Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Керівник Олександрійської місцевої прокуратури [PERSON], в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] з позовними вимогами про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом риби. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 серпня 2016 року о 05-00 годині [PERSON] на річці Бешка біля села Світлопіль ловив рибу забороненими знаряддями лову сітками, чим порушив п.3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, та ст. 63 Закону України «Про тваринний світ». Загалом [PERSON] здійснив незаконний вилов риби загальною вагою 24 кг, у кількості 65 штук, із них: 8 щук, 23 судака, 34 карася. За вказаним фактом інспектором Барабаш Д.В., відносно [PERSON] було складено протокол №004824 від 20.08.2016 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.85 КУпАП. Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.12.2016 року у справі №398/2954/16-п, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП. Дана постанова суду відповідачем не оскаржена та набрала законної сили. Відповідно до розрахунку матеріальної шкоди, загальна сума заподіяної внаслідок незаконного лову риби шкода становить 15028 грн. 17 січня 2017 року на адресу відповідача було направлено сповіщення про зобовязання відшкодувати шкоду, однак до теперішнього часу ним не здійснено добровільної сплати. 13 вересня 2017 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області по даній справі було винесено заочне рішення. 20 вересня 2017 року від відповідача надійшла заява про перегляд заочного судового рішення по вказаній справі. 20 грудня 2017 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області було задоволено заяву [PERSON] про перегляд вказаного вище заочного рішення. 28 грудня 2017 року, 5 лютого 2018 року та 16 жовтня 2018 року [PERSON] до суду було подане заперечення на позовну заяву та два відзива, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вилив риби він здійснював не самостійно, із власної ініціативи, а як найманий працівник, оскільки вилов риби здійснював на замовлення ФОП [PERSON] та здійснював свою діяльність на підставі договору з Управлінням, і який замовив [PERSON] вилив риби. ФОП [PERSON] мав договір з Управлінням, що підтверджується пакетом документів, який наявний у ФОП [PERSON]. Саме ФОП [PERSON] визначав, яким способом здійснювати [PERSON] вилов риби, та скільки і на який час йому необхідно доставити рибу. Також у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що здійснював вилов риби, відповідно до дозвільних документів, які мав ФОП [PERSON] та здійснював вилов риби відповідно до Режиму, та ФОП [PERSON] надавав звітність щодо виловленої риби в Кіровоградрибохорону. Також відповідач у своєму відзиві наголошує на тому, що здійснював вилов риби, яка належала [PERSON], а останній, не звертався до [PERSON] із заявою про відшкодування шкоди. Також відповідач у відзиві зазначив, що Олександрійська місцева прокуратура Кіровоградської області я неналежним позивачем та не має повноважень звертатися до суду із даним позовом, оскільки ст. 23 Закону України Про прокуратуру визначено виключні два випадки, коли прокуратура може виступати в інтересах держави. В даному випадку відповідач вважає, що позивачем по справі повинно бути Управління, оскільки має власний юридичний відділ. 16 травня 2018 року керівник Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області подав до суду відповідь на відзив [PERSON], просив задовольнити позовну заяву, обгрунтовуючи це тим, що 22 грудня 2018 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області було винесено постанову, відповідно до якої [PERSON]визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та призначено йому стягнення у вигляді 340 грн. штрафу з конфіскацією знарядь, засобів вчинення правопорушення. Відповідно до квитанції № 106 від 27.12.2016 року, сума штрафу відповідачем добровільно сплачена. Дана постанову суду відповідачем не оскаржена, у передбаченому законодавством порядку набрала законної сили, отже відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлені даним судовим рішення обставини не потребують доказуванню у цивільній справі за позовом про відшкодування шкоди. Положення ч. 5 ст. 82 ЦПК України щодо можливості спростування відповідачем встановлених у постанові суду обставин, на [PERSON] не розповсюджуються, оскільки він брав участь у справі №398/2954/16-п. З огляду на вказане, у даній цивільній справі підлягає доказуванню виключно наявність шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилову риби та її розмір. Відповідно до розрахунку матеріальної шкоди, складеного головним державним інспектором за протоколом про адміністративне правопорушення, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року № 1209 Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів, загальна суму заподіяної внаслідок незаконного лову риби шкода становить 15028,00 грн. Також позивач зазначає, що дозвільні документи, а саме дозвіл на спеціальне використання водних обєктах (іх частинах), ні ФОП [PERSON], ні [PERSON] у встановленому законом порядку не видавилися. Представник Управління охорони, використання і відтверення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області у судове засідання не зявився. 31 жовтня 2018 року подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити без участі представника Управління. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судовому засіданні прокурор Нікалаєва В.М. підтримала позов із зазначених у ньому підстав. Наголосила на тому що постанова Олександрійського міськрайонного суду має преюдиційне значення і нею встановлено факт вчинення правопорушення і особу правопорушника, яким є [PERSON], ця постанова не була оскаржена і набула законної сили. У справі підлягає доказуванню лише розмір шкоди, на підтвердження чого додано розрахунок. Прокурор вважає, що Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області, який накладав штраф і уповноважений звертатися до суду про стягнення цієї шкоди. Постанова суду, якою [PERSON] визнаний винним, винесена 22 грудня 2016 року, однак Управління не звернулось до суду про стягнення шкоди завданої цим правопорушенням, а отже належним чином не виконвало свої обовязки, тому прокурор звернувся до суду. [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що не згоден з позовом з підстав зазначених у відзивах. Визнав, що не мав дозволу на вилов риби. Однак вважає, що за це правопорушення він сплатив штраф, а відшкодовувати вартість риби мають ті особи, які її вилучили. На питання суду пояснив, що офіційно трудові відносини з ФОП [PERSON] не оформлялися, він здійснював вилов риби за усною домовленістю з ФОП [PERSON], дозволів не мав. 2 листопада 2018 року ухвалами, постановленими у судовому засіданні без виходу суду до нарадчої кімнати, судом було відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] щодо виклику та допиту у судовому засіданні свідків: [PERSON] та [PERSON] та відмовлено у задоволенні клопотання щодо витребування у ФОП [PERSON] щодо прав ведення господарської діяльності на водоймі та документації на виилов риби, оскільки відповідні докази не відносяться до предмету доказування у справі. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків. Постановою Олександрійського міськрайонного суді від 22 грудня 2016 року [PERSON], [INFO], визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП, та накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Ця постанова не була оскаржена та набрала законної сили. Відповідно до цієї постанови суду [PERSON] визнаний винним у тому, що він 20.08.2016 о 05.00 на р. Бершка біля села Світлопіль ловив рибу забороненими знаряддями лову сітками, чим порушив п.3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, та ст. 63 Закону України «Про тваринний світ». Відповідно до складеного головним державним інспектором Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області [PERSON] відповідно до постанови КМУ від 21.11.2011 №1209 розрахунку матеріальної шкоди, завдана вчиненим [PERSON] правопорушенням шкода становить 15028 грн. 17.01.2017 року Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області звернулось з письмовою вимогою до [PERSON] про компенсацію матеріальної шкоди у зазначеному вище розмірі. Інших дій, спрямований на стягнення шкоди Управління протягом тривалого часу не вчиняло. \~ \~ \~ \~Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права. Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища») . Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи встановлені у справі обставини і зазначені норми права, суд дійшов висновку про те, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки, доведеність вини [PERSON] у вчиненні діяння, повязаного з грубим порушенням правил рибальства не підлягає доказуванню, оскільки відповідно до Постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. Даний факт відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України є преюдиційним та не підлягає доказуванню. Встановлені зазначеною постановою суду обставини питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду. Розмір заподіяної правопорушенням матеріальної шкоди у розмірі 15028,00 грн. також підтверджується наданим позивачем розрахунком. павильність цього рохрахунку відповідачем не заперечувалась. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що він виловлював рибу забороненими знаряддями лову не для власних потреб, а за усним замовленням ФОП [PERSON], оскільки мотиви вчинення правопорушення у цьому випадку не впливають на наявність складу правопорушення, наявність якого у діях [PERSON] вже встановлена зазначеною постановою суду. До того відповідач не надав суду доказів того, що він або ФОП [PERSON] мали дозвіл на вилов риби. Також суд відхиляє доводи відповідача про щодо відсутності у прокурора повноважень на подання цього позову, оскільки судом встановлено що Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області ухиляється від виконання своїх обовязків із забезпеченням відшкодування завданої правопорушенням шкоди. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Олександрійської місцевої прокуратури підлягають стягненню судові витрати у справі.

Outcome: approved