Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог. Представник позивача [PERSON] 28 січня 2021 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] (далі - позивач) з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Миронівська районна державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та скасування державної реєстрації, в якій просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом посвідченого 29 листопада 2011 року державним нотаріусом Миронівської державної нотаріальної контори Київської області, після смерті [PERSON] , видане на ім`я [PERSON] та [PERSON] , зареєстроване у реєстрі за №2-1725 та скасувати його державну реєстрацію. 25 травня 2021 року представник позивача [PERSON] подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом ВРО 568556, посвідченого 29 листопада 2011 року державним нотаріусом Миронівської державної нотаріальної контори Київської області, після смерті [PERSON] , зареєстроване у реєстрі за №2-1722 видане на ім`я [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом ВРО 568555, посвідченого 29 листопада 2011 року державним нотаріусом Миронівської державної нотаріальної контори Київської області, після смерті [PERSON] , зареєстроване у реєстрі за №2-1725 видане на ім`я [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачка, [PERSON] , 2 серпня 1975 року уклала шлюб із [PERSON] . Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] та її чоловік [PERSON] разом із дітьми проживали в [ADDRESS] . За життя [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий Миронівською районною державною адміністрацією в АТП «Зоря » с. Владиславка Миронівського району Київської області серії КВ № 0204432 зареєстроване у реєстрі за № 5973 від 15 травня 1997 року та отримав свідоцтво про право власності на майновий пай у пайовому фонді сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря » с. Владиславка Миронівського району Київської області, у розмірі 3989 гривине або 0,0007 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду підприємства. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема у виді земельної ділянки та майнового паю. [PERSON] домовилась із дітьми про те, що нотаріально оформляти спадщину будуть при досягненні доньки [PERSON] повноліття. [PERSON] вважала, що фактично прийняла спадщину, розпорядилася спадковим майном, проживала у спільному будинку подружжя. Після закінчення школи донька [PERSON] виїхала із с. Владиславка Миронівського району і проживала окремо, декілька раз міняючи місце проживання. Син [PERSON] , також залишив місце проживання і виїхав із села Владиславка. Не маючи зв`язку із дітьми, у грудні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] . Однак листом за № 605/02-14 від 17 грудня 2020 року, в.о. державного нотаріуса повідомила про те, що [PERSON] та [PERSON] 29 листопада 2011 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай ). Для захисту своїх інтересів позивачу рекомендовано звернутись до Миронівського районного суду. У зв`язку із порушенням її права на прийняття спадщини після смерті чоловіка позивач звернулася до суду з метою визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом ВРО 568556, посвідченого 29 листопада 2011 року державним нотаріусом Миронівської державної нотаріальної контори Київської області, після смерті [PERSON] , зареєстроване у реєстрі за №2-1722 видане на ім`я [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію. Визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом ВРО 568555, посвідченого 29 листопада 2011 року державним нотаріусом Миронівської державної нотаріальної контори Київської області, після смерті [PERSON] , зареєстроване у реєстрі за №2-1725 видане на ім`я [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію. ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 3 лютого 2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 1 квітня 2021 року, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року, витребувано у Миронівській районній державній нотаріальній конторі належним чином завірену копію спадкової справи після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 25 травня 2021 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та день слухання справи повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та за адресою, вказаною в позовній заяві. 10 липня 2021 року отримала судову повістку про виклик до суду. Правом на подачу відзиву відповідачі не скористалися. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та день слухання справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та за адресою, вказаною в позовній заяві. 20 липня 2021 року до суду повернуто конверти із вкладеннями. Згідно даних довідок ф.20, сформованих представником відділення АТ «Укрпошта», причинами повернення відправлень вказано адресат відсутній за вказаною адресою. Правом на подачу відзиву відповідачі не скористалися. Відповідно до п. 4 ч. 8 та ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик (судове повідомлення) вручене відповідачам належним чином. Представник третьої особи Миронівської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, 15 червня 2021 року в.о. державного нотаріуса Т.А. Полковнікова, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі їх представника. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. IV. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, що 2 серпня 1975 року [PERSON] , уклала шлюб із [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданий 3 грудня 2020 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №11 (а.с.6). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 11 квітня 1990 року Степанецькою сільською радою та свідоцтвом про народження № [NUMBER] , виданим 12 травня 1984 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області (а.с.86, 102). [PERSON] разом із [PERSON] проживали в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Владиславського старостинського округу № 3 від 7 грудня 2020 року (а.с. 9). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 29 жовтня 2001 року Владиславською сільською радою Миронівського району Київської області, актовий запис № 30 (а.с. 7). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається, у тому числі із земельної частки (пай), яка перебувала у колективній власності Колективного сільськогосподарського товариства АТП «Зоря», села Владиславка Миронівського району Київської області, розміром 2,87 в умовних кадастрових гектарах та майнового паю у пайовому фонді сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» с. Владиславка Миронівського району Київської області, у розмірі 3989 гривень або 0,0007 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду підприємства. Державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної заведено спадкову справу після смерті [INFO] [PERSON] , повна копія якої долучена до матеріалів справи (а.с.81-120). Згідно матеріалів спадкової справи встановлено, що [PERSON] заповіту не залишив, спадкування після його смерті здійснювалося за законом. Спадкоємці першої черги спадкування - діти померлого, відповідачі у справі -[PERSON] та [PERSON] звернулися 23 листопада 2011 року та 29 листопада 2011 року відповідно, до Миронівської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с. 82, 99), однак до їх заяв внесено неправдиві відомості та не вказано, що спадкоємцем першої черги є також дружина померлого, їх мати, позивач - [PERSON] . Крім того, в матеріалах спадкової справи міститься довідка від 2011 року № 923 у якій зазначено, що на день смерті спадкодавця - [PERSON] з ним проживали його діти, однак не вказано, що проживала також і його дружина - позивач по справі (а.с. 84). Згідно матеріалів спадкової справи, а саме: свідоцтв про народження відповідачів вбачається, що їх батьком був [PERSON] , а мамою [PERSON] (а.с. 86, 102). Інформації щодо розлучення батьків відповідачів жодні матеріали справи не містять. Заяви позивача про відмову від прийняття спадщини визначеної ст. 1273 ЦК України матеріали спадкової справи не містять. Також в матеріалах спадкової справи містяться два свідоцтва про право на спадщину за законом видані за заявами дітей померлого [PERSON] : -свідоцтво про право на спадщину за законом ВРО 568556, посвідченого 29 листопада 2011 року державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області, після смерті [PERSON] , зареєстроване у реєстрі за №2-1722 видане на ім`я [PERSON] . свідоцтво про право на спадщину за законом ВРО 568555, посвідченого 29 листопада 2011 року державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області, після смерті [PERSON] , зареєстроване у реєстрі за №2-1725 видане на ім`я [PERSON] . Згідно вказаних свідоцтв [PERSON] та [PERSON] отримали у спадщину після смерті свого батька по Ѕ права на земельну частку (пай) виданого Миронівською районною державною адміністрацією в АТП «Зоря» с. Владиславка Миронівського району Київської області серії КВ № 0204432 зареєстроване у реєстрі за № 5973 від 15 травня 1997 року та права власності на майновий пай у пайовому фонді сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» с. Владиславка Миронівського району Київської області, у розмірі 3989 гривень або 0,0007 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду підприємства. Будучи спадкоємцем за законом позивачка [PERSON] звернулася до Миронівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак листом від 17 грудня 2020 року №605/02-14 державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва, оскільки 29 листопада 2011 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). При вирішенні спору про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину потрібно визначити норми чинного законодавства на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент видачі оскаржуваних свідоцтв) нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Згідно п.212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 (в редакції чинній на листопад 2011 року) нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обовязково вимагаються відповідні документи. Таким чином, судом встановлено та матеріалами справа підтверджено, що на час смерті [PERSON] , що сталася 26 жовтня 2001 року спадкоємцями першої черги являлися: його дружина [PERSON] та двоє його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Спадкоємці фактично прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали з ним на момент смерті, а діти крім того були неповнолітніми, однак на той час не оформили прийняття нотаріально. До спадкового майна входили у тому числі права на земельну частку (пай) виданий Миронівською районною державною адміністрацією в АТП «Зоря» с. Владиславка Миронівського району Київської області серії КВ № 0204432 зареєстроване у реєстрі за № 5973 від 15 травня 1997 року та права власності на майновий пай у пайовому фонді сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» с. Владиславка Миронівського району Київської області, у розмірі 3989 гривень або 0,0007 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду підприємства. Відповідачі в листопаді 2011 року звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини до яких внесли завідомо неправдиві відомості про те, що крім них інші спадкоємці відсутні. Таким чином, приховавши від нотаріуса, що спадкоємцем першої черги, окрім них являється також їхня мати. В порушення ст..67 Закону України «Про нотаріат» державний нотаріус не здійснив перевірку кола спадкоємців та видав два свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] порушивши тим самим право позивача на отримання частки у спадщині, та безпідставно збільшивши частки відповідачів. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідачі мали право на спадкування після смерті свого батька проте у менших частках, як то визначено в оскаржуваних свідоцтвах про право на спадщину. Вони внесли завідомо неправдиві відомості до заяв про прийняття спадщини не внісши до них інформацію про свою матір, яка також являлася спадкоємицею першої черги спадкування, тим самим усунувши її від права на спадщину. Нотаріусом не було перевірено коло спадкоємців, тим самим незаконно видано відповідачам свідоцтва про спадщину за заноном на Ѕ часток обєктів спадщини. Таким чином, судом достеменно встановлено, що право позивача відповідачами порушено, а тому таке право підлягає відновленню, шляхом скасування незаконно виданих свідоцтв на спадщину за законом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачаів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок. Керуючис ст. ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

Outcome: approved