Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. 25.08.2020 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 62 500 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 04.08.2012 сторони зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням суду від 10.09.2018. У шлюбі у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог сімейного законодавства відповідач зобов`язаний утримувати дитину, проте у добровільному порядку коштів на утримання дочки він не надає. За наявними даними річний дохід відповідача складає близько трьох мільйонів гривень, а тому він у змозі сплачувати заявлений розмір аліментів. Відповідач позов не визнав з підстав, наведених у відзиві. Свої заперечення відповідач мотивував тим, що обставини, на які посилається позивач, не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами. Вказав, що його дочка [PERSON] 6 днів на тиждень проживає разом із ним, при цьому він повністю забезпечує усі потреби дитини як у фізичному, так і в культурному розвитку. Він постійно піклується про стан здоров`я дитини та самостійно оплачує усі витрати на її лікування на території України та за кордоном, сплачує вартість навчання дочки у приватному закладі освіти, забезпечує відпочинок дитини за кордоном та щомісячно перераховує на рахунок позивача кошти на утримання дитини. Не відповідають дійсності і ствердження позивача про розмір його доходу та наявність у нього нерухомості. ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду. Ухвалою від 11.09.2020 суд відкрив провадження за даними позовом, за клопотанням позивача витребував від ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДПС у м. Києві довідку про розмір доходів відповідача та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 26.11.2020. 26.11.2020 у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, щодо якого були відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та ненадходження витребуваних судом доказів, розгляд справи відкладено на 18.01.2021. Ухвалою від 18.01.2021 суд вніс виправлення до ухвали про відкриття провадження у справі в частині реєстраційного номера облікової картки платника податків відповідача та у зв`язку з неявкою останнього, щодо якого були відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та ненадходження витребуваних судом доказів, відклав розгляд справи на 22.02.2021. 08.02.2021 від ГУ ДПС у м. Києві надійшла інформація про суми виплачених відповідачу доходів та утриманих з нього податків. В судовому засіданні 22.02.2021 суд встановив додаткові строки для подання заяв по суті справи та за клопотанням відповідача відклав розгляд справи на 05.04.2021. 11.03.2021 від відповідача надійшов відзив на позов. 18.03.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив. 02.04.2021 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. 05.04.2021 від позивача надійшла уточнена позовна заява (заява про зміну предмету позову), згідно з якою позов доповнено вимогою про визначення місця проживання дитини. 05.04.2021 у зв`язку з відпусткою судді розгляд справи перенесено на 27.05.2021. 20.05.2021 від позивача надійшла уточнена позовна заява (заява про зміну предмету позову), згідно з якою позивач змінює спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу. 27.05.2021 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Дніпровським районним судом м. Києва цивільної справи за його позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини і стягнення аліментів та заперечення щодо прийняття судом до розгляду уточнених позовних вимог. В судовому засіданні 27.05.2021 суд відмовив у прийнятті до розгляду уточнених позовних заяв, відмовив у зупиненні провадження у справі, заслухав вступні промови учасників справи, дослідив частину письмових доказів та оголосив перерву до 07.06.2021. 04.06.2021 від представників відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 07.06.2021 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В судовому засіданні 07.06.2021, у яке з`явилися позивач та її представник, суд не знайшов підстав для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви в судовому засіданні та з урахуванням поданих відповідачем заяв по суті справи і наданих ним на підтвердження своїх заперечень доказів визнав за можливе закінчити розгляд справи за відсутності сторони відповідача. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права і мотиви їх застосування. 04.08.2012 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] у подружжя народилась дитина - дочка [PERSON] (т. 1 а.с. 8). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.09.2018 шлюб сторін розірвано (т. 1 а.с. 9-12). З пояснень сторін та наданих відповідачем доказів вбачається, що деякий час після припинення шлюбно-сімейних відносин сторін дитина проживала періодично то з матір`ю, то з батьком, при цьому батько забезпечував та оплачував її лікування в Україні та за кордоном, навчання у приватному закладі освіти, виїзди за кордон з туристичною метою та щомісячно сплачував позивачу аліменти, розмір яких визначив самостійно. Вищенаведені обставини свідчать про істотну участь батька у вихованні та утриманні дитини, проте не дають підстав вважати, що дитина проживає з батьком, оскільки згідно з даними довідки про реєстрацію місця проживання особи зареєстрованим місцем проживання дочки сторін є квартира [ADDRESS] (т. 1 а.с. 173), що також є адресою місця проживання позивача (т. 1 а.с. 174). Сусіди позивача у присутності керівника житлово-експлуатаційної організації - ЖБК «Шовковик-12», підтвердили факт постійного проживання дочки сторін з матір`ю, що зафіксовано в акті обстеження постійного/фактичного проживання від 11.03.2021 (т. 1 а.с. 172). Розпорядження про визначення місця проживання дочки сторін з батьком органом опіки та піклування не приймалося, рішення суду з цього питання також не ухвалювалось. Більше того, дії відповідача по щомісячному перерахуванню на рахунок позивача коштів на утримання дитини є доказом визнання ним тієї обставини, що дитина проживає з матір`ю. Зважаючи на викладене, є необґрунтованими ствердження відповідача про те, що позивач не довела факт проживання дитини з нею. Доводи відповідача про те, що останнім часом позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні дитиною, та про розгляд судом його позову про визначення місця проживання дитини з ним суд відкидає, оскільки вказані обставини не мають правового значення для вирішення спору про стягнення аліментів. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1 статті 181 СК України). Судом установлено, що з моменту припинення шлюбно-сімейних відносин сторін відповідач на постійній основі бере фінансову участь в утриманні дитини у натуральному та грошовому виразі, що підтверджується наданими ним письмовими доказами (т. 1 а.с. 83-158), і визнається позивачем. Разом з тим суд ураховує, що спосіб та розмір своєї участі в матеріальному забезпеченні дитини відповідач визначив самостійно, без узгодження з позивачем, що свідчить про існування між сторонами спору, який підлягає вирішенню в судовому порядку. Згідно з положеннями частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За загальним правилом, встановленим статтями 12, 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи (стаття 76 ЦПК України). За змістом норм статей 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування. Сторони не оспорюють відсутність у їх малолітньої дитини власних доходів та майна, які б повністю або частково забезпечували її потреби, та підтверджують наявність у неї певних вад здоров`я, що зумовлює потребу у регулярних медичних спостереженнях та обстеженнях. З пояснень відповідача вбачається, що він має нормальний стан здоров`я та у нього немає інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, яких він повинен утримувати. За відомостями Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів загальний обсяг доходу відповідача як фізичної особи-підприємця за 2019 рік склав 3 878 990,50 грн., а за 2020 рік - 1 750 417 грн. (т. 1 а.с. 49-52, 79-81). Отже середньомісячний дохід відповідача у 2020 році становив 145 868 грн. Водночас доказів на підтвердження розміру доходів позивача суду не надано, також позивачем не наведено належних обґрунтувань необхідності сплати заявленого розміру аліментів, який більше ніж у 26 разів перевищує розмір аліментів, рекомендований законом. В судовому засіданні позивач послалась на те, що відповідач неправомірно оформив на свою матір нежитлову нерухомість, набуту під час шлюбу, чим порушив її право на поділ майна, проте ці доводи суд відхиляє, оскільки вказані обставини не відносяться до предмету доказування у справі про стягнення аліментів. Отже при вирішенні даної справи суд виходить з рівня доходів відповідача, підтвердженого належними і допустимими доказами, та керується законодавчим приписом щодо необхідності та достатності розміру аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини, принципом рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і такими загальними засадами цивільного законодавства як розумність та справедливість, у зв`язку з чим визнає обґрунтованою та доведеною вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 24 000 грн., що становить приблизно десять прожиткових мінімумів для дитини віком від 6 до 18 років. На думку суду такий розмір аліментів забезпечить більш ніж достатнє утримання дитини обома батьками, не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище і надасть йому можливість брати участь у додаткових витратах на дитину, що зумовлені її хворобою. На підставі статті 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. ІV. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вбачає підстави для стягнення з відповідача судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial