Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Комунальне підприємство «Теплокомуненерго» звернулося до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за отриману теплову енергію з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. Позивач мотивує позов тим, що Комунальне підприємство «Теплокомуненерго» є підприємством Олександрійської міської ради, яке надає наймачам, власникам та членам їх сімей, що фактично проживають у квартирах або приватних будинках, послуги з теплопостачання за рахунок власних та залучених коштів. У позовній заяві позивач вказав, що відповідач отримувала послуги з теплопостачання, але не сплачувала кошти, тому позивач просить стягнути з неї заборгованість за отриману теплову енергію у розмірі 7\~919 грн. 25 коп., 3 % річних 286 грн. 11 коп. та індекс інфляції 1\~235 грн. 22 коп. Під час судового розгляду справи представник позивача заявила про зменшення позовних вимог на 800 грн. 34 коп. та просила стягнути з відповідача заборгованість за отриману теплову енергію станом на 17.10.2018 року у розмірі 7\~118 грн. 91 коп., 3 % річних 1\~235 грн. 22 коп. та індекс інфляції 286 грн. 11 коп. Представник Комунального підприємства «Теплокомуненерго» надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Комунальне підприємство «Теплокомуненерго» є підприємством Олександрійської міської ради, яке надає наймачам, власникам та членам їх сімей, що фактично проживають у квартирах або приватних будинках, послуги з теплопостачання за рахунок власних та залучених коштів. Відповідач проживає у квартирі, яка належить до приватного житлового фонду, опалюється КП «Теплокомуненерго» з моменту прийняття багатоквартирного будинку в експлуатацію. [PERSON] сплачувала вартість отриманої теплової енергії не в повному розмірі, у звязку з чим станом на 17.10.2018 року за нею утворилася заборгованість у розмірі 7\~118 грн. 91 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 ІV від 24.06.2004 року споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2, 3 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідач споживає теплову енергію, а тому між нею та позивачем склались правовідносини з приводу надання послуг теплопостачання, про що свідчить особовий рахунок відкритий на ім'я відповідача № 033154. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Плата за теплову енергію стягується у відповідності до тарифів і в порядку, передбаченому п. 18 Постанови КМ України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання вищезазначених послуг», де зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. В п. 20 даної Постанови вказано, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. В постанові № 6-59 цс 13 від 30 жовтня 2013 року Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що закріплена в п. 10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 ІV від 24.06.2004 року правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Щодо розміру сум індексу інфляції та 3 % річних суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно розрахунку позивача, з яким суд погоджується, 3 % річних становлять 286 грн. 11 коп., а індекс інфляції 1\~235 грн. 22 коп. (а.с. 6). Тому вимоги позивача про стягнення 3 % річних в сумі 1\~235 грн. 22 коп. та індексу інфляції в сумі 286 грн. 11 коп. підлягають задоволенню частково шляхом стягнення 3 % річних в сумі 286 грн. 11 коп. та індексу інфляції в сумі 286 грн. 11 коп., як підтвердженні належним розрахунком та в межах заявлених позивачем вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача суд вважає необхідним стягнути судовий збір у розмірі 1\~762 грн. 00 коп. на користь позивача.

Outcome: partial