Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 26.03.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] частину заборгованості за договором позики у розмірі 192043,28 грн., що за курсом НБУ станом на 01.03.2019 року становить еквівалент 7150 доларів США. Ухвалою від 08.04.2019 року провадження у справі відкрито. В судовому засіданні 08.05.2019 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, 19.06.2019 року подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, в якій вказав, що позов підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, правом на подання відзиву на позов чи будь-яких інших заяв щодо розгляду справи не скористалась. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 26.12.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на суму 3319501,90 грн., що в еквіваленті складає 121100,00 доларів США. Сторони домовились, що позика буде повернута частинами в еквіваленті у гривнях в доларах США по курсу НБУ на день повернення частини суми позики за графіком: 3300 доларів США не пізніше 18.01.2019 року; 3580 доларів США не пізніше 18.02.2019 року; 113850 доларів США не пізніше 18.03.2019 року. Оскільки станом на час подання позову строк сплати останнього платежу ще не настав, позивач просить стягнути лише частину позики, а саме еквівалент 3300 доларів США та 3850 доларів США, які повинні були бути повернені не пізніше 18.01.2019 року та 18.02.2019 року відповідно, а саме всього 7150 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.03.2019 року складає 192043,28 грн. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась, будь-яких заяв не надала. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 26.12.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір позики /а.с.7-8/, згідно з яким [PERSON] передав у власність грошові кошти, а [PERSON] прийняла у власність грошові кошти у сумі 3319501,90 грн., що в еквіваленті складає 121100 доларів США по курсу НБУ станом на 26.12.2018 року та зобов`язується повернути їх [PERSON] терміном по 18.03.2019 року включно без нарахування та без сплати процентів за наступним графіком: 3300 доларів США не пізніше 18.01.2019 року; 3850 доларів США не пізніше 18.02.2019 року; 113850 доларів США не пізніше 18.03.2019 року. Умовами вказаного договору визначено, що ці гроші [PERSON] одержала повністю до підписання цього договору та факт одержання грошей підтверджує, про що додатково свідчить розписка про отримання грошових коштів, виготовлена Позичальником. Факт наявності розписки у Позикодавця свідчить про те, що Позичальником не виконані умови договору позики, або виконані не в повному обсязі, або неналежним чином. Судом досліджено розписку, складену 26.12.2018 року [PERSON] про те, що вона отримала від [PERSON] у повному обсязі грошову суму у гривні, що в еквіваленті складає 121100 доларів США по курсу НБУ станом на 26.12.2018 року, згідно договору позики, укладеному між ними 26.12.2018 року, та зобов`язується повернути їх йому терміном по 18.03.2019 року включно без нарахування та без сплати процентів включно та згідно умов та графіку, зазначених у вищевказаному договорі позики /а.с.9/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 1046 ЦК України\~ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідачем [PERSON] зобов`язання за договором позики належним чином не виконуються, терміни сплати частини боргу, а саме 18.01.2019 року та 18.02.2019 року вже пройшли, однак визначені в договорі частини боргу на теперішній час відповідачем не повернуті, в зв`язку з чим позивач [PERSON] правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved