Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

КП «Луцька міська клінічна лікарня»звернулась в суд з позовом [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину. Свій позов мотивує тим, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, внаслідок якого постраждав [PERSON] . Вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача, [PERSON] отримав тілесні ушкодження та перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 21.09.2019 р. по 12.10.2019 р. Зазначає, що лікувальному закладу внаслідок протиправних діянь відповідача було завдано матеріальну шкоду, в зв`язку з понесеними ним затратами на лікування потерпілого за рахунок Луцької міської клінічної лікарні в розмірі 9 303,00 гривень. 22.06.2020 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було винесено вирок у справі №161/20637/19, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125, ст. 128 КК України. На підставі чого просить стягнути з відповідача на користь Луцької міської клінічної лікарні матеріальну шкоду за лікування [PERSON] в розмірі 9 303,00 грн. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.05.2021 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. В установлений в ухвалі суду строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 (далі - Порядок). Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко - днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно з п. 3 вищезазначеного Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних осіб. Судом встановлено, що обвинувачений [PERSON] 30 вересня 2019 року, близько 21 год. 00 хв., перебуваючи у супермаркеті «Салют», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, просп. Президента Грушевського, 20, діючи з прямим умислом,

Outcome: approved