Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 15.07.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500,00 грн. з подальшою індексацією, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Також позивач просить допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Позов пред`явлено на підставі ст.ст. 180-184, 191 СК України. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 22.07.2020 року провадження по справі відкрито. 28.09.2020 року позивач надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за відсутності, вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, будь-яких заява або відзиву по суті справи до суду не надходило. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням суду від 15.01.2020 року, від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Наразі дитина проживає разом з позивачкою, відповідач проживає окремо. Позивач [PERSON] самостійно утримує дитину. Відповідач грошові кошти на утримання сина не надає. Відповідач [PERSON] до суду будь-яких заяв або відзиву по суті вимог не надав. До судових засідань не з`являвся, судом належним чином направлялось поштове відправлення на адресу відповідача, та повернуто з приписом листоноші за відсутності адресату. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 19.03.2017 року від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , про що 21.03.2017 року складено відповідний актовий запис №2086, що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області /а.с.5/. З довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої 09.09.2020 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю, відповідач кошти на утримання сина не надає, та батьки не в змозі дійти згоди щодо сплати аліментів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідач не з`являвся до судового засідання та не надав до суду належних та допустимих доказів щодо добровільного надання коштів на утримання дитини, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Матеріали справи не містять доказів, що були відхилені судом. За таких обставин, враховуючи перш за все інтереси малолітньої дитини, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved