Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 травня 2019 року він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстрований син колишньої власниці - [PERSON] Відповідач зареєстрований у спірній квартирі, але з 2016 року за місцем реєстрації не з`являється та не проживає, мешкає у Росії. Позивач несе всі обов`язки по сплаті комунальних послуг з урахуванням зареєстрованих у квартирі осіб. Місце мешкання відповідача позивачу невідоме. Оскільки, через реєстрацію відповідача у належній йому квартирі, позивач не може належним чином користуватися, він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач Нємшилов та його представник до судового засідання не з?явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку, її представник підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився з невідомої суду причини, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. Враховуючи позицію позивача, який не заперечував проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але до судового засідання не з`явився та відзиву не надав, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 23.05.2019 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у загальному позовному провадженні, призначене підготовче засідання на 08.45 год. 14.06.2019 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, за наявності третій особі - пояснення (заперечення). 14.06.2019 на підставі ухвали судді підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду на 09.00 год. 13.08.2019 року з викликом свідків. Через неявку сторін розгляд справи відкладений на 15.30 год. 02.09.2019 року. В судовому засіданні 02.09.2019 року у зв`язку із неявкою відповідача, що був повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання ним відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-282 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 травня 2019 року, позивачу [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] . В квартирі зареєстрований син колишньої власниці квартири - відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с. 3, 4, 7). 21 травня 2019 року, представником координаційного комітету органів самоорганізації населення м.Мирнограда Яковлевою Л.М., за участі [PERSON] , складений акт, згідно з яким [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, але не мешкає у квартирі [ADDRESS] з 2016 року (а.с. 8). Вказані обставини та факт непроживання відповідача у спірній квартирі без поважної причини, був підтверджений в судовому засіданні поясненнями свідків. Свідок [PERSON] пояснила суду, що сторони по справі - це її сусіди. Відповідача бачила 3-4 року тому, більше його не бачила, він проживав у 57-й квартирі. Зараз там нові сусіди, які придбали цю квартиру, знає хлопця на ім`я [PERSON] , той мешкає у цій квартирі менше року. У період відсутності відповідача до того, як туди заселився позивач, у квартирі мешкали квартиранти. Ніяких поважних причин відсутності відповідача у цій квартирі їй невідомо. Свідок [PERSON] пояснив суду, що сторони по справі - це його сусіди. Відповідача бачив 3-4 роки тому, з тих пір не бачив, проживав у 57-й квартирі. Зараз у цій квартирі новий сусід на ім`я [PERSON] , прізвище не пам`ятає. [PERSON] мешкає у цій квартирі з весни цього року. Ніяких поважних причин відсутності відповідача у цій квартирі їй невідомо. V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При з`ясуванні причин відсутності відповідача у спірній квартирі, понад встановлені законодавством строки, судом не виявлені поважні причини за яких відповідач не користувався житлом та був відсутнім, як встановлено у судовому засіданні, принаймні з 2016 року, даних про укладення угод між позивачем та відповідачем щодо порядку користування зазначеною квартирою, суду не надано і у судовому засіданні не встановлено, тому суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . На підставі ст.ст. 386 ЦК України,

Outcome: approved