Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

із позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) розміром 4,08 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП «ім. Калініна», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], зареєстрованого у Книзі реєстрації та видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Петрівській сільській раді 03.03.2008 року за номером 307, у суд звернулися [PERSON], [PERSON] до Петрівської сільської ради Козелецькому районі Чернігівської області, Козелецької районної державної адміністрації. В матеріалах справи міститься: - клопотання позивачів [PERSON] та [PERSON] про розгляд справи за їх відсутності; - заява за підписом сільського голови Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява за підписом голови районної державної адміністрації Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника адміністрації; - заява за підписом головного спеціаліста юридичного сектору відділу Держгеокадастру у Козелецькому районі про розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Козелецькою районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа після смерті [PERSON], згідно з якою: -23.06.2008 року [PERSON] подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року; -24.05.2008 року [PERSON] подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Відповідно до рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2008 року після смерті [PERSON] спадщину прийняли: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В позовній заяві позивачами також вказано, що крім позивачів в управління спадщиною після смерті [PERSON] вступили: [PERSON] та [PERSON], які займаються оформленням спадщини окремо. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке як спадщину у визначений строк позивачі прийняли, проте оформити право на вищевказану земельну частку (пай), не мають можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на ім'я померлого, на підтвердження чого в пресі розміщене відповідне оголошення. Звертаючись до суду з позовом за захистом порушеного права позивачі відповідачами зазначили Петрівську сільську раду Козелецького району Чернігівської області та Козелецьку районну державну адміністрацію, в той же час не вказані відповідачами інші особи, які прийняли спадщину - [PERSON] та [PERSON]. Виходячи з положень ст. 392 ЦК України, втрата документа, який засвідчує право власності, є підставою для пред'явлення позову про визнання права власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Виходячи з аналізу зазначеної норми матеріального права, предметом доказування у цивільній справі є не лише наявність порушеного права, а й наявність доказів порушення такого права саме відповідачем. В п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Згідно зі статтями 11, 33 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Заміна неналежного відповідача, залучення співвідповідачів можливе лише за клопотанням самого позивача. З викладеного вбачається, що суд зобов'язаний вирішити справу в межах заявлених вимог і відносно тих відповідачів, які зазначені в позові. Виходячи з аналізу норм спадкового права, право на спадкове майно у органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини виникає за відсутності спадкоємців, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття (ст. 1277 ЦК України), оскільки за наявності спадкоємців розподіл спадщини проводиться між ними. Таким чином, у спорах між спадкоємцями з приводу спадкового майна відповідачами є спадкоємці, які не визнають право іншого спадкоємця на спадкове майно, і лише за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Тому суд приходить до висновку щодо неналежності відповідачів у справі. Зазначена обставина виключає можливість задоволення позову, проте не позбавляє позивачів можливості звернутись до суду з аналогічним позовом до належних відповідачів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням того, що суд не знаходить законних підстав для задоволення позову, визнання позову відповідачами не може бути сприйняте судом як підстава для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed