Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Короткий виклад обставин справи [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Ставичний П.І. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 06.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис №442 та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. 00 коп, щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову зазначено, що 06.09.2014 року між сторонами зареєстровано шлюб, в якому у них [INFO] народився син. Протягом останнього часу, в період спільного проживання між сторонами постійно виникали суперечки, які зумовлені тим, що кожен з них має різні погляди на життя. Останні два роки позивач разом із дитиною проживає окремо від відповідача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини з відповідачем у позивача немає, оскільки у них на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя втрачено почуття любові та поваги. За таких умов, позивач вважає, що збереження їх шлюбу є неможливим, тому наполягає на розірванні шлюбу. Крім того, позивач вживаючи заходів спрямованих на виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, просить суд стягувати з відповідача аліменти\~у твердій грошовій сумі на утримання дитини. Процесуальні дії по справі та позиція сторін Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи. Позивач та її представник в судове засідання призначене на 21.12.2021 не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання, були повідомлені належним чином. При цьому, до суду 17.12.2021 від представника позивача адвоката Ставичного П.І. (який діє на підставі ордера серія АО №1036386 від 02.11.2021) поступила заява, в якій просить розгляд справи проводити без їх участі. Також зазначено, що позовні вимоги підтримують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. 17.12.2021 року через канцелярію суду [PERSON] подав заяву, у якій повідомив, що не заперечує щодо розірвання шлюбу та не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання дитини, [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісяця. Розгляд справи просить проводити без його участі. Враховуючи подані зави, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, які подали заяви про розгляд за їх відсутності, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~оскільки розгляд\~справи здійснюється\~судом за\~відсутності учасників\~справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 06.09.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що 06 числа вересня місяця 2014 року складено відповідний актовий запис №442. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка « [PERSON] », дружини - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 18). З копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 27 грудня 2017 року вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , та що його батьками записані батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 14). З Акту обстеження будинку [ADDRESS] від 15.12.2021 вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] фактично проживає без реєстрації в будинку [ADDRESS] з 20 вересня 2019 року, із своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] . Цей факт підтверджується підписами депутата виборчого округу Косач І.Ф., двох сусідів та заст. селищного голови. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Щодо вимоги про розірвання шлюбу,слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1 ст.51\~Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Судом з позовної заяви та матеріалів справи встановлено, що сторони проживають окремо, крім того, відповідачем у поданій до суду заяві підтверджувався факт проживання дитини разом з позивачкою. Суд бере до уваги, що сторони більше двох років проживають окремо, припинили шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Також приймається до уваги позиція відповідача викладена у заяві, яка зареєстрована судом 17.12.2021, в якій не заперечує щодо розірвання шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, згоди відповідача щодо розлучення, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей слід зазначити наступне. Статтею 8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень\~ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік»\~ визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Відповідно до ч.3\~ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 184 Сімейного кодексу України,\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю, що підтверджується актом заст. сел. голови Воловецької селищної ради від 15.12.2021року. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує вік дитини, те, що дитина проживає з матір`ю, також визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, про що зазначено у поданій до суду заяві. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved