Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] звернулась в суд з заявою, заінтересована особа: [PERSON] про видачу обмежувального припису. Вимоги заяви мотивує тим, що з 2013 року вона разом зі своєю матір`ю [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . З 2020 року [PERSON] піднімає руку на неї та на її дочку [PERSON] , 2007 року народження, висловлюється в їх сторону нецензурною лайкою, виганяє їх з будинку, право власності на який оформлене на неї, внаслідок цього вона кілька разів викликала працівників поліції. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] , яка постійно вчиняє щодо неї та її сім`ї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, вона зі своєю сім`єю з 23.06.2020 за вказаною адресою не проживають. Кожного разу, коли вона приїздить до свого будинку по речі, [PERSON] не пускає її на територію її господарства, при цьому погрожує їй та ображає її нецензурною лайкою, на що вона неодноразово викликала працівників поліції. Однак [PERSON] на зауваження працівників поліції не реагує та не впускає її до належного їй будинку, незаконно поміняла всі замки в будинку, через що вона не може зайти до будинку та забрати свої речі. 31.02.2021 вона приїхала до свого господарства, щоб взяти теплі речі, однак [PERSON] побила її, доказами чого є догоспітальний клінічний протокол, запис у медичній книжці, заява до поліції. Стверджує, що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства з боку своєї матері [PERSON] , яка вчиняє щодо неї дії фізичного (нанесення побоїв), психологічного (постійні погрози та образи) та економічного характеру (позбавлення її житла). Такі дії [PERSON] викликають побоювання її за свою безпеку та безпеку своєї сім`ї, оскільки вірогідним є продовження та повторне вчинення домашнього насильства. На підставі викладеного просила видати обмежувальний припис щодо [PERSON] . Короткий зміст заперечень на заяву про видачу обмежувального припису. 01.03.2021 від заінтересованої особи [PERSON] поступило заперечення на заяву про видачу обмежувального припису, в якій зазначено, що вона не визнає заяву про видачу обмежувального припису, так як всі обставини по справі є неправдивими та перекрученими. Так, [PERSON] є її дочкою, якій вона 26.01.2011 подарувала житловий будинок, в якому на даний час проживає. Однак через деякий час відносини між ними стали неприязні, так як [PERSON] її ображала, била та виганяла з житлового будинку, і вона жила по родичах та сусідах. Деякий час вона це скривала, але дочка продовжувала свої неправомірні дії, і вона змушена була звертатись в різні органи по захист. Про дані обставини знають всі люди в селі, які зробили дочці громадський осуд та її неодноразово робили їй зауваження, в зв`язку з чим вона змушена була перейти жити окремо в літню кухню і гараж, куди забрала всі свої речі, а з 23.06.2020 виїхала з села і проживає по невідомій їй адресі. [PERSON] в село приїжджає періодично, і кожного разу влаштовує скандали, що супроводжуються обоюдними образами, штовханиною та спричиненням їй [PERSON] тілесних ушкоджень. Внаслідок цього вона неодноразово викликала працівників поліції, зокрема 07.05.2020, 18.05.2020, 21.06.2020, 28.07.20 та 31.10.2020. Також зазначає, що [PERSON] з 23.06.2020 виїхала з села і періодично тільки відвідує житловий будинок, де вона проживає, тобто саме [PERSON] наближається до неї, а не вона до останньої. Фактично вона до [PERSON] , до її місця проживання та роботи жодного разу не наблизилась, вона їх навіть не знає, тому вимога [PERSON] у формі заборони наближатись до неї ближче як 3 метри, явно незаконна. Крім цього Закон України «Про запобігання і протидію домашнього насильства» не містить такого обмежувального заходу, як просить заявниця, у вигляді заборони наближатись до особи на певну відстань та контактувати з нею, так як фактично законом передбачається захід у вигляді заборони наближатись до місця проживання, навчання, роботи чи інших місць частого відвідування. Тобто, можливе встановлення заборони наближатись до певних місць, але не до особи, як просить заявниця. Щодо заборони наближатись і контактувати з особою, то такий захід можливий тільки при винесенні працівником поліції термінового заборонного припису, що застосовується при безпосередній загрозі життю і здоров`ю, з метою негайного припинення дії та строком дії до 10 днів. В зв`язку з чим [PERSON] слід відмовити в задоволенні заяви. Також в своїй заяві [PERSON] зазначає, що в останній свій приїзд в с. Парище 31.10.2020 вона побила заявницю, що підтверджується догоспітальним протоколом, заявами в поліцію і прокуратуру та постановою дізнавача Лупіки від 24.12.2020 про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину. Водночас в цей приїзд фактично заявниця разом зі своїм співжителем вчиняла щодо неї психологічне, фізичне та економічне насильство, так як сокирою зламала троє дверей, погрожувала їй, штовхала, била руками та насильно забрала її майно (форми для випічки тістечок, фен для сушки волосся, з холодильника їжу та інше майно). Ламати дверні запори та проникати в житло їй не було необхідності, так як вона попередньо забрала в літню кухню та гараж свої речі, де тривалий час жила та ними користувалась. По даному епізоду ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду від 23.02.2021 скасовано постанову дізнавача Лупіки Б.А. від 24.12.2020 про закриття кримінального провадження № 12020095200000212, та на даний час здійснюється досудове розслідування. Також зазначає, що психологічне домашнє насильство у вигляді образ, погроз та травмування дітей фактично вчиняє саме [PERSON] , яка робить все, що їй заманеться. При цьому [PERSON] настроює проти неї своїх дітей, яких заставляє слухати, спостерігати і знімати на відеокамеру обставини їхніх сварок. Вказані дії [PERSON] травмують психіку її дітей і не сприяють їх належному вихованню. На підставі викладеного просить відмовити [PERSON] в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису. Короткий зміст відзиву на заперечення на заяву про видачу обмежувального припису. 04.03.2021 від заявника [PERSON] поступив відзив на заперечення на заяву про видачу обмежувального припису, в якому зазначено, що обситавини, викладені [PERSON] у запереченні на заяву про видачу обмежувального припису, є неправдивими та недоведеними. Так будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , оформлений на неї по закону, тому вона має право без перешкод заходити на подвір`я та до свого будинку. Однак [PERSON] постійно чинить їй перешкоди та не дозволяє зайти до її будинку, чим вчиняє щодо неї економічне насильство. Твердження [PERSON] про те, що вона виганяла її з будинку та вона жила по сусідах, не відповідають дійсності, оскільки в [PERSON] склались неприязні відносини з сусідами. Також не відповідають дійсності твердження [PERSON] про те, що жителі с. Парище вчинили їй осуд і вона змушена була виїхати з села, оскільки вона виїхала з села саме через протиправну поведінку [PERSON] , яка вчиняла щодо неї та її сім`ї домашнє насильство, не дозволяла їй та її сім`ї проживати ні в житловому будинку, ні в гаражі, куди вона з сім`єю перебрались. Твердження [PERSON] про те, що вона завдавала останній тілесні ушкодження, не підтверджуються жодними медичними документами, та спростовуються висновком експерта, згідно якого [PERSON] за медичною допомогою не зверталась і будь-яких тілесних ушкоджень у неї не встановлено. Крім цього згідно висновку експерта вбачається, що вона три тижні була непрацездатна та зверталась за медичною допомогою. На підставі наведеного просить не брати до уваги заперечення [PERSON] та встановити щодо неї обмежувальний припис. Стислий виклад позиції сторін. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених в ній та у відзиві на заперечення. Просила суд постановити рішення, яким видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк до шести місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження її прав: заборонити [PERSON] наближатися до неї на відстань ближче ніж на три метри, контактувати з нею особисто і через третіх осіб. Представник заінтересованої особи [PERSON] -адвокат Романко В.М. в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви з підстав, зазначених в запереченнях на заяву про видачу обмежувального припису. Просив відмовити у задоволенні заяви за безпідставністю. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.02.2021 по даній справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є дочкою заінтересованої особи [PERSON] [PERSON] є власником 3/4 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.11.2010, договору дарування частки домоволодіння від 26.01.2011, та витягу з державного реєстру правочинів (а.с. 15-18). Як вбачається з копії довідки про склад сім`ї № 502 від 16.07.2020, за вище вказаною адресою зареєстровані заявник [PERSON] , її малолітня дочка [PERSON] , а також її матір [PERSON] та брат [PERSON] (а.с. 12). Згідно матеріалів справи матір заявниці [PERSON] проживають за вказаною адресою. Як вбачається зі змісту заяви та копії довідки Парищенської сільської ради від 21.09.2020 № 1216, заявниця [PERSON] та її дочка [PERSON] за вказаною адресою фактично не проживають з 23.06.2020 (а.с. 9). Відповідно до досліджених письмових доказів, наданих учасниками справи вбачається, що між заявником [PERSON] та її матір`ю [PERSON] тривалий час виникають сварки та конфліктні ситуації. Так, з копії довідки від 16.11.2020 про результати звернення гр. [PERSON] , складеної ст. ДОП Хім`яком Ю.Ю. вбачається, що в Надвірнянський ВП ГУНП 29.10.2020 надійшло звернення від [PERSON] , яка в своєму зверненні вказала, що її мама [PERSON] недопускає її з сім`єю до батьківського будинку. Дане звернення зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення Надвірнянського ВП ГУНП за № 8486 від 29.10.2020. Проведеною перевіркою встановлено, що між заявницею та її мамою час від часу виникають словесні конфлікти через батьківський будинок. Через дані конфлікти заявниця змушена винаймати квартиру в [ADDRESS] , де проживає на даний час. Але коли вона з чоловіком та дочкою приїжджають в с. Парище щоб забрати свої деякі речі, то мама вчиняє словесні конфлікти, під час яких мама ображає заявницю нецензурними словами та на словах погрожує фізичною розправою. Опитана [PERSON] пояснила, що між нею та її дочкою час від часу виникають словесні конфлікти через будинок її чоловіка, який по документах належить дочці, але на даний час в Надвірнянському районному суді тривають цивільні справи, де вона оскаржує право на власність будинку. До будинку вона заявницю не допускає, оскільки дочка забрала деякі документи її та її синів. Перевіркою не встановлено будь-яких фактів кримінального правопорушення (а.с. 7). Як вбачається з копії постанови старшого інспектора СД Надвірнянського ВП ГУНП Лупіки Б.А. від 24.10.2020 про закриття кримінального провадження, сектором дізнання Надвірнянського ВП ГУНП проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12020095200000213 від 02.11.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.10.2020 близько 13.00 год. в [ADDRESS] , [PERSON] спричинила тілесні ушкодження [PERSON] . В ході проведення слідчих дій по даному кримінальному провадженні не здобуто переконливих доказів, які б підтверджували вину [PERSON] . Жодних речових доказів не виявлено. Тому дізнавачем прийнято рішення про про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 11). Ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківсбкої області від 23.02.2021 скасовано постанову про закриття кримінального провадження № 12020095200000212, винесену 24.12.2020 (а.с 33). Згідно наданої суду копії акту обстеження від 19.02.2021, складеного старостою Парищенського старостинського округу вбачається, що [PERSON] неодноразово зверталась зі скаргами у сільську раду на свою дочку [PERSON] , з якою вона перебуває у неприязних відносинах. До них неодноразово на виклики приїздила поліція, але конфлікти на даний час між ними не вирішені. Зі слів заявниці дочка постійно вчиняє сварки, виганяє її з будинку та б`є, коли приїздить в село (а.с. 35). Також згідно наданої копії довідки Парищенського старостинського округу від 22.02.2021 № 152 вбачається, що [PERSON] неодноразово зверталась в Парищенську сільську раду з усними та письмовими зверненнями на свою дочку [PERSON] та на зятя [PERSON] (а.с. 36). Згідно даних висновку експерта № 45/328-Д від 27.02.2021, у [PERSON] будь-яких тілесних ушкоджень не встановлено. Виставлений в наданому догоспітальному клінічному протоколі Надвірнянської ЦРЛ та медичній карті амбулаторного хворого КНП Надвірнянська ЦРЛ діагноз: «Ушкодження зв`язок і суглобової сумки ІІ пальця правої кисті» не підтверджений об`єктивними та достатніми даними, а тому не може бути врахований, як і перебування на амбулаторному лікуванні, в даних підсумках (а.с. 38-39). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права. Суд, вислухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII. Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII). Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону № 2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII). У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом Закону № 2229-VIII. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Закон № 2229-VIII визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. За змістом ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом № 2229-VIII на строк від одного до шести місяців. За результатами розгляду справи судом встановлено, що між [PERSON] та її матір`ю [PERSON] існують неприязні відносини та виникають конфліктні ситуації з приводу проживання та користування [PERSON] житловим будинком, що належить заявнику на праві власності. [PERSON] зареєстрована та проживає у вказаному будинку, та не має іншого житла для проживання, крім даного будинку. В обґрунтування заяви [PERSON] посилалася на її неодноразові звернення до правоохоронних органів щодо проявів домашнього насильства зі сторони [PERSON] , та вчинення перешкод заявнику в користуванні нею житловим приміщенням. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. У матеріалах справи відсутні судові рішення про притягнення [PERSON] до кримінальної чи адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] . Крім того, звернення заявника до правоохоронних органів із заявами не свідчить про доведеність вини [PERSON] у вчиненні протиправних дій. Оцінюючи визначені законом обставини, на підставі яких можливо видати обмежувальний припис, дійшов висновку, що не можна обмежити [PERSON] права на її проживання у будинку, отже позбавити її конституційного права на житло, оскільки іншого житла вона не має. За таких обставин заходи тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, на які посилається [PERSON] відповідно до частини другої статті 26 Закону 2229-VIII, не можуть бути визнані пропорційними з урахуванням обставин даної справи. Стаття 76 ЦПК України встановлює, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За положеннями ст.ст. 81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд не бере до розгляду наданий заявником компакт-диск «DVD-R» з відеозаписом на якому заображено заявника [PERSON] , на демонструє наявні в неї тілесні ушкодження, оскільки даний доказ зібрано та подано з порушенням правил належності та допустимості. Зокрема конверт із диском не підписано та не опечатано, він не містить відповідних реквізитів. Також не зазначено назву технічного засобу, за допомогою якого здійснювалось фіксування відеозапису. Висновок суду. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що заявником [PERSON] в порушення вимог статті 81 ЦПК України не надано суду належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення домашнього насильства щодо неї [PERSON] , а також ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із не встановленням щодо останньої обмежувального припису. Таким чином заявником не доведено обставин, викладених у поданій нею заяві та не доведено, що [PERSON] підпадає під ознаку кривдника відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». З врахуванням встановлених обставин у справі та наведених норм права суд дійшов висновку про безпідставність вимог заявника. Тому в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису слід відмовити. На підставі ст.ст. 1, 24, 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: dismissed