Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу на праві приватної власності позивачу належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї в даній квартирі крім позивача зареєстровані [PERSON] - син, [PERSON] та відповідач [PERSON] . Однак [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад вісім років без поважних причин. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою вона не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Місце знаходження відповідача позивачу не відомо, можливо вона знаходиться за межами України. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.01.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Ухвалою суду від 23.01.2020 року розгляд справи відкладено на 20.02.20209 року у зв`язку із неявкою відповідача. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила, що відповідач це дочка її колишнього чоловіка. Більше восьми років відповідач не проживає за місцем реєстрації, а вона вимушена сплачувати за неї комунальні послуги. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Допитаний в якості свідка [PERSON] показав, що в квартирі по [ADDRESS] він не проживає два роки, з 27.12.2018 року знятий з реєстрації. [PERSON] це його дочка, яка зараз проживає в Росії в м. Астрахань. У спірній квартирі вона не проживає років 10, з 2011 року зареєстрована в квартирі, але не проживає. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить по 1/2 частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.04.2005 року. На підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 27.12.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Кезлею В.І. за р. № 894, [PERSON] продав, а [PERSON] купила 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-8). Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг від 28.11.2019 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 02.12.2019 року, складеного з участю голови правління ОСББ «Габріель-ІІ», [PERSON] та сусідів, за адресою : [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , але фактично не проживає більше ніж вісім років (а.с.13). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються статтями 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника. Як встановлено судом, квартири [ADDRESS] є майном (житлом) позивача, відповідач не є членом її сім`ї, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В позові [PERSON] стверджувала, що відповідач понад вісім років, тобто більше 1 року, не проживає в частині квартири, належній позивачу. На думку суду позивач довела той факт, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації, отже на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням. V. Розподіл судових витрат Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Оскільки позивач вимогу про відшкодування судових витрат не заявляла, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved