Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

І. Зміст вимог та заперечень учасників справи. [PERSON] , звернувшись до суду з позовом просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на: - земельну ділянку площею 1,55 га, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №657315. Позивач є спадкоємцем першої черги так як є сином спадкодавця. Однак після звернення до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав йому було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що вказаний строк пропущено ним з поважних причин, так як тривалий час хворів, є інвалідом ІІ групи в зв`язку з чим не мав достатньо коштів для оформлення спадщини та значна відстань від місця його проживання до місця знаходження спадкового майна. ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі. 19.09.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. ІІІ. Позиції сторін. У зв`язку з виникненням труднощів для реалізації подальших прав позивача для оформлення документів щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позивач просить визначити йому додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви для прийняття спадщини вважаючи причини пропуску строку поважними. Позивач в судове засідання не з`явився, в позові просить розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - представник Тростянецької сільської ради в підготовче засідання не з`явився, суду подав відзив на позовну заяву у якому вказав, що позов визнає повністю з підстав зазначених в позовній заяві та просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні\~підготовчого судового засідання. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке. 27.01.2008 [INFO] в с.Тростянці Монастириського району Тернопільської області у віці 76 років помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 08.06.2018 року. Ще за життя померлому належала: - земельна ділянка площею 1,55 га, яка розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №657315, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 14.08.2017 року №215. Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] виданого повторно 17.12.1985 року, згідно якого батьками позивача є [PERSON] батько та [PERSON] мати. Отже, виходячи з вищевказаного, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином спадкодавця [PERSON] , а тому позивач має право на спадкове майно яке залишилося після смерті [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом. У той же час, листом завідуючого Монастириської державної нотаріальної контори Головного Територіального управління юстиції у Тернопільській області Войташека В.І. від 16.04.2019 року № 213/02-14 позивачу відмовлено у можливості відкриття спадкової справи за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки відсутній факт прийняття спадщини у встановленому законом порядку, а саме у строк, передбачений ст.\~1270\~ЦК України та рекомендовано звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи. Даючи оцінку спірним правовідносинам суд, виходить із такого. Приписами ст. 129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч. 1 ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (положення даної статті чинні на момент відкриття спадщини у 2008 році). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкодавця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (Постанова Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17). Отже аналіз вищевказаних положень цивільного законодавства дає підстави для висновку, що порядок прийняття спадщини є жорстким та імперативним, пропуск строку тягне за собою втрату права на спадкування, а надання додаткового строку має розглядатися як виключний порядок поновлення прав того спадкоємця, який дійсно не мав можливості прийняти спадщину. Таким чином, тривала хвороба спадкоємців, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Суд визначає в межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (стаття 11 ЦПК України). Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Отже, як встановлено, [PERSON] після смерті [PERSON] тривалий час хворів, що підтверджується копією епікризу з історії хвороби від 29.05.2007 року виданої Івано-Франківською центральною міською клінічною лікарнею, копіями пенсійних посвідчень виданих по інвалідності ІІ групи [PERSON] : № [NUMBER] виданого 05.02.2008 року з терміном дії до 31.07.2009 року, №2198802770 виданого 30.09.2009 року з терміном дії до 30.09.2011 року, №2198802770 виданого 26.02.2014 року з терміном дії до 29.02.2016 року, №2198802770 виданого 23.08.2017 року з терміном дії «ДОВІЧНО» в зв`язку з чим немав достатньо коштів для оформлення спадкових прав, а також велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця [PERSON] (с.Угорники м.Івано-Франківськ) і місцем знаходження спадкового майна (с.Тростянці Монастириського району Тернопільської області), що не дало об`єктивної можливості позивачу для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому суд дійшов висновку, що вищевказані обставини пропуску строку для прийняття спадищини є поважними причинами для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Інші можливі спадкоємці після смерті [PERSON] про свої спадкові права не заявляли, відумерлою спадщина не визнавалась. Крім того, Тростянецька сільська рада позов визнала. Наведені норми матеріального права та фактичні обставини справи, у їх сукупності, дають підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог, а відтак позов підлягає задоволенню. VI.Судові витрати. Так, судом встановлено, що [PERSON] відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору в усіх судових інстанціях так як є інвалідом 2-ї групи, що підтверджується Пенсійним посвідченням №2198802770 виданого 23.08.2017 року. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судових витрат, судові витрати ніхто по справі не поніс, а тому судовий збір повинен бути компенсований за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved