Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» звернулося до суду із заявою, якою просить застосувати примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар відносно [PERSON] на підставі ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу. Доводи заяви мотивує тим, що [PERSON] госпіталізований до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» 15.11.2021 згідно направлення на госпіталізацію БШМД №504 лікарем-психіатром Сердюком. Підставою щодо необхідності госпіталізації стали відомості, які надійшли від секретаря опікунської ради адміністрації Московського району ХМР Ларіонової І.В. про те, що [PERSON] мешкав разом із матір`ю, яка [INFO] померла, інших родичів [PERSON] не має, з дитинства хворіє на дитячий церебральний параліч, має 1 групу інвалідності з 1998, безстроково. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.04.2000 визнаний недієздатним, опікуном призначено матір. Оскільки [PERSON] є безпорадним та не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, останній доставлений до лікарні. 16.11.1982 [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила встановлений діагноз та необхідність застосування примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару через тяжкий психічний розлад, внаслідок чого не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, тому має потребу в примусовому лікуванні лише в умовах психіатричного стаціонару. В судовому засіданні представник заявника підтримав доводи та вимоги заяви. Суд, вивчивши доводи заяви, вислухавши думку прокурора, який просив заяву задовольнити, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із такого. Встановлено, що [PERSON] госпіталізований до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» 15.11.2021 згідно направлення на госпіталізацію БШМД №504 лікарем-психіатром Сердюком. Підставою щодо необхідності госпіталізації стали відомості, які надійшли від секретаря опікунської ради адміністрації Московського району ХМР Ларіонової І.В. про те, що [PERSON] мешкав разом із матір`ю, яка [INFO] померла, інших родичів [PERSON] не має, з дитинства хворіє на дитячий церебральний параліч, має 1 групу інвалідності з 1998, безстроково. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.04.2000 визнаний недієздатним, опікуном призначено матір. 16.11.1982 [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила встановлений діагноз та необхідність застосування примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару через тяжкий психічний розлад, внаслідок чого не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, тому має потребу в примусовому лікуванні лише в умовах психіатричного стаціонару. Із акту №21/5485 від 16.11.2021 комісійного психіатричного огляду особи вбачається, що лікарською комісією встановлено у [PERSON] діагноз та необхідність застосування примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару через тяжкий психічний розлад, внаслідок чого не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, тому має потребу в примусовому лікуванні в умовах психіатричного стаціонару згідно ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу». Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2015 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» надання в примусовому порядку невідкладної амбулаторної чи стаціонарної допомоги у психіатричних закладах охорони здоров`я особам, які мають психічні розлади, але не вчинили жодного суспільно небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена КК, за відсутності усвідомленої згоди таких осіб або згоди їхніх законних представників здійснюється на підставі ст.ст. 12, 14 Закону № 1489-ІІІ за рішенням суду, яке постановлюється в порядку цивільного судочинства. Статтею 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно на її прохання або за її усвідомленою згодою. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Госпіталізація особи у випадках, передбачених ч. 1 цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст. 14 цього Закону. Так, у відповідності до положень ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для неї чи для оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусову порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Отже, приймаючи вищевикладене, суд вважає за необхідне застосувати у відношенні [PERSON] примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару.

Outcome: approved