Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. 27 липня 2018 року [PERSON](надалі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON](в подальшому відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу. Посилаючись на відсутність взаєморозуміння у відносинах та втрати почуття любові один до одного, та як наслідок припинення сімейних відносин, просить суд розірвати шлюб без надання строку на примирення. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність на підставі наявних в справі доказів. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явилася. За вказаною в позовній заяві адресою судом було направлено: копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів, повістку. Конверти повернулися до суду з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення». Також відповідач викликалася до суду на розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки, суду не повідомила. Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, а також відповідач, який належним чином повідомлений не з'явився в судове засідання та причини неявки суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановити рішення). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, [NUMBER], виданого повторно 21 серпня 2013 року. Від спільного подружнього проживання сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження яких батьком записано [PERSON], а матір'ю записано [PERSON]. На момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети та фактично припинили шлюбні відносини з 2016 року. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено. V. Оцінка Суду. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім'ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, Суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам одного з них, а тому вважає достатні підстави для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З цих підстав,

Outcome: approved