Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Керівник Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача Калуської міської ради звернувся до суду із позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Калуської міської ради заборгованість по сплаті орендної плати у розмірі 174 171,95 гривня (сто сімдесят чотири тисячі сто сімдесят одна гривня 95 копійок), а також стягнути судовий збір. Позов мотивує тим, що Калуською місцевою прокуратурою за результатами опрацювання інформації виконавчого комітету Калуської міської ради встановлено, що [PERSON] не виконує умови договору оренди землі, що в свою чергу породжує неможливість забезпечення подальшого соціально-економічного розвитку міста та перешкоджає виконанню покладених на орган місцевого самоврядування завдань і є порушенням інтересів держави у бюджетній та земельній сферах. Рішенням Калуської міської ради від 28.09.2017 року №1080 [PERSON] надано в оренду земельну ділянку, площею 0,8111 га на [ADDRESS] , для обслуговування каменеобробного заводу. На підставі вказаного рішення 04.10.2017 року між Калуською міською радою та [PERSON] укладено договір оренди землі, загальною площею 0,8111 га, за умовами якого орендодавець надав орендарю земельну ділянку (кадастровий номер 2610400000:23:004:0007) в строкове платне користування для обслуговування каменеобробного заводу (виробничих приміщень), яка знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до умов договору орендар прийняв у строкове платне користування вказану земельну ділянку та використовує її як власник нерухомого майна, яке на ній розташоване. Відповідно до п.9 договору орендна плата нараховується з моменту прийняття рішення (рішення від 28.09.2017 року №1080) і повинна вноситись орендарем у грошовій формі в розмірі 104 503,17 грн. в рік (відповідно до п.10 договору оренди землі з урахуванням індексу інфляції). У відповідності до п.11 договору орендна плата вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного періоду в розмірі 1/12 річної суми. Прокурор зазначає, що в порушення умов договору оренди земельної ділянки від 04.10.2017 року відповідач має заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 01.05.2019 року по 31.12.2020 року в розмірі 174\~171,95 грн. Таким чином, в порушення умов договору оренди землі орендар у строки, передбачені договором, розрахунки з орендодавцем не проводив, внаслідок чого утворилася заборгованість по орендній платі в сумі 174171,95 грн., яка на момент звернення до суду сплачена не була. При цьому посадові особи Калуської міської ради належним чином не виконують надані їм повноваження, за вказаний період часу не вживають заходи до стягнення вказаної суми боргу (претензії не направлялись, з позовними вимогами до суду не зверталися), у зв`язку із чим до бюджету не надходять значні суми коштів за оренду землі. Тривале невжиття заходів позовного характеру, направлених на забезпечення використання земельних ділянок відповідно до вимог чинного законодавства, як основного багатства, що перебуває під особливою охороною держави, недопущення неправомірного використання земельних ділянок та набуття прав на них обумовлює необхідність захисту інтересів держави прокурором. Таким чином, прокурор просить стягнути з [PERSON] на користь Калуської міської ради заборгованість по сплаті орендної плати у розмірі 174\~171,95 грн., а також стягнути на користь прокуратури Івано-Франківської області судовий збір у розмірі 2612,58 грн.. Прокурор Бурак М. Б. в судому засіданні вимоги позовної заяви підтримала повністю, просила його задовольнити в повному обсязі, не заперечила проти заочного розгляду справи, уточнила назву позивача, а саме: відповідно до наказу № 2 ш від 17.02.2021 Офісу Генеральної прокуратури, у зв`язку з утворенням 15.03.2021 окружних прокуратур і припинення діяльності шляхом реорганізації місцевих прокуратур внесено зміни до структур і штатних розписів обласних прокуратур: а саме: виключено в структурах та штатних розписах обласних прокуратур такі місцеві прокуратури, як Калуську місцеву прокуратуру, та встановлено в структуру та штатних розписах обласних прокуратур таку окружну прокуратури: Калуську окружну прокуратуру. Представник Калуської міської ради Бреславська М.М. в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала повністю, просила його задовольнити в повному обсязі, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подала, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с.42-44,47). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, хоча і була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву на позов не подавала, позивачі не заперечують проти заочного розгляду справи, тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Рішенням Калуської міської ради від 28.09.2017 року №1080 надано в оренду, терміном на 5 років, громадянці [PERSON] земельну ділянку, площею 0,8111 га (кадастровий номер 2610400000:23:004:0007) на [ADDRESS] для обслуговування виробничих приміщень (код КВЦПЗ:11.02. Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості); зобов`язано громадянку [PERSON] в місячий термі укласти догові оренди земельної ділянки та подати його на державну реєстрацію (а.с.12,16). Відповідно до ст. 24 Цивільного кодексу України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. А тому покликання відповідача, що до неї, як до людини не можуть бути застосовані норми Цивільного кодексу України, є надуманими та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. За таких обставин договірні правовідносини між Калуською міською радою та [PERSON] врегульовані в тому числі нормами ЦК України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Судом встановлено, що 04.10.2017 між Калуською міською радою та [PERSON] було укладено договір оренди землі, загальною площею 0,8111 га, за умовами якого орендодавець надав орендарю земельну ділянку (кадастровий номер 2610400000:23:004:0007) в строкове платне користування для обслуговування виробничих приміщень, яка знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 13-14). Відповідно до акту про передачу земельної ділянки в натурі від 04.10.2017 (а.с.15) [PERSON] на підставі рішення Калуської міської ради від 28.09.2017 року № 1080 та у відповідності з договором оренди землі було передано вказану земельну ділянку в натурі, площею 0,8111 га. Частиною першою статті 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним, об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України (частини перша, друга статті 21 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до пункту 289.1 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Пунктами 288.5.1., 288.5 статті 288 ПК України передбачено, що мінімальна орендна плата встановлена у розмірі трьох відсотків нормативної грошової оцінки землі. Положеннями пункту 2 частини першої статті 13, частини першої статті 15 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення, перегляду та відповідальності за її несплату. Таким чином нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Згідно із частиною першою статті 15\~Закону України\~«Про оренду\~землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. П.9 договору оренди землі від 04.10.2017 року, укладеного між Калуською міською радою та [PERSON] , передбачено, що орендна плата нараховується з моменту прийняття рішення Калуською міською радою, зазначеному в п.1 даного договору і вноситься орендарем в грошовій формі в розмірі 104503,17 грн. в рік (3,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки). Відповідно до п.11 договору орендна плата вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного періоду в розмірі 1/12 річної суми, обчисленої відповідно до грошової оцінки земель, затвердженої рішеннями від 14.07.2014 року №2577 «Про нормативну грошову оцінку земель міста Калуша» та від 24.06.2015 року №3138 «Про порядок розрахунку орендної плати за землю на території міста Калуша». Відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 13\~Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно із статтею 80 ЗК України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні. Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Згідно з пунктами 34, 35 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до виключної компетенції міської ради належить вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин; затвердження відповідно до закону ставок земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, що є у власності відповідних територіальних громад. Згідно до ст.116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 152/0/203-17 від 08.09.2017 (а.с.17) земельна ділянка (кадастровий номер 2610400000:23:004:0007), цільове призначення 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться в [ADDRESS] перебуває у комунальній власності. З урахуванням положень ст.ст. 13, 144 Конституції України, ст. 80 ЗК України, Калуська міська рада, як орган місцевого самоврядування в спосіб, визначений законом, наділена виключним правом на надання дозволу на право користування вищевказаною земельною ділянкою, яка перебуває у комунальній власності. Суд звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року). Згідно пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України). У пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України від 14 жовтня 2014 № 1697-VII «Про прокуратуру». У частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Тлумачення частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу. Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Встановлено, що Калуській міській раді було відомо про порушення умов договору оренди землі від 04.10.2017, укладеного між Калуською міською радою та [PERSON] , проте з метою захисту своїх майнових прав та інтересів до суду не зверталася та належним чином не реалізувала свої вимоги щодо стягнення з відповідача суми коштів за оренду землі. Відповідно до ст. 69 Бюджетного кодексу України орендна плата за користування земельними ділянками належить до доходів загального фонду місцевих бюджетів. Таким чином, порушення інтересів держави полягає у недоотриманні коштів в бюджет органу місцевого самоврядування. Підставою для звернення до суду із позовом обумовлено встановленням факту невиконання істотних умов договору оренди землі [PERSON] в частині систематичної несплати орендної плати за земельну ділянку державної власності для обслуговування каменеобробного заводу, загальною площею 0,8111 га. Матеріалами справи встановлено, що заборгованість [PERSON] по договору оренди землі від 04.10.2017 за період з 01.05.2019 по 314.12.2020 складає 174171,95 грн. (а.с.21). Відповідно до пункту 14.1.147 Податкового кодексу України плата за землю включає в себе дві категорії платежів: земельний податок обов`язків платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійні землекористувачі (пункт 14.1.72 ПКУ); орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності. Її орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пункт 14.1.136 ПКУ). Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 28 своєї постанови від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» відповідно до статті 21 Закону України від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» (стаття 21) та Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, надходить до відповідних бюджетів, а тому їх несплата в установлений строк є заборгованістю перед бюджетом. Між тим, пред`явлені позовні вимоги стосуються виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди, тобто Калуська міська рада в межах розгляду даної справи виступає як власник земельної ділянки і сторона договору, а не як суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства. Той факт, що адміністрування орендної плати за земельні ділянки, які знаходяться у комунальній власності, покладено на податкові органі не позбавляє прокурора в інтересах Калуської міської ради, як власника земельної ділянки та сторони договору, звернутися з відповідним позовом до суду. Вимога позивача ґрунтується на положеннях ст. 24 Закону України «Про оренду землі». Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь Калуської міської ради слід стягнути 174 171,95 грн. заборгованості по сплаті орендної плати, тобто за період з 01.05.2019 по 31.12.2020. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст.131-1 Конституції України, Закону України «Про прокуратуру», Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 24, 204, 526, 610, 627, 628 ЦК України, ст.ст. 116, 120, 206 ЗК України,

Outcome: approved