Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Моторне (транспортне) бюро України в особі представника Патрик Г.Г.. звернулося до суду з позовом до [PERSON] у якому просило суд стягнути з останнього суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 101100 грн. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 10 вересня 2019 року о 08 год. 15 хв. в м. Києві по вул. Милославська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки «Мерседес» д.н [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобілем «Мітсубісі Паджеро» д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 21.10.2019 року [PERSON] визнано винним у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Потерпілий [PERSON] , який у встановленому порядку зареєстрував свою цивільно-правову відповідальність, звернувся до позивача із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі відновлювального ремонту автомобіля, яка була розрахована на підставі звіту №7565/09/19 від 018.10.2019 року в розмірі 100000 грн.. Оскільки на момент скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, добровільно заподіяні [PERSON] збитки не відшкодував, у зв`язку з чим МТСБУ виплатило за цією подією відшкодування потерпілому, а також понесло витрати, пов`язані з послугами аварійного комісара. У зв`язку з тим, що МТСБУ виплатила страхове відшкодування за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, а заподіював шкоди не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у встановленому законом порядку, то відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до суду з даним позовом якому просив в порядку регресу стягнути з [PERSON] виплачену суму страхового відшкодування та витрати пов`язані з послугами аварійного комісара у загальному розмірі 101100 грн. В судове засідання представник позивача Патрик Г.Г. , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила позов задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки; відзиву на позов не подав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Третя особа [PERSON] ,будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч.2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 10 вересня 2019 року о 08 год. 15 хв. [PERSON] , в м. Києві по вул. Милославська, 19, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Vito 110D» номерний знак [NUMBER] , при виїзді з двору будинку №19 , не надав перевагу в русі автомобілю «Mitsubishi Pajero Sport» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по вул. Милославська, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АМ/8276252, цивільна правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ «УАСК «АСКА». Постановою Деснянського районного суду м. Києва №754/13711/19 від 21.10.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності. Відповідно до частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу під керуванням водія [PERSON] - автомобіля «Mercedes-Benz Vito 110D» номерний знак [NUMBER] ,застрахована не була. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport» номерний знак [NUMBER] , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] є [PERSON] . Потерпілий [PERSON] 10 вересня 2019 року звернувся до позивача із повідомленням про настання страхового випадку та виплату страхового платежу . Відповідно до звіту №7565/09/19 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD» номерний знак [NUMBER] , від 08.10.2019 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 213 828 грн. 95. коп. Відповідно до наказу Моторного (транспортного ) страхового бюро України №13086 від 03.12.2019 року сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті заявнику за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, становить 10 тис. грн.., в межах максимального ліміту страхового полісу. Відповідно до рахунку фактури №СФ-0000217 від 08.10.2019 року, акту виконаних робіт №3/1-05/61797 від 13.09.2019 року, та платіжного доручення №1154284 від 28.10.2019 року, позивачем перераховано кошти за оплату послуг аварійного комісара в розмірі 1100 грн.. Згідно з платіжним дорученням №1155807 від 04 грудня 2019 року МТСБУ виплатило [PERSON] страхове відшкодування за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 100 000 грн.. Вважаючи своє право порушеним, позивач звернувся до суду за захистом свого права, яке полягає у відшкодування витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач як на підставу своїх вимог посилався на положення статті 1191 Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою статі 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з пунктом 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Пунктом 41.4 ст. 4 Закону № 1961 передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. Відповідно до п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону № 1961 страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Аналіз наведених вище обставин справи дає підстави для висновку, що в розглядуваному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований компетентними правоохоронними органами, відповідач, як винна в ДТП особа, притягнутий до адміністративної відповідальності, позивач виконав покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, цивільно-правова відповідальність якого не застрахована, у зв`язку з чим позивач на підставі статті 1191 Цивільного кодексу України та статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набув право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. За таких обставин справи, які підтверджуються належними та допустимими доказами, відповідно до зазначених вище норм матеріального права та враховуючи, що регресні зобов`язання, які виникли між сторонами у справі, входять до групи позадоговірних зобов`язань і спори, що виникають з них вирішуються у загальному порядку відшкодування збитків, то суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових і фактичних підстав для задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача суми завданої шкоди. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved