Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Керівник Ужгородської місцевої прокуратури, який виступає в інтересах держави в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою мотивуючи її тим, що 25.12.2014 року між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Закарпатській області та фізичною-особою підприємцем [PERSON] укладено договір оренди №70-14/05-08, предметом якого є вбудовані нежитлові приміщення, загальною площею 319,8 кв.м першого поверху будівлі (літ.А), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та перебуває на балансі концерну «Військторгсервіс» (балансоутримувач), строком на 35 місяців, з 25.12.2014 року по 24.11.2017 року включно. Вказує, що відповідач, укладаючи договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна взяв на себе фінансові зобов`язання щодо внесення завдатку до державного бюджету в сумі 70000,00 грн. сплати орендної плати та страхування державного майна. Однак зазначені зобов`язання орендарем не виконані. Листом № 11-06-00035 від 06.01.2015 регіональне відділення ФДМУ по Закарпатській області повідомляло орендаря ФОП [PERSON] про необхідність внесення завдатку та страхування державного майна. Однак, даний лист залишився без відповідного реагування. Зазначає, що відповідач припинив свою діяльність, як суб`єкт господарювання. У разі припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою. На підставі наведеного просив суд розірвати договір оренди №70-14/05-08 від 25.12.2014 року та стягнути з [PERSON] на користь регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області суму в розмірі 363273,42 грн. в тому числі 351775,03 грн. - орендної плати, 11528,39 грн. - пені. Під час розгляду справи регіональне відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області подало до суду заяву про збільшення позовних вимог в якій просило стягнути з [PERSON] на користь регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області суму в розмірі 626945,86 грн. у тому числі 570869,43 грн. - орендної плати, та 56076,43 грн. - пені. В судовому засіданні прокурор Романець О.П. збільшені позовні вимоги підтримала та просила розірвати договір оренди №70-14/05-08 від 25.12.2014 року та стягнути з [PERSON] на користь регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області суму в розмірі 626945,86 грн. в тому числі 570869,43 грн. - орендної плати, та 56076,43 грн. - пені. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що договір оренди 70-14/05-08 від 25.12.2014 року не набув чинності, з тих підстав, що строк договору мав відкладальну обставину (п. 5.8), наявність якої впливала на дію договору, яку відповідачем не виконано, а також на те, що підприємницька діяльність ФОП [PERSON] була припинена ним ще 09.02.2015 року, що засвідчено ухвалою Господарського суду Закарпатської області у справі № 907/369/15 від 15.05.2015 року, у зв`язку з чим стягнення орендної плати за період з 25.12.2014 року по 01.07.2015 року є неправомірним. Зазначила, що спірність позову пояснюється також і тим, що на день заявлення позовної заяви з вимогами про розірвання договору був відсутній «Акт про повернення майна з оренди», на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, так як дата позову 02.06.2015 року, а дата вказаного акту 01.07.2017 року, тобто цей документ було складено позивачем після пред`явлення позову та порушення провадження у справі. Окрім того, спірні правовідносини сторін та суть вищевикладених обставин заперечують сам факт необхідності складання такого акту позивачем. Також суд констатує , що згідно з ухвалою суду від 28.12.2020 року у зазанченій цивільній справі залучено правонаступника позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях. Заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, 25.12.2014 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Закарпатській області та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №70-14/05-08, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування вбудовані нежитлові приміщення (поз. поз. 1-25),загальною площею 319,8 кв.м. першого поверху будівлі (літ. А) (реєстровий номер 33689922.33.АААААЖ740), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та перебувають на балансі Концерну «Військторгсервіс». Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (№ 2269-XII від 10.04.1992 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення ; виконання зобов`язань; забезпечення виконання зобов`язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об`єкта оренди; відповідальність сторін ; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна. За згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови. Відповідно до ч.2 ст. 631 ЦК України, договір набирає чинності з моменту його укладення. Судом встановлено, що сторонами договору оренди №70-14/05-08 досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, та 25.12.2014 року такий підписаний ними. Пунктом 2.1 договору оренди сторони визначили, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна. Як встановлено в ході розгляду справи, Акт приймання-передавання майна в оренду (згідно договору оренди №70-14/05-08) підписано сторонами 25 грудня 2014 року, та відповідно до вказаного Акта Регіональне відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області (Орендодавець), в особі начальника Андруся В.В., передало, ФОП [PERSON] (Орендар) прийняв вбудовані нежитлові приміщення (поз. поз. 1-25) загальною площею 319,8 кв.м. першого поверху будівлі (літ. А), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та перебувають на балансі концерну «Військторгсервіс». Таким чином, посилання представника відповідача на те, що договір у дію не вступив є безпідставними. У відповідності п. 3.1 договору, сторони встановили, що орендна плата визначена на підставі методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 р. №786 та за результатами конкурсу на право оренди державного майна (протокол засідання конкурсної комісії №3 від 10-11.12.2014 р.) становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку жовтень 2014 року - 100000,00 грн. Згідно п. 3.6 договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Обов`язковість виконання сторонами договору, передбачена ст. 629 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] , всупереч умовам укладеного договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №70-14/05-08 від 25.12.2014 року взяті на себе зобов`язання щодо оплати орендних платежів не виконав. Згідно розрахунку заборгованості з орендної плати до державного бюджету за договором оренди №70-14/05-08 від 25.12.2014 року, загальна сума нарахованої орендної плати за весь період оренди станом на 01.07.2015 року складає 570869,43 грн. Відповідно до розрахунку пені до державного бюджету за договором оренди №70-14/05-08 від 25.12.2014 року, загальна сума заборгованості з пені за період з 15.01.2015 року по 01.07.2015 року становить 56076,43 грн. При встановленні обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення орендної плати суд враховує, що згідно п. 3.11 договору оренди, сторони визначили, що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Згідно п. 5.10. договору орендар зобов`язався у разі припинення або розірвання договору повернути балансоутримувачу, за участю орендодавця, орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати йому збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря. Відповідно до п. 10.8 та п. 10.9 договору сторони погодили, що у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу за участю орендодавця. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання -передавання про повернення майна покладається на орендаря. З Акту приймання-передавання (повернення) майна (згідно договору оренди №70-14/05-08) від 01 липня 2015 року слідує, що вбудовані нежитлові приміщення, загальною площею 319,8 кв.м. першого поверху будівлі (літ. А), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , передані Львівській філії Концерну «Військоторгсервіс» 01.07.2015 року. Пунктом 3.7 договору оренди сторони визначили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях орендної плати нарахованої станом на 01.07.2015 року у розмірі 570869,43 грн. та 56076,43 грн. пені є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Крім того, згідно 5.8. договору оренди, орендар зобов`язався протягом місяця після укладення цього договору застрахувати орендоване майно не менше, ніж на його вартість, за висновком про вартість, на користь балансоутримувача, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об`єкта оренди, у порядку встановленому законодавством, і надати орендодавцю та балансоутримувачу копії страхового полісу і платіжного доручення. Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб увесь строк оренди майно було застрахованим. Також, згідно п. 5.2 договору оренди, орендар зобов`язався протягом місяця після підписання договору внести завдаток, передбачених п. 3.10 цього договору, а саме у розмірі місячної орендної плати, який вноситься в рахунок плати за останній місяць оренди. Однак, вказані зобов`язання відповідачем не виконано. Згідно п. 10.6 договору визначено, що чинність цього договору припиняється внаслідок невиконання орендарем п. 5.8 договору оренди. Відповідно до ч.1,2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України, одним наслідків порушення зобов`язання є розірвання договору. Договором оренди не встановлено порядку припинення договору, зокрема, у випадку не виконанням орендарем п. 5.8 договору. Як убачається з копії листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області від 09.01.2015 року № 11-06-00389, Орендодавець пропонував відповідачу у зв`язку з невиконанням п. 5.2, 5.3 та п. 5.8 договору оренди №70-14/05-08 від 25.12.2014 року, розірвати договір оренди за згодою сторін. Однак, відповіді на зазначену пропозицію від орендаря не надійшло. У відповідності до ч.3 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (№ 2269-XII від 10.04.1992 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України. При цьому відповідно до ч.1 вказаної статті одностороння відмова від договору оренди не допускається. Таким чином, враховуючи вищенаведене суд приходить до переконання, що договір №70-14/05-08 від 25.12.2014 року, укладений між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Закарпатській області та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , предметом якого є державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно - вбудовані нежитлові приміщення загальною площею 319,8 кв.м. першого поверху будівлі (літ. А), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , слід розірвати. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 3654 грн.

Outcome: approved