Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (наразі Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк») 07.09.2017 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що 21.03.2011 відповідач отримала кредит у розмірі 8000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Але, у порушення наведених норм закону та умов укладеного договору, відповідач зобов`язання, взяті на себе, належним чином не виконала. Станом на 03.06.2017 її заборгованість перед позивачем за кредитним договором становить 98282,96 грн, з яких 7998,61 грн - заборгованість за кредитом, 81578,02 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3550,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, штрафи 500,00 грн (фіксована частина) та 4656,33 грн (процентна складова). Дану суму заборгованості, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 1600,00 грн позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. ІІ. Позиції сторін, заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача до судового засідання не з`явився, позивач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідач до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи також повідомлена у порядку, передбаченому ЦПК України. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила про невизнання позову в повному обсязі. За позицією [PERSON] , викладеною нею у заяві про перегляд заочного рішення та відзиві на позовну заяву, вона ніколи не укладала з банком жодних кредитних угод у відповідності до ст.1054-1056-1 ЦК України, має сумніви у правильному розрахунку заборгованості. Відсутні докази узгодженості між нею та позивачем всіх умов кредитного договору - суми кредиту, процентів, строку повернення. Порушені вимоги щодо форми договору, не зазначено суми бажаного кредитного ліміту, номеру виданої кредитної картки, терміну її дії та того, з якими саме Умовами та правилами, тарифами ознайомлена особа, на які вона дала згоду у анкеті-заяві. Заява не містить ознак узгодження умов щодо розміру кредиту, процентів, розміру пені та штрафів, виду виданої кредитної картки та її номеру. Позивачем не доведено факту укладення кредитної угоди, узгодження суми кредиту у 8000,00 грн, фіксованої процентної ставки та не доведено факту надання коштів. Позивачем не обґрунтована зміна розміру процентів, неможливо встановити, на яку суму та на якій підставі нараховувалися проценти, пеня тощо. Крім заяви від 21.03.2011 вона ніде не ставила свого підпису та з жодним документом не ознайомлювалася. Умови та правила надання банківських послуг повинні містити підпис позивальника, і саме з моменту здійснення підпису вони стають складовою частиною кредитного договору. Банком не доведено, що вона, підписуючи анкету-заяву, погодилася на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Позивачем не надано суду документів щодо строку дії картки, яка була видана їй. Просить відмовити у задоволенні позову повністю. У відповідь на позицію відповідача позивачем надано суду відзив на заяву про перегляд заочного рішення, в якій зазначено про відсутність, на його думку, підстав для перегляду заочного рішення суду. Щодо суті позову вказує, що банком надані докази, що підтверджують факт укладення кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобов?язань. При укладенні договору сторонами були обговорені всі його істотні умови. Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на його офіційному сайті. Підписанням анкети-заяви відповідач приєдналася до них. Вона користувалася грошима, отримувала їх через банкомат, здійснювала розрахунки за допомогою терміналу, що неможливо без отримання картки. Також [PERSON] частково сплачувала заборгованість за договором. Договір не оспорювався відповідачем. Зміна кредитного ліміту є правом банку, і проведення операції в рахунок ліміту клієнт підтверджує введенням ПІН-коду або підписанням чеку. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, контррозрахунок не наданий. Дія укладеного між сторонами договору пролонгується кожні 12 місяців, картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначений на самій картці. Позивач вважає кредитний договір чинним. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. Інших клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Провадження у справі відкрите ухвалою судді від 25.09.2017. 25.10.2017 судом ухвалене заочне рішення про задоволення позовних вимог. 18.01.2021 ухвалою суду заочне рішення у справі скасоване та справу призначено до судового розгляду на 05.02.2021. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 21.03.2011 [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, з якої вбачається узгодження кредитного ліміту в сумі 2000,00 грн за платіжною картою кредитка «Універсальна»/GOLD, надані Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідачем не підписані (а.с.6, 7-30). Відомостей про узгодження процентної ставки анкета-заява не містить. На підтвердження отримання картки банком надане фото відповідача із карткою (а.с.89). Згідно з випискою з карткового рахунку відповідача за карткою № [NUMBER] , здійсненою за період з 1.03.2011 по 28.12.2020, 22.03.2011 на ім`я відповідача відкритий кредитний ліміт на платіжну картку в сумі 300,00 грн, який того ж дня був збільшений до 2400,00 грн, 22.04.2011 - до 2800,00 грн, 25.06.2011 - до 3800,00 грн, 19.07.2012 - до 5000,00 грн, 17.08.2012 - до 8000,00 грн (а.с.90-93). На думку позивача, відповідачем не виконувались умови кредитного договору, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 98282,96 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 7998,61 грн, заборгованість за процентами 81578,02 грн, комісія 3550,00 грн та судові штрафи 5156,33 грн, що відображено у розрахунку заборгованості станом на 30.06.2017 (а.с.4-5). V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом достовірно встановлено, що на підставі підписання заяви-анкети 21.03.2011, про яку наведено вище, відповідач [PERSON] уклала з позивачем договір приєднання, отримала платіжну кредитну картку «Універсальна» з початковим кредитним лімітом 300,00 грн, який поступово у відповідності з п.2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг збільшувався банком до 8000,00 грн і заяв про його зменшення відповідачем банку не надавалося. [PERSON] , як встановлено з розрахунку заборгованості, користувалася кредитними коштами, знімаючи кошти у банкоматі, та безпосередньо розраховувалась карткою, а також періодично здійснювала погашення заборгованості протягом 2013-2014 років. Станом на 30.06.2017 заборгованість за тілом кредиту склала 7998,61 грн. Користування кредитними коштами, наявність цієї заборгованості та її розмір відповідачем належними і допустимими доказами не спростована, контррозрахунку заборгованості не здійснено і не надано суду. З огляду на встановлене судом порушення [PERSON] зобов`язання перед банком з неї на користь позивача безумовно підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом 7998,61 грн. Що стосується інших вимог позивача, зокрема, про стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені, комісії та штрафів, суд зазначає таке. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку це позивач - банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника від 21.03.2011 процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, відомості про необхідність сплати будь-яких комісій. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за процентами на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку, викладені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. Вказаним документами визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафи за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, сплата комісії, а також додаткові положення, що мають істотне значення. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що зміст саме цих документів розуміла відповідач, що вона ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначених в цих документах розмірах і порядках нарахування. На думку суду, роздруківка із сайту позивача не є належним доказом у справі, оскільки зміст цього доказу повною мірою залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. В даному випадку є неможливим застосування до вказаних правовідносин і правил частини першої статті 634 ЦК України, згідно з якими договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин (2.03.2011) до моменту звернення до суду 07.09.2017 із вказаним позовом. Отже, кредитор міг додати до позовної заяви документи у тих редакціях, які є найбільш сприятливими для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, будь-яких комісій надані банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та посилання на Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку не можуть розцінюватися судом як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд зауважує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою частиною кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою. Таким чином, неможна вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, обов`язок сплати позичальником будь-яких комісій кредитодавцеві. Відтак, відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь АТ «КБ «Приватбанк», який є правонаступником ПАТ «КБ «Приватбанк», будь-яких коштів, крім наявної заборгованості за тілом кредиту в сумі 7998,61 грн. Висновки суду у цій справі узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати у справі складаються з судового збору в розмірі 1600,00 грн, який в силу вимог ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 130,24 грн. На пiдставi викладеного та

Outcome: partial