Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України 06 липня 2015 року звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в порядку регресу суми страхового відшкодування, витрат на правову допомогу та судових витрат. Позивач в своїх позовних вимогах посилався на те, що 25 січня 2012 року [PERSON] завдано шкоду шляхом пошкодження його автомобіля «ВАЗ 2106» винними діями відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, винним в цьому пошкодженні є відповідач [PERSON]. Було складено акт, є постанова суду, подія визнана страховим випадком і страхувальнику виплачена сума страхового відшкодування. Після виплати вказаної суми позивач звернувся до відповідача з питанням відшкодування шкоди в порядку регресу, оскільки у відповідача відсутній страховий поліс, але той нічого не відповів і позивач вимушений був звертатися до суду. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 5219 грн. 13 коп., витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн. та витрати на судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., задовольнивши позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомив. На думку суду, вказаним позовні вимоги фактично визнала і не заперечувала проти них та розгляду справи за її відсутності. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача відповідно до ст. 169 ЦПК України. Зясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що 25 січня 2012 року о 11.30 годині відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Хюндай», державний номер [NUMBER], рухалася по вул. Гоголя в м. Дніпропетровську і на перехресті з вул. Паторжинського не переконалася в безпечності свого маневру під руху, не надала перевагу транспорту, що рухався по головній дорозі, не врахувала дорожню обстановку, не вжила заходів щоб не допустити зіткнення транспортних засобів, порушила вимоги п. п. 10.1 і 16.11 Правил дорожнього руху України, в результаті чого скоїла наїзд на транспортний засіб «ВАЗ 2106», державний номер 654 86 АВ, що належить [PERSON], під керуванням водія [PERSON], що рухався в тому ж місці по головній дорозі по вул. Паторжинського м. Дніпропетровська, скоївши дорожньо-транспортну пригоду, таким чином допустивши вказаний наїзд і зіткнення з рухавшимся в том що належить [PERSON], під керуванням водія [PERSON]В, спричинивши таким чином матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Вина відповідача підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2012 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУПАПП, яка набрала чинності та сторонами не оскаржувалася і виконана. Внаслідок вказаної ДТП винними діями відповідача було пошкоджено застрахований автомобіль «ВАЗ 2106», державний номер 654 86 АВ, що належить [PERSON]. Згідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністратвине правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2012 року набрала законної сили і виконана, а тому є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування даного позову в частині питань чи мали місце дії відповідача, а саме дії, що містять в собі склад порушення, наявність причинно-слідчого звязку між винними діями, повязаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху України, відповідача і завданням шкоди позивачу. Вказаними протиправними діями відповідача потерпілій особі було завдано матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.... Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином неправомірними діями відповідача, повязаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) [PERSON] було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому звязку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні з позовної заяви встановлено, що на виконання умов Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІУ від 01 липня 2004 року цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент настання ДТП не була застрахована. Цивільно-правова відповідальність потерпілої особи на момент ДТП була застрахована в ПрАТ СК «Альфа страхування». Відповідно до ст. 39.1. Закону № 1961-ІУ Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до 41.1. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Outcome: partial