Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

І. Зміст та підстави позовних вимог. 1. 28 квітня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернувся з позовом до [PERSON] акціонерного товариства „Чернігівобленерго (далі відповідач) з вимогою про захист прав споживачів, визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії. 2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є споживачем послуг електропостачання та має право на 100% пільгу на оплату електроенергії для опалення житла, оскільки є інвалідом ІІ групи. Про наявні у позивача пільги, відповідач повідомлений, але незважаючи на це, 17 січня 2017 року працівниками відповідача було припинено електропостачання будинку позивача по вулиці Паркова, б. 9 с. Тиниця Бахмацького району Чернігівської області, мотивуючи свої дії тим, що в позивача існує непогашена заборгованість. Позивач вважає, що твердження відповідача є безпідставними, оскільки непогашеної заборгованості не існувало. Відповідач порушив умови укладеного між ними договору, оскільки не поставив позивачу електроенергію та безпідставно, самовільно, всупереч визначеним правилам відключив його від мережі електропостачання, чим заподіяв моральну шкоду, оскільки незаконні дії відповідача викликали у позивача погіршення стану здоровя, хвилювання, душевні страждання, приниження честі та гідності. 3. Виходячи з наведених обставин позивач просив: ● визнати дії відповідача по відключенню позивача, як споживача послуг електропостачання домоволодіння, від електричної мережі незаконними та фактом здійснення агресивної підприємницької діяльності; ● стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди 10\~000 грн. 00 коп. (десять тисяч гривень 00 копійок); ● зобовязати відповідача належним чином, відповідно до Закону України „Про електроенергетику та Порядку складання договорів, дозаповнити існуючий договір б/н від 4 вересня 2016 року або укласти новий у відповідності до вимог діючого законодавства України. ІІ. Позиція сторін. 4. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з мотивів викладених в позовній заяві. 5. Представник відповідача подала письмові заперечення на позов, в яких просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що припинення електропостачання до будинку позивача проводилось з дотриманням вимог Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 591. Відключення помешкання від електромережі сталося з вини споживача і було поновлено на наступний день. ІІІ. Встановлені Судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 6. [PERSON] на підставі договору про користування електричною енергією б/н від 4 вересня 2006 року (а.с.17) є споживачем електричної енергії в будинку за адресою: Чернігівська область Бахмацький район с. Тиниця, вулиця Паркова, б. 9. 7. Копією посвідченням серії ААБ № 024327 (а.с.14) підтверджується, що позивач являється інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. 8. Відомостями обліку показань лічильників та вручення рахунків на оплату електроенергії у побутових споживачів (а.с.59-65) підтверджується фіксація відповідачем інформації показань лічильників споживачів послуг з електропостачання. 9. Нарахування оплати за надані послуги підтверджується відповідними квитанціями (а.с.37-57). 10. Позивач не погоджуючись із розміром нарахованої плати звертався із відповідною заявою до відповідача, що підтверджується листом від 28 грудня 2016 року (а.с.13) та відповіддю на вказаний лист № 01-70 від 18 січня 2017 року (а.с.10-11). 11. [PERSON] акціонерного товариства „Чернігівобленерго № 01-729 від 7 червня 2017 року (а.с.75) підтверджується, що [PERSON] при зняті показників електролічильника не допускає контролера, а в усній формі повідомляє працівників РЕМ про спожиті кВт/г. З жовтня 2016 року по січень 2017 року Акт про не допуск до електроустановок споживача не складався. При врученні попередження 12 грудня 2016 року контролером енергонагляду була проведена звірка показників електролічильника, показники зафіксовані в попереджені про відключення. 12. Позивачу було надіслано попередження від 9 грудня 2016 року про припинення подачі електричної енергії побутовому абоненту (а.с.58). 13. Нарядами № 38 від 12 січня 2017 року та № 72 від 18 січня 2017 року (а.с.36) підтверджується проведення відключення [PERSON] від мережі електропостачання у звязку із наявністю заборгованості і підключення останнього на підставі заяви абонента. Сторони в судовому засіданні визнали, що відключення позивача від мережі електропостачання було здійснено 17 січня 2017 року, а відновлено 18 січня 2017 року, а тому дані обставини не підлягають доказуванню відповідно до вимог частини першої статті 61 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК). ІV. Оцінка Суду. А. Загальні принципи. 14. Правовідносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються\~статтею 714 Цивільного кодексу України (далі ЦК), статтями 24 - 27 Закону України „Про електроенергетику від 16 жовтня 1997 року\~№ 575/97-ВР, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон від 16 жовтня 1997 року\~№ 575/97-ВР), Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від\~26 липня 1999 року № 1357\~(далі - Правила від\~26 липня 1999 року № 1357). 15.Так, згідно з частиною першою статті 714 ЦК за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. 16. Відповідно до статті 26 Закону від 16 жовтня 1997 року\~№ 575/97-ВР, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин\~споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. 17. А за змістом статті 56 Закону України „Про ринок електричної енергії від 13 квітня 2017 року\~№ 2019-VIII умови постачання електричної енергії, права та обовязки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу (частина сьома). Б. Застосування вказаних принципів в даній справі 18. Відповідно до статей 10, 11, 60 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, і кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 19. Так, по справі позивачем заявлено три позовні вимоги, зокрема: ● визнати дії відповідача по відключенню позивача, як споживача послуг електропостачання домоволодіння, від електричної мережі незаконними та фактом здійснення агресивної підприємницької діяльності; ● стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди 10\~000 грн. 00 коп. (десять тисяч гривень 00 копійок); ● зобовязати відповідача належним чином, відповідно до Закону України „Про електроенергетику та Порядку складання договорів, дозаповнити існуючий договір б/н від 04 вересня 2016 року або укласти новий у відповідності до вимог діючого законодавства України. Суд вважає за доцільне розглянути питання щодо обґрунтованості кожної позовної вимоги окремо. 1). Щодо визнання дії відповідача по відключенню позивача, як споживача послуг електропостачання домоволодіння, від електричної мережі незаконними та фактом здійснення агресивної підприємницької діяльності. 20. Відповідно до статті 19 Закону України „Про захист прав споживачів від 12 травня 1991 року № 1023-XII (далі Закон від 12 травня 1991 року № 1023-XII) нечесна підприємницька практика забороняється . Нечесна підприємницька практика включає, зокрема і будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною (пункт 2 частини першої статті 19). Агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться: 1) час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції; 2) вживання образливих або загрозливих висловів; 3) використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача; 4) встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб'єктом господарювання; 5) загроза здійснити незаконні або неправомірні дії. Як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики: 1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати; 2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла; 3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача; 4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання. Перелік форм агресивної підприємницької практики не є вичерпним (частини четверта та пята статті 19). Проте, специфіка правовідносин, що виникли між сторонами свідчить, що між ними виник спір щодо розміру нарахування за оплату послуг по енергопостачанню, взаємовідносини сторін не відображають наявність в них ознак ведення відповідачем агресивної підприємницької діяльності. При цьому, наведені позивачем докази не охоплюються змістом вказаних вище норм Закону, у звязку із чим в задоволенні вказаної позовної вимоги необхідно відмовити. 21. [PERSON] Суд повторює, що в правовідносинах, які виникли між сторонами між позивачем та відповідачем виник спір щодо розміру нарахування оплати за спожиті послуги. З іншої сторони згідно із пунктом 35 Правил від\~26 липня 1999 року № 1357 енергопостачальник має право відключити побутового споживача, в тому числі, у разі порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному\~пунктом 27\~цих Правил, або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості. В свою чергу пунктом 27 Правил від\~26 липня 1999 року № 1357 передбачено, що спірні питання щодо заборгованості вирішуються шляхом переговорів між електропостачальником та побутовим споживачем або в судовому порядку. До вирішення спірного питання між сторонами відключення обєкта побутового споживача не здійснюється. Але виходячи із матеріалів справи відповідач даних умов не дотримався та здійснив відключення позивача в супереч пункту 27 Правил від\~26 липня 1999 року № 1357 без проведення відповідних переговорів і до повного вирішення спірного питання. 22. Вирішуючи питання про захист прав позивача у звязку із даним порушенням Суд враховує, що відповідно до частини другої статті 16 ЦК Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Загальною декларацією прав людини 1948 року, гарантовано, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). За правовою позицією Конституційного Суду України „правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй (пункт 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя від 1 листопада 1996 року № 9). А тому, з врахуванням принципу верховенства права (стаття 8 Конституції України, його складового елементу „принципу законності (статті 19, 68 Конституції України або див. наприклад Доповідь про верховенство права затвердженою Венеціанською комісією на 86-й пленарній сесії 25-26 березня 2011 року (с. 12)), який встановлює обовязок кожного дотримуватись Конституції України та законів України, дії відповідача по відключенню позивача, яке відбулось 17 січня 2017 року необхідно визнати незаконними. 23. При цьому, Судом враховується, що на момент розгляду справи позивач був вже підключений до електропостачання, але оскільки його відключення не відповідало положенням законодавства, саме визнання таких дій незаконними буде адекватним способом захисту прав позивача в даних правовідносинах. Обираючи зазначений спосіб захисту Суд звертає увагу, що визнання порушення, як достатня сатисфакція є поширеним способом захисту прав і при використанні міжнародних механізмів по захисту прав людини, що може бути взято за „стандарт і не суперечить чинному законодавству. Так, наприклад у справі „Білуха проти України „щодо компенсації моральної шкоди Європейський Суд вважав, що визнання порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за цих обставин становитиме достатню справедливу сатисфакцію (пункт 76), аналогічні висновки містяться у справі „Бушемі проти Італії (пункт 77) тощо. 2). Щодо стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди. 24. Суд наголошує, що спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами\~Конституції України\~або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію\~Закону від 12 травня 1991 року № 1023-XII\~чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. 25. Крім того, в даній ситуації правила\~статті 1167 ЦК на спірні відносини не поширюється, оскільки вони регулюють позадоговірні (деліктні) відносини, а правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо постачання відповідачем електричної енергії до будинку позивача - споживача цієї енергії. 26. В свою чергу, згідно зі\~статтею 611 ЦК\~в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Норми права, що регулюють відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії (див. пункт 14 рішення) не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов'язання з постачання електричної енергії. 27. Енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. У разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору в розмірі двократної вартості недовідпущеної споживачу електричної енергії. У разі порушення прав споживачів енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором. А відповідно до положень статей\~4 Закону від 12 травня 1991 року № 1023-XII\~ споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законом. 28. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 9 листопада 2016 року № 641/5430/15-ц, висновки якого мають враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до статті 360-7 ЦПК. 29. У звязку із чим підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди не має. 3). Щодо зобовязати відповідача належним чином дозаповнити існуючий або укласти новий договір у відповідності до вимог діючого законодавства України. 30. Споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з\~Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки (пункт 3 Правил від\~26 липня 1999 року № 1357). Так, по справі Судом встановлено, що між сторонами в порядку передбаченому законодавством, на виконання вимог Правил від\~26 липня 1999 року № 1357 було укладено договір про користування електричною енергією (а.с.17-18), який врегулював взаємні права та обовязки сторін. По справі позивачем вимог про незаконність, недійсність договору або окремих його частин не заявлялось, з цього приводу сторони пояснень та доказів не надавали, сама процедура внесення змін в договір або його переукладення передбачена чинним законодавством, у звязку із чим в даних конкретних правовідносинах відсутні підстави для зобовязання відповідача належним чином дозаповнити існуючий або укласти новий договір у відповідності до вимог діючого законодавства України, а Суд за таких умов позбавлений можливості встановити наявність порушень прав позивача. Крім того, дані обставини не створюють перешкод для сторін договірних правовідносин, в тому числі і позивача, за взаємною згодою, в порядку передбаченому законодавством доповнити або змінити, переукласти договір на нових умовах тощо, що відповідає правовим нормам, які регулюють договірні відносини сторін та створюють умови для захисту прав позивача у випадку їх порушення. 31. Виходячи з вищевикладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial