Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання. Позов мотивований тим, що помешкання, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якому проживає відповідач, забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП BMP «ВМТЕ». Відповідач, регулярно порушуючи умови п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року та п.5 ч.2 ст.7, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та умови Договору №06001780 від 05.07.2016 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з серпня 2017 року по серпень 2021 року заборгувала позивачу за надані послуги з централізованого теплопостачання в сумі 50\~071,83 грн. В добровільному порядку відповідач борг сплатити відмовляється, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом, в якому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання в сумі 50\~071,83 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості в сумі 1\~051,93 грн., суму втрат від інфляції в розмірі 1\~629,52 грн. Ухвалою суду від 27.10.2021 року в справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив, яку направлено судом на останню відому адресу проживання відповідача. Відповідач у визначений ухвалою суду строк відзив на позов до суду не подала. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, однак до суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином, зокрема, шляхом розміщення на офіційному веб-порталі Судової влади відповідного оголошення, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.\~178,\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Комунальне підприємство\~Вінницької міської\~ради «Вінницяміськтеплоенерго»\~є теплопостачальною\~організацією,\~що надає\~населенню послуги\~з централізованого\~опалення та\~гарячого водопостачання,\~відповідно до\~умов,\~визначених «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630 (надалі - Правила), Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 07.06.2018 р. за №2454-VІІ. Житлове помешкання, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , де проживає відповідач, забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП BMP «ВМТЕ». Відповідач, порушуючи умови п.18 вищевказаних Правил та п.5 ч.2 ст.7, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», заборгувала позивачу\~за надані\~послуги з\~централізованого теплопостачання\~50\~071,83 грн, борг виник за період з 08.2017 року по 08.2021 року, що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с.14). Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 07.06.2018 р. за №2454-VІІ (далі Закон), визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ч.1 ст.2 Закону). Згідно зі ст. 5 Закону, до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону, споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. П. 1, 5 ч.2 ст. 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Верховним Судом України ухвалою № 6-22442св08 від 19.05.2010 р. визначено, що договірні відносини між сторонами, які випливають із договору про користування тепловою енергією, фактично існують незалежно від того, чи укладений договір у письмовій формі. Тобто, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі : вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Згідно з положеннями ч.3 ст.184 ГК України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у виді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору. Відповідно до ст.187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі, якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. Пунктом 1 ч.2 ст.7 Закону передбачений обов`язок індивідуального споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов`язок кореспондується з обов`язком виконавця, визначеному п.2 ч.2 ст.8 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. 05.07.2016 року між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та [PERSON] укладено договір №06001780 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачу (членам його сім`ї та іншим особам, що проживають у квартирі), який проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9). Згідно п.8 цього Договору, споживач зобов`язаний вносити плату за надані послуги до 20 числа місяця наступного за розрахунковим. Згідно п.п. 15.1 Договору, споживач зобов`язаний, у встановлений Договором термін, оплачувати надані послуги за встановленими тарифами, у разі прострочення платежів сплатити пеню, а на вимогу виконавця суму втрат від інфляції та 3% річних. Позивач надає до житлового приміщення, в якому проживає відповідач (згідно матеріалів справи), послуги централізованого теплопостачання, які надаються КП BMP «ВМТЕ», однак відповідач неналежним чином виконує свої обов`язки щодо оплати наданих послуг, що призвело до виникнення заборгованості за період з 08.2017 року по 08.2021 року в розмірі 50\~071,83 грн. Згідно з ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. Судом встановлено, що відповідачем перед позивачем заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання не погашена, а тому право позивача є порушеним та підлягає захисту. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія\~ч. 2 ст. 625 ЦК України\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. На вищевикладене також звернув увагу Верховний Суд в постанові від 15.03.2018 року у справі № 401/710/15-ц. Статтею 625\~ЦК України\~передбачено,\~що боржник,\~який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Отже, за період з 08.2017 р. по 08.2021 р. позивачем нарахована сума боргу відповідача з урахуванням встановленого індексу інфляції та\~3\~% річних від простроченої суми в розмірі 52\~753, 28 гривень, з них: 50\~071,83 грн - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 1\~051,93 грн - 3 % річних від простроченої суми заборгованості; 1 629,52 грн - сума втрат від інфляції. Враховуючи викладене та ту обставину, що відповідач в добровільному порядку не розраховується з позивачем за надані послуги централізованого теплопостачання, суд дійшов висновку про повне задоволення позову. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved