Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] і на обґрунтування вимог вказав, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10.01.2020 приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу Шиманським Є.І., реєстровий номер 74, він є власником квартири [ADDRESS] . Колишній власник квартири [PERSON] зареєстрована в квартирі по теперішній час, але фактично не мешкає в ній з січня 2019 року, постійно проживаючи в Російській Федерації. Адреса її проживання позивачеві невідома. Реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає йому у користуванні і розпорядженні майном, і з метою захисту свого права власності він просить суд визнати її такою, що втратила право користування квартирою.\~ ІІ. Позиції сторін, заяви (клопотання) учасників справи, пояснення свідків у справі. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з`явився, зазначивши у позовній заяві про розгляд справи без його участі. Представник позивача адвокат Платонова О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і наполягала на їхньому задоволенні. Просила ухвалити у справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, повідомлялася про дату та час судового розгляду справи у встановлений цивільним процесуальним законодавством спосіб, відзиву, а також будь-яких заяв або клопотань судові не надала, про причини неявки суд не повідомила. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. Допитані судом за клопотанням сторони позивача свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача, підтвердили суду окремо одна від одної, що відповідач [PERSON] дійсно з січня 2019 року не мешкає в спірній квартирі, оскільки виїхала на постійне місце мешкання до РФ. Влаштувалася там, а потім у січні 2020 року приїжджала з метою продажу квартири, продала її позивачеві. Виписуватися не стала, оскільки були питання по пенсії, вона казала, що випишеться з квартири, коли переведе свою пенсію до РФ. Потім почалися карантинні обмеження і вона так і не приїхала. ІІІ. Процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 08.09.2020 відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, призначено справу до розгляду на 05.10.2020, відповідачеві запропоновано подати відзив на позовну заяву. 05.10.2020 і 22.10.2020 через неявку відповідача та за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладався . 12.11.2020 в судовому засіданні відповідно до ч.1 ст.280\~ЦПК України судом постановлено ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки відповідач, яка у встановлений законом спосіб повідомлялася про дату, час та місце судового засідання, не з`явилася до суду без повідомлення причин своєї неявки, не подала відзиву на позов, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. VI. Встановлені судом фактичні обставини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 10.01.2020 приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу Шиманським Є.І., реєстровий номер 74; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №195917803 від 10.01.2020 (а.с.8-10). Колишнім власником квартири і продавцем за вказаним вище договором є відповідач [PERSON] . Згідно з довідкою відділу ведення Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради №7861 від 11.08.2020 відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 16.07.1980 (а.с.11), реєстрація відповідача за цією адресою на час розгляду справи також підтверджена відомостями, витребуваними судом (а.с.16). Як вбачається з акту №9 від 04.08.2020 ОСББ «Колос», [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , фактично не мешкає з січня 2019 року (а.с.12). V. Норми права, що застосовуються судом, і оцінка суду. Правовідносини в даній справі регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно ч.1 ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За нормою ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частина перша ст.16\~ЦК України закріплює право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України у поєднанні з положеннями ст.150 ЖК України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності в формі пред`явлення вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права власності власник має право вимагати усунення відповідних перешкод. За положеннями ст.41\~Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно Закону N475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст.ст.16,386,391 ЦК України. Оскільки дослідженими у справі доказами письмовими документами та показами допитаних свідків достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] фактично не мешкає в квартирі позивача, договірних відносин щодо винаймання житла між ними немає, дій щодо добровільного зняття з реєстрації відповідач не здійснює, суду про будь-які обставини, що мають значення для справи, відповідачем не повідомлено, а реєстрація її місця проживання у квартирі позивача перешкоджає йому здійснювати повною мірою права користування і розпорядження майном, суд вважає доцільним визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою. На підставі наведеного,

Outcome: approved