Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР звернулося до суду із заявою, в якій просить вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що [PERSON] страждає психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії. З 2002 року перебуває під наглядом лікарів-психіатрів. З того часу неодноразово (більше 30 разів) лікувалася стаціонарно в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР. Є інвалідом II групи за психічним захворюванням, безстроково. З 18.12.2020 року рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя визнана недієздатною, опікуном призначений брат [PERSON] . Захворювання протікає безперервно. У клінічній картині маячні ідеї переслідування, хибні впізнавання, розлади поведінки, які проявляються відмовами від їжі, конфліктністю, неадекватною поведінкою, неодноразово влаштовувала підпали, відкривала газ, погрожувала матері фізичною розправою. Госпіталізації часті, вдома втримується нетривалий час. В останній час госпіталізується тільки у примусовому порядку у зв`язку з повною відсутністю критики до хвороби. Остання виписка 17.03.2021 року. Згідно з заяви опікуна [PERSON] стан [PERSON] змінився: «Не слідкує за собою, не їсть, погрожує матері фізичною розправою та в день госпіталізації побила її кулаками по обличчю, кричить, не спить ночами, стукає в вікна, батареї, стіни, підлогу. Влаштовує підпали, відкриває газ, при цьому не включаючи його та йде». 01.07.2021 року за ініціативою та у супроводі опікуна звернулася до дільничного лікаря-психіатра, за результатом огляду психічний стан пацієнтки кваліфіковано, як загострення тяжкого хронічного психічного розладу, запропонована госпіталізація. Оглянута черговим лікарем-психіатром приймального відділення КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, який підтвердив загострення тяжкого хронічного психічного розладу, а також високу вірогідність здійснення суспільно-небезпечного діяння. Згоди на госпіталізацію не надала, у зв`язку з чим госпіталізована у примусовому порядку як така, що страждає на тяжкий психічним розлад, небезпечна для оточуючих. 02.07.2021 року оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що [PERSON] страждає тяжким психічним розладом у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром з агресивними тенденціями (відмова від їжі, агресія по відношенню до матері). За психічним станом є небезпечною для себе та оточуючих. Відповідно до ст. ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. З цих підстав представник КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР змушений звернутися до суду з вказаною заявою. У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві, підтримав повністю, просив суд її задовольнити. Лікар-психіатр у судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Прокурор не заперечувала проти задоволення зазначеної заяви. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду заяви була повідомлена судом своєчасно та належним чином, у телефонному режимі повідомила, що заяву підтримує, з`явитися до суду не може через далеку відстань. Особа, відносно якої ставиться питання про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку проти задоволення заяви заперечувала, посилаючись на те, що викладені в заяві обставини є помилкові, вона не хворіє. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку,\~ думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.\~14 Закону України «Про психіатричнудопомогу»\~особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. [PERSON] страждає психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії. З 2002 року перебуває під наглядом лікарів-психіатрів. З того часу неодноразово (більше 30 разів) лікувалася стаціонарно в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР. Є інвалідом II групи за психічним захворюванням, безстроково. З 18.12.2020 року рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя визнана недієздатною, опікуном призначений брат [PERSON] . Захворювання протікає безперервно. У клінічній картині маячні ідеї переслідування, хибні впізнавання, розлади поведінки, які проявляються відмовами від їжі, конфліктністю, неадекватною поведінкою, неодноразово влаштовувала підпали, відкривала газ, погрожувала матері фізичною розправою. Госпіталізації часті, вдома втримується нетривалий час. В останній час госпіталізується тільки у примусовому порядку у зв`язку з повною відсутністю критики до хвороби. Остання виписка 17.03.2021 року. Згідно з заяви опікуна [PERSON] стан [PERSON] змінився: «Не слідкує за собою, не їсть, погрожує матері фізичною розправою та в день госпіталізації побила її кулаками по обличчю, кричить, не спить ночами, стукає в вікна, батареї, стіни, підлогу. Влаштовує підпали, відкриває газ, при цьому не включаючи його та йде». 01.07.2021 року за ініціативою та у супроводі опікуна звернулася до дільничного лікаря-психіатра, за результатом огляду психічний стан пацієнтки кваліфіковано, як загострення тяжкого хронічного психічного розладу, запропонована госпіталізація. Оглянута черговим лікарем-психіатром приймального відділення КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, який підтвердив загострення тяжкого хронічного психічного розладу, а також високу вірогідність здійснення суспільно-небезпечного діяння. Згоди на госпіталізацію не надала, у зв`язку з чим госпіталізована у примусовому порядку як така, що страждає на тяжкий психічним розлад, небезпечна для оточуючих. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів від 02.07.2021 року,\~ [PERSON] , [INFO] , страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром з агресивними тенденціями (відмова від їжі, агресія по відношенню до матері). Госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Згідно з ч. 2-4 ст.\~27\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Оскільки хвора становить небезпеку для себе та оточуючих, згоду на лікування не дала, їй рекомендовано примусову госпіталізацію згідно\~ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Отже, зважаючи на досліджені судом обставини справи,а саме те, що компетентною комісією лікарів-психіатрів у [PERSON] виявлено психічний розлад у формі параноїчної шизофренії, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром з агресивними тенденціями (відмова від їжі, агресія по відношенню до матері), госпіталізація доцільна, лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару, а також встановлення фактів про те, що хвора становить небезпеку для себе та оточуючих, пояснень інших учасників, суд доходить остаточного висновку, що наявні обов`язкові з огляду на ст.\~14\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» підстави для ухвалення рішення про надання особі психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди, така госпіталізація є доцільною та відповідає її інтересам, тому заяву слід задовольнити.

Outcome: approved