Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулася в суд з позовом до ТОВ «ФК «ВЕРОНА» про визнання недійсним кредитного договору. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що в січні 2019 року їй почали надходити дзвінки від працівників відповідача, з яких вона дізналась про те, що нею укладено договір про надання коштів у позику з ТОВ «Фінансова компанія «ВЕРОНА» № 327467. Договір укладено у формі заявки-приєднання до Примірного договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (Публічна пропозиція (Оферта) ТОВ «Фінансова компанія «ВЕРОНА»). Копію вказаної заявки-приєднання вона отримала від ТОВ «Фінансова компанія «ВЕРОНА» наприкінці січня 2019 року. Згідно з зазначеною заявкою договір укладено на наступних умовах: Сума кредиту (загальний розмір наданого капіталу): 5000.00; Строк, на який надається кредит: з 12.10.2018 по 27.10.2018; Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (а у разі часткового погашення - на непогашену частину) та встановлюються в розмірі 1.90%, що на рік становить 693.5%; Тип процентної ставки: фіксована; Загальний розмір (сукупна вартість) кредиту складає 6520; Повернення кредиту (сума кредиту та проценти за користування ним) здійснюється не пізніше останнього дня користування кредитом, а саме: 27.10.2018. Також в Заявці вказано, що договір складається з Внутрішніх правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, Кредитодавця (далі - Внутрішні правила), Примірного договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (Публічної пропозиції (Оферти)) Кредитодавця, та цієї Заявки, форма якої опублікована на веб-сайті Кредитодавця. Вважає, що кредитний договір не був підписаний з її сторони, сторони не домовились про всі істотні умови визначені законодавством, а сам договір містить умови, які є несправедливими в цілому, суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача, що, в свою чергу, є підставою для визнання такого договору недійсним. Так, щодо укладання договору зазначає, що в наданій копії договору відсутній її підпис як позичальника. Тому відповідно до вимог ст.ст. 207, 1055 ЦК України вказаний договір є нікчемним. Щодо виконання договору зазначає, що згідно ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак у неї немає підтвердження, що їй передавались грошові кошти кредитодавцем, тому відповідно до ст. 1046 ЦК України даний договір не є укладеним. Щодо недосягнення згоди про істотні умови договору зазначає, що всупереч вимогам ЦК України, ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в оспорюваному договорі відсутні істотні умови, передбачені законодавством, а саме: відсутні підписи сторін; не зазначено строк внесення фінансового активу (строк, у який надається кредит) та умови взаєморозрахунків; не зазначено строк дії договору; не зазначено порядок зміни та припинення договору; не зазначено права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; не визначено мету кредиту; не визначено порядок та умови надання кредиту; не визначено порядок зміни процентів; не визначена реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору; не зазначена інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; не визначений порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; не встановлено порядок дострокового повернення кредиту; не визначена відповідальність сторін за порушення умов договору, тощо. За відсутності численної кількості істотних умов договору, що впливають на можливість виконання сторонами договору, слід вважати, що сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже договір не може бути визнаним укладеним. Щодо нечесної підприємницької діяльності зазначає, що відповідач при укладенні договору не виконав вимоги ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» щодо надання споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, а також не виконав вимоги ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо надання споживачу необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Тому такі дії відповідача слід розглядати як нечесну підприємницьку практику в розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. За нормами ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Щодо предмету договору зазначає, що в п. 4.1. заявки-приєднання вказано, що сума кредиту (загальний розмір наданого кредиту): 5000.00. Валюта кредитування не вказана, що унеможливлює розуміння того, який саме предмет позову погодили сторони. В п. 4.4. заявки приєднання вказано, що загальний розмір Кредиту складає 6250. А в п. 4.1. вказано 5000.00. Отже незрозумілим є яку конкретну суму кредиту погодили сторони. Оскільки сума кредиту (загальний розмір кредиту) та валюта кредиту сторонами не погоджена , то не погоджено і предмет договору кредиту. Отже, відповідно до вимог ст. 6385 ЦК України даний договір не може бути визнаний укладеним. Щодо погодження процентної ставки зазначає, що п. 4.3.1. Заявки-приєднання до договору визначає, що проценти за користування Кредитом нараховуються на суму кредиту (а у разі часткового погашення - на непогашену частину) та встановлюються в розмірі 1.90%, що на рік становить 693.5%. Однак незрозумілим є, за який період нараховується 1,90% - за годину, день, тиждень, місяць, рік і т.