Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

із позовною заявою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 10359.55 гривень, середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 17278.80 гривень і відшкодування моральної (немайнової) шкоди в розмірі 3000.00 гривень у суд звернувся [PERSON] до Державного підприємства «Бар'єр» м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Позивач [PERSON] позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 лютого 2014 року прийнятий на роботу до ДП «Бар'єр» на посаду заступника директора по режиму та фізичному захисту - начальника служби безпеки та адміністративного забезпечення. 19 травня 2014 року звільнений із займаної посади за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. У зв'язку з не виплатою ДП «Бар'єр» належних йому на час звільнення коштів, звернувся 19 травня 2014 року з заявою до відповідача про проведення розрахунку. До цього часу належна йому заробітна плата на час звільнення не виплачена в розмірі 10359.55 гривень за період із 1 квітня 2014 року до 19 травня 2014 року, що складається із невиплаченої заробітної плати на час звільнення в розмірі 8630.53 гривень та заборгованості по відрядженнях у розмірі 1729.02 гривень. Оскільки у день звільнення з займаної посади звернувся до ДП «Бар'єр» із завою про виплату всіх належних сум при звільненні, тому на його користь підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 17278.80 гривень за період із 19 травня 2014 року до 26 серпня 2014 року. Крім того, відповідач зобов'язаний відшкодувати моральну (немайнову) шкоду, яку оцінює в розмірі 3000.00 гривень. Оскільки ДП «Бар'єр» у день його звільнення і до цього часу не проведений повний розрахунок, така обставина заподіяла йому моральні страждання, весь час переживав із приводу існування своєї сім'ї, він і його сім'я були позбавлені нормального життєвого спілкування з близькими людьми. Відповідач зобов'язаний нарахувати та виплатити йому за період з 19 травня 2014 року до 26 серпня 2014 року суму індексації за не виплачену заробітну плату. Також вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення у частині присудження виплати всієї суми заборгованості по заробітній платі в розмірі 10359.55 гривень і середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 17278.80 гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги. Представник відповідача Плєшаков А.О. подав письмове заперечення проти позову та частково визнав позовні вимоги. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] працював у ДП «Бар'єр» на посаді заступника директора по режиму та фізичному захисту - начальника служби безпеки та адміністративного забезпечення з 10 лютого 2014 року. Згідно наказу № 38/ОС від 19 травня 2014 року [PERSON] звільнений 19 травня 2014 року із роботи за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Станом на 24 серпня 2014 року заборгованість ДП «Бар'єр» із заробітної плати перед [PERSON] становить 8630.53 гривень. До виплат [PERSON] також належать компенсаційні витрати, пов'язані з відрядженнями, у розмірі 1729.02 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку. У ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначена структура заробітної плати. Відповідно до ч.ч. 1 і 2 цієї статті основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахидливість і за особливі умови праці. Вона вклаючає: доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], вивчивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов [PERSON] до Державного підприємства «Бар'єр» м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягає частковому задоволенню. Факт роботи позивача [PERSON] у ДП «Бар'єр», яким допущене порушення трудових прав працівника, що полягає у невиплаті заробітної плати за виконану роботу, підтвердився. Тому, із ДП «Бар'єр» на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути грошові кошти в розмірі 8630.53 гривень заборгованості із заробітної плати, а також 1729.02 гривень компенсаційних витрат, пов'язаних із відрядженнями, що входять до структури заробітної плати. 20 травня 2014 року [PERSON] звернувся до ДП «Бар'єр» із письмовою заявою про проведення із ним розрахунку та про виплату грошових коштів, належних йому на день звільнення. Середньоденна заробітна плата [PERSON] у ДП «Бар'єр» складала 254.10 гривень. ДП «Бар'єр» при звільненні [PERSON] не проведена виплата у день звільнення всіх сум, що належать позивачеві. Тому, із ДП «Бар'єр» на користь [PERSON] необхідно стягнути грошові кошти в розмірі 17278.80 гривень (254.10 гривень х 68 робочих днів затримки розрахунку) за період із 20 травня 2014 року до 26 серпня 2014 року середнього заробітку за час затримки розрахунку з виплати заробітної плати при звільненні. Вказані суми грошових коштів, що підлягають стягненню, визначені без утримання обов'язкових платежів та податків, оскільки справляння і сплата податків та обов'язкових платежів є обов'язком роботодавця. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення із ДП «Бар'єр» на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 8630.53 гривень заборгованості із заробітної плати, а також 1729.02 гривень компенсаційних витрат, пов'язаних із відрядженнями, необхідно допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Із наданих доказів виходить, що про порушення своїх прав щодо неправомірності дій ДП «Бар'єр» у частині відмови виплатити заборгованість із заробітної плати [PERSON] дізнався 20 травня 2014 року, подавши письмову заяву про проведення із ним розрахунку та про виплату грошових коштів, належних йому на день звільнення. Таким чином, перебіг тримісячного строку звернення [PERSON] у суд із заявою про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розпочався із дня, коли позивач дізнався про порушення свого права. Із позовною заявою [PERSON] у суд звернувся 26 серпня 2014 року, тобто із порушенням строків, визначених ст. 233 КЗпП України. Тому, у задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] до ДП «Бар'єр» про стягнення на підставі ст. 237-1 КЗпП України моральної (немайнової) шкоди в розмірі 3000 гривень необхідно відмовити. У п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» зазначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, тобто виплати мають проводитись на постійній основі. Виплата середнього заробітку [PERSON] за рішенням суду передбачає виплати разового характеру. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2001 року прийнята постанова №159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Відповідно до п. 1 цього Порядку його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у т.ч. з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). У п. 2 цього Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Відповідно до п. 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Отже, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані. Враховуючи, що позовна вимога [PERSON] про стягнення з ДП «Бар'єр» компенсації за несвоєчасну виплату середньої заробітної плати пов'язана з виплатою середнього заробітку за час затримки розрахунку, тобто не з раніше нарахованих і вчасно не виплачених доходів, а тому у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання відповідача нарахувати і виплатити суму індексації за невиплачену заробітну плату за період із 19 травня 2014 року до 26 серпня 2014 року необхідно відмовити. Крім того, із ДП «Бар'єр» у доход держави необхідно стягнути грошові кошти в розмірі 243.60 гривень судового збору.

Outcome: partial