Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Квартирно-експлуатаційного відділ м. Львова звернувся до суду з позовом до [PERSON] та\~ [PERSON] , які діють в інтересах неповнолітнього [PERSON] та малолітнього [PERSON] , третьої особи, яку у процесі розгляду прокольною ухвалою було залучено до участі у справі - органу опіки та піклування Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області в якому просить виселити [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з відомчого жилого приміщення Міністерства оборони України квартири [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення. Свої вимоги мотивує тим, що у 2001 році рішенням житлової комісії військової частини, без відома квартирно-експлуатаційних органів Міністерства оборони України, [PERSON] на склад сім`ї з трьох осіб надано дозвіл на тимчасове проживання у спірній квартирі, при цьому відповідний ордер, який є правовою підставою для проживання, останньому не видавався. Крім того, [PERSON] забезпечений житлом за попереднім місцем військової служби у м. Мукачеве. Займане відповідачами житлове приміщення знаходиться на балансі Будинковолодіння №4 та обліковане у КЕВ м. Львова. Незаконним утриманням вказаної квартири відповідачі порушують права та законні інтереси інших військовослужбовців, які не можуть реалізувати своє право на забезпечення житловими приміщеннями. Відтак, позивач вимушений звернутись в суд із цим позовом. Представник позивача [PERSON] в процесі розгляду справи позовні вимоги підтримав, та просив задовилити їх у повному обсязі з підстав, що викладені в позовній заяві, додатково зазначив, що позивачу було відомо про факт проживання відповідачів у спірній квартирі з 2001 року. Крім того повідомив, що будинок, в якому знаходиться квартира, перебуває на утриманні КЕВ м. Львова, а її власником є держава в особі Міністерства оборони України. Чому у витягу з протоколу №15 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] КП від 08.10.2001 року, згідно якого відбувся розподіл спірної житлової площі, зазначено, що квартира знаходиться у гуртожитку, пояснити не зміг. В судове засідання призначене на 28.03.2016 року не з`явився, проте 29.02.2016 року подав письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, щодо заявлених позовних вимог заперечив у повному обсязі, а також додатково зазначив, що не проживає та не зареєстрований у спірному житлі протягом двох останніх років, його шлюб із відповідачем [PERSON] розірваний, проте він час від часу відвідує своїх дітей, які із колишньою дружиною проживають у квартирі [ADDRESS] . Про те, чи під час вселення у зазначену вище квартиру, йому видавався відповідний ордер пригадати не може. Під час вселення у спірне житло таке було гуртожитком, а він був військовослужбовцем. Повідомив, що на даний час є власником житла у м. Мукачево, яке йому було виділено як військовослужбовцю, і він знаходився на черзі для отримання такого. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, щодо заявлених позовних вимог заперечила у повному обсязі, а також додатково зазначила, що проживає у спірній квартирі 15 останніх років, служить у військовій частині 2556 у військовому містечку Липники, Пустомитівський район, Львівська область. Про те, чи видавався відповідний ордер, який надає право проживати у спірному житлі їй нічого не відомо. Іншим житлом не забезпечена, а колишній чоловік, відповідач у справі [PERSON] , самостійно отримав спірне житло. Крім того, відповідачі подали письмові заперечення на позовну заяву, які двічі уточняли, та згідно яких вважають, що [PERSON] взагалі не може бути відповідачем у цій справі, оскільки не зареєстрований та не проживає за адресою, де знаходиться спірне житло. Зазначили, що сім`я відповідачів вселилася у спірну квартиру, яка знаходиться у гуртожитку правомірно, а не самоправно, на підставі рішення колегіального органу, якому такі права надані законом. Видача спеціального ордеру на житло у гуртожитку є лише формалізованим підтвердженням законності такого вселення, а тому не є підставою для їх виселення без надання іншого житлового приміщення. Оскільки відповідач [PERSON] продовжує перебувати у трудових відносинах із військовою частиною, на вихованні має неповнолітніх дітей, із колишнім чоловіком, відповідачем [PERSON] розлучена, а тому не може бути виселена з дітьми із спірного житла без надання іншого житлового приміщення. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно витягу з протоколу №15 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] КП від 08.10.2001 року однокімнатну квартиру [ADDRESS] надано [PERSON] на сім`ю з трьох чоловік згідно черги, з залишенням у черзі. Актом приймання-передачі майна Будинковолодіння №4 Липники, яке належить до сфери управління Міністерства оборони України, та знаходилося на обліку Стрийсьої КЕЧ району, з 01.11.2005 року, передано на облік КЕВ м. Львів. Довідкою №32 від 05.05.2014 року стверджується той факт, що житловий будинок [ADDRESS] перебуває на балансі Будинковолодіння №4 в/м Липники КЕВ м. Львова. Відповідно до довідки № [ADDRESS] від 20.07.2015 року, у квартирі [ADDRESS] не зареєстровані, проте проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, обставину про те, що за вказаною вище адресою проживає відповідач [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] було визнано нею у судовому засіданні. Із відповіді відділу АДР ГУ ДМСУ у Львівській області вбачається, що [PERSON] зареєстрована у військовому містечку Липники, Пустомитівського району, Львівської області на території військової частини, а діти окремо від батьків не обліковуються. Із рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2014 року у справі №450/1489/14-ц, яке не оскаржувалось та набрало законної сили вбачається, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - розірвано. Встановлено, що згідно рішення Мукачівської міської ради Закарпатської області від 22.09.2005 року №219, [PERSON] , військовослужбовцю в/ч [NUMBER] , надано квартиру [ADDRESS] , із зняттям із квартирного обліку. Відповідно до ст. 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, проте відповідач [PERSON] заселяючись у спільне житло так і не отримав вказаного вище ордеру, а відтак, єдина підстава, що надає право відповідачам займати спірну квартиру відсутня. Згідно п. 3.17 наказу Міністра оборони України № 737 від 30.11.2011 року „Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями виселення провадиться в судовому порядку за позовом командування військової частини та КЕВ (КЕЧ) району, на обліку в яких перебуває службове жиле приміщення. Відповідно до ч. 4 ст. 116 ЖК України, особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Із відповіді відділу АДР ГУ ДМСУ у Львівській області вбачається, що [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] , крім того, обставина про те, що останній не проживає у спірному житлі, визнана сторонами у судовому засіданні, а тому доказуванню не підлягає в силу ст.61 ЦПК України. В процесі розгляду справи судом встановлено, що квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] є одним і тим самим житлом. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 109 ЖК України, виселення\~ із\~ займаного\~ жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до вимог\~ ст.391 ЦК України\~ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За вказаних вище обставин та встановлених судом фактів, беручи до уваги те, що відповідачі не зареєстровані у спірному житлі, у них немає жодної правової підстави для проживання у такому, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а відтак вони не є сім`єю, останній не проживає у спірному житлі та як зазначено вище, там не зареєстрований і йому надано інше житло зі зняттям його із квартирного обліку, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, що з квартири [ADDRESS] , слід виселити [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з квартири [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення. Оскільки позов задоволено частково, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] є неповнолітніми дітьми, то судові витрати підлягають стягненню лише з відповідача [PERSON] в користь позивача. В процесі розгляду справи [PERSON] від свого імені, а також в інтересах [PERSON] та [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву про визнання права на користування житловим приміщенням та спонукання до вчинення дій, проте у її прийнятті судом було відмовлено, оскільки таку подано всупереч вимогам ст.123 ЦПК України, зокрема після початку розгляду справи по суті.

Outcome: partial