Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

І. Позиція позивача. [PERSON] пред`явив позов до [PERSON] , IMD Solisitors LLP про визнання недостовірною інформації про [PERSON] , поширеної [PERSON] та IMD Solicitors LLP, та відшкодування моральної шкоди. Обґрунтував позов тим, що є порядною та добросовісною людиною, засновником та керівником ряду підприємств. 22.03.2019 на підставі договору купівлі-продажу він придбав будинок у м. Лондоні. 05.02.2020 IMD Solicitors LLP від імені [PERSON] і на підставі наданої нею відомостей надіслало лист поштою та електронною поштою юридичній компанії Memery Crystal LLP з інформацією принизливого для [PERSON] змісту. Зокрема в п. 22 доданої до листа Першої заяви [PERSON] від імені [PERSON] зазначено, що «справа містить ознаки шахрайства з майном, до якого причетний містер [PERSON]». В доданій до листа формі заяви в п. В стор. 16 зазначено «що Перший відповідач володіє майном як недобросовісний набувач, оскільки придбав його внаслідок шахрайства». В обох випадках з контексту документів видається, що мова йде про те, що [PERSON] придбав та володіє будинком у м. Лондон внаслідок шахрайства, тобто кримінально-караного злочину. Розповсюджена відповідачами інформація стосовно набуття ним у власність майна внаслідок вчинення злочину має фактичний характер, тому може бути предметом оцінки судом з точки зору її недостовірності та ганебності для честі, гідності та ділової репутації. Ця інформація порушує конституційний принцип невинуватості. Станом на дату поширення цієї інформації та на дату подання позову відносно нього жодних кримінальних проваджень не було порушено. Ця інформація принижує його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки ставить під сумів його моральні якості, порядність та повагу до закону. Протиправними діями відповідачів було створено спотворений образ [PERSON] як аморальної людини, яка здатна на скоєння злочину заради зиску. Відповідачі надіслали документи сторонній особі - юридичній компанії Memery Crystal LLP, а не безпосередньо до суду для подальшої правової оцінки, що свідчить про намір очорнити [PERSON] та спаплюжити його перед діловими партнерами. Стороння особа не має змоги об`єктивно перевірити цю інформацію. Умисел відповідачів на вчинення наклепу підтверджується тим, що жодні вимоги до [PERSON] стосовно порушених у листі питань попередньо не висувались. Через декілька днів після отримання документів від відповідачів Memery Crystal LLP розірвала договір з [PERSON] щодо надання правової допомоги у справі про виселення незаконних мешканців з належного йому будинку. На думку [PERSON] з високим ступенем ймовірності причиною цього є спаплюження відповідачами його ділової репутації та доброго імені в поширених ними у протиправний спосіб документах. Поширення позивачами недостовірної інформації спричинило йому моральний дискомфорт та моральні страждання, порушило його звичайні життєві зв`язки. Спершу розмір завданої шкоди [PERSON] визначив як еквівалент сплаченої Memery Crystal LLP винагороди в розмірі 9 500 фунтів, що станом на 18.03.2020 дорівнювала 304 000,00 грн. В подальшому [PERSON] зменшив розмір позовних вимог до 15 000,00 грн. ІІ. Заперечення відповідача [PERSON] . [PERSON] заперечила проти позову повністю. Обґрунтувала свої заперечення наступним. Перша заява [PERSON] , на яку вказує [PERSON] , в розумінні законодавства Великої Британії є позовною заявою, яку адвокат компанії IMD Solisitors LLP [PERSON] подала до Господарського та майнового суду Англії та Уельсу Високого суду. Тобто інформація, яку [PERSON] вимагає визнати недостовірною, викладена в позовній заяві та формі заяви, які згідно із законодавством Великої Британії оформлюються та подаються при зверненні до суду першої інстанції. В цьому випадку йдеться про незаконне відчуження належного [PERSON] згідно з заповітом майна. Вирази в Першій заяві по суті та у формі заяви є особистою думкою, суто суб`єктивним відношенням [PERSON] та її представників до обставин відчуження майна. [PERSON] як спадкоємець за заповітом [PERSON] претендує на її майно, зокрема будинок за адресою: [ADDRESS] . До вступу у спадок, [PERSON] дізналася про відчуження цієї частки спадкового майна [PERSON] на підставі доручення [PERSON] [PERSON] . З метою захисту своїх інтересів на території Великої Британії [PERSON] уповноважила компанію IMD Solisitors LLP представляти її інтереси у всіх державних інстанціях, поліції, прокуратурі, судах. [PERSON] - дядько [PERSON] був рекомендований заповідачем [PERSON] як розпорядник для оформлення та передачі майна [PERSON] як спадкоємцю, але юридичного права від відповідного суду Великої Британії не отримав. [PERSON] помер [INFO] . Відчуження будинку на підставі довіреності, виданої ним [PERSON] 24.02.2019, відбулося 22.03.2019, тобто після смерті [PERSON] Використання [PERSON] довіреності після смерті [PERSON] є неправомірним та в розумінні розділу 1 закону про шахрайство від 2006 року підпадає під ознаки шахрайства. Окрім того, наявний ще ряд порушень, які вказують на незаконність правочину щодо відчуження будинку, зокрема на його фіктивність. З вищезазначених підстав [PERSON] звернулася за захистом свої прав до Господарського та майнового суду Англії та Уельсу Високого суду. В позовній заяві [PERSON] п. 22. Першої заяви [PERSON] викладено неповністю. Переклад цього пункту дослівно звучить так: «Передача прав на це майно є надзвичайно спірним питанням та містить ознаки шахрайства з участю п. [PERSON], п. [PERSON] та п. [PERSON]». Семантично вираз «містить ознаки шахрайства» не є тотожним виловлюванню, що саме [PERSON] скоїв шахрайство, тим більше, що йдеться про трьох осіб. На стор. 16 форми заяви йдеться лише про те, що [PERSON] придбав майно, яке було об`єктом шахрайства, а не саме він вчинив шахрайські дії. А словосполучення «недобросовісний набувач» вживається через те, що майно було відчужене в незаконний спосіб і [PERSON] міг про це знати. Припущення [PERSON] що його обвинувачують у шахрайстві не підтверджується наданим ним доказами. Особисті здогадки або суб`єктивне сприйняття інформації як такої, що його дискредитує, не є достатнім для встановлення факту порушення його честі, гідності та ділової репутації. Причиною розірвання правовідносин між [PERSON] та Memery Crystal LLP був не лист IMD Solisitors LLP з Першою заявою та додатками, а документи, видані органами державної влади Великої Британії. [PERSON] є неналежним відповідачем, оскільки не підписувала жодного з документів, якими [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги. Водночас в адвокатів IMD Solisitors LLP були підстави для подібних формулювань і вони є оціночними судженнями. [PERSON] обрав спосіб захисту, який не відповідає вимогам ст. 277 ЦК України. [PERSON] не довів розмір заподіяної йому моральної шкоди. IMD Solicitors LLP відзив на позовну заяву до суду не подало. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову повністю. ІІІ. Фактичні обставини. 22.03.2019 між [PERSON] та [PERSON] , який діяв як представник [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . 05.02.2020 IMD Solisitors LLP надіслали листа Memery Crystal LLP, до якого додано форму позовної заяви, Першу заяву [PERSON] ( [PERSON] ) та проект наказу. В цьому листі зазначено, що він написаний у зв`язку із справою PT-2020-000111 між «вашим клієнтом: м-ром [PERSON] » та «нашим клієнтом: м-с [PERSON] ». І повідомляється, що засідання призначено на 10.02.2020. Перша заява [PERSON] (First Affidavit of miss [PERSON]) - це письмові показання (свідчення), які нею подано в Господарський та майновий суд Англії та Уельсу Високого суду (High Court of Justice The Business and Property Courts) в справі за заявою [PERSON] до [PERSON] [PERSON] надала ці показання під присягою (state on oath as follows). Вона зазначила в п. 2, що факти і обставини, викладені в цій заяві, є відомими їй з інформації від заявника (тобто [PERSON] ), Земельного Реєстру, а також публічно доступної інформації, і є правдою, виходячи з наявних у неї відомостей і переконань. В п. 22 зазначено, що перехід цієї нерухомості є дуже спірним питання, яке має ознаки шахрайства з майном, до якого, як видається, причетні м-р [PERSON], м-р [PERSON] та м-р [PERSON] . В п. 23 зазначено, що є багато питань, на які ще немає відповідей, та проблем, що мають постати перед судом та ним вирішитись. Однак, що є очевидним, так це те, що видається не було прав в будь-кого передавати цю нерухомість м-ру [PERSON]. У формі позовної заяви (claim form) позивачем вказано [PERSON] , а відповідачами - [PERSON] та [PERSON] . В розділі «Короткі деталі позовної заяви» зазначено, що перший відповідач (тобто [PERSON] ) володіє нерухомістю як недобросовісний володілець, набувши його в результаті шахрайства як інформований одержувач і/або діяв як недобросовісний набувач. Вимога [PERSON] полягає в тому, щоб відповідачі повернули нерухомість за адресою: [ADDRESS] до складу майна померлої [PERSON] ( [PERSON] ). 07.02.2020 партнер Memery Crystal LLP [PERSON] ([PERSON]) надіcлав [PERSON] листа щодо справи PT-2020-000111 між [PERSON] та [PERSON] . За змістом цього листа Memery Crystal LLP відмовляється від подальшого супроводу справи (we will not be best placed to assist you futher with this matter) з огляду на нещодавній розвиток та форму, який він набув. Того ж 07.02.2020 Memery Crystal LLP надіслала IMD Solisitors LLP відповідь на лист від 05.02.2020, в якому, зокрема, зазначила, що не отримала ще вказівок щодо цієї справи (між [PERSON] та [PERSON] , PT-2020-000111) та що надішле його копію до суду. ІV. Застосоване право. Один з відповідачів - IMD Solisitors LLP є іноземною юридичною особою, тому ця справа є справою з іноземним елементом. Суд прийняв справу до свого провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» та п. 15 ст. 28 ЦПК України, оскільки один з відповідачів - [PERSON] має місце проживання на території України. У цій справі суд застосовує право (матеріально-правові норми) Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії (надалі - Сполучене Королівство) з огляду на наступні норми Закону України «Про міжнародне приватне право»: до особистих немайнових прав застосовується право держави, у якій мала місце дія чи інша обставина, що стала підставою для вимоги про захист таких прав, якщо інше не передбачено законом (ст. 22 Особисті немайнові права); до зобов`язань, що виникають з дії однієї сторони, з урахуванням положень статей 49-51 цього Закону, застосовується право держави, у якій мала місце така дія (ст. 48. Право, що застосовується до недоговірних зобов`язань); права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди (ч. 1 ст. 49 Право, що застосовується до зобов`язань про відшкодування шкоди). Хоч і [PERSON] та [PERSON] в процесуальних заявах обґрунтовують своє вимоги/заперечення тільки законодавством України, суд не може застосувати в цьому випадку принцип автономії волі, адже ще один учасник судового провадження - IMD Solisitors LLP не висловив своєї волі щодо права, яке потрібно застосовувати під час розгляду справи. В Сполученому Королівстві відносини щодо захисту честі, гідності та ділової репутації врегульовані як Законами про Дифамацію (Defamation Act 1996, Defamation Act 2013), так і загальним правом. Згідно з Законом про Дифамацію 2013 заява не є дифамаційною за винятком, коли її публікація завдала чи має ймовірність завдати серйозної шкоди репутації позивача. Для вирішення питання щодо того, чи є заява дифамаційною в Сполученому Королівстві застосовують тест, встановлений у справі Sim v Stretch (1936): «Чи знижуватимуть слова оцінку (сприйняття) позивача розсудливими (такими, що правильно поводяться) членами суспільства». Також за Законами про Дифамацію не відповідає за дифамацію особа, яка не є автором заяви. Відповідно до загального права Сполученого Королівства є ряд випадків, коли особи, що зробили заяву не несуть відповідальності за дифамацію. Ці випадки називають абсолютним привілеєм (absolute privilege). Абсолютний привілей застосовується, зокрема, до заяв зроблених під час судових процесів, в документах, що подаються до суду, на попередніх стадіях перед судовими процесами, якщо в подальшому вони будуть застосовані під час судового розгляду тощо (див. Rex v. Skinner (1772); Lord Beauchamps v. Sir R. Croft And Others (1794); Williamson v Umphray & Robertson (1890); Rome v Watson (1898); Absolute Immunity in Defamation: Judicial Proceedings (www.jstor.org); Privileged communications in judicial proceedings (www.jstor.org); Reconsidering the litigator's absolute privilege to defame (core.ak.uk). V. Оцінка суду Заяви, які на думку [PERSON] є недостовірними, ображають його честь, гідність і ділову репутацію, зроблено в двох процесуальних документах, які адресовані суду, та безпосередньо стосуються судового процесу, ініційованого [PERSON] . Отже, суд переконаний, що ні [PERSON] , ні IMD Solisitors LLP не несуть відповідальності за ці заяви, оскільки вони підпадають під дію абсолютного привілею. Те, що ці процесуальні документи були надіслані Memery Crystal LLP, не виключає дію абсолютного привілею, адже вони були додані до листа, який стосувався конкретної судової справи, і адресувались Memery Crystal LLP як представнику [PERSON] . Тобто Memery Crystal LLP не можна визначити як особу, що не мала жодного інтересу щодо цієї судової справи. Застосування абсолютного привілею виключає необхідність перевіряти доводи сторін щодо достовірності відомостей, викладених в процесуальних документах, встановлювати розмір шкоди, заподіяної поширенням цих відомостей, тощо. З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що особисті немайнові права [PERSON] не були порушені і не підлягають захисту.

Outcome: dismissed