Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) через представника звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 10.05.2016 року близько 18.00 год. по реверсивній смузі мосту ім.Патона в м.Києві зі сторони Наддніпрянського шосе в напрямку Дніпровської набережної сталась ДТП за участю транспортного засобу «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортного засобу «Ford Escort», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача. Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень та потерпілому [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження. Вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 02.11.2017 року відповідача було визнано винним у настанні ДТП. Як зазначає позивач, 13.10.2017 року водій [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі звіту № 5427/06/16 було визначено розмір регламентної виплати в сумі 66 131,30 грн. Крім того, вартість проведеної експертизи становить 788,00 грн. Відтак, загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди становить 66 919,30 грн. Посилаючись на викладені обставини, а також на те що на момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, позивач МТСБУ просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 66 919,30 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. До суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якого позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечував. Суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. Відзив на позовну заяву та будь-які заяви, клопотання відповідача до суду не надходили. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 04.10.2017 року відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Даним вироком встановлено факт порушення відповідачем п.п.1.5, 2.3 (б), 8.7.4, 11.4, 12.1, 12.4 ПДР України, в результаті чого 10.05.2016 року сталась ДТП за участю транспортного засобу «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортного засобу «Ford Escort», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача. Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень та потерпілому [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент вчинення ДТП не була застрахована. 26.05.2016 року власник автомобіля «Тойота» [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП. 13.10.2017 року власник автомобіля «Тойота» [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно звіту ТОВ «Сател Груп» № 5427/06/16 від 21.06.2016 року, вартість автомобіля «Ford Escort», д.н.з. [NUMBER] , на момент пошкодження складала 69 308,80 грн. Відповідно до звіту ТОВ «Сател Груп» № 5544/08/16 від 25.08.2016 року, вартість автомобіля «Ford Escort», д.н.з. [NUMBER] , після ДТП становить 3177,50 грн. За проведення вказаних експертиз МТСБУ було сплачено 638,00 грн. та 150 грн. відповідно. На підставі вищевказаної заяви [PERSON] та зазначених звітів, згідно наказу МТСБУ від 31.01.2018 року № 1074 потерпілому [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 66 131,30 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 901525 від 01.02.2018 року. 30.05.2019 року позивачем МТСБУ на адресу відповідача була направлена вимога про добровільне відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, яка залишена відповідачем без реагування. Проаналізувавши встановлені у справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Пунктом 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 39.2.1 ст. 39 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», одним із основних завдань МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 38.2 та п. 38.2.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи з положень вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов?язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Оскільки ДТП, в якій було пошкоджено автомобіль потерпілої особи, сталась з вини відповідача, який на момент завдання шкоди не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, то саме він зобов`язаний відшкодувати заподіяні збитки, що сталися в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в повному обсязі. Докази того, що в даній ДТП винні також і водії інших автомобілів-учасників ДТП відсутні, а тому і відсутні підстави для зменшення розміру страхового відшкодування. Відтак, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог МТСБУ до [PERSON] та необхідність їх задоволення, а тому стягує з нього витрати позивача по сплаті страхового відшкодування, а також витрати за послуги експерта зі складання звітів про оцінку завданої шкоди. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн.

Outcome: approved