д. Це свідчить про те, що сторони не досягли однозначного розуміння щодо розміру процентної ставки, а положення п. 4.3.1. заявки-приєднання слід визнати недійсними відповідно до вимог ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Щодо внесення змін до договору зазначає, що в п. 7 Заявки-приєднання вказано, що вона зобов`язується самостійно відстежувати всі зміни, які будуть вноситись до Внутрішніх правил, умов, викладених в договорі на веб-сайті кредитодавця. Вказані документи складають сам договір. Із тлумачення даного пункту випливає, що кредитодавець наділений правом самостійно без погодження з позичальником вносити зміни в договір, і позичальник повинен самостійно їх відстежувати. Однак таке право кредитодавця суперечить чинному законодавству, яке не дозволяє зміну умов кредитного договору в односторонньому порядку. Вказана умова є несправедливою в розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому п. 7 Заяви-приєднання має бути визнаний судом недійсним. Крім того за період з листопада 2018 по лютий 2019 року нею було помилково внесено на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 11983 грн. Вказані кошти вносились, оскільки вона помилково вважала, що вони вносяться за іншим не припиненим кредитним зобов`язанням. Короткий зміст відзиву на позов: 28.03.2019 від представника відповідача ТОВ «ФК «Верона» поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позов [PERSON] вважає незаконним та безпідставним, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Так, у своїй позовній заяві позивач вказує, що жодних договорів з ТОВ «ФК «ВЕРОНА» не укладала та не підписувала, але ці дані не відповідають дійсності. Зокрема 12.10.2018 між ТОВ «ФК «ВЕРОНА» та [PERSON] , було укладено Договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (Публічна пропозиція (Оферта). Згідно заявки-приєднання № 327467 до договору про надання фінансового кредиту та Правил про надання фінансового кредиту, [PERSON] було підтверджено укладення з Товариством договору про надання фінансового кредиту на суму 5000,00 грн., із встановленим строком повернення до 27 жовтня 2018 року. Згідно з технологією укладення кредитного договору із Товариством, сам договір (Публічна пропозиція (оферта)) та усі супутні документи невідкладно зберігаються на особистій сторінці позичальника. Таким чином, укладений з позичальником договір та інші супутні документи, у тому числі стосовно переказу грошових коштів, зберігається у вільному для позичальника доступі на Особистій сторінці (в особистому кабінеті) на сайті Товариства https://groshivsim.com. Після проведення верифікації та підписання позичальником договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту (Публічна пропозиція (Оферта) від 27 жовтня 2018 року, а також зявки-приєднання № 327467 до договору про надання фінансового кредиту та правил про надання фінансового кредиту (в електронній формі), Товариство перерахувало грошові кошти на зазначений позичальником рахунок, відкритий у банківській установі. Таким чином відповідач свої зобов`язання за вище вказаним договором виконав та надав [PERSON] фінансовий кредит у формі безготівкового переказу грошових коштів. У той же час позичальником, як боржником у зобов`язанні, обов`язки за вище вказаним договором належним чином не виконуються. Через порушення умов договору про надання фінансового кредиту з боку позичальника, своєчасне погашення кредиту та відсотків не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість, яку позивач у добровільному порядку не погасила, тому ТОВ «ФК «ВЕРОНА», відповідно до умов Договору про надання фінансового кредиту, було нараховано пеню за порушення зобов`язань за договором. Таким чином, станом на 11.03.2019 утворилась заборгованість в сумі 5776,00 грн., що складається з: 5000,00 грн. - основний борг; 631,00 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 145,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями, що підтверджується довідкою № 64 від 11.03.2019. Також позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на нібито порушення відповідачем при встановленні розміру неустойки норм ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування». Зазначає, що позивач не вірно та на свій розсуд тлумачить положення Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», оскільки відповідно до ч. 1 ст. З ЗУ «Про споживче кредитування» цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, і, згідно п. 1 ч. 2 ст. З ЗУ «Про споживче кредитування», цей Закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця, саме який є предметом позову. Проаналізувавши норми ст.