Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Кредитна спілка «СуперКредит» звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 24 квітня 2014 року між кредитною спілкою та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №СК-41/0023/14/61/06 про надання останній строкового кредиту в сумі 3000 грн., терміном на 24 місяці, зі сплатою за користування кредитом 72 відсотків річних. Сторони домовились, що погашення кредиту та відсотків за користування ним здійснюватиметься відповідно до графіку платежів по кредиту, який є невідємною частиною договору. Проте всупереч умовам кредитного договору сплата суми кредиту та нарахованих відсотків відповідачкою [PERSON] проводилася не в повному обсязі, зокрема, останній платіж був нею здійснений 25 грудня 2014 року, у звязку з чим станом на 16 травня 2016 року за нею рахується заборгованість у розмірі 8705 грн. 62 коп., із яких 2000 грн. заборгованість по сплаті основної суми кредиту, 1755 грн. 62 коп. сума несплачених процентів за період з 27 лютого 2015 року по 16 травня 2016 року, 4950 грн. нарахована пеня за період з 27 лютого 2015 року по 16 травня 2016 року, тому позивач просить стягнути з відповідачки наведений розмір заборгованості, а також понесені ним витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги. Крім того, від представника надійшла заява, в якій він просить стягнути з відповідачки понесені позивачем витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачки. Відповідачка [PERSON] на повторні виклики в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується оголошенням в газеті «Урядовий курєр» №167 від 7 вересня 2016 року. Повідомлення про причини неявки від неї не надійшло, тому суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24 квітня 2014 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №СК-41/0023/14/61/06, згідно з яким спілка надала відповідачці споживчий кредит в розмірі 3000 грн., строком на 24 місяці, тобто до 24 квітня 2016 року, зі сплатою щомісячно за користування кредитом 72 відсотків річних, а відповідачка зобовязалася виконати зобовязання щодо сплати заборгованості за кредитом і відсотками у строки, що встановлені графіком платежів по кредиту. Судом встановлено, що позивач виконав умови договору, перерахувавши обумовлену договором суму коштів відповідачці, що підтверджується видатковим касовим ордером №44 від 24 квітня 2014 року. Проте відповідачка не виконала взятих на себе зобовязань за кредитним договором, здійснивши останній платіж за договором 25 грудня 2014 року, і станом на 16 травня 2016 року за нею рахується заборгованість у розмірі 8705 грн. 62 коп., із яких 2000 грн. заборгованість по сплаті основної суми кредиту, 1755 грн. 62 коп. сума несплачених процентів за період з 27 лютого 2015 року по 16 травня 2016 року, 4950 грн. нарахована пеня за період з 27 лютого 2015 року по 16 травня 2016 року, що підтверджується письмовим розрахунком, наявним в матеріалах справи. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 530 ч.1 цього ж Кодексу якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст.ст. 610-612 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку про доведеність невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором перед позивачем та про обґрунтованість позовних вимог. Підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача і понесені ним витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачки, у розмірі 420 грн., оскільки вони є документально підтвердженими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такі витрати, понесені позивачем, складають розмір 1378 грн.

Outcome: approved