Звернувшись до лікаря, йому було рекомендовано пройти курс лікування в зв`язку з невротичним станом. Вартість придбаних ліків - 530 грн. Крім того, моральних страждань зазнала його дружина, і це призвело до втрати лактації та зниження імунітету дитини. Все негативно вплинуло на взаємовідносини в сім`ї, тому він просив стягнути з відповідача грошове відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов і пояснив, що одразу після придбання холодильника він не забрав його додому, оскільки на ньому були дефекти, тому працівник магазину повідомив, що новий холодильник є на складі і він буде доставлений. Наступного дня, а також в 20-х числах грудня, коли він звертався до продавців, йому повідомляли, що холодильника на складі немає і подібні ще не ввезені в Україну, пропонували або чекати або обрати інший товар. Він погоджувався чекати, оскільки його влаштовував холодильник саме цієї моделі. На початку січня 2014 року він знову звернувся до магазину, але йому пояснили, що новорічні свята і доставок товару не буде. 08.01.2014 року продавці знову запропонували або чекати або обрати інший товар. Оскільки він нічого іншого не підібрав, погодився ще чекати, проте 21.01.2014 року звернувся із письмовою заявою і вимогою повернути гроші. Йому зателефонував директор магазину і сказав, що такого холодильника не буде і знову запропонував обрати інший товар або повернути гроші. Проте гроші повернули лише 18.02.2014 року. За весь час він поніс душевних страждань. Крім описаних в позовній заяві, додав, що вони з дружиною змушені були користуватись холодильником у сусідів, зокрема, зберігати грудне молоко. Такі незручності і переживання призвели до нервових стресів. Просив стягнути з відповідача пеню в сумі 11 482,02 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2 000 грн. Представник позивача [PERSON] позов підтримала і пояснила, що розмір неустойки визначений на підставі ст. п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», і вона нарахована за те, що відповідач не передав в момент вчинення правочину холодильник і порушив строки виконання зобов`язання за договором купівлі-продажу (ст.ст. 633, 655-711 ЦК України). Оскільки позивач оплатив товар, але 14.12.2013 року відповідач холодильник не передав, обґрунтовуючи тим, що наступного дня такий самий, але без дефектів, холодильник буде доставлений зі складу, строк порушення виконання зобов`язання слід рахувати з 15.12.2013 року. Надала додаткові письмові пояснення (а.с. 41-44). Відповідач [PERSON] позов не визнав, оскільки не допускав будь-яких порушень прав позивача. Суду пояснив, що продавець із [PERSON] про доставку холодильника 15.12.2013 року не домовлявся, оскільки такого холодильника (без дефектів) в магазині не було, крім того, бланк доставки не оформлявся і кошти за доставку [PERSON] не сплачував. [PERSON] міг забрати з магазину в день покупки холодильник цієї ж моделі, але із дефектом і за ціною, що була значно нижчою, проте він хотів новий і сплатив за нього 5867 грн. 16.12.2013 року він особисто звернувся до постачальника із питанням про доставку такого холодильника, проте постачальник повідомив, що на складах холодильник цієї моделі теж з дефектом. В зв`язку з цим продавці магазину та адміністратор запропонували [PERSON] обрати або інший товар або повернути гроші, проте позивач хотів лише холодильник цієї моделі і згоден був чекати. Вперше він пред`явив вимогу про повернення грошей лише 21.01.2014 року, проте без його присутності, без оформлення заявки і без його картки повернути гроші через касу в банк неможливо, а картку [PERSON] надав лише 18.02.2014 року, і в цей же день гроші були повернуті. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, оскільки пеня може бути стягнута відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» лише за порушення виконавцем строків, а будь-які строки доставки холодильника, такого, як хотів [PERSON], із [PERSON] не погоджувались. Гроші були повернуті на першу вимогу [PERSON] і при наданні ним банківської картки, тому його права не були порушені. Моральна шкода не підлягає відшкодуванню, оскільки діями [PERSON] не було порушено прав позивача. В судовому засіданні також були допитані свідки з боку позивача - [PERSON], з боку відповідача - [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що в середині грудня 2013 року [PERSON] придбав холодильник в магазині [INFO], але оскільки в приміщенні магазину холодильника не було [PERSON] тривалий час чекав його. Також вона була присутньою під час розмови [PERSON] із менеджером магазину, який повідомив, що холодильник не можуть доставити в магазин через новорічні свята. Конкретних строків поставки товару не обговорювали. Весь час сім`я [PERSON] продукти зберігала в її холодильнику, оскільки вони проживають по сусідству. Свідок [PERSON] пояснив, що він консультував [PERSON] з приводу придбання холодильника моделі Електролюкс. Покупець не заходів придбавати холодильник з вітрини, оскільки він був із вм`ятиною і за нижчою ціною, а погодився сплатити повну вартістю товару і чекати його доставки в магазин. Заяву про оформлення доставки за місцем проживання він не оформляв, лише оформив доставку на ряд інших товарів, що придбав. Оскільки на складі виявилась модель теж з дефектом, він зателефонував [PERSON] через декілька днів і запропонував або обрати іншу модель або чекати або повернути гроші. Будь-який строк не обговорювався, оскільки попереду були новорічні свята. В січні [PERSON] прийшов з дружиною і він знову запропонував [PERSON] обрати іншу модель, але він не захотів і продовжував чекати. 21.01.2014 року він написав письмову заяву і вимагав сплати пені, з того часу він з [PERSON] не спілкувався. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він особисто повідомив [PERSON], що холодильник не надійшов до магазину, оскільки були свята і він міг затриматись на невизначений строк в дорозі або на митниці, разом з тим запропонував обрати йому або інший товар або повернути гроші. Скарг і претензій з його боку не було, оскільки [PERSON] погоджувався чекати саме таку модель. Свідок [PERSON] повідомив, що він є директором магазину «[INFO]» і при розмові з [PERSON] в січні 2014 року запропонував повернути кошти за холодильник або обрати інший товар, оскільки такого холодильника як він хотів немає. 21.01.2014 року він дав письмову відповідь [PERSON], а повернули гроші лише тоді, коли сам [PERSON] надав паспорт і банківську карту. Компроміс завжди пропонувався [PERSON], але він не погоджувався. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні було встановлено, і це визнали сторони, що 14.12.2013 року покупець [PERSON], ознайомившись в приміщенні магазину [INFO] із зразком моделі холодильника Electrolux EN4011 ФОW, сплатив вартість холодильника в сумі 5867 грн. та домовився про доставку товару (а.с. 7). Оскільки бланк доставки товару за місцем проживання покупця не оформлявся, даний товар мав бути поставлений до магазину, що також підтвердив свідок [PERSON] в судовому засіданні. З пояснень сторін і свідків також встановлено, що з 14.12.2013 року до 21.01.2014 року конкретний термін поставки не визначався і за погодженням з покупцем збільшувався, разом з тим, покупець не скористався своїм правом щодо відмови від договору і чекав на отримання товару. Таким чином, між покупцем [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу товару за зразком, відповідно до ст. 702 ЦК України. Між сторонами виникли договірні зобов`язальні правовідносини, що регулюються нормами глав 47-54 Цивільного кодексу України. Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо стягнення пені з відповідача, позивач визначив правову підставу позову - ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Частина 5 ст. 10 Закону «Про захист прав споживачів» визначає, що у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Разом з тим, дана норма не підлягає застосуванню до правовідносин, що випливають із встановлених обставин. Так, стаття 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг). Тлумачення понять наведене в ст. 1 Закону, відповідно до якої виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; робота - це діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. В цивільному праві існує окремий інститут зобов`язального права - договір про надання послуг (глава 63 ЦК України). Так, відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Особливістю об`єкта договірних зобов`язань про надання послуг є те, що ці послуги нематеріального характеру і вони нерозривно пов`язані з особистістю послугонадавача (послуга споживається в процесі діяльності виконавця). Крім того, ст. 177 ЦК України серед переліку об'єктів цивільних прав розглядає послугу та результати робіт (матеріалізований результат) як самостійні об`єкти. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що правовідносини, пов`язані із виконанням договору купівлі-продажу, не є послугою чи виконанням робіт. Через це позов в частині стягнення з відповідача пені в сумі 11 482,02 грн. на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» задоволенню не підлягає. Крім того, наслідки невиконання зобов`язання за договором купівлі-продажу визначені в главі 54 ЦК України. Позов в частині відшкодування моральної шкоди також є безпідставним, оскільки відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» суд вирішує питання про відшкодування моральної шкоди в разі задоволення вимог споживача. Про відшкодування моральної шкоди з інших правових підстав позов [PERSON] також не був заявлений.

Outcome: dismissed