overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Між Публічним Акціонерним Товариством «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 227/8189CLВPS від 11 лютого 2014 року на суму 11800 гривень. 21.07.2015 року між ПАТ «ПтБ» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторинг № 20150721 Г про відступлення права вимоги. Після відступлення права вимоги за кредитним договором, відповідач не виконав свій обов'язок перед позивачем. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК ЄАПБ» за кредитним договором № 227/8189CLВPS від 11 лютого 2014 року в сумі 17357.80 гривень з яких: - 10636.19 грн. заборгованість за основною сумою боргу; -2387.22 грн. - заборгованість по процентам та комісією; - 4334.39 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості. Так, за умовами кредитного договору № 227/8189CLВPS від 11 лютого 2014 року сума кредиту становить 17357.80 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в його відсутність та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як дана заборгованість за кредитним договором підтверджується копією заяви анкети [PERSON] ( а.с. 5 ), копією кредитного договору № 227/8189CLВPS від 11 лютого 2014 року ( а.с. 6 8 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 9 - 10 ), копією виписки по особовим рахункам ( а.с. 11 14 ), копією повідомлення про відступлення прав вимоги ( а.с. 15 - 17 ), копією договору про відступлення права вимоги № 20150721 Г ( а.с. 18 20 ). Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Між сторонами договір про користування електричною енергією не укладався. Згідно ч. 4 п. 48 Правил користування електричною енергією для населення затверджених Постановою КМ України № 1357 від 26.07.99 р. споживач електроенергії несе відповідальність відповідно до законодавства за розкрадання електричної енергії без приладів обліку. Енергопостачальник, відповідно до ч. 4 п. 37 Правил, має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією. Згідно п.3 Правил, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і Енергопостачальником, що розробляється Енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Відповідно до п.53 Правил, у випадку виявлення представником Енергопостачальника порушень споживачем Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, що підписується представниками Енергопостачальника і Споживачем. Один примірник акта вручається Споживачу, другий залишається у Енергопостачальника. Споживач має право внести в акт свої зауваження. На підставі акта Енергопостачальник має право відключити Споживача від електропостачання (у випадках, передбачених п. 35 Правил). Розрахунок обсягу та вартості не облікованої електричної енергії здійснюється на підставі Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією затвердженої Національною комісією регулювання електроенергетики України № 562 від 04 травня 2006 року. 14.01.2014 р. при перевірці електроустановок відповідача представниками позивача, було виявлено порушення відповідачем Правил, а саме: самовільне підключення електроустановок до електричних мереж, які є власністю Енергопостачальника без порушенням схеми обліку, після відключення за заборгованість за спожиту електричну енергію, про що був складений Акт про порушення побутовим споживачем Правил № 00134817. На підставі Акта,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Міловська селищна рада (далі - Заявник) звернулася до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [PERSON], який помер 18.12.2011 року, залишилася спадщина у вигляді квартири №7 розташованої у будинку № 120 по вулиці Луначарського смт. Мілове Міловського району Луганської області, яка ніким не була прийнята. Оскільки спадкоємців у [PERSON] немає, а на квартирному обліку Міловської селищної ради перебувають діти-сироти, які потребують поліпшення житлових умов, Заявник просить визнати спадщину відумерлою та передати вищевказану квартиру у власність територіальній громаді Міловської селищної ради. У судовому засіданні представник Заявника [PERSON] заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на вищевикладене, та просив звільнити Міловську селищну раду від сплати судового збору через скрутне матеріальне становище. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення Заявника суд приходить до висновку про можливість задоволення заявлених вимог з наступних підстав: [PERSON] помер 18 грудня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕД № 305924 від 27 грудня 2011 року (а.с. 3), і після його смерті, відповідно до ст. 1220 ЦК України, відкрилася спадщина. Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно видно, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 5). Після смерті [PERSON] спадщина ніким не була прийнята, що підтверджується довідкою державного нотаріуса Марківського нотаріального округу. (а.с. 7). Про те, що вищевказана квартира після смерті [PERSON] залишилася безхазяйною, було повідомлено оголошенням в газеті «Слово хлібороба» (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за законом і за заповітом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заявником додержані вимоги ч.2 ст. 1277 ЦК України, тобто заяву про визнання спадщини відумерлою подано після спливу 1 року з часу відкриття спадщини. Виходячи з сукупності допустимих доказів, наданих по справі сторонами, суд приходить до висновку, що Заявник довів заявлені вимоги. Окрім того, суд вважає можливим звільнення Заявника від сплати судового збору на підставі ч.3 ст. 82 ЦПК України, оскільки останній документально довів скрутність свого матеріального стану (а.с.16-18). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Мілуватська сільська рада Сватівського району Луганської областізвернулася до суду з заявою, в якій прохає суд встановити факт належності [PERSON], померлій [INFO] в с. Мілуватка Сватівського району Луганської області державного акту серії ЛГ №048381 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 4424038500:01:003:0002 на території Мілуватської сільської ради Сватівського району Луганської областіплощею 4, 9600 га. Заяву обґрунтувала тим що, [INFO] померла мешканка с. Мілуватка Сватівського району Луганської області [PERSON]. Після її смерті відкрився спадок у вигляді земельної ділянки. Спадкоємців у спадкодавця [PERSON] не має. Під час підготовки заяви про визнання спадщини відумерлою, було встановлено що в державному акті виданого на ім'я [PERSON] допущена помилка, замість її прізвища за паспортом та свідоцтва про шлюб «[PERSON]» в акті зазначено «[PERSON]». В зв'язку з цим заявник змушена звернутися з даною заявою. Представник Мілуватської сільської ради Сватівського району Луганської області Медвідьов С.І. в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву в якій просить розглядати заяву без його участі, на задоволені заяви наполягає. Представник заінтересованої особи - відділ Держземагенства у Сватівському районі в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву в якій просить розглядати заяву без його участі, заяву підтримує. Представник заінтересованої особи - реєстраційна служба Сватівського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву в якій просить розглядати заяву без її участі, справу просить вирішити відповідно до чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт належності [PERSON], померлій [INFO] в с. Мілуватка Сватівського району Луганської області державного акту серії ЛГ №048381 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 4424038500:01:003:0002 на території Мілуватської сільської ради Сватівського району Луганської областіплощею 4, 9600 га., знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Таке визнання заяви не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Міністерства юстиції України звернулось до суду з позовом до [PERSON] про забезпечення повернення неповнолітньої дитини [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] до Фінляндської Республіки. \~ \~ \~ \~Враховуючи складність справи, суд вважає, що по справі слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти на строк 10 днів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Міністерство внутрішніх справ України при зверненні до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення шкоди завданої державі сплатило кошти на оплату судового збору в розмірі 3 654,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22.01.2016 року позовну заяву було залишено без розгляду з підстав не усунення в повному обсязі недоліків позовної заяви викладених в ухвалі Оболонського районного суду м. Києва від 30.10.2015 року. При цьому, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09.02.2016 року позивачу повернуто суму сплаченого судового збору у розмірі 3 654 грн. 00 коп. (платіжне доручення № 2658 від 07.08.2014 року на р/р 31215206700006, отримувач Управління державної казначейської служби України у Оболонському районі м. Києва, код отримувача 38002491) . У березні 2017 року МВС України в м. Києві повторно звернулося до суду з заявою про повернення коштів за оплату судового збору в розмірі 3 654,00 грн. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням). Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09.02.2016 року питання повернення сплаченого судового збору вирішено, позивачу повернуто судовий збір в повному обсязі у розмірі 3 654 грн. 00 коп. за платіжним дорученням № 2658 від 07.08.2014 року на р/р 31215206700006, отримувач Управління державної казначейської служби України у Оболонському районі м. Києва, код отримувача 38002491. Таким чином суд приходить до висновку, що заява Міністерства внутрішніх справ України від 06.03.2017 року є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Міранда [PERSON] звернувся до суду із позовом до Міранда [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що шлюб вони зареєстрували 25.06.2014 року. Шлюбні відносини розпалися рік тому у зв'язку з тим, що вони виявилися різними за характером людьми, з різними поглядами на питання сімї та шлюбу. Відсутність порозуміння між подружжям призвело до того, що подальше спільне проживання та відновлення стосунків є неможливим. Спору про поділ майна подружжя не мають. Позивач надав заяву, у якій просив суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка надала заяву, у якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала та зазначила, що після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Міранда [PERSON]». Відповідно до поданих заяв суд розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами та підставі ст.197 ч.2 ЦПК України. Згідно ст.174 ч.5 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову суд при наявності для цього законних підстав постановляє рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Міська психіатрична лікарня м. Краматорська звернулася до суду із заявою про госпіталізацію в психіатричний заклад в примусовому порядку громадянина [PERSON] без його згоди, посилаючись на те, що гр. [PERSON] був госпіталізований 09.08.2016 року в КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» за направленням лікаря психіатра м. Дзержинська [PERSON], у звязку з тим, що він страждає органічним маячним (шизофреноподібним) розладом, який обумовлює небезпеку для себе та оточуючих. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів, [PERSON] потребує примусової госпіталізації у звязку тим, що внаслідок психічного розладу хворий представляє небезпеку для оточуючих. Згода [PERSON] на добровільну госпіталізацію в диспансер відсутня. Просять суд винести рішення про госпіталізацію в психіатричний заклад в примусовому порядку гр. [PERSON], [INFO], без його згоди. Вислухавши думку лікаря Краматорської психіатричної лікарні [PERSON], законного представника хворого [PERSON], прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] страждає органічним маячним (шизофреноподібним) розладом, який представляє небезпеку для оточуючих. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів № 85/1 від 10.08.2016 р., [PERSON] має потребу в госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, у звязку з тим, що страждає психічним розладом який представляє небезпеку для оточуючих. Згода [PERSON]. на добровільну госпіталізацію в диспансер відсутня. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] потрібно госпіталізувати до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Міська психіатрична лікарня м. Краматорська звернулася до суду із заявою про госпіталізацію в психіатричний заклад в примусовому порядку громадянина [PERSON] без його згоди, посилаючись на те, що гр. [PERSON] був госпіталізований 15.09.2016 року. Хворий був доставлений бригадою швидкої допомоги в КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» по направленню психіатра м. Дружківка Маковей Н.Д., у зв'язку з тим, що внаслідок психічного розладу не може самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів, [PERSON] потребує примусової госпіталізації у зв'язку тим, що внаслідок психічного розладу не може самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Просять суд винести рішення про госпіталізацію в психіатричний заклад в примусовому порядку гр. [PERSON], [INFO], без його згоди. Вислухавши думку лікаря Краматорської психіатричної лікарні Волощенко С.О., Подорожко Т.В., законного представника хворого - [PERSON], прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] встановлено діагноз: шизофренія параноїдна, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів № 99/1 від 15.09.2016 р., [PERSON] має потребу в госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, у зв'язку з тим, що внаслідок психічного розладу не може самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Згода [PERSON] на добровільну госпіталізацію в диспансер відсутня. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] потрібно госпіталізувати до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Міська психіатрична лікарня м. Краматорська звернулася до суду із заявою про госпіталізацію в психіатричний заклад в примусовому порядку громадянки [PERSON] без її згоди, посилаючись на те, що гр. [PERSON] була госпіталізована 19.12.2016 року. Хвора була доставлена на прийом до дільничного лікаря психіатра опікуном, [PERSON]ЮФ. в КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорськ». Лікар зробив висновок про необхідність госпіталізації у психіатричний стаціонар хворої для лікування у звязку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу. За рішенням Краматорського міського суду від 12.11.2007 року, [PERSON] визнана недієздатною, опікуном призначена мати хворої [PERSON]. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів, [PERSON] потребує примусової госпіталізації у звязку з тим, що внаслідок психічного розладу хвора представляє небезпеку для оточуючих та не може самостійно задовольнити свої основні життєві потреби, на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Просять суд винести рішення про госпіталізацію в психіатричний заклад в примусовому порядку гр. [PERSON], [INFO], без її згоди. Вислухавши думку лікарів Краматорської психіатричної лікарні [PERSON], [PERSON], законного представника хворої [PERSON], прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] встановлено діагноз: шизофренія параноїдна, непереривний тип течії, параноїчний синдром. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів № 144/1 від 19.12.2016 р., [PERSON] має потребу в госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, у звязку з тим, що внаслідок психічного розладу хвора представляє небезпеку для оточуючих та не може самостійно задовольнити свої основні життєві потреби, на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згода [PERSON] на добровільну госпіталізацію в диспансер відсутня. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] потрібно госпіталізувати до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Міська психіатрична лікарня м. Краматорська звернулася до суду із заявою про госпіталізацію в психіатричний заклад в примусовому порядку громадянки [PERSON] без її згоди, посилаючись на те, що гр. [PERSON] була госпіталізована 26.10.2016 року. Хвора була доставлена в приймальне відділення КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорськ» психіатричною бригадою швидкої допомоги фельдшером. Лікар зробив висновок про необхідність госпіталізації у психіатричний стаціонар хворої для лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів, комісія прийшла до висновку, що обстеження та лікування громадянки [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару. Просять суд винести рішення про госпіталізацію в психіатричний заклад в примусовому порядку гр. [PERSON], [INFO], без її згоди. Вислухавши думку лікарів Краматорської психіатричної лікарні Закарлюки І.Г., [PERSON], законного представника хворої - [PERSON], прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] встановлено діагноз: шизофренія параноїдна, непереривний тип течії, змішаний тип дефекту. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів № 119/1 від 27.10.2016 р., [PERSON] має потребу в госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, у зв'язку з тим, що внаслідок психічного розладу хвора представляє небезпеку для себе та оточуючих. Згода [PERSON] на добровільну госпіталізацію в диспансер відсутня. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] потрібно госпіталізувати до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Outcome: approved