Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою і просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку та доходів платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що 31.10.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, відповідач залишив сімю і на даний час проживає в м. Київ. Неповнолітня дитина від спільного життя з відповідачем проживає разом з нею, батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не цікавиться його життям, не приймає участі у його вихованні та забезпеченні. Тому звернулася з даним позовом в суд, яким просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку та доходів платника аліментів, щомісячно та аліменти сплачувати їй. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 жовтня 2018 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Вказана ухвала з доданими матеріалами направлена відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві. 06.11.2018 року від позивачки надійшло клопотання про приєднання документальних доказів до матеріалів цивільної справи, копії яких також були направлені на адресу відповідача (а.с.38). В подальшому, зважаючи на значення справи для сторін, враховуючи, що відповідач не отримав копію ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданих документів, ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.11.2018 року призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 26.11.2018 року, а відповідач також відповідно до положень ст. ст.128 ч.11, ст.130 ч.10 ЦПК України повідомлений на офіційному сайті судової влади України, оскільки судом отримана інформація, яка не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. Протокольною ухвалою суду від 26.11.2018 року в звязку з неявкою сторін справу відкладено на 18.12.2018 року. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи у спрощеному провадженні, відзив на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи у спрощеному провадженні до суду не надав. Відповідно до положень ст.277 ч.4, ч.5 ЦПК України відповідач не подав у встановлений строк заперечення, не ініціював перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, будь яких заяв від нього не надійшло. У звязку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк та відсутністю клопотань будь-якої зі сторін про інше, суд вирішує справу за наявними матеріалами відповідно до положень ч.5 ст. 278 ЦПК. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Судом встановлено, що від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком, а позивачка записана матірю (а.с.9). Як встановлено судом, дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Згідно довідки про склад сімї, виданої Лутищанським старостинським округом виконкому Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 19.10.2018 року №401, вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [INFO] і разом з нею проживає також її син [PERSON], [INFO] (а.с.23). Як вказує позивачка у позові, [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, будь-якої участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні він не приймає. Відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~із\~практикою Європейського\~суду з\~прав людини\~за своєю\~природою змагальність\~судочинства засновується\~на диференціації\~процесуальних функцій\~і відповідно\~-\~правомочностей головних\~субєктів процесуальної\~діяльності цивільного\~судочинства -\~суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій обєктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обовязків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3\~ст.181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2\~ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що відповідач не надав відзиву на позов та будь-якої інформації щодо свого працевлаштування, стану здоровя та наявності інших дітей чи непрацездатної дружини, батьків. Разом з тим суд враховує, що позивачка, заявляючи вимогу про стягнення на одну дитину аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, не обґрунтувала зазначений розмір належними, допустимими, переконливими доказами. При визначенні розміру аліментів суд також враховує стан здоровя і матеріальне становище сторін, що дитина проживає разом з матірю, і як зазначає позивачка, відповідач не надає коштів на утримання дитини. Висновок суду. З огляду на викладене, суд вважає, що з урахуванням сімейного та майнового стану позивачки та відповідача, останній має можливість організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити належні умови проживання та утримання своєї неповнолітньої дитини. За наведених обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявленого позову та вважає за необхідне визначити аліменти у частці від усіх видів заробітку (доходу) відповідача та стягувати з нього на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму, способу життя дитини, рівного з батьком обовязку матері утримувати дитину, відмовивши в іншій частині позовних вимог за необґрунтованістю. На підставі п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial