Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Кредитна спілка «Гарант» звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 26351,83 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31 липня 2008 року між КС «Гарант» та [PERSON] було укладено кредитний договір №184 на суму 8500,00 гривень зі строком погашення з 31 липня 2008 року по 31 липня 2011 року та зі сплатою 0,0979% за кожен день користування кредитом від початково виданої суми кредиту. У той же день, 31 липня 2008 року, було укладено договір поруки №268, за яким [PERSON] зобов'язалась солідарно відповідати по кредитним зобов'язанням [PERSON] Відповідачі своєчасно суму кредиту та процентів не погашали, чим порушили умови кредитного договору. Внаслідок порушення відповідачами графіку розрахунків погашення кредиту та процентів за користування кредитом підлягає застосуванню процентна ставка 0,296% за кожен день користування кредитом від початково виданої суми кредиту. За період з 21 жовтня 2009 року по 23 серпня 2012 року сума заборгованості склала 26342,52 грн. 25 липня 2013 року позивач збільшив позовні вимоги, про що подав відповідну заяву, в якій зазначає, що 23 жовтня 2009 року Київським районним судом м. Донецька винесено судовий наказ в цивільній справі №2н-3328/09 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь КС «Гарант» заборгованості за період з 31 серпня 2008 року по 21 жовтня 2009 року у розмірі 19712,54 грн., а саме: 7640,23 грн. - заборгованість за кредитом; 9276,33 грн. - заборгованість за процентами за період з 31 серпня 2008 року по 21 жовтня 2009 року; 2740,48 грн. - заборгованість внаслідок інфляції за період з 31 серпня 2008 року по 21 жовтня 2009 року; 55,50 грн. - судові витрати. Наказ було направлено на виконання до державної виконавчої служби. Станом на 07 червня 2013 року заборгованість за судовим наказом сплачена у повному обсязі. У зв'язку із зверненням до Київського районного суду м. Донецька нарахування процентів було призупинено станом на 21 жовтня 2009 року. У зв'язку із тим, що відповідачами були порушені зобов'язання за кредитним договором №184 від 31 липня 2008 року в частині своєчасності виконання боргового зобов'язання, КС «Гарант» було нараховане проценти з урахуванням часткової сплати за період з 22 жовтня 2009 року по 07 червня 2013 року за 1325 днів у сумі 32487,00 грн., яку КС «Гарант» просить стягнути солідарно з відповідачів. [PERSON] подала зустрічний позов до КС «Гарант», [PERSON] про визнання договору поруки недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31 липня 2008 року між нею та КС «Гарант» було укладено договір поруки №268 до кредитного договору №184 від 31 липня 2008 року. Вважає, що договір поруки був укладений в порушення вимог закону, зокрема статті 203 ЦК України, оскільки вона не висловила своє вільне волевиявлення на його укладання. Зазначає, що при підписанні договору вона не в змозі була прочитати його зміст, а працівником банку зміст договору не був їй роз'яснений. У зв'язку із тим, що вона не має юридичної освіти, вона на момент підписання договору не усвідомлювала своїх дій та наслідків підписання договору на майбутнє, а також не мала інформації з цього приводу. Крім того, при підписанні договору працівник КС «Гарант» не надавав документів, які б уповноважували його заключати та підписувати договори від імені кредитної спілки. Голова правління Гавриленко Л.І., підпис якої міститься на договорі, не була присутня при його підписанні. Не розуміючи, що відбувається, вона поставила в тяжке матеріальне становище не тільки себе, а і членів її сім'ї. Крім того, за судовим наказом Київського районного суду м. Донецька №2н-3328/09 від 23 жовтня 2009 року було стягнуто суму, яка перевищує суму кредиту. З вказаних підстав просила визнати недійсним договір поруки №268 до кредитного договору №184 від 31 липня 2008 року з моменту його підписання. Рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 13 листопада 2013 року у задоволенні позову Кредитної спілки «Гарант» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості - відмовлено. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Кредитної спілки «Гарант», [PERSON] про визнання недійсним договору поруки - відмовлено. З вказаним рішенням суду не погодилася Кредитна спілка «Гарант» та подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити в частині відмови у задоволенні позовних вимог КС «Гарант» до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за донарахованими процентами, задовольнивши позовні вимоги КС «Гарант», та залишити без змін рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до КС «Гарант» про визнання недійсним договору поруки. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за донарахованими процентами є незаконним, та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що кредитний договір не суперечить чинному законодавству, оскільки сторони досягли домовленості з усіх істотних умов та підписали його добровільно. Підвищена процентна ставка, що зазначена у п. 4.7. договору передбачена за порушення та неналежне виконання умов, а тому КС «Гарант» не збільшувала в односторонньому порядку фіксовану процентну ставку, а застосувала підвищену процентну ставку, передбачену договором за неналежне виконання сторонами умов кредитного договору. У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі з доводами апеляційної скарги не погодилися, просили її відхилити, та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 31 липня 2008 року між КС «Гарант» як Кредитором та [PERSON] як Позичальником укладено кредитний договір №184, відповідно до умов якого Кредитор зобов'язується надати грошові кошти у кредит Позичальникові у сумі 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за кожен день користування кредитом у розмірі 0,0979% від початково виданої суми кредиту, що складає 35,73% річних (п. 1.1). Кредитор надає Позичальнику кредит строком з 31 липня 2008 року по 31 липня 2011 року (п. 1.3). При порушенні встановленого графіком строку сплати кредиту Позичальник сплачує підвищену процентну ставку, яка дорівнює 0,296% від початково виданої суми кредиту згідно п. 4.4 даного договору за кожен день користування кредитом (п. 4.7). У випадку, якщо кредит не повернено у строк, що передбачено договором, Позичальник сплачує Кредитору 0,296% від початково виданої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з наступного дня по закінченні строку, визначеного в п. 1.1 договору (п. 4.10). Договір набуває чинності з дня його укладення та діє до повного виконання Позичальником зобов'язань за цим договором (п. 8.1) (арк. справи 5). На забезпечення виконання зобов'язань Позичальника перед Кредитором за кредитним договором між КС «Гарант» як Кредитором та [PERSON] як Поручителем 31 липня 2008 року укладено договір поруки №268, за яким Поручитель бере на себе обов'язок відповідати за зобов'язанням [PERSON] як Боржника у розмірі 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок, що випливають із кредитного договору №184 від 31 липня 2008 року. Договором поруки передбачено, що відповідальність Поручителя настає у випадку, коли Боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання згідно Кредитного договору (п. 3.1). Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором, тобто Поручитель відповідає по зобов'язаннях Боржника в повному обсязі за повернення кредиту, виплату відсотків за його користування, сплату підвищених відсотків, відшкодування збитків, завданих Кредитору невиконанням або неналежним виконанням Боржником умов кредитного договору. Поручитель відповідає по зобов'язаннях Боржника всім належними майном та коштами і всіма активами, які належать йому на праві власності, на які може бути звернене стягнення, в порядку, встановленому законодавством України. При внесенні Поручителем у касу Кредитор чи на його розрахунковий рахунок неповної суми заборгованості, в першу чергу погашається сума відсотків по кредиту (п. 3.2). Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами умов даного договору (п. 4.1) (арк. справи 6). Згідно з видатковим касовим ордером від 31 липня 2008 року [PERSON] видано кредит у сумі 8500,00 гривень (а.с. 7). У зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору КС «Гарант» у 2009 році звернувся до Київського районного суду м. Донецька із заявою про видачу судового наказу. Судовим наказом Київського районного суду м. Донецька від 23 жовтня 2009 року №2н-3328/09 з [PERSON] та [PERSON] стягнуто на користь КС «Гарант» суму боргу у розмірі 19657 (дев'ятнадцять тисяч шістсот п'ятдесят сім) гривень 30 копійок та судовий збір у розмірі 25 (двадцять п'ять) гривень 50 копійок (а.с. 11). Сума боргу, що стягнута за судовим наказом, була сплачена [PERSON] та [PERSON] у повному обсязі, і цього не оспорюють сторони. Предметом спору у даній справі є обов'язок сплати [PERSON] та [PERSON] підвищених процентів, передбачених п. 4.7 кредитного договору, які, відповідно до наданого позивачем розрахунку №4 від 07 червня 2013 року, складають 32487,00 гривень (0,296% від початково виданої суми кредиту у розмірі 8500,00 гривень за кожен день користування кредитом протягом 1325 днів) (а.с. 90). Суд, відмовляючи у задоволенні позову КС «Гарант», виходив з того, що договором встановлюється сплата підвищеної процентної ставки за кожен день користування кредитом, а оскільки позичальник сумою кредиту не користується, тому відсутні підстави для сплати підвищеної процентної ставки за кожен день користування кредитом. Крім того, вимога про стягнення підвищених процентів є непропорційною та суперечить принципу справедливості та розумності. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову [PERSON], суд виходив з того, що оскільки вона є поручителем, то повинна відповідати солідарно за взяті на себе зобов'язання відповідно до договору поруки, який вона власноруч по своєму волевиявленню підписала. Відсутність у [PERSON] юридичної освіти не є підставою для визнання договору недійсним відповідно до положень законодавства. Висновки суду в частині спору [PERSON] до Кредитної спілки «Гарант», [PERSON] про визнання недійсним договору поруки не оскаржуються. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується. Враховуючи зазначене, апеляційним судом перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду по цій справі лише в частині відмови КС «Гарант» у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості. Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції в оскаржуємої частині рішення про відмову у задоволенні позову КС «Гарант» не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону. Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Підпунктами 3.1. та 3.2. договору поруки №268 від 31 липня 2008 року передбачено, що відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання згідно кредитного договору. Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором, тобто поручитель відповідає по зобов'язаннях боржника в повному обсязі за повернення кредиту, виплату відсотків за його користування, сплату підвищених відсотків, відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником умов кредитного договору. Поручитель відповідає по зобов'язаннях боржника всім належним йому майном та коштами і всіма активами, які належать йому на праві власності, на які може бути звернене стягнення, в порядку встановленому законодавством України. Відповідно до ст. 540 ЦК України якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Пунктом 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що у випадку порушення боржником зобов'язання він повинний сплатити кредитору пеню, що обчисляється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожній день прострочення виконання. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до п. 4.10 у випадку, якщо кредит не повернено у строк, що передбачений договором, позичальник сплачує кредитору 0,296% від початково виданої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з наступного дня по закінченні строку, визначеного п. 1.1 договору кредиту, а саме з 1 серпня 2011 року. Як передбачено п. 4.7 кредитного договору, укладеного між КС «Гарант» та [PERSON], при порушенні встановленого графіком строку сплати кредиту Позичальник сплачує підвищену процентну ставку, яка дорівнює 0,296% від початково виданої суми кредиту згідно п. 4.4 даного договору за кожен день користування кредитом. Пунктом 4.4 договору, зокрема, передбачається першочергова сплата відсотків, а в наступну чергу - частки основної суми кредиту. Згідно судового наказу Київського районного суду м. Донецька від 23 жовтня 2009 року №2н-3328/09 з боржників солідарно стягнуто на користь КС «Гарант» 19712,54 грн., а саме: 7640,23 грн. - заборгованість за кредитом; 9276,33 грн. - заборгованість за процентами за період з 31 серпня 2008 року по 21 жовтня 2009 року; 2740,48 грн. - заборгованість внаслідок інфляції за період з 31 серпня 2008 року по 21 жовтня 2009 року; 55,50 грн. - судові витрати. Заборгованість за судовим наказом сплачена у повному обсязі - 7 червня 2013 року. Виходячи з вищенаведеного, КС «Гарант» обґрунтовано нарахувала підвищені проценти, оскільки це передбачено самим кредитним договором, але підвищені відсотки має бути нараховані не з 22 жовтня 2009 року, а з 01 серпня 2011 року, тому що відповідно до п. 4.10. кредитного договору у випадку, якщо кредит не повернено у строк, що передбачено договором, позичальник сплачує кредитору 0,296% від початково виданого кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з наступного дня по закінченні строку, визначеного п. 1.1. кредитного договору (з 31 липня 2008 року по 31 липня 2011 року). Зобов'язання позичальника перед кредитором за договором кредиту забезпечені договором поруки №268 від 31 липня 2008 року, відповідно до п. 3.2. поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором, тобто поручитель відповідає по зобов'язаннях боржника в повному обсязі за повернення кредиту, виплату відсотків за його користування, сплату підвищених відсотків, відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником умов кредитного договору, тому сума боргу за донараховані проценти підлягає стягненню з [PERSON] та [PERSON] солідарно. Таким чином, враховуючи ці положення договору, з відповідачів солідарно підлягає стягненню заборгованість з підвищених відсотків з розрахунку 677 дн.Ч25,16 грн. (8500Ч0, 296%) = 17033, 32 грн. з 1 серпня 2011 року по 7 червня 2013 року. За таких обставин, виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення в частині спору про стягнення заборгованості за позовом СК «Гарант» до [PERSON] та [PERSON] порушено вимоги матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому рішення суду в цій частині на підставі ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 324,87 грн. У зв'язку з тим, що позов задоволено частково, тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача КС «Гарант» має бути стягнуто судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial