Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

із позовною заявою про визнання за законом права власності на спадкове майно у суд звернулася [PERSON] до Омелянівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті [PERSON], яка померла 18 лютого 2014 року, залишилося спадкове майно, яке як спадщину у визначений строк позивач прийняв, проте оформити право власності на ? частину садибного житлового будинку № 27 по вул. Миру в с. Омелянів Козелецького району Чернігівської області, не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на ім'я померлої. 17 лютого 2016 року позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених в ньому, а також заявила клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідача [PERSON]. В подальшому в судові засідання позивач не зявлялася. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівсько області від 17 лютого 2016 року до участі у справі як співвідповідача залучено [PERSON]. В матеріалах справи міститься: - заява позивача про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог; - заява за підписом секретаря виконкому Омелянівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява відповідача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу після 29 лютого 2016 року та 22 березня 2016 року не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] померла 18 лютого 2014 року, згідно копії свідоцтва про смерть І-ЕЛ № 226501. Після померлої [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме частина вищевказаного житлового будинку. Після смерті [PERSON] [PERSON] київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що: 05 грудня 2014 року [PERSON] подав заяву зі змісту якої вбачається, що він спадщину в установлені законом строки не прийняв; 30.03.2015 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадкового майна за законом після смерті [PERSON] (згідно з рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 березня 2015 року позивачу встановлено додатковий шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини). Згідно довідки, наданої Омелянівською сільською радою Козелецького району Чернігівської області [PERSON] на день смерті проживала в [INFO] разом зі своїм чоловіком [PERSON]. Позивач в судовому засіданні 17 лютого 2016 року також підтвердила, що її батьки проживали разом, хоча її мама була зареєстрована в Києві, так як вона була хворою і її реєстрація в м. Києві полегшувала вирішення питань з її лікуванням. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами, наданими з нотаріальної контори. Заява [PERSON], подана до нотаріальної контори про те, що він не прийняв спадщину та не претендує на неї подана поза встановленим шестимісячним строком для подання заяви про відмову від спадщини. Згідно довідки, наданої Омелянівською сільською радою Козелецького району Чернігівської області житловий будинок, що знаходиться по вул. Миру, 27, с. Омелянів Козелецького району Чернігівської області, відноситься до категорії «робітничий двір» та його членами станом на 15.04.1991 року були: [PERSON] та [PERSON]. Як суспільна група робітничий двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ, якою було введено в дію Закон України Про власність. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що житловий будинок, розташований в с. Омелянів, вул. Миру, 27 Козелецького району Чернігівської області, побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в сільській раді, він може бути обєктом спадкування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцем не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами в с. Омелянів, вул. Миру, 27 Козелецького району Чернігівської області, підлягають частковому задоволенню і за позивачем може бути визнано право власності на будинок лише на ? його частину, так як іншу ? частину після смерті [PERSON] успадкував її чоловік [PERSON] (оскільки проживав разом зі спадкодавцем і у відведений законодавцем строк не відмовився від прийняття спадщини). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням того, що визнання позову відповідачами суперечить закону, суд не сприймає таке визнання позову як підставу для задоволення позовних вимог. Судові витрати слід виднести на рахунок держави (на підставі ст. 88 ЦПК України).

Outcome: partial