ст. 1, 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про споживче кредитування» вбачається, що споживчий кредит - це кредит, який надається фізичним особам на придбання споживчих товарів тривалого користування та послуг, і який повертається. Споживчий кредит дає змогу населенню споживати товари і послуги до того, як споживачі спроможні їх оплатити. Суб`єктами споживчого кредиту є банки і торговельні заклади (кредитори) та населення (позичальники). Традиційно кредитування фізичних осіб здійснюється переважно ощадними та іпотечними банками. У силу специфіки сфери кінцевого споживання виникає необхідність входження у відносини споживчого кредитування такого суб`єкта як торговельні організації, що здійснюють посередницьку діяльність з купівлі-продажу товарів і надання послуг. Споживчий кредит є формою допомоги торговельним закладам у збуті (продажу) товарів. Об`єктом споживчого кредиту є витрати, пов`язані із задоволенням потреб населення. Заведено поділяти ці витрати на дві групи: 1)витрати на задоволення потреб поточного характеру (придбання товарів в особисту власність); 2) витрати на задоволення потреб капітального або інвестиційного характеру (будівництво житла, утримання нерухомого майна). Враховуючи вище викладене вважають, що позивач помилково і безпідставно вважає, що вона є споживачем, оскільки оскаржуваний нею договір про надання фінансового кредиту, укладений 12.10.2018 між нею та відповідачем, не є споживчим кредитом, так як згідно умов цього договору кредит у розмірі 5000 грн., який надається позивачу, не передбачено, що буде використаний на придбання товарів (робіт, послуг). Короткий зміст відповіді на відзив: 03.04.2019 від позивача [PERSON] поступила відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивач не погоджується з обставинами, викладеними у відзиві на позов. Так, щодо укладання договору зазначає, що у своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що 12.10.2018 між ТОВ «ФК «ВЕРОНА» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. В абзаці 6 відзиву відповідач вказує, що електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». У ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено: Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. При цьому відповідач не надав суду жодних належних та допустимих докозів того, що вона прийняла пропозицію одним із зазначених в законі способів. Також відповідач не надав суду належних і допустимих доказів направлення їй такої пропозиції. Відповідач надав суду копію договору, в якій також відсутній підпис позивача. Щодо факту передачі коштів зазначає, що у абзаці 14 відзиву відповідач зазначає, що, товариство перерахувало грошові кошти на зазначений позичальником рахунок, відкритий у банківській установі. В абзаці 15 відзиву вказано - «таким чином, позивач відповідач свої зобов`язання за вищевказаним договором та надав [PERSON] фінансовий кредит у формі безготівкового переказу грошових коштів». Однак на підтвердження своїх тверджень відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів щодо передачі коштів позивачу. Отже факт передачі коштів не доведено і суд має встановити, що договір не було укладено. Щодо посилання на неіснуюче законодавство зазначає, що в абзаці 31 відзиву відповідач посилається на норми частини 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Однак стаття 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» не містить таких приписів взагалі. Спираючись на ці неіснуючі положення законодавства відповідач намагається обґрунтувати, що вказаний кредитний договір не попадає під дію ЗУ «Про захист прав споживачів». В преамбулі ЗУ «Про захист прав споживачів» зазначено - цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. В преамбулі ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» зазначено - метою цього Закону є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України. Отже надання кредиту - є фінансовою послугою, а позивач є споживачем такої фінансової послуги. Як споживач фінансової послуги позивач підпадає під дію ЗУ «Про захист прав споживачів». Щодо дії ЗУ «Про споживче кредитування» зазначає, що відповідач в абзаці 28 відзиву зазначає, що ЗУ «Про споживче кредитування» не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця, саме який є предметом позову. Однак надана відповідачем суду копія договору не містить положень, що визначають строк дії договору взагалі. Сторони лише визначили у п. 4.5 договору термін виконання зобов`язання як 27.10.2018. П. 1 ч. 2 ст. З ЗУ «Про споживче кредитування» вказує, що сфера дії Закону не поширюється на кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця. В договорі ж не зазначено, що він укладений на строк до одного місяця, а отже він попадає в сферу дії ЗУ «Про споживче кредитування». Щодо фактів, які не заперечив відповідач зазначає, що у своєму відзиві відповідач не заперечив, а отже погодився з наступними фактами, що викладені у позовній заяві: у наданій суду копії договору відсутній підпис позичальника; сторони не погодили предмет спору; сторони не погодили процентну ставку; відсутність передбачених ЗУ «Про споживче кредитування» та ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» істотних умов договору, передбачених законодавством; відсутність підписаного паспорту споживчого кредиту.Також відповідач підтвердив отримання від позивача 11983 грн. Короткий зміст заперечень на відповідь на відзив: 16.09.2019 від представника відповідача поступило заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач не погоджується з обставинами, зазначеними у відповіді на відзив. Так, в своїй відповіді на відзив позивач вказує, що жодних договорів з ТОВ «ФК «ВЕРОНА» не укладала та не підписувала, відповіді про прийняття пропозиції не надсилала, коштів не отримувала, але ці дані не відповідають дійсності. Зокрема 12.10.2018 [PERSON] звернулась до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕРОНА» із заявкою на отримання кредиту з зазначенням суттєвих умов договору. Відповідач надав пропозицію позивачу укласти договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (Публічної пропозиції (Оферта)) в електронній формі шляхом розміщення його у мережі Інтернет, а саме па сайті Товариства, що відповідає даним реєстраційної картки юридичної особи, поданої до Нацкомфінпослуг. На веб-сайті Товариства позивач ознайомилася з Внутрішніми правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства, із Політикою конфіденційності та захисту персональних даних, яка включає згоду споживача фінансових послуг на обробку персональних даних, а також із інформацією про фінансову послугу. В Особистому кабінеті позивача, який розміщений на сайті Товариства, а також на її телефонний номер відповідач направив смс-повідомлення із зазначенням електронного підпису, яким позивач підписала згоду на обробку персональних даних, що відображається в згоді споживача фінансових послуг на обробку персональних даних. На телефонний номер Позивача Товариством було направлено смс-повідомлення із зазначенням електронного підпису, який ним використовується під час кожного входу в ІТС. Для можливості отримання фінансових послуг кредитодавця, 12.10.2018 позивач пройшла процедуру реєстрації на сайті Товариства https://groshivsim.com, в результаті чого створено особистий кабінет (сторінку) позичальника. Позивач ідентифікувалася на сайті відповідача 12.10.2018, заповнила заяву (форму) на отримання фінансового кредиту, вказуючи повні, достовірні, особисті дані та інформацію про бажані параметри кредиту. На підставі вказаної позивачем інформації щодо отримання кредиту, в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача 12.10.2018 була сформована заявка-приєднання (формуляр) [PERSON] до публічної пропозиції (Оферти) Товариства на укладання договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах короткострокового фінансового кредиту у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, строком з 12.10.2018 до 27.10.2018. Про прийняте позитивне рішення про надання позивачу кредиту на вказаних ним істотних умовах, відповідач повідомив позивача 12.10.2018 за допомогою смс-повідомлення на телефонний номер (380977474654) позичальника, вказаний ним під час реєстрації на сайті, шляхом направлення відповідної інформації-пропозиції укласти та підписати договір, а також згенерованого електронного підпису одноразовим ідентифікатором (код підтвердження) для прийняття (акцептування) Оферти Товариства та підписання заявки-приєднання електронним підписом одноразовим ідентифікатором в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач (позичальник) акцептувала публічну пропозицію (Оферту) кредитодавця (відповідача) на укладення договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах короткострокового фінансового кредиту, на умовах, передбачених правилами та договором, поставивши в заявці-приєднання електронний підпис одноразовим ідентифікатором 17048. Позивач акцептувала оферту, здійснивши дії спрямовані на укладання договору про надання кредиту і настання юридичних прав та обов`язків, заповнивши заявку на сайті позивача добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків, зазначила інформацію щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажала отримати кредит. Таким чином, 12.10.2018 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕРОНА» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (публічна пропозиція (Оферта)) № 327467. Предметом договору є надання кредитодавцем грошових коштів в тимчасове, строкове, платне користування на умовах фінансового кредиту у національній валюті України (українська гривня) на суму, яка визначена в заявці, а позичальник зобов`язаний повернути вчасно кредит та сплатити проценти за користування ним у розмірі, що визначений в заявці. Договором від 12.10.2018 № 327467, укладеним між ТОВ «ФК «ВЕРОНА» та [PERSON] , передбачені наступні істотні умови: сума наданого кредиту в розмірі 5 000,00 грн. (п. 4.1. заявки-приєднання до договору); строк дії договору з 12 жовтня 2018 року до 27 жовтня 2018 року (п. 4.2. заявки-приєднання до договору); проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (а у разі часткового погашення - на непогашену суму) та встановлюються в розмірі 1,90% в день, що на рік становить 693,5% в день, процентна ставка за договором є фіксованою (п. 4.3. заявки-приєднання до договору); загальну вартість кредиту в розмірі 6520,00 грн. (п. 4.4. заявки-приєднання до договору); строк повернення кредиту 27 жовтня 2018 року (п. 4.5. заявки-приєднання до договору); графік періодичності, розміри платежів та сплату процентів в розмірі 1520,00 грн. (п. 4.6. заявки-приєднання до договору); пеню у розмірі 1% від суми неповерненого кредиту за кожен день прострочення виконання зобов`язання (п. 4.8. заявки-приєднання до договору); умови надання кредиту та його укладення (Розділ 2 договору); умови і порядок нарахування та сплати процентів, повернення кредиту (Розділ 3 договору); обов`язки та права кредитодавця (Розділ 4, 6 договору); обов`язки та права Позичальника (Розділ 5, 7 договору); інші істотні умови договору. Пунктом 11.2. договору також зазначено, що продовження дії договору (пролонгація) можливе за умови, якщо позичальник повністю сплатив нараховані проценти за весь строк користування кредитом не пізніше останнього дня цього строку. Сторони дійшли згоди, що сплата позичальником нарахованих процентів у повному обсязі є його згодою на пролонгацію договору на тих самих умовах, визначених у заявці-приєднання до договору без необхідності укладання додаткової угоди. Пунктом 4.7. заявки-приєднання до договору зазначено, що сторони дійшли згоди, що сплата позичальником нарахованих процентів у повному обсязі є його згодою на пролонгацію договору на тих самих умовах на 10 календарних днів, з дня закінчення договору без необхідності укладання додаткової угоди. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною, що узгоджується з положеннями статей 639-642 ЦК України та статтею 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Після акцептування Оферти відповідача, позивач отримав підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного договору шляхом збереження примірника такого договору в особистому кабінеті (на особистій сторінці), оскільки згідно з технологією його укладення, договір та усі супутні документи невідкладно зберігаються на особистій сторінці позичальника. Таким чином, відповідно до ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» свою відповідь про прийняття (акцепт) пропозиції Кредитодавця укласти електронний договір, позивач надала шляхом заповнення заявки-приєднання (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, яка підписана нею шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, що зазначено в Заявці-приєднання № 327467 до Примірного договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах короткострокового фінансового кредиту (Публічна пропозиція (Оферта) ТОВ «ФК «ВЕРОНА» від 12 жовтня 2018 року. В підтвердження вчинення правочину в особистий кабінет позивача (позичальника) на сайті Товариства, завантажуються Внутрішні правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства, згода споживача фінансових послуг на обробку персональних даних, Інформація про фінансову послугу, а також Договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (публічна Оферта та заявка-приєднання (Акцепт), у формі що не передбачає зміни його змісту (РБР-файл). 12.10.2018 о 15:33 на виконання умов договору відповідачем (кредитодавцем) здійснено безготівковий переказ грошових коштів у розмірі 5000,00 грн. на рахунок банківської платіжної картки позивача (позичальника), вказаний нею під час ідентифікації, що є підтвердженням виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань. [PERSON] отримала від ТОВ «ФК «ВЕРОНА» грошові кошти у позику (кредит), тобто прийняла виконання відповідачем своїх обов`язків, передбачених умовами договору, що підтверджується відповідним повідомленням із ТОВ «Платежі онлайн». Отже відповідач, як сторона за договором, вчинив відповідну дію, а саме передав позивачеві грошові кошти у позику, а позивач, як друга сторона за договором, підтвердила вчинення цієї дії, зокрема шляхом прийняття виконання. На виконання умов договору позивач також вчинила відповідні дії, а саме частково сплатила заборгованість за договором. ТОВ «ФК «ВЕРОНА» прийняло виконання [PERSON] своїх договірних обов`язків з повернення суми кредиту та сплати процентів за користування ним. Отримані від позивача грошові кошти були зараховані та розподілені у черговості погашення заборгованості, передбаченої п. 3.6 Договору. За період дії договору, з 12.10.2018 по 15.02.2019, позивачем сплачено грошові кошти в розмірі 11983,00 грн. в рахунок погашення процентів за користування кредитом та пені за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Своїми діями позивач підтвердила факт вчинення відповідних дій сторонами правочину. Заборгованість позивача перед відповідачем за договором станом на 07.05.2019 становить 5776,00 грн. Таким чином обидві сторони за договором вчинили відповідні дії щодо виконання своїх договірних обов`язків відносно іншої сторони, прийняли виконання іншою стороною своїх договірних обов`язків, тобто підтвердили вчинення правочину, укладеного в електронній формі, чим підтверджується дійсність укладеного сторонами правочину, що оспорюється. Враховуючи вище наведене вимоги позивача щодо визнання недійсним кредитного договору є безпідставними. Стислий виклад позиції сторін: Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак від неї поступила заява, в якій просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених в позові та відповіді на відзив, та просить позов задоволити, визнати п. 4.3.1. договору у формі заявки-приєднання № 327467 від 12.10.2018 недійсним; визнати п. 7 договору у формі заявки-приєднання № 327467 від 12.10.2018 недійсним; визнати договір у формі заявки-приєднання № 327467 від 12.10.2018 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕРОНА» та нею недійсним в цілому; застосувати наслідки, передбачені ст. 216 ЦК України. Також просить вирішити питання про судові витрати. Представник відповідача ТОВ «ФК «Верона» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві та запереченні. Просив у задоволені позовних вимог [PERSON] до ТОВ «ФК «Верона» про визнання недійсним кредитного договору відмовити у повному обсязі. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2019 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.03.2019 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.12.2019 зустрічний позов ТОВ «ФК «ВЕРОНА» до [PERSON] про стягнення заборгованості повернуто заявнику. Ухвалами Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.02.2020, 18.03.2020, 06.08.2020, 18.09.2020, 22.12.2020, та 23.02.2021 визначено судові засідання по даній справі проводити в режимі відеоконференції. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.02.2021 визнано обов`язковою явку в судове засідання позивача [PERSON] . Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено, що 12.10.2018 [PERSON] звернулась до ТОВ «ФК «Верона» із заявкою на отримання кредиту. Відповідач надав пропозицію позивачу укласти договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (публічної пропозиції (Оферта)) в електронній формі шляхом розміщення його у мережі Інтернет, а саме па сайті відповідача. Договір укладено в електронній формі, та підписано позивачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором у відповідності до вимог ЗУ «Про електронну комерцію». Вказаний ідентифікатор (17048) було направлено на телефонний номер позивача ( [NUMBER] ), що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлень, та використано нею для підписання заявки-приєднання до оферти (а.с. 27-28, 190). Згідно умов договору сторонами погоджено наступні істотні умови: п.4.1.Сума кредиту (загальний розмір наданого кредиту - 5000,00; п.4.2.Строк, на який надається кредит - з 12.10.2018 до 27.10.2018; п.4.3.1.Проценти за користування кредитом - нараховуються на суму кредиту (а у разі часткового погашення - на непогашену суму) та встановлюються в розмірі 1,90% в день, що на рік становить 693,5%; 4.3.2.Тип процентної ставки: фіксована; 4.4.Загальний розмір (сукупна вартість) кредиту складає 6520,00 грн.; 4.5.Повернення кредиту (сума кредиту та проценти за користування ним) здійснюється не пізніше останнього дня користування кредитом, а саме 27.10.2018; 4.6.Графік платежів; інші істотні умови договору (а.с. 27-28). На веб-сайті відповідача позивач ознайомилася з Внутрішніми правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «Верона», із Політикою конфіденційності та захисту персональних даних, яка включає згоду споживача фінансових послуг на обробку персональних даних, а також із інформацією про фінансову послугу. В Особистому кабінеті позивача, який розміщений на сайті відповідача, а також на її телефонний номер відповідачем направлено смс-повідомлення із зазначенням електронного підпису, яким позивач підписала згоду на обробку персональних даних, що відображається в згоді споживача фінансових послуг на обробку персональних даних. На телефонний номер позивача відповідачем було направлено смс-повідомлення із зазначенням електронного підпису, який нею використовується під час кожного входу в ІТС. Для можливості отримання фінансових послуг кредитодавця, 12.10.2018 позивач пройшла процедуру реєстрації на сайті відповідача https://groshivsim.com, в результаті чого створено особистий кабінет (сторінку) позичальника. Позивач ідентифікувалася на сайті відповідача 12.10.2018, заповнила заяву (форму) на отримання фінансового кредиту, вказуючи повні, достовірні, особисті дані та інформацію про бажані параметри кредиту. На підставі вказаної позивачем інформації щодо отримання кредиту, в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача 12.10.2018 була сформована заявка-приєднання (формуляр) [PERSON] до публічної пропозиції (Оферти) відповідача на укладання договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах короткострокового фінансового кредиту у розмірі 5000,00 грн. строком з 12.10.2018 до 27.10.2018. Про прийняте позитивне рішення про надання позивачу кредиту на вказаних ним істотних умовах, відповідач повідомив позивача 12.10.2018 за допомогою смс-повідомлення на телефонний номер (380977474654) позивача, вказаний нею під час реєстрації на сайті, шляхом направлення відповідної інформації-пропозиції укласти та підписати договір, а також згенерованого електронного підпису одноразовим ідентифікатором (код підтвердження) для прийняття (акцептування) Оферти відповідача та підписання заявки-приєднання електронним підписом одноразовим ідентифікатором в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач акцептувала публічну пропозицію (Оферту) відповідача на укладення договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах короткострокового фінансового кредиту, на умовах, передбачених правилами та договором, поставивши в заявці-приєднання електронний підпис одноразовим ідентифікатором 17048. Позивач акцептувала оферту, здійснивши дії спрямовані на укладання договору про надання кредиту і настання юридичних прав та обов`язків, заповнивши заявку на сайті позивача добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків, зазначила інформацію щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажала отримати кредит. ТОВ «ФК «Верона» було перераховано грошові кошти за даним кредитним договором в сумі 5000,00 грн., 12.10.2018 шляхом перерахування коштів на платіжну картку [PERSON] Маster [NUMBER] , через систему прийому платежів «Рlаton» (ТОВ «Платежі онлайн»), за договором 327467; номер транзакції 23934-75827-57248; код авторизації 133916, що підтверджується повідомленням ТОВ «Платежі онлайн» від 07.05.2019 (а.с. 191); Як вбачається з довідки щодо заборгованості [PERSON] по договору № 327467 від 11.03.2019 № 64: сума кредиту - 5000 грн.; строк дії кредиту - 16 днів; дата видачі - 12.10.2018; дата повернення - 27.10.2018; про строчка - 90 днів. Станом на 11.03.2019 заборгованість за договором становить 5776 грн., з яких: основний борг 5000 грн. (сплачено та списано 0,00 грн.); борг по процентам за користування кредитом 631 грн. (сплачено та списано 2789,00 грн.); борг по пені 145 грн. (сплачено та списано 9194,00 грн.) (а.с. 29). В період з листопада 2018 року по лютий 2019 року позивачем добровільно сплачено на рахунок відповідача грошові кошти на загальну суму 11983 грн., що підтверджується наданими копіями квитанцій (а.с. 11-14). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно норми ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами частини 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. За положеннями ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір між ТОВ «ФК «Верона» та [PERSON] укладено в електроній формі, який підписано сторонами електронним цифровим підписом. Твердження [PERSON] про те, що вона не підписувала договір та на договорі відсутній її підпис є необгрунтованими та спростовуються доданою представником відповідача до матеріалів справи копією договору, на якому зазначено електронний підпис [PERSON] . Також [PERSON] вчиняла дії щодо укладення електронного кредитного договору, а саме: перед укладанням кредитного договору [PERSON] пройшла реєстрацію в ІТС ТОВ «ФК «Верона», під час якої надала кредитору всі свої персональні дані та надала згоду на обробку персональних даних, пройшла верифікацію платіжної картки, на яку в подальшому були перераховані кредитні кошти, тощо. Також в обгрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та Закону України «Про захист прав споживачів» в частині недосягнення згоди про істотні умови договору. До відносин споживчого кредитування Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно частин 1, 2 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на час укладення кредитного договору) У договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. Як вбачається зі змісту кредитного договору, у пунктах 4.1., 4.2., 4.3., 4.3.1, 4.3.2., 4.4., 4.5., 4.6. договору зазначено розпис сукупної вартості кредиту, а саме: Сума кредиту (загальний розмір наданого кредиту - 5000,00; Строк, на який надається кредит - з 12.10.2018 до 27.10.2018; Проценти за користування кредитом - нараховуються на суму кредиту (а у разі часткового погашення - на непогашену суму) та встановлюються в розмірі 1,90% в день, що на рік становить 693,5%; Тип процентної ставки: фіксована; Загальний розмір (сукупна вартість) кредиту складає 6520,00 грн.; Повернення кредиту (сума кредиту та проценти за користування ним) здійснюється не пізніше останнього дня користування кредитом, а саме 27.10.2018; Графік платежів, інші істотні умови договору. Отже, судом встановлено, що укладений між сторонами спірний правочин містить всі істотні умови договору. Відповідно положень частин 1, 6 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції чинній на час укладення кредитного договору), кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). В обґрунтування поданого позову позивач посилається також на те, що під час укладання кредитного договору були порушенні її права як споживача, через не ознайомлення з умовами кредитування. Згідно пункту 2 ч. 1, ч. 2 ст. 19 Закону «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Зміст оспорюваного кредитного договору містить положення про предмет договору, порядок повернення кредиту, порядок нарахування та сплати процентів, строк дії договору, графік сплати платежів, тощо. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ФК «Верона» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Із запропонованими умовами позивач ознайомилась та погодилась з ними, підписавши кредитний договір 12.10.2018 електронним цифровим підписом, при цьому своїм підписом у договорі підтвердила, що з інформацією, яка зазначена у частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та у Законі України «Про захист прав споживачів» вона ознайомлена. Відповідно положень частин 9, 10 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції чинній на час укладення кредитного договору), на вимогу споживача кредитодавець зобов`язаний безоплатно надати йому копію проекту договору про споживчий кредит у паперовому або електронному вигляді (за вибором споживача). Кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит на вимогу споживача надає йому пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до частин другої та третьої цієї статті, істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. З урахуванням наведеного суд вважає, що ТОВ «ФК «Верона» не обмежувало права позивача у доступі до інформації, що стосується правил надання фінансових послуг ТОВ «ФК «Верона». Також не відповідає дійсності твердження позивача про те, що вона не отримувала від відповідача грошових коштів, оскільки факт видачі [PERSON] готівкових коштів підтверджується повідомленням ТОВ «Платежі онлайн» від 07.05.2019, згідно якого ТОВ «ФК «Верона» було перераховано грошові кошти за даним кредитним договором в сумі 5000,00 грн., 12.10.2018 шляхом перерахування коштів на платіжну картку [PERSON] Маster [NUMBER] , через систему прийому платежів «Рlаton» (ТОВ «Платежі онлайн»), за договором 327467; номер транзакції 23934-75827-57248; код авторизації 133916. Стосовно форми документа про проведення розрахункових операцій слід зазначити, що відповідно до п. 23 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148, касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки. З наведеного вбачається, що видача [PERSON] кредитних коштів на її картковий рахунок за допомогою сервісу Рlaton, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки. Крім того в період з листопада 2018 року по лютий 2019 року позивачем добровільно сплачено на рахунок відповідача грошові кошти на загальну суму 11983 грн., що підтверджується наданими копіями квитанцій. З наведеного вбачається, що позивач протягом певного часу виконувала зобов`язання за кредитним договором, сплачувала належні за договором платежі, тобто фактичного погодилась з умовами договору. При цьому трердження позивача про помилковість такої сплати не підтвердждена належними доказами. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електрону комерцію» електронний договір - є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і вионується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також ишими актами законодавства. За змістом ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та чшими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, зважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно п. 8. ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенавлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсипання) до такого документа, якщо сторони електронного договору шги змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Пункт 6. ст. 11 вказаного Закону визначає, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: (1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; (2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; (3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно п. 1.ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Таким чином судом встановлено, що 12.10.2018 між ТОВ «ФК «Верона» та [PERSON] укладено кредитний договір № 327467, відповідно до якого [PERSON] отримала кредитні кошти на платіжну банківську карту, користувалася платіжним засобом, що свідчить про те, що вона була обізнана про існування кредитного договору, усвідомлювала наявність заборгованості та вчиняла дії, спрямовані на виконання взятих на себе зобов`язань за вище вказаним кредитним договором. В даному випадку [PERSON] порушила вимоги кредитного договору, а саме не надавала своєчасно кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом відповідно до умов договору. Як вбачається з довідки щодо заборгованості [PERSON] по договору № 327467 від 11.03.2019 № 64: сума кредиту - 5000 грн.; строк дії кредиту - 16 днів; дата видачі - 12.10.2018; дата повернення - 27.10.2018; про строчка - 90 днів. Станом на 11.03.2019 заборгованість за договором становить 5776 грн., з яких: основний борг 5000 грн. (сплачено та списано 0,00 грн.); борг по процентам за користування кредитом 631 грн. (сплачено та списано 2789,00 грн.); борг по пені 145 грн. (сплачено та списано 9194,00 грн.). Висновки суду: На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не надано жодного доказу на підтвердження обставин, на які вона посилається в своїй позовній заяві. Таким чином не доведено свої позовні вимоги. Оскільки суд за наявними в матеріалах справи доказами не встановив підстав для визнання оспорюваного кредитного договору недійсним, відсутні підстави для задоволення позову, тому суд відмовляє у його задоволенні в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору за позовом компенсується за рахунок держави, оскільки позивач звільнена від їх сплати відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» і відсутні особи, які їх понесли. На підставі ст.ст. 203, 215, 626-628, 638, 641, 644, 1054 ЦК України, ст. 1, 11, 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 9, 12 ЗУ «Про споживче кредитування», ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», 3, 11, 12 ЗУ «Про електрону комерцію»,

Outcome: dismissed