Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

І. Зміст і підстави позовних вимог. 1.4 липня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай). 2.Позов обґрунтував тим, що [PERSON] був прийнятий в члени колгоспу ім. Ілліча з наданням йому роботи слюсаря в тваринництві з 9 жовтня 1991 року. При цьому, протоколів уповноважених членів колгоспу за період з серпня 1992 року по 1996 рік рішення про виключення позивача з членів колгоспу не виявлено. За цих підстав позивач звернувся до відповідача, як до розпорядника сільськогосподарських земель, з проханням підтвердити його право власності на земельну частку в колективному сільськогосподарському підприємстві „Світанок (далі КСПП „Світанок). Хоча сертифікат на право на земельну частку (пай) позивачу не видавався, дана обставина не позбавляє його від отримання належного йому паю. Позивач звернувся з відповідною заявою до відповідача в 2016 році, але йому було відмовлено у звязку із тим, що позивачу не було видано відповідний сертифікат. Про відсутність даного сертифікату позивач дізнався в 2016 році. Позивач вважає, що право на земельну частку безпосередньо не залежить від стажу роботи громадянина, його виробничих показників, особистих заслуг, місця проживання тощо. Навіть, якщо після отримання сертифіката працівник перестав працювати в КСП або переїхав будь-куди, він не втрачає права на земельний пай. Це право йому гарантує законодавство України, й ніхто не може позбавити його цього права інакше як за рішенням суду. 3.Виходячи з наведених обставин позивач просив: ●визнати незаконним рішення зборів КСПП „Світанок про не включення позивача до списків на земельну частку зобовязати [PERSON] сільську раду Бахмацького району Чернігівської області видати на спадкодавця сертифікат на земельну частку та визнати право на виділення земельної частки (паю). ІІ. Позиція сторін. 4.В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві. Додатково пояснив, що він був членом колгоспу і не був виключений з нього, у звязку із чим має право на земельну частку (пай), якого його необґрунтовано позбавили. 5.Представник відповідача [PERSON] сільської ради Бахмацького району Чернігівської області надіслав заяву (а.с.30) про розгляд справи без його участі, в заяві зазначив, що [PERSON] достовірно було відомо про паювання земель, але він своєчасно не звернувся для отримання паю. При прийнятті рішення повністю поклався на розсуд суду. ІІІ. Встановлені Судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 6.Архівною довідкою архівного відділу Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області № 05-05/53 від 4 травня 2016 року (а.с.14) підтверджується, що в архівному фонді колгоспу ім. Ілліча с. Тиниця Бахмацького району Чернігівської області є рішення правління колгоспу від 21 жовтня 1991 року (протокол засідання № 17) про рекомендацію зборам уповноважених членів колгоспу прийняти в члени колгоспу [PERSON] Іван. „так у документі з наданням йому роботи слюсаря в тваринництві з 9 жовтня 1991 року. 7.Виходячи із змісту довідки архівного відділу Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області № 05-05/51 від 4 травня 2016 року (а.с.16), рішення про виключення з членів колгоспу ім. Ілліча та КСПП „Світанок з серпня 1992 року по 1996 рік [PERSON] не виявлено. 8.Відповідно до архівної довідки архівного відділу Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області № 05-05/52 від 4 травня 2016 року (а.с.15) в архівному фонді колгоспу ім. Ілліча с. Тиниця Бахмацького району Чернігівської області у протоколі № 1 звітно-виборних зборів уповноважених членів колгоспу від 20 лютого 1993 року міститься виступ [PERSON] про розпаювання власності і землі, в якому значиться, що „Право на участь у пайовому фонді, в тому числі і земельному, має кожен член колгоспу, який працює або не працює по старості, інвалідності. Також право мають колгоспники, які тимчасового вибули з колгоспу, але працювали в колгоспі не менше 3 років. 9.Згідно із копією Державного акту на право колективної власності на землю серії ЧН 000010 (а.с.12-13) державний акт на право колективної власності на землю видано КСПП „Світанок Бахмацького району Чернігівської області [PERSON] сільською радою народних депутатів Бахмацького району Чернігівської області, у тому що вказаному власнику землі передається у колективну власність 4801, 6 гектарів землі в межах згідно за планом, землю передано у колективну власність для сільськогосподарського використання відповідно до рішення [PERSON] сільської ради народних депутатів від 9 червня 1995 року № 3. 10.Відповідно до довідки Відділу у Бахмацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-25-0.22-26/102-17 від 27 квітня 2017 року (а.с.11), запис з прізвищем позивача у Списку-додатку до Державного акту на право колективної власності на землю по КСП „Світанок Бахмацького району Чернігівської області серії ЧН № 000010 відсутній. 11.Крім того, за інформацією [PERSON] сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (лист від 22 серпня 2017 року № 03-19/310 (а.с.42) позивач у списках громадян членів колгоспу ім. Ілліча, що є додатком до акту на право колективної власності на землю, не значився та сертифікат на земельну частку (пай) не отримував. 12.Довідкою Відділу у Бахмацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 9-25-0.22-225/102-17 від 28 серпня 2017 року (а.с.11) підтверджується, що розмір земельної частки (паю) по колишньому КСПП „Світанок становить 4,7 умовних кадастрових гектарів, вартість становить 123751,26 гривень. ІV. Оцінка Суду. 13.В першу чергу, Суд звертає увагу на те, що у відповідності до пункту 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. 14.За змістом статей 1, 2, 3 Закону України „Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 5 червня 2003 року № 899-ІУ право на земельну частку (пай) мають, зокрема, особи, які отримали сертифікат на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду. Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації, прийняте за їх заявою про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). 15.Далі Суд підкреслює, що з врахуванням розяснень, які містяться в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 „Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК), у тому числі й випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. 16.За таких обставин Суд вважає, що у позивача виникло право на одержання земельної частки (паю), оскільки він був членом колективного сільськогосподарського підприємства (див. пункти 6-8) і таке право у нього виникло з моменту передачі членам колективного сільськогосподарського підприємства державного акту направо колективної власності на землю (див. пункт 15). 17.З іншої сторони Суд наголошує, що правовідносини між сторонами з приводу права на земельну частку (пай) виникли до вступу в дію ЦК 2004 року. 18.Так, відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2004 року правила цього кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. 19.Зокрема, на пред'явлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений статтею 50 Закону України „Про власність від 7 лютого 1991 року № 697-XII і статтею 71 ЦК в редакції 1963 року (діючих на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом. Дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на позов. Вона дисциплінує учасників правовідносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів правовідносин. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах. 20.В даних правовідносинах право на позов у позивача виникло ще у 1995 році (див. пункти 9, 15), а тому трирічний строк позовної давності минув ще до набрання чинності ЦК 2004 року. 21.Згідно з частиною першою статті80 ЦК в редакції 1963 року закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін (стаття 75 ЦК в редакції 1963 року). 22.Отже, в даному конкретному випадку, Суд, враховуючи, що з позовом до суду [PERSON] звернувся 4 липня 2017 року, будь-яких причин і належних доказів щодо поважності пропуску строку позовної давності не навів, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed