Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» (далі по тексту - позивач) з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути 9 відповідача 3% річних на суму заборгованості у розмірі 234,99 гривень та інфляційну складову боргу у розмірі 838,80 гривень, а також судовий збір в розмірі 1 921, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що КП «Київтеплоенерго», яке є правонаступником ПАТ «Київенерго», здійснює надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води до помешкання, де проживає відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 26 липня 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просило стягнути основну суму заборгованості, 3 % річних та інфляційну складову боргу. У жовтні 2019 року та квітня 2019 року відповідачем було сплачено заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 33 334,20 гривень та за послуги з постачання гарячої води в розмірі 306,74 гривень. Однак, така сплата відбулася вже після подач позовної заяви. Тому враховуючи те, що порушення відповідачем строків оплати призвело до звернення з позовом до суду, а оплата основного боргу була здійснена після направлення позовної заяви до суду, період прострочення виконання зобов`язання не змінився, у зв`язку з чим три відсотки річних та інфляційна складова боргу залишаються без змін та підлягають стягненню. Представник позивача в судовому засіданні заяву про зменшення позовних вимог підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Відповідач в судовому засіданні щодо заявленої суми 3% річних та інфляційної складової борги заперечувала, а саме просила визнати основну суму заборгованості в розмірі 16 338,57 гривень для нарахування інфляційних втрат та 3% річних. Ухвалою Дніпровського районного суду від 15 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 30 жовтня 2019 року первісним відповідачем [PERSON] було подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року клопотання [PERSON] було задоволено та справу призначено в порядку загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. 20 січня 2020 року в підготовчому засіданні клопотання представника позивача про заміну неналежного відповідача було задоволено. Замінено відповідача [PERSON] на належного [PERSON] 19 червня 2020 року представником позивача було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 липня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, відповідач [PERSON] з 06 березня 2018 є власником квартири [ADDRESS] та отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за цією ж адресою. КП «Київтеплоенерго», яке є правонаступником ПАТ «Київенерго», визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України № 1198-VІІ від 10.04.2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01.07.2014 року. Відповідно до п.11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Згідно з п.21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Відповідно до п.18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з п.30 Правил, споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, у відповідності до положень п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом, згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.07.2019 року складала 33 640,94 грн., з яких 33 334,20 грн. за надані послуги з центрального опалення та 306,74 грн. за надані послуги з постачання гарячої води. З вказаної суми заборгованості було розраховано 3 відсотки річних та інфляційні втрати за період з травня 2018 року по червень 2019 року. Із заяви про зменшення позовних вимог представником позивача зазначено, що відповідачем у жовтні 2019 року та квітня 2020 року було здійснено оплату коштів за надані послуги з централізованого опалення в сумі 33 334,20 грн. та за послуги з постачання гарячої води в сумі 306,74 грн., що підтверджується довідкою виданою КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», що за особовим рахунком № [NUMBER] заборгованість за житлово-комунальні послуги становить 0,00 гривень, включаючи послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідач заперечуючи проти стягнення з неї 3 % річних та інфляційної складової боргу в тій сумі, які заявив представник позивача посилалася на те, що сума боргу була значно менша, а саме 16 338,57 гривень у зв`язку з чим, 3 % річних та інфляційна складова мають обраховуватися із фактичної суми заборгованості. Однак, ні відповідачем не було надано, ні матеріали справи не містять доказів того, що реальна сума заборгованості була менша ніж зазначена в позовній заяві або за наслідками здійснення певних перерахунків зі сторони позивача була перерахована та зменшена та в подальшому, можливо було б обрахувати 3 % річних та інфляційної складової заборгованості за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання виходячи з тієї суми, про яку зазначає відповідач, а саме 16 338, 57 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що зобов`язання не виконувалось відповідачем належним чином, оплата заборгованості була здійснена після подання даної позовної заяви до суду та доказів того, що заборгованість була менша, а ніж та що вказана в позовній заяві, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційної складової заборгованості за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання в сумі 838,80 грн. інфляційних втрат та 234,99 грн. трьох процентів річних, розрахованих з заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 33 640,94 гривень. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних та інфляційної складової заборгованості за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання в сумі 838,80 грн. інфляційних втрат та 234,99 грн. трьох процентів річних. Крім того, відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1921, 51 грн.

Outcome: approved