Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що 21.11.2013 року між ним та відповідачем укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості, за умовами якої відповідач отримав кредит у розмірі 6016,18 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://рrivatbank.ua/rules, складає між ним та банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Але у порушення наведених норм закону та умов укладеної Генеральної угоди, відповідач зобов`язання, взяті на себе, належним чином не виконав. Станом на 17.06.2019 заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 19991,50 грн, у тому числі заборгованість за кредитом 4703,78 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 4360,63 грн., заборгованість за пенею та комісією 9536,40 грн., 1390,69 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Дану суму заборгованості, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1921,00 грн позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача до судового засідання не з`явився, позивач про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без участі його представника, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти винесення у справі в разі неявки відповідача заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку, передбаченому ЦПК України, відзиву та/або будь-яких клопотань від нього не надходило. Враховуючи згоду позивача на ухвалення у справі заочного рішення, те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але до судового засідання двічі не з`явився та відзиву не надав, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення. Клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 03.07.2019 року суддею спрямовано запит щодо інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, запитувані відомості отримані судом 12.07.2020 року. 03.07.2019 року ухвалою судді відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні 19.09.2019, відповідачеві запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. Через неявку в судове засідання відповідача розгляд справи відкладений на 07.11.2019 року, 22.01.2020 року, 31.03.2020 року. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 15.06.2007 року між банком та [PERSON] був укладений Договір про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що підтверджується анкетою-заявою від 15.06.2007 року, підписаною як представником позивача, так і відповідачем (а.с.6). 21.11.2013 року між сторонами була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно з якою банк надав відповідачу терміновий кредит у розмірі 6016,18 грн. на термін 24 місяці з 21.11.2013 року по 30.11.2015 року, в обмін на зобов`язання відповідача по поверненню кредиту та виплаті процентів в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту згідно зазначених в заяві умовах, правилах та строках. Відповідачем невиконувались умови кредитного договору та подальшої Генеральної угоди, у зв`язку із чим станом на 17.06.2019 року його загальна заборгованість перед позивачем склала 19991,50 грн, у тому числі заборгованість за кредитом 4703,78 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 4360,63 грн., заборгованість за пенею та комісією 9536,40 грн., 1390,69 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. V. Оцінка суду. Відповідно до ст.ст. 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з положеннями ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Невиконання грошового зобов`язання за відсутністю коштів у боржника в силу ст.625 ЦК України не звільняє його від відповідальності. Неповерненням отриманого кредиту з відсотками в обумовлений строк відповідач порушив в односторонньому порядку зобов`язання, що випливають з умов кредитного договору та Генеральної угоди. Відповідно до ст.ст.549, 612, 625, 1054 ЦК України відповідач на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням процентів, розмір яких встановлено договором, та суму штрафів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті за правилами ч.2 ст.43 ЦПК України покладається на осіб, які беруть участь у справі та які розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Аналіз досліджених судом доказів, наданих позивачем, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог на предмет існування заборгованості відповідача перед позивачем. Суд враховує, що відповідачем відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою. Положення ст.549 ЦК України вказують, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею 549 ЦК України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до положень ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України). Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - (ст.610 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання (ст.629 ЦК України). Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості відповідача по кредитному договору (станом на 17.06.2019 року), оскільки він узгоджується з наявним кредитним договором (тобто умовами і правилами надання банківських послуг), матеріалами справи в їх сукупності і їм не суперечить. Суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не виконує умов кредитного договору №б/н від 21.11.2013 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (Умов і правил надання банківських послуг) і добровільно не погашає суму заборгованості по кредиту та відсотки за користування кредитом. Отже, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З урахуванням викладеного та того, що суд дійшов висновку про задоволення позову, судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 1921 грн. (а.с.1) належить стягнути з відповідача по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved