Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Моторне (транспорне) страхове бюро України звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] кошти в розмірі понесених витрат у сумі 16 610 грн. 14 коп. та судовий збір. Вимоги мотивує тим, що відповідач 23.03.2013 р. о 14 год. 35 хв., керуючи автомобілем «Деу», д.н.з. [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, швидкість транспортного засобу та не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Ніссан», д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив ст. 124 КУпАП. На дату скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно звіту про оцінку № 20448, вартість відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля «Ніссан», д.н.з. [NUMBER], становить 16 002,48 грн. З метою отримання відшкодування власник пошкодженого автомобіля звернувся до МТСБУ з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3975980 з терміном дії з 27.06.2012 року до 26.06.2013 року. МТСБУ 04 червня 2013 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі у розмірі 15 964,14 грн. 04 червня 2013 року МТСБУ звернулося до відповідача з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку, однак відповідачем вимогу добровільно виконано не було. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача понесені витрати у розмірі 15 964,14 грн., оплату вартості наданої правової допомоги в сумі 2 000,00 грн., витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 646,00 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з»явився, до суду подав заяву, відповідно до якої просить провести розгляд справи без його участі, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 12.04.2013 року, винесеної у справі про адміністративне правопорушення № 757/7088/13-п, [PERSON] 23.03.2013 р. близько 14 год. 35 хв., керуючи автомобілем «Део», д.н.з. [NUMBER], по вул. Залізничне шосе в м. Києві не врахував дорожньої обстановки, швидкість транспортного засобу та не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Ніссан», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобілям завдано матеріальні збитки, чим порушив п. 13.3. ПДР. Вказаною постановою суду Печерського районного суду м. Києва від 12.04.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням (а.с. 6, 7). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «Ніссан», д.н.з. [NUMBER], був застрахований відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс № АВ/3975980 від 26.06.2012 року (а.с. 5). Згідно звіту № 20448 про оцінку автомобіля «Ніссан», д.н.з. [NUMBER], складеного ТОВ «Ваш Асистанс», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ніссан в результаті його пошкодження в ДТП становить 16 002 грн. 48 коп. (а.с.75-84). Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Також із матеріалів справи убачається, що на дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страхувальник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3975980, термін дії якого з 27.06.2012 року до 26.06.2013 року включно (а.с.5). Судом встановлено, що договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Нормами ст. 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Судом встановлено, що у зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно наказу від 31.05.2013 року № 1489 МТСБУ 04 червня 2013 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі [PERSON] в розмірі 15 964,14 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 1/20448 від 03 червня 2013 року (а.с. 8). Таким чином, суд встановив, що МТСБУ виконало покладений на нього Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Вбачається, що відповідачем в добровільному порядку витрати МТСБУ компенсовані не були. Згідно вимог ст. ст. 27-30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судовому засіданні не визнав ціни позову, мотивуючи тим, що ним у дорожньо-транспортній пригоді не були пошкоджені деталі транспортного засобу, які враховані при визначенні вартості матеріального збитку власнику автомобіля Ніссан. Проте суд не може прийняти до уваги зазначені доводи, оскільки на їх підтвердження будь яких доказів суду надано не було. Відповідач суду подав письмове клопотання про призначення експертизи автомобіля «Ніссан», у якому не зазначив жодного питання, яке б він хотів поставити на вирішення експертам, не вказав якій експертний установі просить доручити проведення експертизи. Крім того, у поданій заяві просить експертизу провести за рахунок МТСБУ, так як вони являються заінтересованою особою. З урахуванням зазначеного суд позбавлений можливості задовольнити клопотання відповідача про призначення судової експертизи у зв'язку з тим, що відповідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 86 ЦПК України, витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз несе сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи; кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. Проте відповідач не бажає нести витрати по оплаті проведення експертизи. Крім того, судом були витребувані матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, з яких убачається, що в результаті ДТП, яка відбулася 23.03.2013 року за участю відповідача, у автомобіля «Нісан», н.з. [NUMBER], було подряпано та пошкоджено лако-фарбове покриття переднього бампера з лівої сторони, деформація лівого переднього крила, декоративної пластмасової накладки крила, подряпини лівого переднього колісного диска, подряпини лако-фарбового покриття передніх дверей. Вказані пошкоджені деталі автомобіля зазначені в калькуляції запчастин та робіт вищевказаного складеного звіту ТОВ «Ваш Асистанс» № 20448 від 19.04.2013 року, яким визначено вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ніссан», д.н.з. [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП. Позивачем також понесені витрати по оплаті послуг аварійного комісара, згідно платіжного доручення № 2655 від 08.07.2013 року на суму 646,00 грн. та акту надання послуг від 24.05.2013 р. (а.с. 10-13). З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов у частині стягнення з відповідача в порядку регресу на користь позивача витрат, пов'язаних з виплатою коштів на відшкодування шкоди у розмірі 15 964,14 грн. та оплати вартості послуг аварійного комісара в сумі 646,00 грн. підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 2 000 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до статті 79 ЦК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 статті 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Судом встановлено, що 26 січня 2016 року між МТСБУ та ФОП [PERSON] було укладено додаткову угоду № 221 до контракту про надання правової допомоги № 77 від 04.10.2012 року (а.с. 25). У додатковій угоді зазначені відомості про справи за якими надається правова допомога. Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження перерахування 2 000,00 грн. за послуги з правової допомоги. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. є не обґрунтованою та не доведеною, тому не підлягає задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в дохід держави у розмірі 1 378,00 грн. (а.с. 1). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial