Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

І. Зміст доводів пред`явленого позову. 1. В листопаді 2018 року [PERSON] звернувся з вказаним позовом та посилається на те, що він працює в ТОВ «Інтеравіа» на посаді вантажника групи водіїв самохідних механізмів. Його посадові обов`язки полягають у завантаженні та розвантаженні багажу авіапасажирів повітряних суден на пероні міжнародного аеропорту «Бориспіль». Перон аеропорту є режимною зоною, доступ до якої здійснюється на підставі перепусток, виданих ДП «МА «Бориспіль». 13 серпня 2018 року аеропортовий комітет з авіаційної безпеки ДП «МА «Бориспіль» прийняв рішення про відмову позивачу у праві доступу до контрольованих зон аеропорту. На підставі цього рішення була вилучена перепустка, видана на ім`я [PERSON] , та передана в бюро перепусток. 2. Підставою для відмови позивачу у праві доступу до контрольованих зон аеропорту є те, що 3 серпня 2018 року під час завантаження багажу пасажирів рейсу PS 41 «Київ-Чернівці» вантажники [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] здійснили несанкціонований доступ до вмісту багажу одного з пасажирів. Однак ця обставина не відповідає дійсності, оскільки позивач не здійснював особисто та не приймав участь у несанкціонованому доступі іншого вантажника до багажу пасажирів рейсу PS 41 «Київ-Чернівці». У зв`язку з відмовою позивачу у праві доступу до контрольованих зон аеропорту та скасуванням перепустки [PERSON] позбавлений можливості виконувати посадові обов`язки. Крім того, позивач зазнав душевні переживання. У такий спосіб йому заподіяна моральна шкода, розмір якої він оцінив в 24000 гривень. 3. Тому [PERSON] просить суд скасувати рішення аеропортового комітету з авіаційної безпеки ДП «МА «Бориспіль» від 13 серпня 2018 року в частині відмови позивачу у праві доступу до контрольованих зон аеропорту, зобов`язати службу авіаційної безпеки ДП «МА «Бориспіль» розблокувати перепустку, видану на ім`я [PERSON] , та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 24000 гривень. ІІ. Процесуальні дії, вчинені під час розгляду цивільної справи. 4. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 19 листопада 2018 року (а.с.22-23) пред`явлений позов був залишений без руху та [PERSON] надано строк для сплати ним судового збору в розмірі 1762 гривень. 5. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 8 січня 2019 року (а.с.29-30) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження. 6. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 18 березня 2019 року (а.с.83) було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про закриття провадження у цивільній справі. 7. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду, занесеною до протоколу судового засідання від 4 червня 2019 року (а.с.95-96), була задоволена заява представника відповідача [PERSON] про допит свідка [PERSON] ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. 8. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримують позов та наполягають на його задоволенні. 9. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що інспектор відділу внутрішньої безпеки САБ [PERSON] бачив, як 3 серпня 2018 року позивач разом з вантажниками [PERSON] та [PERSON] приймав участь в несанкціонованому доступі до багажу пасажирів PS 41 «Київ-Чернівці». Ця обставина свідчить про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення аеропортового комітету з авіаційної безпеки ДП «МА «Бориспіль». Крім того, станом на день розгляду цивільної справи [PERSON] був звільнений з роботи, а строк дії перепустки, виданої на ім`я позивача, закінчився. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 10. Представник ТОВ «Інтеравіа» Кірсанов О.В. при вирішенні спору покладається на розсуд суду. IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 11. Наказом генерального директора ТОВ «Інтеравіа» №224-о/с від 27 червня 2017 року (а.с.72) з 1 липня 2017 року [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду вантажника групи водіїв самохідних механізмів підрозділу з наземного обслуговування дирекції з наземного обслуговування. 12. Зі змісту посадової інструкції вантажника групи водіїв самохідних механізмів підрозділу з наземного обслуговування дирекції з наземного обслуговування №П1-01-20.12.2-118 від 30 вересня 2016 року (а.с.73-77) вбачається, що до посадових обов`язків [PERSON] відноситься завантаження та розвантаження багажу авіапасажирів повітряних суден на пероні міжнародного аеропорту «Бориспіль». 13. 13 серпня 2018 року аеропортовий комітет з авіаційної безпеки ДП «МА «Бориспіль» прийняв рішення про відмову [PERSON] в праві доступу до контрольованих зон ДП «МА «Бориспіль». Це підтверджується копією протоколу засідання аеропортового комітету з авіаційної безпеки ДП «МА «Бориспіль» №90-29-11 від 13 серпня 2018 року (а.с.10-13). 14. Ці обставини свідчать про те, що спірні правовідносини регулюються Державною програмою авіаційної безпеки цивільної авіації, затвердженою Законом України №1965-VIII від 21 березня 2017 року. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 15. Відповідно до п.53 Державної програми авіаційної безпеки цивільної авіації, затвердженої Законом України №1965-VIII від 21 березня 2017 року, з урахуванням важливості недопущення скоєння акту незаконного втручання однією з підстав відмови у видачі або заміні перепустки, зокрема, може бути факт участі особи у скоєнні кримінального правопорушення, наявність судимості (погашеної або непогашеної), психічних захворювань, наркозалежності або невиконання правил перебування у контрольованій зоні аеропорту, зонах митного чи прикордонного контролю. Рішення про відмову у видачі перепустки приймається керівником аеропорту або аеродрому за погодженням з представниками правоохоронних органів - членами аеропортового комітету з авіаційної безпеки. 16. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 17. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 18. Згідно з ч.1, ч.2 ст.77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 19. Відповідно до ч.4 ст.77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 20. Згідно з ч.1 ст.79 цього Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. VІ. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 21. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працює в службі авіаційної безпеки на посаді інспектора відділу внутрішньої безпеки. 3 серпня 2018 року він здійснював контроль за процесом завантаження багажу на один із внутрішніх рейсів. Коли свідок [PERSON] підійшов до літака, то він побачив, що [PERSON] знаходився ззовні літака та подавав багаж. [PERSON] та [PERSON] знаходились в багажному відділенні літака: [PERSON] приймав багаж від [PERSON] та передавав його [PERSON] . В той же період часу свідок [PERSON] побачив, як [PERSON] закривав одну з валіз. Після цього свідок [PERSON] заліз в багажне відділення літака та виявив в ньому мобільний телефон. Інший працівник служби авіаційної безпеки знайшов зарядний пристрій. Власник валізи, до якої був здійснений несанкціонований доступ, впізнав викрадений мобільний телефон та зарядний пристрій, повідомив про те, що вказане майно зберігались в його багажі. 22. Крім того, в матеріалах цивільної справи міститься відеозапис (а.с.94), з якого вбачається, що у вантажному відділені літака, рейс PS 41 «Київ - Чернівці», [PERSON] здійснив несанкціонований доступ до багажу одного з пасажирів. В цей же час [PERSON] перебував ззовні літака. 23. Ретельний аналіз цих доказів переконливо свідчить про те, що [PERSON] перебував поза літаком та не приймав жодної участі в несанкціонованому доступі до валізи пасажира рейсу PS 41 «Київ - Чернівці». Ця обставина свідчить про те, що відмова позивачу у праві доступу до контрольованих зон аеропорту не ґрунтується на п.53 Державної програми авіаційної безпеки цивільної авіації. 24. В матеріалах цивільної справи міститься копія акту про порушення (а.с.45), з якого вбачається, що 3 серпня 2018 року під час завантаження рейсу PS 41 «Київ - Чернівці» [PERSON] особисто здійснив несанкціонований доступ до багажу пасажира. Однак достовірність цього письмового доказу спростовується показаннями свідка [PERSON] та виконаним ним відеозаписом. Крім того, з копії листа директора з НО ТОВ «Інтеравіа» №01-10.1-398 від 30 серпня 2018 року (а.с.80) вбачається, що за результатами проведення службового розслідування трудові відносини з позивачем були припинені. Водночас, достовірність цього письмового доказу також спростовується довідкою інспектора з кадрів ТОВ «Інтеравіа» №810 від 25 квітня 2019 року (а.с.92), з якого вбачається, що [PERSON] продовжує працювати в ТОВ «Інтеравіа» на посаді вантажника групи водіїв самохідних механізмів дирекції з обслуговування повітряних суден. 25. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення порушеного права позивача на працю належить скасувати рішення, викладене в протоколі засідання аеропортового комітету з авіаційної безпеки №90-29-11 від 13 серпня 2018 року, в частині відмови [PERSON] в праві доступу до контрольованих зон аеропорту. VII. Доводи позивача, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. 26. Водночас, зі змісту службової розписки начальника САБ ДП «МА «Бориспіль» (а.с.81) вбачається, що термін дії перепустки, виданої на ім`я [PERSON] , припинився ще 1 вересня 2018 року. Ця обставина свідчить про те, що скасування рішення аеропортового комітету з авіаційної безпеки про відмову позивачу в праві доступу до контрольованих зон аеропорту не є підставою для автоматичної видачі [PERSON] перепустки. В такому випадку позивачу належить отримати нову перепустку в порядку, передбаченому Положенням «Про перепустки Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (а.с.46-65). 27. Крім того, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та його представник [PERSON] не подали жодного доказу на підтвердження того, що у зв`язку з відмовою в праві доступу до контрольованих зон аеропорту позивач зазнав душевні переживання. Таким чином, [PERSON] та його представник [PERSON] не довели того, що позивачу заподіяна моральна шкода. 28. З огляду на це суд вважає, що підстави для покладення на відповідача зобов`язання розблокувати особисту перепустку та стягнення з нього моральної шкоди відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цих двох вимог [PERSON] належить відмовити. VIIІ. Розподіл судових витрат. 29. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 30. [PERSON] сплатив судовий збір в загальному розмірі 2466 гривень 80 копійок (704,80 + 1762). Ця обставина підтверджується квитанціями (а.с.6, 26). Однак пред`явлений ним позов задоволений частково. 31. З огляду на це суд вважає, що з ДП «МА «Бориспіль» на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 352 гривень 40 копійок (704,80 : 2).

Outcome: partial