Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] в інтересах якої діє представник, адвокат Сарафінчан І.Ф. звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог відносно спору на стороні відповідача - відділ ведення реєстру територіальної громади м. Чернівці, Чернівецької міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилаються на те, що вона являється власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданим 19.11.2007р. на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 13.11.2007р. №844/21 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.11.2007р. №16855595. Вказує, що в даному будинку окрім неї, зареєстрований її син відповідач [PERSON] , який в означеній вище квартирі, не проживає з 2007 року, оскільки виїхав поза межі країни, а саме в Іспанію де навчається та проживає вже більше 5-и років. Факт не проживання відповідача в квартирі [ADDRESS] підтверджується актом від 15.04.2021 року. Зазначає, що реєстрація відповідача в спірній квартирі, чинить перешкоди їй в користуванні та покладає на неї підвищені витрати на утримання квартири, так як ії син не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей в квартирі немає, матеріальних коштів на сплату комунальних послуг не надсилає. З відповідачем не укладалося договору найму, спірна квартира не була за [PERSON] заброньована. Просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Рух справи та позиція сторін Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.04.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу наданий п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача скерувала в суд заяву з проханням розглядати справу у відсутність позивача. Позовні вимоги підтримано з підстав викладених в позові. В поданій суду заяві надано згоду на ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, відзиву на позовну заяву не надав, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та зі згоди позивача, в заочному порядку. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ ведення реєстру територіальної громади міста Чернівецької міської ради в судове засідання будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи не з`явився, відомостей про поважність причини неявки, суду не надав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними в ній документами. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши доводи заяв, дослідивши докази по справі в їх сукупності, в межах заявлених вимог, суд зважає на наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Досліджені судом докази та застосовані норми права. Судом належними доказами по справі установлено, що позивачу [PERSON] [INFO] , належить на праві приватної власності згідно свідоцтва нерухомого майна від 19.11.2007 року право власності - квартира [ADDRESS] , загальною площею 37,60 кв.м. на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради (а.с.8,9). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] його батьками значаться: мати - [PERSON] та [PERSON] - батько (а.с.10). В належній [PERSON] на праві власності квартирі [ADDRESS] зареєстрований син - [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї і реєстрацію, виданою ПП «Ремжитлосервіс» 15.04.2021р. (а.с.11) Відповідно до Акту обстеження ПП «Ремжитлосервіс» №79 від 15.04.2021 року, відповідач [PERSON] не проживає в квартирі по [ADDRESS] вже більше п`яти років, даний факт підтверджений сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та затверджений директором ПП`Ремжитлосервіс» (а.с.12). Згідно досліджених доказів а саме: Витягу з бази даних осіб зареєстрованих у системі державного медичного обслуговування Андалусії , довідки про реєстрацію місця проживання, довідки про навчання [PERSON] в навчальному закладі, довідки про навчання [PERSON] в навчальному закладі, довідки про навчання [PERSON] навчальному закладі, виписки з особової справи учня, офіційної виписки з особової справи студента, довідки про навчання, довідки про реєстрацію місця проживання судом встановлено що дійсно відповідач проживає, навчається в Іспанії з 2007 року (а.с.22-40). Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст.319 ЦК України, «Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону». За нормами ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право третіх осіб на користування майном, що належить на праві власності інший особі, повинно бути доведено та підтверджено належними правовими підставами та доказами, що відповідають вимогам, визначеним ст.ст. 77,78,79,80 ЦПК України. Статтею 405 ЦК України визначено право членів сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 163 ЖК України визначено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно роз`яснень, які надав Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.п.33, 34 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до правових висновків Верховного суду України (постанова ВСУ від 16.11.2016р. справа № 6ц-709ці-16) власник житла усуває перешкоди, що чиняться зареєстрованою особою, в користуванні належним йому житлом, шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом. Враховуючи викладене, заявлений позивачем позов є належним способом захисту порушеного права, таким чином слід усунути перешкоди позивачу в користуванні його власністю та визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою по [ADDRESS] . Що стосується вимоги про зняття відповідача з реєстрації спірної квартири слід відмовити, виходячи з наступного Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами їх обмеження. відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Наведене вбачається з правового висновку Верховного Суду (справа № 336/1773/17) Верховний Суд підкреслив, що відповідно до статті 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Висновки На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються позивачі, як учасники справи, як на підставу заявлених вимог, оцінивши належність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial