Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

І.Виклад позиції позивача та заперечень відповідача 21.08.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 31.01.2018 року з відповідача стягнуто на користь Позивача аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. починаючи з 15 листопада 2017 року щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на нестачу коштів для повноцінного утримання дитини, оскільки витрати, в тому числі на продукти харчування, одяг, тощо зросли, просить суд постановити рішення про зміну розміру аліментів, які стягуються із відповідача на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 31.01.2018 року у розмірі 1500 грн на 1/4 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення донькою повноліття. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач, користуючись своїм правом, гарантованим ст.ст. 43, 223 ЦПК України в судове засідання не з`явилась адвокат позиваа Федірко С.А. подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду повторно в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3.1. Ухвалою судді від 04 вересня 2019 року було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження справи за правилами ЦПК в редакції 15 грудня 2017 року та призначено до розгляду по суті з викликом сторін у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 24.09.2019 року було задоволено клопотання позивача та витребувано докази по справі, а саме відомості про заробіток відповідача. 27.11.2019 року справа було передана на розгляд суді Коваленку К.В .. ІV. Фактичні обставини, встановлені cудом та зміст спірних правовідносин. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 28 грудня 2015 року у Виконавчому комітеті Роганської селищної ради Харківського району Харківської області. Від спільного подружнього проживання мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим на підставі актового запису № 54, зробленого Виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області, 29 листопада 2016 року, ( а.с.12) На підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 31.01.2018 року з Відповідача стягнуто на користь Позивача аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 15 листопада 2017 року до досягнення дитиною повноліття. ( а.с.13-16 ). Відповідно до актів обстеження від 06.11.2017 та 30.05.2019 року , неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. ( а.с.17,18 ). Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] працює асистентом кафедри хірургії № 1 Харківського Національного Медичного Університету, та має постійний заробіток (дохід) в розмірі 16 983 грн. V. Мотивація позиції суду. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з частинами першою та другою статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Згідно із Законом про Держбюджет на 2020 рік (стаття 7) з 1 січня 2020 року для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 1779 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 2218 грн. Як вбачається із матеріалів справи, від спільного подружнього життя сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , а тому на думку суду розмір аліментів, які стягуються із відповідача [PERSON] в розмірі 1500 грн. за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 31.01.2018 року, є достатнім для задоволення потреб дитини, оскільки дана сума складає більше 50 % прожиткового мінімуму встановленого державою. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Таким чином суд вважає, що вимога позивачки про зміну способу стягнення аліментів може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України ( позиція ВС в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.0219 року у справі № 152/100/18, провадження № 61-40460 св.18). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В матеріалах справи відсутні будь-які докази покращення матеріального стану платника аліментів [PERSON] , відсутні будь-які докази погіршення стану здоров`я позивача чи дитини( регулярні захворювання ОРВІ), на думку суду не свідчать про погіршення стану здоовя, а тому суд вважає, що позовні вимоги є недоведеними, що є підставою для відмови в задоволені вказаного позову. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частини сьомої статті 141 ЦПК, у разі залишення позову без задоволення позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи ту обставину, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а рішення постановлено не на її користь, суд вважає за необхідне покласти витрати по розгляду справи за рахунок держави.

Outcome: dismissed