Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

КП «Жилсервіс-5» ДМР звернулось з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи Ленінський РВ ДМУ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, Орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач, згідно уточнень, посилається на те, що на виконання рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 14.11.12 № 53/28 на баланс комунального підприємства «Жилсервіс-5» був переданий гуртожиток, що розташований по [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] згідно довідки паспортного столу КП «Жилсервіс-5» ДМР зареєстровані в кімн. [NUMBER] з 26.10.2007 року до 10.11.2011 року згідно ордеру КПП «ДКЗ» від 26.10.2007 року. У кімнатах [NUMBER], [NUMBER] зареєстровані з 10.11.2011 року згідно ордеру КПП «ДКЗ» № 73 від 28.10.2011 року. Відповідно довідки бухгалтерії КП «Жилсервіс-5» ДМР на Відповідача [PERSON] 01.10.2012 р. відкрито особовий рахунок [NUMBER], який дійсний по теперішній час. 01.08.2013 року комісією КП «Жилсервіс-5» ДМР у кімн. [NUMBER] зазначеного гуртожитку був встановлений факт проживання сторонніх осіб, [PERSON], [PERSON] та їх дитини, [PERSON], [INFO], які пояснили, що вони знімають кімнату [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS] у [PERSON] та сплачують їй особисто за оренду кімнати 1000 (одну тисячу) гривень щомісяця. По факту проживання сторонніх осіб було складено відповідний акт за підписами членів Комісії КП «Жилсервіс-5» ДМР. Кімната була передана на відповідальне зберігання відповідно до договору. Як було пояснено квартирантами, фактично сплату за спожиті житлово-комунальні послуги здійснюють вони. Всі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення виконуються виключно квартирантом. Майно та особисті речі, що належали б Відповідачам, за їх місцем реєстрації відсутні, що підтверджується актами Комісії КП «Жилсервіс-5» ДМР. В зв'язку з вищенаведеним Позивач просить суд визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням кімнати [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS] Відповідачкою [PERSON] на адресу суду 03 березня 2014 року було подано заперечення на позовну заяву КП «Жилсервіс-5» ДМР про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в яких остання з вищезазначеним позовом не погодилась в повному обсязі, оскільки викладені обставини в позовній заяві не відповідають дійсним обставинам справи, тому що Відповідачі ніколи не залишали місце свого проживання, а саме кімнату [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS], що також можуть підтвердити сусіди по гуртожитку. Також в своїх запереченнях Відповідачка [PERSON] зазначила, що в неї відсутні будь-які заборгованості за надані комунальні послуги та квартирну плату. Представники позивача КП «Жилсервіс-5» ДМР в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, в обґрунтування позовних вимог посилалися на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні позивачу відмовити, посилаючись на обставини викладенні у запереченнях на позовну заяву, додатково пояснивши, що у 2011 році вона отримала спірну кімнату, а саме кімнату [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS] для проживання разом з донькою [PERSON] Під час проживання нею у кімнаті було зроблено ремонт. З серпня 2013 року по теперішній час вона разом зі своїми дітьми вільно користувалася спірною кімнатою та дозволила [PERSON] мешкати у зазначеній кімнаті у якості гостей, а не квартирантів, ніяких сплат за комунальні послуги вони не здійснювали, мали від неї ключі та вільно нею користувалися. Речі [PERSON] та її сім'ї увесь час перебували у спірній кімнаті. Потім через деякий час [PERSON] дізналася, що [PERSON] було підписано акт та договір відповідального зберігання, після чого відмовилася надавати далі зазначену кімнату та з 30.01.2014 року кімната була звільнена та на теперішній час в ній мешкає сім'я [PERSON] Представник третьої особи Ленінського РВ ДМУ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради Лошкарьова В.Ю. у судовому засіданні позов не підтримала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на його необґрунтованість та на наявність інтересів неповнолітніх дітей, які зареєстровані у спірному помешканні. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона разом зі своїм чоловіком [PERSON] мешкали у кімнаті [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS] з червня-липня 2011 року. У серпні 2012 року в них народилася дитина. У зазначеній кімнаті мешкали до 28.07.2013 року на основі договору, який було складено [PERSON] та сплачували за кімнату суму в розмірі 1000 грн. та комунальні послуги. Потім щомісячно сплачували вказану суму та 01.08.2013 року комісією КП «Жилсервіс-5» ДМР було здійснено перевірку, під час якої, члени комісії пояснили [PERSON], що вони не мають право проживати у зазначеній кімнаті та повинні з неї виїхати. Протягом часу проживання [PERSON] у кімнаті [NUMBER] гуртожитку, ані [PERSON] ані її дитина у ній не мешкали, проте плату за комунальні послуги здійснювала [PERSON] Особистих речей [PERSON] та її сім'ї протягом проживання у зазначеній кімнаті [PERSON] не зберігалися, кімнатою вони не користувалися, натомість [PERSON] мала від неї ключі та вільний доступ до неї. [PERSON] у грудні 2013 року змінила вхідний замок у кімнату [NUMBER], оскільки [PERSON] погрожувала їй виселенням. Також [PERSON] зазначила, що 28.01.2014 року вони всією сім'єю виїхали із зазначеної кімнати, ключі від якої залишили працівнику КП «Жилсервіс-5» [PERSON], а також підписали акт повернення кімнати. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він в КП «Жилсервіс-5» працював на посаді юрисконсульта з вересня 2012 року по кінець березня 2014 року. Відповідно до наказу КП «Жилсервіс-5» ДМР від 31 липня 2014 року за № 41 за підписом директора КП «Жилсервіс-5» ДМР було створено комісію з перевірки паспортного режиму у складі [PERSON] та [PERSON] з метою здійснення в гуртожитках, в тому числі і по [ADDRESS] перевірки використання мешканцями житлових та нежитлових приміщень за призначенням, а також перевірки дотримання мешканцями законодавчої заборони обміну наданої житлової площі або здавання її в піднайом. В ході проведення перевірки було встановлено, що в кімнаті під [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS] перебувають сторонні особи, які пояснили, що вони наймають зазначену кімнату у родини [PERSON] та мешкають в ній давно, про що ними також були надані відповідні пояснення КП «Жилсервіс-5» ДМР за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, 114., та додатково пояснивши, що КП «Жилсервіс-5» ДМР передало їм зазначену кімнату відповідно до договору відповідального зберігання, який був підписаний у присутності [PERSON] Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та мешкають за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS] кімн. [NUMBER], [NUMBER]. Особистий рахунок [NUMBER] відкритий на ім'я [PERSON] (а.с.5). Встановлено, що між КП «Жилсервіс-5» в особі директора [PERSON] та [PERSON] 01 серпня 2013 року було укладено договір відповідального зберігання (з правом користування), відповідно до якого [PERSON] прийняла на відповідальне зберігання кімнату [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS], що належить до власності територіальної громади міста Дніпропетровська і закріплена за Депонентом на праві оперативного управління (а.с.6). Встановлено, що 01 серпня 2013 року комісією КП «Жилсервіс-5» ДМР у складі: юрисконсульта [PERSON] та юрисконсульта [PERSON] було складено Акт про порушення Правил проживання в гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська по [ADDRESS], а саме проживання сторонніх осіб [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в якості квартирантів у кімнаті [NUMBER] гуртожитку (а.с.7) Встановлено, що на підставі усного звернення гр. [PERSON] та гр. [PERSON] до сусідів по гуртожитку по [ADDRESS] останніми 02 березня 2014 року було складено акт на предмет обстеження умов проживання та зареєстрованих осіб в кімнаті [NUMBER] та [NUMBER] та було встановлено, що гр. [PERSON] з моменту заселення мешкає зі своєю донькою [PERSON], після одруження з гр. [PERSON] мешкають разом у зазначених кімнатах, будь-які квартиранти у кімнаті [NUMBER] відсутні (а.с.48). Встановлено, що 14 лютого 2014 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ДМУЮ було зареєстровано шлюб між гр. [PERSON] та гр. [PERSON] (а.с.49) Встановлено, що [INFO] року народилася [PERSON], матір'ю якої є [PERSON] (а.с.51) Встановлено, що КП «Жилсервіс-5» ДМР у гуртожитку за адресою [ADDRESS], кімната [NUMBER] відкрито рахунок [NUMBER] на ім'я [PERSON] (а.с.61) Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до абз.1 п.10 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким , що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо). При цьому, законодавство не містить переліку підстав, які вважаються поважними причинами відсутності за місцем мешкання понад шість місяців, і за наявністю яких особа не може бути визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Поважність причин відсутності особи за місцем мешкання, повинні визначатись судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. З матеріалів справи не вбачається та позивачем у відповідності до ст.ст.10,60 ЦПК України не надано відповідних доказів щодо не проживання відповідачів в спірній кімнаті більше шести місяців, наявності у них іншого житла. Як зазначила сама відповідачка вона разом зі своєю сім'єю увесь час мешкала у спірній кімнаті, її знайомі [PERSON] мешкали протягом деякого часу у спірній кімнаті в якості гостей, а не квартирантів Згідно ч.3 ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду. Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод у п.1 ст.8 гарантує кожній особі окрім інших прав право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством Союзу СРСР. Як вбачається з вищезазначеної норми єдиною правовою підставою для проживання у спірній кімнаті є ордер, натомість договір відповідального зберігання від 01.08.2013 року укладений між [PERSON] та КП «Жилсервіс-5» ДМР судом не може братись до уваги як правова підстава для проживання у спірній кімнаті [PERSON] та в свою чергу не підтверджує факт не проживання відповідачів у спірній кімнаті, таким чином доводи позивача щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування кімнатою [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS] є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на законі, не підтверджені належними доказами, в зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити повністю. Судові витрати по справі відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed