Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Кузьменко А.С. в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до суду з позовом про накладення заборони на відчуження нерухомого майна, в якому просив накласти заборону заборону на відчуження нерухомого майна, а саме буднику, який належить на праві приватної власності [PERSON], який знаходиться за адресою: [ADDRESS] до досягнення малолітньою [PERSON], [INFO] повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказав на те, що підставою для звернення до суду в інтересах малолітньої [PERSON], є необхідність захисту її майнових прав та інтересів неповнолітньої, яка через свій вік не в змозі самостійно захистити свої права, здійснюючи процесуальні повноваження. під час вивченим стану законності щодо дотримання житлових та майнових прав дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, виявлено наступне. Згідно з свідоцтвом про народження неповнолітньої [PERSON], серії [NUMBER], виданого виконкомом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району (на теперішній час Дніпровський район) від 20.12.2004 року, актовий запис №38, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] року. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.04.2007 року по справі №2-1031/07 [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно неповнолітньої [PERSON], яку ним же рішенням передано під опіку [PERSON]. Рішеннями виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району (на теперішній час Дніпровського району) Дніпропетровської області від 23.05.2007 року №76 малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішеннями виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району (на теперішній час Дніпровського району) Дніпропетровської області від 21.02.2007 року № 47 за малолітньою [PERSON] закріплено житло за адресою: [ADDRESS] Малолітня мешкала у вищезазначеному будинку разом з матір'ю та батьком, проте на теперішній час фактично проживає разом із своїм опікуном [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Крім того, згідно довідки, наданої виконкомом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району, неповнолітня [PERSON] зареєстрована у вищевказаному будинку з 08.12.2004 року. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, право приватної власності на будинок розташований за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON]. Питання щодо накладення заборони на відчуження майна та житла дитини під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] не вирішено, тому керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Кузьменко А.С. в інтересах малолітньої [PERSON] вимушений звернутися із даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Представник малолітньої [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала письмову заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України та п. 2 ст. 5 Закону України «Про прокуратуру» на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина чи держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно ч. 2 ст. 361 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження. Відповідно ст. 20 Закону України «Про прокуратуру» при виявленні порушень закону прокурор у межах своєї компетенції мають право звертатись до суду. У судовому засіданні встановлено, що Згідно з свідоцтвом про народження неповнолітньої [PERSON], серії [NUMBER], виданого виконкомом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району (на теперішній час Дніпровський район) від 20.12.2004 року, актовий запис №38, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] року. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.04.2007 року по справі №2-1031/07 [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно неповнолітньої [PERSON], яку ним же рішенням передано під опіку [PERSON]. Статтею 52 Конституції України визначено, що виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на державу. Рішеннями виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району (на теперішній час Дніпровського району) Дніпропетровської області від 23.05.2007 року №76 малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішеннями виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району (на теперішній час Дніпровського району) Дніпропетровської області від 21.02.2007 року № 47 за малолітньою [PERSON] закріплено житло за адресою: [ADDRESS] Малолітня мешкала у вищезазначеному будинку разом з матір'ю та батьком, проте на теперішній час фактично проживає разом із своїм опікуном [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Крім того, згідно довідки, наданої виконкомом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району, неповнолітня [PERSON] зареєстрована у вищевказаному будинку з 08.12.2004 року. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, право приватної власності на будинок розташований за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON]. Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», суд у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей. Однак, питання щодо накладення заборони на відчуження майна та житла дитини під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] не вирішено. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад 6 місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. У відповідності до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ч. 3 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватись лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. У відповідності до ч. 3 ст.25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі, передачі дітей, позбавлених батьківського піклування під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Частиною 1 ст. 248 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи викладене, виходячи з інтересів дітей, суд дійшов висновку про необхідність накласти заборону на відчуження належного відповідачці квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тобто з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 551,21 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved