Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

На виконанні у Соснівського відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження ВП № 62317601 про стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача [PERSON] , заборгованості на суму 200 000грн. В ході виконання виконавчого провадження державним виконавцем з метою виявлення майна та коштів боржника надіслано запити про надання інформації про зареєстровані за боржником транспортні засоби, в ДПІ, УПФУ, до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Укртрансбезпеки, УДМС України у Черкаській області, ГУ Держгеокадастру в Черкаській області. Згідно довідок УПФУ та ДПІ боржник доходів не отримує, відкриті рахунки в банках відсутні. Згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за боржником зареєстрований об`єкт нерухомого майна, а саме квартира реєстраційний номер об`єкта 1544949571101, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . З метою перевірки наявності рухомого майна боржника за місцем проживання, державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] , але доступ до квартири державному виконавцю не надається, про що складено відповідний акт. 22.07.2020 року винесено доручення про перевірку майнового стану боржника [PERSON] за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] . 13.08.2020 року державним виконавцем Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірманом В.А. здійснено вихід і перевірка майнового стану та місця перебування боржника [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту державного виконавця: [PERSON] зі слів матері постійно не проживає, станом на 13.08.2020 року місце знаходження боржника невідомо, майна боржника не виявлено. Згідно відповіді від Управління з питань державної реєстрації ЧМР №14641-01-10 від 27.07.2020 року відомості про реєстрацію місця проживання громадянина [PERSON] [INFO] , відсутні. Станом на 14.07.2020 року державному виконавцю не вдається потрапити до квартири, для проведення повної перевірки майнового стану боржника та подальшого проведення виконавчих дій. Державний виконавець до судового засідання не з`явився, зав, клопотань від нього не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що подання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. За правилами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення (рішень інших органів). Стаття 30 Конституції України закріплює принцип недоторканості житла. Не допускається проникнення в житло або інше володіння особи, проведення в них огляду не інакше, як за вмотивованим рішенням суду. Однак, конституційна гарантія недоторканності житла чи до іншого володіння особи не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага. Звертаючись до суду з поданням, старший державний виконавець Короткошей Р.В. вказує на те, що надання доступу до квартири необхідно з метою перевірки майнового стану боржника, виявлення ліквідного майна, а також проведення виконавчих дій. До подання державний виконавець додав лише акти про відсутність боржника за місцем проживання в [ADDRESS] та акт про неможливість потрапити до квартири, що є у власності боржника за адресою [ADDRESS] . Державний виконавець вказує на те, що дані докази свідчать про ухилення боржника від виконання судових рішень. Відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. У матеріалах справи відсутні докази щодо обізнаності [PERSON] про наявність виконавчого провадження, зокрема, докази надсилання боржнику та отримання останньою постанови про відкриття виконавчого провадження. З наданих суду матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що боржник знав про вчинення державним виконавцем дій та заходів, спрямованих на виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з неї боргу. У відповідності до вимог ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих. Присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна. Наданий суду акт, на який посилається державний виконавець, як на докази не допуску його у квартиру боржника, не містять інформації про його складення в присутності понятих, що є порушенням вимог ст. 22 зазначеного Закону та тягне за собою недопустимість зазначених доказів. Отже, до поданого подання державним виконавцем не надано належних та допустимих доказів не допуску його до належної частини квартири боржника. Таким чином, аналізуючи докази, надані в підтвердження вимог подання, суд вважає, що державний виконавець, звертаючись із зазначеним поданням, в його змісті належним чином не вмотивував неможливість виконання рішення суду в інший спосіб з наданням вмотивованих та належно обґрунтованих доказів. З викладеного слідує, що обставини викладені в поданні не обґрунтовані достовірними, належними доказами, які б слугували підставою для його задоволення.

Outcome: dismissed