overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Кузнецовське міське комунальне підприємство (далі - КМКП) звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 19455,31 грн., з яких: 15567,51 грн. основний борг, 3% річних - 1401,07 грн., 2486,73 грн. інфляційні втрати. Позов обґрунтовується тим, що відповідач користується житлово-комунальними послугами, проте не здійснює їх оплату, через що, станом на 01.03.2019 року, виникла заборгованість в сумі 19455,31 грн. Договір на надання житлово-комунальних послуг з відповідачем не укладено. З метою досудового врегулювання спору КМКП зверталося до відповідача з претензією на суму 12443,33 грн від 29.11.2018р. №1125. Претензію було вручено відповідачу курєром 29.11.2018р. Згідно з нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у сумі 15567,51 грн. Заявляють також про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1401,07 грн. та інфляційних втрат - 2486,73 грн. До початку судового засідання 24.04.2019р. від представника позивача надійшла заява про добровільне погашення відповідачем заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 12443,33 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила стягнути з відповідача основний борг за спожиті житлово-комунальні послуги, що залишився непогашений відповідачем, та становить 3124,18 грн., 3% річних та інфляційні втрати в розмірі, заявленому в позовній заяві. Також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомляла, заяви про відкладення судового засідання не подала. Відзиву відповідач також не подала. За таких обставин суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

КУ «Кіровський будинок інвалідів» ЗОР звернулася до суду з заявою, в якій вказує, що з 20.01.2001 року і по теперішній час [PERSON] знаходиться на повному державному забезпечені в Кіровському будинку інвалідів. Батьки [PERSON] відмовились від батьківських прав на доньку. Згідно висновку про стан здоровя, фізичний та розумовий розвиток дитини від 19.05.2009 року у [PERSON] була визнана помірна розумова відсталість в стадії імбецильності , ДЦП та вона визнана інвалідом 2 групи. Внаслідок хронічного психічного розладу [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Просить визнати [PERSON], [INFO], недієздатною. Встановити над [PERSON] опіку та призначити опікуном директора КУ « Кіровський будинок інвалідів» ЗОР. В судовому засіданні представник заявника на своїх вимогах наполягає. Представник зацікавленої особи органу опіки і піклування Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області в судове засідання не зявився. Суд, заслухавши доводи представника заявника, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до висновку про стан здоровя, фізичний та розумовий розвиток дитини від 19.05.2009 року, у [PERSON] виявлено помірну розумову відсталість в стадії імбецильності, ДЦП. [PERSON] встановлена друга група інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії АД № 176912. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 360 від 04.06.2015 року, у [PERSON] виявлені ознаки помірної розумової відсталості в ступені нерізко вираженої імбецильності, внаслідок органічного ушкодження головного мозку (дитячий церебральний параліч), епісиндром в анамнезі, через що вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. В матеріалах справи містяться заяви [PERSON] та [PERSON] в яких вони відмовляються від батьківських прав відносно своєї доньки [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої Кіровським будинком інвалідів, [PERSON], з 20.01.2001 року і по теперішній час знаходиться на повному державному забезпеченні в Кіровському будинку інвалідів. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] та встановлення над нею опіки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

КУ «Кіровський будинок інвалідів» ЗОР звернулася до суду з заявою, в якій вказує, що з 24.04.2000 року і по теперішній час [PERSON] знаходиться на повному державному забезпечені в Кіровському будинку інвалідів. Згідно висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 26.05.2009 року у [PERSON] була визнана помірна розумова відсталість в стадії імбецильності, сколіоз, вона визнана інвалідом 2 групи. Внаслідок хронічного психічного розладу [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Просить визнати [PERSON], [INFO], недієздатною. Встановити над [PERSON] опіку та призначити опікуном директора КУ « Кіровський будинок інвалідів» ЗОР. В судове засідання представник заявника не з'явився. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. На заяві наполягає. Представник зацікавленої особи - органу опіки і піклування Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 26.05.2009 року у [PERSON] була визнана помірна розумова відсталість в стадії імбецильності, сколіоз. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК № 183665 серії АД, [PERSON] встановлена друга група інвалідності. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 479 від 06.08.2015 року, у [PERSON] виявлені ознаки психічного розладу у помірної розумової відсталості в ступені нерізко вираженої імбецильності з порушенням поведінки. В силу чого вона не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Відповідно до виписки з наказу №89 від 24.04.2000, виданої Кіровським будинком інвалідів, [PERSON], з 24.04.2000 року і по теперішній час знаходиться на повному державному забезпеченні в Кіровському будинку інвалідів. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] та встановлення над нею опіки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

КУ «Кіровський будинок інвалідів» ЗОР звернулася до суду з заявою, в якій вказує, що з 24.07.2009 року по теперішній час [PERSON] знаходиться на повному державному забезпеченні в Кіровському будинку інвалідів. Згідно висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 15.02.2012 року у [PERSON] була визнана помірна розумова відсталість в стадії імбецильності та вона визнана інвалідом І групи. Внаслідок хронічного захворювання вона потребує постійного стороннього догляду і у зв'язку з цим може бути визнана недієздатною. Просить визнати [PERSON], [INFO], недієздатною. Встановити над [PERSON] опіку та призначити опікуном директора КУ «Кіровський будинок інвалідів» ЗОР. В судовому засіданні представник заявника на своїх вимогах наполягає. Представник зацікавленої особи - органу опіки і піклування Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі. Вимоги, викладені в заяві визнає в повному обсязі. Суд, заслухавши доводи представника заявника, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до медичного висновку №8, у [PERSON] встановлено вроджену аномалію розвитку зорового аналізатора фіброз скловидного тіла обох очей. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0279835, [PERSON] являється інвалідом з дитинства першої підгрупи «Б» за зором. Відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 635 від 06.11.2014 року, у [PERSON] виявлені ознаки легкової розумової відсталості в стадії вираженої дебільності з порушенням поведінки, в силу чого вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Згідно виписки з наказу № 23 від 03.08.2009 року по Кіровському будинку інвалідів, [PERSON] зараховано в загальний список підопічних та на повне державне забезпечення з 04.08.2009 року, наказ №23. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] та встановлення над нею опіки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

КУ «Кіровський будинок інвалідів» ЗОР звернулася до суду з заявою, в якій вказує, що з 24.12.1998 року по 13.10.2000 року [PERSON] знаходилась в дитячому будинку м. Дніпродзержинськ на повному державному забезпеченні. Згідно рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 10 лютого 1999 року [PERSON] позбавлена батьківських прав по відношенню до [PERSON]. З 17.10.2000 року і по теперішній час [PERSON] знаходиться на повному державному забезпеченні в Кіровському будинку інвалідів. Згідно висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 21.05.2009 року у [PERSON] була визнана помірна розумова відсталість в стадії імбецильності та вона визнана інвалідом ІІ групи. Внаслідок хвороби вона не може обходитися без постійної сторонньої допомоги, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в побуті потребує догляду та контролю. Просить визнати [PERSON], [INFO], недієздатною. Встановити над [PERSON] опіку та призначити опікуном директора КУ « Кіровський будинок інвалідів» ЗОР. В судовому засіданні представник заявника на своїх вимогах наполягає. Представник зацікавленої особи - органу опіки і піклування Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі. Вимоги, викладені в заяві визнає в повному обсязі. Суд, заслухавши доводи представника заявника, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини, у [PERSON] виявлено помірну розумову відсталість в стадії імбецильності. [PERSON] встановлена друга група інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії АД № 130811.. Відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 397 від 03.07.2014 року, у [PERSON] виявлені ознаки помірної розумової відсталості в стадії помірно вираженої імбецильності, в силу чого вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Згідно рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 10 лютого 1999 року [PERSON] позбавлена батьківських прав по відношенню до [PERSON] [PERSON] з 17.10.2000 року і по теперішній час знаходиться на повному державному забезпеченні в Кіровському будинку інвалідів. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] та встановлення над нею опіки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

КУ «Кіровський будинок інвалідів» ЗОР звернулася до суду з заявою, в якій вказує, що з 28.09.2010 року і по теперішній час [PERSON] знаходиться на повному державному забезпечені в Кіровському будинку інвалідів. Батьки [PERSON] померли. Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 28.08.2013 року вона була визнана інвалідом 2 групи. Внаслідок хронічного психічного розладу [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Просить визнати [PERSON], [INFO], недієздатною. Встановити над [PERSON] опіку та призначити опікуном директора КУ « Кіровський будинок інвалідів» ЗОР. В судове засідання представник заявника не з'явився. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. На заяві наполягає. Представник зацікавленої особи - органу опіки і піклування Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК № [NUMBER] [PERSON] встановлена друга група інвалідності. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 480 від 06.08.2015 року, у [PERSON] виявлені ознаки психічного розладу у вигляді легкої розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з порушенням поведінки. В силу чого вона не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно до довідки, виданої Кіровським будинком інвалідів, [PERSON], з 28.09.2010 року і по теперішній час знаходиться на повному державному забезпеченні в Кіровському будинку інвалідів. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] та встановлення над нею опіки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

КУ Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника звернулася до суду з вказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], [INFO] з 27.03.2009 року перебуває на «Д» обліку в Лебединській ЦРЛ з діагнозом: ХРТБ (28.08.13) обох легень (інфільтративний) Дестер+МБТ+Н+К Рез І+ (Н, S) Рез ІІ 0 гісто Кат2 (РТБ) Кат 3 (2013). Однак, від лікування хворий ухиляється, на виклики медичного персоналу до протитуберкульозного кабінету не з'являється. [PERSON] відноситься до хворих на активну форму туберкульозу, що представляє загрозу для оточуючих. Тому заявник просив помістити [PERSON] до Сумського обласного протитуберкульозного диспансеру строком на 3 місяці до припинення розмноження мікобактерій туберкульозу і значеного зменшення бактеріальної популяції в організмі хворого та досягнення клініко-рентгенологічного покращення. В випадку поганого перебігу протитуберкульозної терапії та збільшення бактеріовиділення лікування в стаціонарі продовжити до 5 місяців. В судовому засіданні представник Лебединської ЦРЛ заяву підтримала в повному обсязі. Заінтересована особа згідно ст. 285 ЦПК України в судове засідання не викликалася, оскільки за даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби. Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви, виходячи з наступного. Згідно ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Встановлено, що [PERSON] дійсно хворіє на заразну форму туберкульозу, потребує госпіталізації, що підтверджується випискою з амбулаторної картки (а.с. 3) та довідкою ЛКК Комунальної установи Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника № 93 (а.с. 4). [PERSON] відноситься до хворих на активну форму туберкульозу, є джерелом інфекції для інших осіб, що з ним контактують. При цьому він ухиляється від обов'язкового лікування. Відповідно до ст. 286 ЦПК України рішення про задоволення заяви про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до Сумського обласного протитуберкульозного диспансеру для лікування від активної форми туберкульозу строком на три місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Куликівський районний суд Чернігівської області своїм рішенням від 24 березня 2021 року задовольнив частково позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості: стягнув з [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , [ADDRESS] ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за тілом кредиту (заява від 11.12.2012 року) в розмірі 6600 гривень 00 копійок, та стягнув з [PERSON] на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 2102 гривні судового збору. Згідно з матеріалами цивільної справи № 737/58/21 АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» сплатило судовий збір за даним позовом 20 жовтня 2020 року розмірі 2102 грн., однак, згідно з датою поштового відправлення, до суду звернулося 15 січня 2021 року. Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою становить 0,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У 2020 році мінімальний розмір судового збору становив 2102 грн., з 01 січня 2021 року, у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму - 2270 грн. Вивчивши матеріали цивільної справи № 737/58/21 та додані позивачем документи, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з питання судового збору. Особи, які беруть участь у справі, для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду справи. П.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.ч.1,2,6 ст. 141 ЦПК України, яка регулює розподіл судових витрат між сторонами, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що судовий збір, сплачений позивачем у мінімальному передбаченому законом розмірі, підлягає стягненню на його користь з відповідача у повному розмірі, оскільки банк мав сплати судовий збір у розмірі прожиткового мінімуму і при позові на 6600 грн. і при позові на 11583, 74 грн. (за даними цієї справи). Через значний проміжок часу між сплатою судового збору і зверненням банку до суду сума судового збору збільшилась на 168 грн. Виходячи з загального правила про покладення судових витрат на відповідача, суд вважає за необхідне додатково стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 168 грн. Оскільки за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] суд 24.03.2021 ухвалив заочне рішення, відомості про наявність у [PERSON] пільг щодо сплати судового збору відповідно до ч. 5 Закону України «Про судовий збір» відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Куликівський районний суд Чернігівської області своїм рішенням від 25 березня 2021 року задовольнив частково позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості: стягнув з [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , [ADDRESS] ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за тілом кредиту (заява від 07.02.2011 року) в розмірі 28 000 гривень 00 копійок та стягнув з [PERSON] на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 2102 гривні судового збору. Згідно з матеріалами цивільної справи № 737/14/21 АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» сплатило судовий збір за даним позовом 09 листопада 2021 року розмірі 2102 грн., однак, згідно з датою поштового відправлення, до суду звернулося 06 січня 2021 року. Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою становить 0,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У 2020 році мінімальний розмір судового збору становив 2102 грн., з 01 січня 2021 року, у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму - 2270 грн. Вивчивши матеріали цивільної справи № 737/14/21 та додані позивачем документи, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з питання судового збору. Особи, які беруть участь у справі, для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду справи. П.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.ч.1,2,6 ст. 141 ЦПК України, яка регулює розподіл судових витрат між сторонами, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що судовий збір, сплачений позивачем у мінімальному передбаченому законом розмірі, підлягає стягненню на його користь з відповідача у повному розмірі, оскільки банк мав сплати судовий збір у розмірі прожиткового мінімуму і при позові на 28000 грн. і при позові на 77540,72 грн. (за даними цієї справи). Через значний проміжок часу між сплатою судового збору і зверненням банку до суду сума судового збору збільшилась на 168 грн. Виходячи з загального правила про покладення судових витрат на відповідача, суд вважає за необхідне додатково стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 168 грн. Оскільки за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] суд 25.03.2021 ухвалив заочне рішення, відомості про наявність у [PERSON] пільг щодо сплати судового збору відповідно до ч. 5 Закону України «Про судовий збір» відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved