Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач 27.05.2021 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання житлового будинку особистою приватною власністю. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 17.12.2004 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області. 14.05.2020 рішенням Малинського районного суду Житомирської області шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу, 02.08.2005 позивачем за власні кошти було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , в якому вона проживає на даний час. Відповідач також зареєстрований та проживає у вказаному будинку, але враховуючи його негативну поведінку, так як вказаний житловий будинок був придбаний позивачем в період шлюбу та за її особисті кошти, постала необхідність звернення до суду з метою визнання права власності на домоволодіння. Позивач просить суд визнати за нею право особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Процесуальні дії у справі Ухвалою від 07.06.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, підготовче судове засідання призначено на 05 липня 2021 року. Ухвалою від 05.07.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 12 годину 30 хвилин 02.08.2021, яке в зв`язку з неявкою відповідача було відкладено на 15 годину 21.09.2021 року. 26.08.2021 від позивача надійшла заява про проведення судового засідання без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відзиву, заяв та клопотань до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Позиція позивача Позивач у судовому засіданні 02.08.2021 позов підтримала повністю, просила задовольнити, пояснила, що у травні 2005 року вона з батьками продали приватизовану квартиру в місті Кіровограді, всі кошти поклали на депозитний рахунок. В подальшому ці кошти були витрачені на придбання будинку в місті Малині. Після купівлі будинку чоловік допомагав фізично, по господарству, а фінансово - допомагав її батько, який проживав разом з позивачем. Біля будинку побудували літню кухню для проживання батька позивача. Жодних поліпшень в будинку за час шлюбу проведено не було, і наразі будинок потребує капітального ремонту, заміни покрівлі. Встановлені судом обставини Рішенням Малинського районного суду 14.05.2020 було розірвано шлюб, зареєстрований 17 грудня 2004 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області між [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-8). З договору купівлі-продажу квартири від 14.05.2005 вбачається, що [PERSON] та її батьками було продано квартиру [ADDRESS] за 25000 гривень (а.с.19). Договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу Сотніченко І.В. 02.08.2005 року, зареєстрованого в реєстрі №2656, підтверджується, що [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними господарськими будівлями по [ADDRESS] за 24500 гривень (а.с.9). Згідно з витягом з Державного реєстру правочинів за №1300798, [PERSON] є набувачем домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 02.08.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Сотніченко І.В., номер у реєстрі нотаріальних дій 2656 (а.с.16) Довідкою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 8104636, реєстраційний номер 11431566, підтверджується, що власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.17). Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №999932, [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 1823410100:01:002:0156, площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] (а.с.10). На замовлення [PERSON] 16.07.2020 виготовлено технічний паспорт на будинок по [ADDRESS] (а.с.11-16). Відповідно до звіту про оцінку майна №1-02/2021 та висновку про вартість майна , ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розміщеного за адресою: [ADDRESS] складає 199800 гривень, технічний стан будинку - незадовільний (а.с.20-21). З погосподарської книги, вбачається, що в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] з 30.08.2005, [PERSON] з 30.08.2005, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.24-27). Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , що видане Малинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, засвідчується, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.28). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання про те, що вона з чоловіком, [PERSON] продали квартиру в місті Кіровограді, яка належала їм з дочкою на праві спільної часткової власності на підставі приватизації. Після продажу квартири вона з чоловіком віддали свою частку отриманих коштів дочці (позивачці) і вона купила собі будинок в м. Малині. В цьому будинку також проживав і батько позивачки, який маючи велику пенсію, всіляко допомагав дочці і в подальшому утримувати будинок. Ніяких значних поліпшень за час проживання в будинку її (свідковим) зятем - відповідачем по справі не здійснювалось. Грошей на придбання будинку він не давав, але, коли жив там, то допомагав по господарству. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір з приводу визнання домоволодіння [ADDRESS] особистою приватною власністю позивача. При вирішенні спору суд застосовує норми Конституції України, СК України, ЦК України. У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (постанова ВП ВС № 372/504/17). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. За змістом вказаних норм закону належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Виходячи з наведеного, для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя (постанова ВСУ №6-612цс15). Судом встановлено, що спірний будинок було придбано за 24500 грн 02.08.2005, через 7 з половиною місяців після реєстрації шлюбу між сторонами, та через 2 з половиною місяці після продажу (14.05.2005) позивачем та її батьками квартири за ціною 25000 грн, яка належала їм на праві власності на підставі приватизації. Відповідачем на спростування доводів позову не надано жодного доказу про те, що вказаний будинок був придбаний за спільні кошти подружжя чи за рахунок їх спільної праці. Установивши вказані факти, суд, застосовуючи норми статей 57, 60 СК України, дійшов обґрунтованого висновку, що спірний будинок був придбаний позивачем за її особисті кошти, а отже, є підстави для задоволення позову. Розподіл судових витрат Оскільки позивач згодна нести судові витрати самостійно, то суд не проводить розподілу судових витрат між сторонами.

Outcome: approved