Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

МТСБУ\~\~звернулося з позовом до [PERSON] про\~\~відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24.03.2016 року о 14 год. 40 хв. в м. Сватове по вул. Челюскінців [PERSON] керував транспортним засобом УАЗ 3962 д.н.з. [NUMBER] , виїжджаючи з місця стоянки не вступив дорогу т/з ВАЗ 321099 д/н [NUMBER] , що рухався по вул. Челюскінців та допустив зіткнення, внаслідок чого т/з отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.2 ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. 19.05.2016 року Сватівським районним судом Луганської області [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно звіту висновку експертного авто товарознавчого дослідження по оцінці вартості транспортного засобу, відновлювального ремонту транспортного засобу від 05.05.2016 року вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин в результаті його пошкодження при ДТП становить 16\~962 грн. 70 коп.. Зазначена шкода винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст. 41\~Закону, МТСБУ 17.08.2016 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 16\~962 грн. 70 коп.. Просить стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ 16\~055 грн. 47 коп. регламентована виплата МТСБУ; 1762 грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору; 3490 грн. 60 коп. витрати, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача позов не визнав, оскільки позов поданий до [PERSON] , як до неналежного відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 24.03.2016 року о 14 год. 40 хв. в м. Сватове по вул. Челюскінців [PERSON] керував транспортним засобом УАЗ 3962 д.н.з. [NUMBER] , виїжджаючи з місця стоянки не вступив дорогу т/з ВАЗ 321099 д/н [NUMBER] , що рухався по вул. Челюскінців та допустив зіткнення, внаслідок чого т/з отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.2 ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Сватівського районного суду Луганської області від 19.05.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп..\~ Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 321099 д/н [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз» згідно полісу № АІ/4974730 від 01.04.2015 року. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля УАЗ 3962 д.н.з. [NUMBER] застрахована не була. Згідно звіту висновку експертного авто товарознавчого дослідження по оцінці вартості транспортного засобу, відновлювального ремонту транспортного засобу від 05.05.2016 року вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин в результаті його пошкодження при ДТП становить 16\~962 грн. 70 коп.. Згідно картки рахунку [NUMBER] за 01.01.2016 - 08.05.2018 МТСБУ перерахувало [PERSON] (потерпілому) 16\~055 грн. 47 коп.. Статтею 1191\~ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно - правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст.13 Закону. Відповідно до ст.\~979\~ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку ) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до ч. 1, 2 ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками с втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст.\~1166\~ІІК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187\~ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пленум Верховного суду України у Постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 N 6 (із змінами та доповненнями) роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Більше того, при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню лише тоді, коли шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого (абз. 1, 2 п. 2 Постанови). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (абз. 2, 3 п. 4 Постанови). Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4 не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самим роботодавцем в регресному порядку. Відповідно до ч. 1 ст.\~1172\~ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, перебуває із цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах і шкоду така особа заподіяла у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча й виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 під час розгляду справи №6-229цс14. Враховуючи,\~що відповідач\~ [PERSON] \~під час\~дорожньо-транспортної\~пригоди проходив\~службу в\~період з\~31\~липня 2014\~по 07\~травня 2018\~року у\~7\~окремій автомобільні\~санітарні роті\~(Військова\~частина п/п\~ [NUMBER] )\~про що\~свідчить довідка\~від 07.05.2018\~року №1011\~і будучи\~у відрядженні,\~здійснював керування\~транспортним засобом\~-\~санітарним автомобілем\~УАЗ 3962\~д.\~н.\~з.\~ [NUMBER] \~власником якого\~є Військова\~частина п/п\~ [NUMBER] \~то з\~врахуванням вимог\~ч.\~1\~ст.\~1172 ЦК України в задоволенні позову, слід відмовити, оскільки він поданий до [PERSON] , як до неналежного відповідача. На підставі викладеного, ст. ст. 22,\~1166, 1172, 1187,\~1191,\~1194 ЦК України,

Outcome: dismissed