Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» в особі філії концерну „ МТМ Вознесенівського району звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що позивачем відповідачу у період з 01.02.2013 року по 31.12.2015 року надавались послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води у квартиру №65 в будинку № 2 б по вул. Нижньодніпровська у м. Запоріжжя. Відповідач у вказаний період не здійснювала оплати за надані послуги у звязку з чим станом на 01.08.2015 року утворилася заборгованість у сумі 3673,07 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку суму заборгованості за надані послуги у розмірі 3673гривень 07 копійок, а також сплачений судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач та її представник позов не визнали. Вважають позовні вимоги необґрунтованими, не доведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Просять в задоволенні позову відмовити. Письмові заперечення залучені до матеріалів справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в звязку з наступним. Згідно п. 1.3 Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн „МТМ в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну „МТМ. Згідно зі статутом концерну „МТМ, основною метою діяльності концерну є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн „МТМ є власником виробленої теплової енергії. Згідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (надалі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до Правил, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно відповіді адресно- довідкого бюро УДМС України в Запорізькій області від 27.01.2017 р. [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO]. Відповідач в судовому засіданні пояснювала, що у вищезазначеній квартирі вона була зареєстрована 08.04.2010 року за згодою власника квартири [PERSON], яка до дня своєї смерті (24.09.2012 року) мешкала у цій квартирі та користувалась житлово-комунальними послугами. Вона в квартирі ніколи не мешкала. За життя 18.12.2009 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все майно вона заповідала їй [PERSON]. Проте, заповіт було згодом було визнано недійсним за рішенням суду. Вищевказане підтверджується рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04.03.2014 року, відповідно до якого визнано недійсним заповіт складений власником квартири № 65, що знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 2б [PERSON] Згідно якого остання заповіла зазначену квартиру відповідачу [PERSON] Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до практики Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст.19 Закону України „Про житлово-комунальні послуги). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обовязки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст.156 ЖК України). Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Оскільки позивачем не заявлялось клопотання про заміну неналежного відповідача, а під час судового розгляду встановити належного відповідача не вбачалося можливим, в задоволенні позову слід відмовити, що не позбавляє позивача можливості звернутися з позовом до належного відповідача.

Outcome: dismissed