Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

КНП БМР «БТМО» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості витрат на стаціонарне лікування, мотивуючи свої вимоги наступним. 18.03. 2019 року о 08-30 год., [PERSON] , знаходячись біля домоволодіння [ADDRESS] , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязнених відносин до [PERSON] , з метою заподіяння їй тілесних ушкоджень, діючи умисно, розпилив в область очей газовим бапончиком рідину сльозогінної та дратівливої дії, тим самим згідно висновку судово-медичної експертизи №133 від 13.05.2019р. спричинив потерпілій [PERSON] легкі тілесні ушкодження у вигляді термічного опіку обличчя першого ступеня до 5 відсотків. Внаслідок отриманих з боку відповідача тілесних ушкоджень [PERSON] було госпіталізовано до хірургічного відділення КУ БМР «Бердянське територіальне медичне об`єднання». За даним фактом було відкрите кримінальне провадження № 420190801300000789 від 05.04.2019р. за ч. 1 ст. 125 КК України. Відповідно до довідки-розрахунку засобів, витрачених на лікування громадянки [PERSON] , вона знаходилася на лікуванні у хірургічному відділені КУ БМР «Бердянське територіальне медичне об`єднання» з 18.03.2019 р. по 20.03.2019 р. 2 к/дні з діагнозом: термічні опіки обличчя 1 ст. до 5%. Загальні витрати склали 641,68 грн., у тому числі: зарплата медичного персоналу - 457,58 грн.; медикаменти - 1,96 грн.; харчування - 34,80 грн.; накладні витрати - 147,34 грн. На теперішній час заподіяні збитки з боку відповідача позивачеві не відшкодовано. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань суду не надав. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Ч. 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 березня 2021 року (справа № 310/7626/19, провадження № 1-кп/310/109/21) [PERSON] на підставі ст. 49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. З вказаної ухвали вбачається, що 18.03. 2019 року о 08-30 год., [PERSON] , знаходячись біля домоволодіння [ADDRESS] , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязнених відносин до [PERSON] , з метою заподіяння їй тілесних ушкоджень, діючи умисно, розпилив в область очей газовим бапончиком рідину сльозогінної та дратівливої дії, тим самим згідно висновку судово-медичної експертизи №133 від 13.05.2019р. спричинив потерпілій [PERSON] легкі тілесні ушкодження у вигляді термічного опіку обличчя першого ступеня до 5 відсотків. Ухвала набрала законної сили 07 квітня 2021 року. Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до п.п. 3, 6 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року. Згідно із п.п. 2, 3, 4 вказаного Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (Республіки Крим, місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Звернути увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. КУ БМР «БТМО» є комунальним підприємством і перебуває у комунальній власності міста. До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення (ч. 1 ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування»). Відповідно до довідки-розрахунку коштів, витрачених на лікування [PERSON] , остання перебувала на лікуванні у хірургічному відділені КНП БМР «БТМО» з 18.03.2019 р. по 20.03.2019 р. 2 к/дні з діагнозом: термічні опіки обличчя 1 ст. до 5%. Загальні витрати склали 641,68 грн., у тому числі: зарплата медичного персоналу - 457,58 грн.; медикаменти - 1,96 грн.; харчування - 34,80 грн.; накладні витрати - 147,34 грн. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] позивач поніс витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] , тому обов`язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача. За таких обставин заявлений позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь КНП БМР «БТМО» належить стягнути витрати на лікування [PERSON] в сумі 641,68 грн. Крім зазначеного, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 2 270 грн.

Outcome: approved