Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Керівник Самбірської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах Самбірської міської ради Львівської області, КЗ «Самбірська центральна районна лікарня» до [PERSON]. У підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що [PERSON] 16 вересня 2017 року заподіяв [PERSON] умисне легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоровя, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, внаслідок чого потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗ Самбірська ЦРЛ із 17.09.2017 року по 22.09.2017року та на його лікування були затрачені бюджетні кошти в сумі 1721,1грн., які [PERSON] в добровільному порядку не відшкодував. Згідно ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 13.10.2017р. кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 125 КК України закрито у звязку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення. Під час судового розгляду прокурор позовні вимоги підтримала, просила його задовольнити. Представники Самбірської міської ради та КЗ Самбірської ЦРЛ у судовому засіданні аналогічно позов підтримали. Відповідач [PERSON] позову не визнав та пояснив, що він відшкодував завдану шкоду потерпілому [PERSON], котрий, як він вважає, повинен самостійно лікувальному закладу відшкодувати витрати, повязані з його лікуванням. Представник третьої особи фінансового управління Самбірської міської ради у судове засідання не зявився, та не повідомив про причини неявки, однак суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, зясувавши всі обставини справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав: Судом установлено, що ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 13 жовтня 2017 року кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст.125 КК України закрито у звязку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1206 Цивільного Кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року №545, на підставі якого сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Із виданої довідки КЗ Самбірська центральна районна лікарня відомо, що [PERSON] унаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень знаходився з 17.09.2017 року по 22.09.2017 року в травматологічному відділенні КЗ Самбірська ЦРЛ, всього пять ліжко-днів і на його лікування затрачено бюджетні кошти в сумі 1721,1грн. Відповідно до п. 3 зазначеної постанови Пленуму ВСУ витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Так як, відповідачем добровільно не відшкодовано витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, вина відповідача у вчиненні якого доведена повністю і він цього жодним чином не заперечив, то позов підлягає задоволенню повністю. Постільки КЗ Самбірська ЦРЛ є установою комунальної власності, фінансування здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету, розпорядником якого є фінансове управління Самбірської міської ради, тому витрачені кошти вказаною медичною установою на лікування потерпілого від злочину слід стягнути на користь цього фінансового управління. Тому, із урахуванням всіх даних у сукупності із поясненнями сторін, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю та стягнути із [PERSON] в користь фінансового управління Самбірської міської ради затрачені кошти КЗ «Самбірська ЦРЛ» на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] у розмірі 1721,10грн.; судові витрати при вирішенні цивільного спору підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved