Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: Служба у справах дітей Надвірнянської РДА, як представник органу опіки та піклування звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батько дитини записаний відповідно до ч. 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Малолітній [PERSON] на даний період часу не перебуває на обліку служби у справах дітей, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах ні в Надвірнянській Службі, ні в службі у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. На підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 1067 від 04.10.2018 р. малолітній [PERSON] влаштований в Надвірнянський будинок дитини на повне державне забезпечення за заявою матері [PERSON] , в зв`язку з важким матеріальним становищем та відсутністю житла, згідно путівки департаменту охорони здоров`я Івано- Франківської ОДА . З 08.11.2018 року по даний час дитина перебуває в будинку дитини (згідно акту про поступлення дитини в Надвірнянський будинок дитини). Згідно повідомлення адміністрації Надвірнянського будинку [PERSON] не провідувала та не цікавилась долею сина, більше шести місяців без поважних причин не проявляла до хлопчика батьківської турботи та піклування, не виховує та не утримує його. Працівники служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради здійснили виїзди за адресами місця проживання [PERSON] , які їм були відомі, а саме: [ADDRESS] ; [ADDRESS] . Зі слів сусідів, вона за даними адресами не проживає. До влаштування малолітнього хлопчика в заклад з матір`ю дитини проводилася профілактично-роз`яснювальна бесіда та її попереджувалось про відповідальність та наслідки, які наступають за неналежне виконання батьківських обов`язків. [PERSON] зобов`язувалася на належному рівні виконувати батьківські (материнські) обов`язки, дбати про дитину, вчасно провідувати її в будинку дитини, але дані зобов`язання не виконує. 19.09.2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської райдержадміністрації розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На засіданні Комісії, [PERSON] не була присутня. Діючи в інтересах малолітньої дитини комісія з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації прийняла висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої сина [PERSON] , [INFO] . Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному об`ємі з підстав, зазначених у позовній заяві, суду пояснила, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляється від виховання та утримання дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Просила суд постановити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стягувати з [PERSON] в користь опікуна або закладу, в якому перебуває дитина, аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 900,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.10.2019 р. по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2019 р. по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини, дійшов наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , який народився [INFO] , про що Івано-Франківським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 14.11.2017 р. складено актовий запис № 2633 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 11). На підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 1067 від 04.10.2018 р. малолітній [PERSON] влаштований в Надвірнянський будинок дитини на повне державне забезпечення за заявою матері [PERSON] , в зв`язку з важким матеріальним становищем та відсутністю житла, згідно путівки департаменту охорони здоров`я Івано- Франківської ОДА . З 08.11.2018 року по даний час дитина перебуває в будинку дитини згідно акту про поступлення дитини в Надвірнянський будинок дитини (а.с. 9). Згідно повідомлення Надвірнянського будинку дитини від 18.09.2019 р. за № 142 неповнолітній [PERSON] поступив до будинку дитини 08.11.2018 р . , і знаходиться на вихованні по даний час. За часу поступлення дитини мати дитину не відвідувала (а.с. 7). Як вбачається з акту про невідвідування дитини від 21.06.2019 р., [PERSON] дитиною не цікавилась та не провідувала дитину більше шести місяців (а.с. 8). 21.06.2019 р. адміністрація Надвірнянського будинку дитини звернулась до Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської області з листом про звернення до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітного сина [PERSON] (а.с. 10). Працівники служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради здійснили виїзди за відомими їм адресами місця проживання [PERSON] , а саме: [ADDRESS] ; [ADDRESS] . Зі слів сусідів, вона за даними адресами не проживає. До влаштування малолітнього хлопчика в заклад з матір`ю дитини проводилася профілактично-роз`яснювальна бесіда та її попереджувалось про відповідальність та наслідки, які наступають за неналежне виконання батьківських обов`язків. [PERSON] зобов`язувалася на належному рівні виконувати батьківські (материнські) обов`язки, дбати про дитину, вчасно провідувати її в будинку дитини, однак дані зобов`язання не виконує (а.с. 17). 19.09.2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської райдержадміністрації розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На засіданні Комісії, [PERSON] не була присутня. За результатами засідання комісія з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації прийняла висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 18-19). Вказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Зокрема свідок [PERSON] , головний спеціаліст Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні вказала, що працівниками Служби спільно з поліцейськими здійснювався виїзд по місцю проживання [PERSON] . Під час огляду місця проживання [PERSON] було встановлено, що умови проживання дітей незадовільні, під час огляду мати перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Було прийнято рішення про доставити дітей для огляду до дитячої лікарні. З матір`ю дитини була проведена профілактично-роз`яснювальна бесіда та її попереджувалось про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Свідок [PERSON] , працівник Надвірнянського будинку дитини в судовому засіданні підтвердила, що неповнолітній [PERSON] поступив до будинку дитини з 08.11.2018 р. З часу поступлення мати дитину жодного разу не провідувала, дитиною не цікавилась. Адміністрацією будинку було складено акт про невідвідування дитини матір`ю більше шести місяців на направлено лист до Служби у справах дітей про звернення до суду з позовом про позбавлення матеріа батьківських прав. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з обставин, викладених позивачем в позовній заяві та та підтверджених в судовому засіданні, відповідач не забрала дитину з закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування. Вказані обставини повністю доведені в судовому засіданні. Враховуючи положення п. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Судом встановлено що з боку [PERSON] мала місце винна поведінка, яка проявилась в свідомому ухиленні нею від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому прийшов до висновку, що є передбачені п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини, сприятимуть захисту інтересів дитини. Крім того, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 ЦПК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Висновки суду: Враховуючи вище наведене суд встановив наявність достатніх підстав для застосування у даній справі такого крайнього заходу як позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Тому суд дійшов висновку про задоволення позову про позбавлення батьківських прав. Також, з врахуванням обставин справи, матеріального стану та стану здоров`я відповідача, яка не працює, є фізично здоровою людиною, суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення аліментів слід задовільнити і стягувати з Сачек КР. аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 900,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема 1536 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного, ст.ст. 8, 150, 157, 164, 165, 166, 171 СК України, постановою № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»

Outcome: approved