Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. [PERSON] у січні 2020 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над дітьми, третя особа - служба у справах дітей Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області (далі - Вовчанська РДА), як орган опіки та піклування, в якому просила позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] та призначити її опікуном. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказала, що вона є рідною бабцею малолітніх - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які постійно проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Відповідно до свідоцтв про народження дітей їх матір`ю є [PERSON] , громадянка України. Батько [PERSON] , відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, записаний зі слів матері [PERSON] , батьком [PERSON] є [PERSON] , громадянин Туреччини. З 2014 року відповідачі почали безвідповідально та байдуже ставитися до своїх батьківських обов`язків, жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надають, фактично самоусунулися від виховання дітей, не відвідують навчальний заклад, не провідують дітей вдома. [PERSON] іноді з`являється на кілька днів та знову зникає в невідомому напрямку на невизначений час. Батько взагалі не цікавиться долею доньки [PERSON] , жодного разу не з`являвся ні в с. Лозове, ні в м. Вовчанськ. ІІ. Процесуальні дії по справі. Ухвалою суду від 24.01.2020 року відкрито провадження у справі у загальному порядку. Справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 18.03.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. ІІІ. Відзиви, відповіді на відзиви, заперечення по справі. У відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України, відповідачі відзиву не надали. ІV. Пояснення осіб, які беруть участь у справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій підтримала заявлені вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомили. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надали. Представник третьої особи Вовчанської РДА в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності з урахуванням інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). V. Встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] є рідною бабцею малолітніх - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які постійно проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Вовчанським районним відділом РАЦС Харківської області, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 22.09.2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 164. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 25.03.2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 182. Директор Приколотнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. героя Радянського Союзу К.Ф . Ольшанського Великобурлуцької районної ради Харківської області надав довідку № 01-17/279 від 28.11.2019 року, в якій повідомив, що [PERSON] , [INFO] , навчається в 7 класі школи, [PERSON] , [INFO] , навчається в 6 класі школи. Батьки обох дівчат [PERSON] та [PERSON] жодного разу до школи не з`являлися, батьківські збори не відвідували, навчанням та вихованням дітей не займалися. Мати дітей - [PERSON] останнім часом також дітьми не опікувалася. Вихованням та навчанням дітей займається виключно бабуся [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу від 25.02.1994 року [PERSON] на праві приватної власності належить однокімнатна квартира [ADDRESS] ; та на підставі свідоцтва на право власності на житло від 26 січня 1996 року № 002001 [PERSON] на праві приватної спільної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно даних довідки про склад сім`ї від 12.12.2019 року в квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованими [PERSON] з чоловіком [PERSON] та онуками [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов від 28.11.2019 року в будинку [ADDRESS] , проживають [PERSON] з чоловіком [PERSON] та онуками [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] з 16.04.2019 року працює підсобним робітником у ФОП [PERSON] , де позитивно характеризується та отримує заробітну плату, яка за період з червня по листопад 2019 року становить 21 156 (двадцять одну тисячу сто п`ятдесят шість) грн. 00 коп. Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] від 28 листопада 2019 року, в будинку [ADDRESS] , проживають [PERSON] з чоловіком [PERSON] , з самого народження з нею проживають онуки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сім`я проживає у будинку, який складається з 3 кімнат, в будинку є пічне опалення, санітарний стан будинку задовільний. Діти проживають в належних умовах, є всі необхідні меблі - окремі ліжка, стіл для занять шафи для одягу, обладнана кімната для прийому їжі. Сім`я утримує підсобне господарство, на земельній ділянці розміром 0, 25 га вирощує городину, в підвалі заготовлена необхідна консервація для зими. Крім того, дані обставини підтверджують свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Третя особа служба у справах дітей Вовчанської районної державної адміністрації Харківської областінадала суду висновок від 16.03.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та призначити [PERSON] опікуном дітей. VI. Норми права, що підлягають застосуванню. Норми національного законодавства. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Положеннями ст. 153 СК України закріплено право батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. В той же час положеннями ст. 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, що передбачено ст. 157 СК України. Статтею 164 СК України встановлені виключні підстави для позбавлення батьківських прав, якщо мати, батько: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; Передбачено правові наслідки позбавлення батьківських прав, серед яких визначено втрату батька особистих немайнових прав щодо дитини та звільнення від обов`язків щодо її виховання, ст. 166 СК України. Положеннями ст. 71 СК України передбачено врахування думки дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя. Крім того, відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми, які залишилися без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Як зазначено у ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України). Норми міжнародного законодавства. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (XIV) від 20.11.1959 року встановлено, що дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини (Принцип 2). Дитині, яка є неповно справною фізично, психічно або соціально, мають бути забезпечені спеціальні режим, освіта і піклування, необхідні з огляду на її особливий стан (Принцип 5). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, проголошено наступне: 1. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 2. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. 3. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Оцінка обставин справи у відповідності до положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини. А. Загальні принципи. В даній ситуації Суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. А в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами Суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в право відповідачів на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини). Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Б. Застосування вказаних принципів в даній справі. 1). Чи здійснювалось втручання «згідно із законом». Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідачів законом» суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Зокрема, відповідно до статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої). Тому, для суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідачів має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається. 2). Чи відповідало втручання цілям передбаченим в пункті 2 статті 8 Конвенції. Обговорюючи питання чи відповідало втручання у право відповідачів «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров`я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дитини, і відповідно воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8. 3). Чи було втручання «необхідним в демократичному суспільстві» (пропорційним). Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідачів, «необхідним в демократичному суспільстві», суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України). Так, відповідачам, як матері та батьку неповнолітніх дітей в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України). Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів. Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. На думку суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. VII. Позиція суду. Повертаючись до обставин даної справи суд підкреслює, що матеріалами справи підтверджується, що відповідачі свідомо вихованням доньок [PERSON] та [PERSON] не займаються, матеріальної допомоги не надають, їх розвитком та досягненнями не цікавиться. Більш того, відповідачі не відвідують дітей, не бачаться з ними. Таке ставлення відповідачів до категоричного нехтування батьківськими обов`язками триває з 2014 року. В судовому засіданні під час дослідження матеріалів справи знайшло підтвердження, що відповідачі не цікавиться психічним і фізичним здоров`ям дітей. Наведене в своїй сукупності, на думку, суду може свідчити про ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов`язків. При цьому, в даній конкретній ситуації судом враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Але реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, в даній справі відповідачі жодного разу не звернувся до служби у справах дітей з приводу встановлення їм порядку участі у вихованні дітей та щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми з боку позивача, так як і не надали доказів, які б підтверджували факт їх звернення до уповноважених органів держави з метою захисту прав своїх дітей, сприянні їм будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов`язки. Суд бере до уваги також те, що відповідачами не надано будь-яких доказів на підтвердження виконання ними своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дітей. Вищевикладеними обставинами справи підтверджується і той факт, що малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з бабусею за адресою: [ADDRESS] . Крім цього, відповідачі та їхні діти зареєстровані та проживають за різними адресами, що свідчить про те, що в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дітей у батьків, оскільки вони не проживають з дітьми протягом тривалого часу, так само даний захід не позбавить відповідачів можливості побачення зі своїми дітьми. Тобто, позбавлення батьківських прав відповідачів фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між відповідачами та дітьми. Також, судом було достеменно встановлено, що малолітні[PERSON] та [PERSON] забезпечені належними та задовільними матеріально-побутовими умовами проживання, що полягає у наявності окремої ділянки кімнати, забезпеченості їх місцями для навчання і виховання, їжею та одягом. Суд, також, враховує, що в ході розгляду справи знайшло своє підтвердження те, що позивач [PERSON] доглядає та забезпечує дітей необхідними побутовими предметами, доброзичливо та уважно ставиться до дітей, належно піклується та приділяє увагу їх здоров`ю, розвитку і вихованню. Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачі мають право у випадку зміни його поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України (ст. 169). Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дітей відповідачами, свідомого нехтування ними своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав. В даному випадку судом на перше місце ставляться «як найкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для забезпечення першочергової уваги інтересам дітей. VIII. Висновки суду. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачі можуть бути позбавлені батьківських прав, що не суперечить приписам національного та міжнародного законодавства, а також практиці Європейського суду з прав людини, а тому викладені у прохальній частині позовної заяви вимоги є доведеними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved