Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Квартира 18, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Шмідта, будинок 137-А, належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Комунальним підприємством «Управління міського господарства» (а.с.17). Згідно довідки від 25.05.2018 року, виданої Покровською міською радою Донецької області, за адресою: [ADDRESS] з 10.09.1997 року зареєстровані: позивачка [PERSON], відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком позивачки та відповідач [PERSON] син позивачки (а.с.11). Згідно акту КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 31.05.2018 року, зазначається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO], не проживають за вказаною адресою з 2005 року по теперішній час (а.с.13). За результатами обстеження умов гр-ки [PERSON], проведеного депутатом Покровської міської ради [PERSON], було складено акт від 19.06.2018 року, яким також встановлений факт непроживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Відповідно до\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У частині четвертій\~статті 9 ЖК Української РСР\~визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК Української РСР\~встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а у разі спору - судом. Відповідно до\~статті 72 ЖК Української РСР\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до\~статті 321\~ЦК України\~право власності\~є непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. \~ \~ \~ \~Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В свою чергу, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. При цьому, метою застосування певного способу захисту є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Відповідно до вимог\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів) який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил\~статті 89 ЦПК України\~щодо оцінки доказів. З матеріалів справи вбачається, що квартира в якій зареєстровані позивач та відповідачі, належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в розмірі 1/4 частини кожному (а.с.17). Суд зазначає, що позивачка не оспорює права власності відповідачів на належні їм частки квартири, відповідачі позовні вимоги визнають, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved