Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У грудні 2017 р. Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі по тексту - ПАТ «Родовід Банк», банк) звернулося до суду з позовом до позичальника [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позичальник, відповідач 1) та поручителя [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , поручитель, відповідач 2) про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 13 350 дол. США та 2 167 597,59 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. На підставі кредитного договору № 37.3/АА-00025.08.2 від 18.04.2008 банк відкрив [PERSON] невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 18 937,55 дол. США терміном по 18.04.2015 зі сплатою 12,50% річних. 27.10.2008 було укладено додаткову угоду до договору, згідно якої процентна ставка становить 16% річних. Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором було забезпечено порукою згідно з укладеними з [PERSON] договором поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався солідарно з позичальником відповідати перед банком за своєчасне і повне виконання зобов`язань за кредитним договором. Банк в повному обсязі виконав зобов`язання за кредитним договором, але позичальник своїх грошових зобов`язань не виконав, у зв`язку з чим станом на 05.12.2017 утворилась заборгованість у розмірі 13 350,36 дол. США та 2 167 597,59 грн., яка складається з: 9 451,87 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту; 3 898,49 дол. США - прострочена заборгованість за процентами за період з 17.12.2013 по 05.12.2017; 1 506 371,95 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 05.12.2016 по 05.12.2017; 621 313,67 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту за період з 05.12.2016 по 05.12.2017; 28 505,97 грн. - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту за період з 17.12.2013 по 05.12.2017; 11 406,01 грн. - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту за період з 17.12.2013 по 05.12.2017. Відповідачі про день та час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядкуза зареєстрованим місцем їх проживання, проте судові документи повернулися без вручення з відміткою «адресат відсутній», відзиви на позов від відповідачів не надійшли. ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою від 24.04.2019 суд (під головуванням судді Шклянки М.П.) відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 22.03.2018. 22.03.2018 у зв`язку з неявкою відповідачів підготовче засідання відкладене на 29.05.2018. 29.05.2018 у зв`язку з неявкою обох сторін підготовче засідання відкладене на 11.07.2018. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2018 справу передано до провадження судді Трусової Т.О. Ухвалою від 09.07.2018 справу прийнято до провадження судді Трусової Т.О. та призначено у підготовче засідання на 29.11.2018. Протокольною ухвалою від 29.11.2018 підготовче провадження закрите та справу призначено до розгляду по суті на 04.03.2019. 04.03.2019 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 04.03.2019 суд відклав розгляд справи на 17.07.2019. 17.07.2019 у зв`язку з неявкою сторін судове засідання відкладене на 05.11.2019. 19.08.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал», позивач) надійшла заява про залучення його до участі у справі як правонаступника позивача. Ухвалою від 05.11.2019 замінено сторону позивача його правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал» та відкладено розгляд справи на 18.03.2020. 18.03.2020 у зв`язку з введенням постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в Україні карантинних обмежень розгляд справи відкладено на 25.08.2020. 25.08.2020 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права і мотиви їх застосування. 18.04.2008 між ВАТ «Родовід Банк» (банком), правонаступниками якого є ПАТ «Родовід Банк» і АТ «Родовід Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 37.3/АА-00025.08.2, предметом якого є відкриття банком позичальнику невідновлювальної кредитної лінії на загальну суму 18 937,55 дол. США терміном по 18.04.2015 (а.с. 12-17). Цільовим призначенням кредиту є купівля позичальником автомобіля та сплата страхових платежів. Згідно з умовами, визначеними у пункті 1.5. кредитного договору, за користування кредитними коштами позичальник сплачує банку проценти за процентною ставкою 12,50% річних. Відповідно до пункту 3.1.1. договору позичальник зобов`язався щомісячно, до 10 числа, погашати заборгованість за кредитом рівними частинами - по 225,45 дол. США, та сплачувати нараховані проценти шляхом внесення коштів готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку. Сторони договору погодили, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення (пункт 3.6. договору). 27.10.2008 банк та позичальник уклали додаткову угоду до кредитного договору, якою домовились про збільшення розміру плати за користування кредитом (відсоткової ставки) до 16% річних (а.с. 18). Додатковим договором № 1 від 27.01.2009 сторони виклали пункт 3.1.1. договору у новій редакції, згідно з умовами якого позичальник зобов`язаний щомісячно, до 10 числа, погашати заборгованість за кредитом та нарахованими процентами згідно з графіком платежів - Додатком № 2 «Графік погашення заборгованості» від 27.01.2009 (а.с. 19-20). В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору банком була прийнята порука [PERSON] згідно з укладеним з ним 18.04.2008 договором поруки (а.с. 21). У зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором терміни у вересні 2013 р. банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором (цивільна справа № 753/14844/13-ц). 17.12.2013 Дарницьким районним судом м. Києва було прийняте рішення про часткове задоволення позову ПАТ «Родовід Банк». Даним рішенням з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] стягнуто у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 37.3/АА-00025.08.2, яка виникла станом на 16.12.2013, в загальному розмірі 235 253,20 грн., з яких: 75 548,81 грн. - прострочена та поточна заборгованість по кредиту (тілу кредиту), що є еквівалентом 9 451,87 дол. США; 14 933,19 грн. - прострочена та поточна заборгованість за процентами, що є еквівалентом 1 868,28 дол. США; 144 771,20 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, а також судовий збір в сумі 2 352,53 грн. (а.с. 22-27) Дане рішення ніким не оскаржувалось і набрало законної сили. Відповідно до умов договору про відступлення прав вимоги № 15 від 24.05.2019, що був укладений за результатами електронного аукціону, банк відступив ТОВ «Вердикт Капітал» за плату права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з [PERSON] (а.с. 114-116, 117, 118, 119). На підтвердження розміру заявлених вимог банк надав розрахунки, відповідно до яких розмір належних йому з відповідачів процентів за користування кредитними коштами, нарахованих за період з 17.12.2013 по 05.12.2017, становить 3 898,49 дол. США, розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахованої за період з 05.12.2016 по 05.12.2017 - 1 506 371,95 грн., розмір пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту, нарахованої за період з 05.12.2016 по 05.12.2017 - 621 313,67 грн., розмір трьох процентів річних від суми простроченого кредиту, нарахованих за період з 17.12.2013 по 05.12.2017 - 28 505,97 грн., розмір трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту, нарахованих за період з 17.12.2013 по 05.12.2017 - 11 406,01 грн. (а.с. 10-11). IV. Зміст спірних правовідносин, норми права і мотиви їх застосування. Відповідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК України). За загальними правилами, встановленими нормами статей 526, 530, 611, 629 цього Кодексу, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою та порукою (частина перша статті 546 ЦК України). За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Стаття 554 цього Кодексу визначає, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Нормою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц сформулювала правову позицію, яка полягає у наступному. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.09.2018 (справа № 186/1974/14-ц), від 12.09.2018 (справа № 473/825/16-ц), від 19.09.2018 (справа № 643/16336/16-ц) та ін. За обставинами справи установлено, що у 2013 р. банк скористався наданим йому договором та законом правом вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором та реалізував його шляхом звернення з позовом до суду. Своїми діями позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії кредитного договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом та пені, що засвідчено в рішенні суду. Зважаючи на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідачів процентів за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами, нарахованих після ухвалення судового рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, суд визнає необґрунтованими і відмовляє у їх задоволенні. З позовної заяви вбачається, що грошове зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду, відповідачі не виконали, і доказів протилежного суду не надано, а відтак позивач набув право на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, зокрема трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення. Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100. За період з 17.12.2013 по 05.12.2017прострочення виконання відповідачами грошового зобов`язання в сумі 235 253,20 грн. склало 1450 днів, а тому суд визнає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення трьох процентів річних в сумі 28 017,67 грн. (235 253,20х3х1450/365/100). V. Розподіл судових витрат між сторонами. За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом банком подавалась заява про звільнення від сплати судового збору, яка була мотивована посиланням на важке фінансове становище, у зв`язку з чим за подання даного позову судовий збір не сплачувався. Отже з огляду на результат розгляду справи суд вбачає підстави для стягнення з відповідачів в рівних частках в дохід держави судового збору за мінімальною ставкою, встановленою статтею 4 Закону України «Про судовий збір» для позовних заяв майнового характеру, поданих фізичною особою, що на дату розгляду справи становить 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial