Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

І. Суть спору: Представник позивачки [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, покликаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: право приватної власності на землю (середню земельну частку) площею 2,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Львівської області). Зазначає,\~що спадкодавцем\~ [PERSON] \~ще за\~життя було\~складено заповіт,\~згідно з\~яким все\~своє майно\~вона заповіла\~ [PERSON] \~(третій\~особі, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору). Стверджує,\~що третя\~особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - [PERSON] є онукою спадкодавця [PERSON] та спадщину після смерті баби прийняла, оскільки постійно проживала разом із нею на час відкриття спадщини. Іншим спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] (позивачка у справі), яка є непрацездатною і відповідно до ст. 1241 ЦК України спадкує обов`язкову частку у спадковому майні. Таким чином, з урахуванням наведеного, позивачка [PERSON] спадкує Ѕ частки права на земельну частку (пай) площею 2,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Львівської області). Наголошує, що через відсутність правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку (середню земельну частку) та неможливість отримання їх дублікатів, позивачка не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв`язку із чим змушена звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачкою [PERSON] право на Ѕ частки вищевказаної земельної ділянки площею 2,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Львівської області) в порядку спадкування після смерті [PERSON] .. ІІ. Позиція учасників справи: В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, проте позивачка подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не заперечує проти позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - [PERSON] про визнання за нею права на Ѕ частки вказаної земельної частки (паю). В ході розгляду справи, представник третьої особи [PERSON] адвокат Штендер М.В. подав до суду позовну заяву [PERSON] до Шегинівської сільської ради Львівської області, третя особа Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. У своїх позовних вимогах [PERSON] просить суд визнати за нею право на Ѕ частки земельної ділянки площею 2,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Львівської області) в порядку спадкування після смерті [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що спадкодавцем [PERSON] ще за життя було складено заповіт, згідно з яким все своє майно вона заповіла [PERSON] . Стверджує, що вона, [PERSON] , є онукою спадкодавця [PERSON] та спадщину після смерті баби прийняла, оскільки постійно проживала разом із нею на час відкриття спадщини. Іншим спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] , яка є непрацездатною і відповідно до ст. 1241 ЦК України спадкує обов`язкову частку у спадковому майні. Таким чином, з урахуванням наведеного, [PERSON] спадкує Ѕ частки права на земельну частку (пай) площею 2,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Львівської області). Наголошує, що через відсутність правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку (середню земельну частку) та неможливість отримання їх дублікатів, вона не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв`язку із чим змушена звертатися до суду із даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] (третя особа, яка заявляє самостійні вимоги за позовом [PERSON] ) та її представник не з`явилися, проте позивачка подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не заперечує проти уточнених позовних вимог позивачки [PERSON] про визнання за нею права власності на Ѕ частки вказаної земельної частки (паю). Представник відповідача Шегинівської сільської ради Львівської області у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Третя особа в.о. завідувача Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області В.В.Шаравара у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, вирішення спору покладає на розсуд суду. ІІІ. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді від 13.05.2020року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді від 28.07.2020року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою судді від 18.11.2020 року залучено до участі в справі [PERSON] , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою судді від 18.12.2020 року залучено до участі в справі [PERSON] , як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та прийнято позовну заяву [PERSON] до спільного розгляду з позовом [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали\~справи,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~всі фактичні\~обставини справи,\~суд вважає,\~що у\~відповідності до\~вимог ст.206\~ЦПК України\~у справі\~можливо ухвалити\~рішення про\~задоволення позову. ІV. Встановлені судом фактичні обставини справи: [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). До складу даної спадщини входять право на середню земельну частку (пай) площею 2,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Львівської області), що належали спадкодавцю [PERSON] на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №5706 від 12.05.1997року. Як вбачається\~із матеріалів\~справи,\~за життя\~спадкодавець [PERSON] ,\~склала заповіт\~від \~27.06.1997\~року,\~згідно з\~яким все\~своє майно\~заповіла [PERSON] \~(третій\~особі, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору). Спадкоємцем за\~заповітом є\~онука померлої\~ [PERSON] \~ [PERSON] \~(третя\~особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), яка у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявила про відмову від спадщини. Інший спадкоємець майна померлої [PERSON] , а саме позивачка [PERSON] є непрацездатною і відповідно до положень ст. 1241 ЦК України спадкує обов`язкову частку у спадковому майні, а саме Ѕ вищевказаної земельної ділянки. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім [PERSON] та [PERSON] , немає. Однак, отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно позивачі не мають можливості, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку (оригіналу вищевказаного сертифіката) тому звернулися до суду із зазначеним позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Вищевказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] ; копією заповіту від 27.06.1997 року; копіями свідоцтва про одруження позивачів [PERSON] та [PERSON] ; копією свідоцтва про народження позивачки [PERSON] ; довідкою, виданою виконкомом Шегинівської сільської ради №632 від 01.12.2020року; копіями довідок, виданими виконкомом Шегинівської сільської ради №533 та №526 від 01.08.2019року; копією паспорта позивачів [PERSON] та [PERSON] ; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавця [PERSON] та іншими матеріалами справи. V. Застосоване судом законодавство: В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. ЦПК України встановлено, що: відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. у відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновки суду: З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що право на середню земельну частку (пай) перейшло в порядку спадкування до позивачів. Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права на вищевказане спадкове майно за позивачами у порядку спадкування. Отже, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. VII. Судові витрати: Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачами судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за ними.

Outcome: approved