Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру, посилаючись на те, що він перебував з відповідачкою в шлюбі, під час шлюбу ним реалізовано право на приватизацію державного житлового фонду разом з відповідачами, та отримано у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] . Зазначають, що за час шлюбу нею було реалізовано право на приватизацію державного житлового фонду разом з членами сім`ї та отримано у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 43,70 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності від 19.04.2017 року № [NUMBER] , виданим Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради. Рух справи та позиція сторін 21 вересня 2020 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 24.12.2020 року відповідачем скеровано до суду відзив на позовну заяву «Про визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру». 04 січня 2021 року року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці підготовче судове засідання по справі закрито та призначено до судового розгляду на 22.01.2021 року на 11.00 год. Позивач та в його інтересах представник в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце судового розгляду справи, надано суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримано і просять їх задовольнити. Представник відповідача Якобишена Т. та відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи повідомленими про день, час і місце судового розгляду справи; до суду скеровала клопотання, в якому просила суд провести розсуд справи без її участі просила суд при прийнятті рішення взяти до уваги обставини які викладені нею у відзиві на позовну заяву. Від представника третьої особи Служби у справах дітей на адресу суду надійшло клопотання яке просили розглядати справу без участі їхнього представника, просили суд врахувати інтереси дитини та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні в справі докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Досліджені докази та застосовані судом норми права. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності, належить квартира загальною площею 43,70 кв. м, яка знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.05.2017 року, виданого Чернівецькою міською радою. (а.с.8). Від шлюбу у відповідача та позивача народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10) 07.07.2020 року Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.11). Позивач звертався до Служби у справах дітей із заявою про визначення часток в квартирі [ADDRESS] , 04.09.2020 року №1/1247, Служба у справах дітей направила лист [PERSON] , в якій зазначено, що його заява не розглянута у зв`язку із відсутністю заяви-згоди громадянки [PERSON] , як законного представника дитини (а.с.13) За час шлюбу позивачем було реалізовано право на приватизацію державного житлового фонду разом з членами сім`ї - [PERSON] , неповнолітнім [PERSON] та отримано у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 43,70 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності від 19.04.2017 року № [NUMBER] , виданим Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради (а.с.16) Згідно звіту №399 про оцінку нерухомого майна двокімнатної квартири [ADDRESS] виконаного СП «Західно-Українським експертно-консультативним Центром» оціночна вартість нерухомого майна становить 610817 грн. (а.с.47-59). У відповідності дост. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із частиною 1статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4статті 41 Конституції України). Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Враховуючи характер правовідносин, що склалися між сторонами, позивач вважає, що до останніх слід застосовувати положення ст. 357 ЦК України, тобто посилається на те, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ст. 368 ЦК України). Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення . У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 17 закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. Відповідно до п. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у разі укладення правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) права, за якими підлягають державній реєстрації, у тому числі договорів щодо поділу, обміну житлового будинку, квартири за участю малолітніх осіб, а також осіб, над якими встановлено опіку або піклування, нотаріус перевіряє наявність дозволу органу опіки та піклування на укладення таких правочинів. Правочини за малолітніх, а також від імені фізичних осіб, визнаних у судовому порядку недієздатними, вчиняють батьки (усиновлювачі) або опікуни (п. 3.2). У разі якщо другий із батьків заперечує проти укладення правочину щодо майна малолітньої дитини, нотаріус відмовляє заінтересованим особам у вчиненні нотаріальної дії і роз`яснює, що зазначений спір може бути вирішений органом опіки та піклування або судом (п.3.3). Правочини від імені неповнолітніх, а також від імені осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть бути посвідчені лише за умови, якщо вони вчинені за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальника та з дозволу органу опіки та піклування. Суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд враховує, що виключно позивачу належить право обирати спосіб захисту порушеного права і що в результаті визначення розміру частки позивача між останньою і відповідачем припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової власності. Як вбачається з практики ВССУ (а саме ухвали ВССУ від 12.12.2012 року № 6-44981ск12) ідеальна частка - це частка у праві на річ. Оскільки згідно із свідоцтвом про право власності на житло частки кожного із співвласників є рівними, кожен учасник спільної сумісної власності має право вимагати виділення ідеальних часток. У цьому випадку це по 1/3 частині квартири, оскільки учасників спільної сумісної власності троє. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Суд вважає необхідним припинити право спільної сумісної власності між сторонами та визнати за кожним із співвласників право часткової сумісної власності на квартиру по 1/3 частини кожному. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Висновки. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved