Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. 27 вересня 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третіх осіб: [PERSON] , Біляївська районна державна нотаріальна контора Одеської області в якому просить зняти арешт та оголошену заборону на відчуження з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та що належить на праві власності [PERSON] , який був накладений на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції в Одеській області, АА №078412 від 05 березня 2010 року за виконавчим провадженням № 6287644 та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 9606328, зареєстрований 11 березня 2010 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 березня 2010 року, винесеної відділом державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції в Одеській області. 2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності б/н від 03 травня 2006 року, що видане Виконавчим комітетом Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області, йому належить житловий будинок [ADDRESS] . [PERSON] є його колишньою дружиною, у них є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18 квітня 1994 року було стягнуто з [PERSON] на користь ( [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно починаючи з 08 квітня 1992 року і до її повноліття. На підставі виконавчого листа № 2-320 від 01 червня 1994 року виданого Біляївським районним судом Одеської області було відкрито виконавче провадження за № 6287644. Відповідно до витягу з виконавчого провадження - станом на 30 листопада 2010 року (рік досягнення дитиною повноліття) заборгованість по сплаті аліментів складала 6 188 (шість тисяч сто вісімдесят вісім) грн. 75 коп. Вказана заборгованість була сплачена позивачем у повному обсязі, що підтверджується квитанцією про поштовий переказ № 0019 від 14 вересня 2019 року. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18 січня 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання у розмірі 300 грн. до закінчення нею навчання в Одеському державному інституті вимірювальної техніки з 22 грудня 2010 року по 01 березня 2012 року. На підставі виконавчого листа № 2-337 від 15 липня 2011 року виданого Біляївським районним судом Одеської області було відкрито виконавче провадження, яке на сьогоднішній день також закрито. Заборгованість по вказаному виконавчому провадженню у позивача також відсутня, що підтверджується розпискою [PERSON] від 29 травня 2019 року. Однак у травні 2019 року позивачу стало відомо, що є запис в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення арешту на його майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS] , арешт зареєстрований Біляївською нотаріальною конторою 11 березня 2010 року на підставі постанови серії АА № 078412 від 05 березня 2010 року виданої відділом ДВС Біляївського районного управління юстиції (реєстраційний номер обтяження: 9606328). При зверненні до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіально Управління юстиції в Одеській області з заявою про зняття арешту майна позивачу було відмовлено та повідомлено, що виконавче провадження знищено. У зв`язку з чим зняття арешту з майна боржника в межах закритого виконавчого провадження не можливо, так як це суперечить вимогам чинного законодавства. Також, позивачу було роз`яснено, що для зняття арешту з майна необхідно звернутися у позовному провадженні до районного суду за місцем знаходження майна. Факт наявності арешту на майні позивача було також підтверджено постановою державного нотаріуса Біляївської районної нотаріальної контори Одеської області № 2696/02-02 від 26 червня 2019 року, та було рекомендовано звернутися до суду щодо вирішення питання про зняття арешту з житлового будинку [ADDRESS] . На сьогоднішній день позивачем повністю погашена заборгованість по сплаті аліментів на доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується розпискою [PERSON] , від 29 травня 2019 року та квитанцією про поштовий переказ № 0019 від 14 вересня 2019 року. Таким чином, накладений на житловий будинок арешт перешкоджає позивачу у здійсненні права власності, а тому підлягає скасуванню. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. 3. Представник відповідача відзив на позов не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. У судове засідання позивач не з`явився, але в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, та просив проводити розгляд справи без його участі, не заперечував щодо заочного розгляду справи. (а.с. 17) 5. Третя особа - Біляївська районна державна нотаріальна контора Одеської області, до суду не з`явились, але надіслали до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. (а.с. 31) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 6. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2019 року, цивільну справу № 496/3833/19, передано в провадження судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. 7. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 30 вересня 2019 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 28 січня 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено до розгляду цивільну справу. 9. Відповідач - Біляївський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 10. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (ст. 128 Цивільно-процесуального кодексу України) та в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. 11. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 12. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.08.2019 року. (а.с. 9) 13. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18 квітня 1994 року з позивача стягнуто аліменти на користь ( [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно починаючи з 08 квітня 1992 року і до її повноліття. (а.с. 8) 14. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18 січня 2011 року з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 300 гривень, щомісячно до закінчення нею навчання в Одеському державному інституті вимірювальної техніки з 22.12.2010 року по 01.03.2012 року. (а.с. 15) 15. Листом Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області за вих. № 8317/25 від 16.05.2019 року, позивача повідомлено про те, що виконавчий лист № 2-320 від 01.06.1994 року по виконанню рішення про стягнення аліментів на доньку до досягнення нею повноліття на виконанні у відділі не перебуває. Крім того, термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. У зв`язку з чим зняття арешту з майна боржника в межах закритого виконавчого провадження не можливо, так як воно суперечить вимогам чинного законодавства та роз`яснено про звернення до районного суду у позовному провадженні за місцем знаходження арештованого майна. (а.с. 10) 16. Листом державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 2696/02-02 від 26.06.2019 року позивачу було відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу житлового будинку. Оскільки під час перевірки відсутності заборони або арешту вказаного житлового будинку було встановлено, що є запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення арешту на житловий будинок. Позивачу також було рекомендовано звернутись до суду з питання про зняття вищевказаного арешту на житловий будинок. (а.с. 11) 17. Відповідно до витягу з виконавчого провадження - станом на 30 листопада 2010 року (рік досягнення дитиною повноліття) заборгованість по сплаті аліментів складала 6 188 (шість тисяч сто вісімдесят вісім) грн. 75 коп. Вказана заборгованість була сплачена позивачем у повному обсязі, що підтверджується квитанцією про поштовий переказ № 0019 від 14 вересня 2019 року. (а.с. 12-14) 18. Відповідно до розписки від 29 травня 2019 року, [PERSON] підтвердила той факт, що заборгованість по виконавчому провадженню № 2-337/11 у позивача також відсутня. (а.с. 16) V. Оцінка Суду. 19. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. 20. Згідно ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. 21. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 22. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. 23. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого Королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). 24. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 25. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 26. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 27. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. 28. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: - винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; - винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; - винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; - проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. 29. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. 30. Так, з матеріалів справи вбачається, що 26.06.2013 року державним виконавцем було повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та станом на 30.11.2010 року у позивача була заборгованість у розмірі 6188,75 гривень. Вказану суму заборгованості позивач сплатив, що підтверджується квитанцією про поштовий переказ № 0019 від 14 вересня 2019 року. 31. Постановою державного виконавця про накладення арешту в межах виконавчого провадження та у відповідності до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» арешт знятий не був. Таким чином, на час повернення виконавчого документу стягувачеві, підлягав зняттю арешт, накладений на майно боржника, а також скасування заборони та інші вжиті державним виконавцем заходи забезпечення примусового виконання рішення. Проте вказані дії державним виконавцем здійснено не було. 32. Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. 33. Ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» визначено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом, в Україні формується та діє єдиний Державний реєстр прав, який базується на державному обліку земельних ділянок усіх форм власності та розташованого на них іншого нерухомого майна, реєстрації речових прав на об`єкти нерухомого майна, їх обмежень та правочинів щодо нерухомого майна, державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку. 34. Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав. 35. Відповідно до ч. 3 ст. 26 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. 36. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. 37. На думку суду, подальший арешт майна не забезпечує справедливого балансу між несприятливими наслідками та цілей, на досягнення яких спрямований арешт майна. 38. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 39. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майната вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна. 40. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході розгляду справи в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved