Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В вересні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 03 березня 2005 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір №K3BWSK00000054. За яким ПАТ КБ Приватбанк» зобов`язався надати кредит у розмірі 5000 гривень, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит до 02 березня 2007 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 3,34% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. 12 липня 2016 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинила виконавчий напис, яким звернула стягнення грошові кошти у сумі 121283 гривень 42 копійки, в рахунок погашення боргу за кредитним договором у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 4255 гривень 04 копійки, залишок заборгованості за відсотками - 28720 гривень 58 копійок, пеня - 86607 гривень 80 копійок. Позивач вказала на те, що вона не отримувала письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання. Крім цього, у нотаріуса не було підстав вважати наявну у неї заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» безспірною. З цих підстав [PERSON] просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 липня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за №5797. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.23-24). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.85). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2021 року було витребувано у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. належним чином завірені копії всіх документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис №5797 від 12 липня 2016 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором (а.с.87-88). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, у Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) були витребувані належним чином завірені матеріали виконавчого провадження №52106442 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 12 липня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за №5797 (а.с.111-112). ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судовому засіданні [PERSON] підтримала пред`явлений позов та наполягала на його задоволенні. Представник АТ КБ «Приватбанк» направив до суду відзив на позовну заяву, яким просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву вказав на те, що АТ КБ «Приватбанк» надав всі необхідні документи, відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме: кредитний договір №K3BWSK00000054 від 03 березня 2005 року, розрахунок заборгованості, копію письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику, оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надсилання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Тому представник відповідача вказав на відсутність підстав вважати незаконними дії нотаріуса, та відсутність підстав стверджувати про ненадання документів, що підтверджують безспірність вимог АТ КБ «Приватбанк». Крім цього, представник відповідача вказав на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки про вчинення виконавчого напису повивачу було відомо ще 29 вересня 2016 року. В той час як до суду позивач звернулась лише 17 вересня 2020 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Тому АТ КБ «Приватбанк» просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності (а.с.34а-38). Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. у судове засідання не з`явилась та про своє ставлення пред`явленого позову не повідомила. Про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник третьої особи Пронькіна А.С. надала письмові пояснення щодо пред`явленого позову, вказавши на безпідставність залучення Мін`юсту до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, а також неможливості приватного нотаріуса бути відповідачем у даній справі (а.с.53-59). IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 03 березня 2005 року [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали кредитний договір №K3BWSK00000054. За умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 5000 гривень. В свою чергу, [PERSON] зобов`язалась до 02 березня 2007 року повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним в розмірі 3,34% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту (а.с.9-11). 12 липня 2016 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинила виконавчий напис, яким звернула стягнення на грошові кошти в сумі 121283 гривні 42 копійки, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №K3BWSK00000054 від 03 березня 2005 року перед АТ КБ «Приватбанк» у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 4255 гривень 04 копійки, залишок заборгованості за відсотками - 28720 гривень 58 копійок, пеня - 86607 гривень 80 копійок, що всього становить 119583 гривні 42 копійки (а.с.8). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються положеннями Закону України «Про нотаріат» та гл.19 «Позовна давність» ЦК України. V. Норми права та судова практика, якими суд керується при вирішенні спору. а. норми матеріального права. У відповідності до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.1 ст.88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. У відповідності ч.1 ст.256, ч.1 ст.257 та ч.1 ст.261 ЦК України особа може звернутись до суду за захистом свого цивільного права або інтересу протягом трьох років від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. Згідно з ч.4, ч.5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 постанови №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. б. норми процесуального права. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. З досліджених у судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження №52106442 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 12 липня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за №5797, вбачається, що про існування спірного виконавчого напису позивач була обізнана ще 30 листопада 2016 року. Вказана обставина підтверджується копією розписки [PERSON] про отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 05 вересня 2016 року (а.с.204). Тобто, саме з 30 листопада 2016 року розпочався перебіг трирічного строку позовної давності та закінчився 01 грудня 2019 року. В то же час до суду [PERSON] звернулась лише 22 вересня 2020 року, згідно штампу Бориспільського міськрайонного суду Київської області про реєстрацію позовної заяви за вх. №23263 (а.с.1). За таких обставин [PERSON] пропущений строк позовної давності. Обставини, які об`єктивно перешкодили позивачу своєчасно звернутись до суду, не встановлені. Тому підстави для поновлення пропущеного строку позовної давності відсутні. З огляду на це суд вважає, що у задоволенні пред`явленого позову належить відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції №1-470К від 22 жовтня 2020 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування понесених нею судових витрат, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed