Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» звернулось в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Посилається на те, що квартира [ADDRESS] належить відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06 квітня 1998 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 квітня 1999 року. Між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» і відповідачами існують відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, відповідно до яких підприємство надає житлово-комунальні послуги, а відповідачі, як споживачі, зобов`язані вносити плату за надані послуги. Відповідачі плату своєчасно не вносять, у зв`язку з чим утворився борг. Починаючи з 01 грудня 2013 року по 01 вересня 2017 року сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги складає 5402 гривні 36 копійок, інфляційні нарахування - 2639 гривень 62 копійки, три проценти річних - 404 гривні 40 копійок. Зазначена заборгованість станом на 26 червня 2018 року відповідачами не сплачена. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, вимоги позову підтримує в повному обсязі (а.с. 112). Відповідачі у судове засідання не з`явились, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подали. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що співвласниками квартири [ADDRESS] є відповідачі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06 квітня 1998 року (а.с. 8) та свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 квітня 1999 року (а.с. 9). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 06 квітня 1998 року зазначена квартира належала на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. [INFO] помер [PERSON] , спадкоємцями якого були [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 квітня 1999 року [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] 1/5 частину квартири [ADDRESS] . З адресної картки особи від 02 листопада 2017 року вбачається, що [PERSON] знята з реєстрації у квартирі [ADDRESS] 16 грудня 2008 року у зв`язку зі смертю (а.с. 7, 61). Після смерті [PERSON] прийняли спадщину, яка складалась з 1/5 частини квартири [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 травня 2009 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 травня 2009 року. Зазначене підтверджується копією спадкової справи № 87 після смерті [PERSON] (а.с. 64-91). Вбачається, що співвласниками квартири [ADDRESS] є: - [PERSON] - 6/20 частин квартири; - [PERSON] - 7/20 частин квартири; - [PERSON] - 4/20 частин квартири; - [PERSON] - 3/20 частин квартири. Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідачів відповідно до їх часток у праві власності на майно заборгованості, що станом на 26 червня 2018 року становить 8446 гривень 38 копійок, що складається з: -основного боргу в розмірі 5402 гривні 36 копійок; -інфляційних нарахувань в сумі 2639 гривень 62 копійки; -три проценти річних в розмірі 404 гривні 40 копійок. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Позивач посилається на те, що між сторонами існують фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, проте відповідачі належним чином не виконують зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. У ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Позивачем було вчинено дії на користь відповідачів - надано послуги, тому договір про надання послуг, письмова форма якого законодавством не вимагається, вважається укладеним з моменту отримання відповідачами таких послуг. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачам як співвласникам квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідачі мають заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується щомісячно, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або формами, затвердженими в установленому порядку. На підтвердження своїх доводів позивач надав суду розрахунок заборгованості (а.с. 10). Відповідачі відзив на позовну заяву не подали, доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості не надали. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача суму інфляційних втрат в розмірі 2639 гривень 62 копійки та три проценти річних у розмірі 404 гривні 40 копійок. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідачів відповідно до їх часток у праві власності на майно заборгованість в загальній сумі 8446 гривень 38 копійок. За таких обставин, стягненню з [PERSON] підлягає 1620 гривень 71 копійку основного боргу, 791 гривню 89 копійок інфляційних нарахувань та 121 гривню 32 копійки трьох процентів річних; стягненню з [PERSON] підлягає 1890 гривень 83 копійки основного боргу, 923 гривні 87 копійок інфляційних нарахувань та 141 гривню 54 копійки трьох процентів річних; стягненню з [PERSON] підлягає 1080 гривень 47 копійок основного боргу, 527 гривень 92 копійки інфляційних нарахувань та 80 гривень 88 копійок трьох процентів річних; стягненню з [PERSON] підлягає 810 гривень 35 копійок основного боргу, 395 гривень 94 копійки інфляційних нарахувань та 60 гривень 66 копійок трьох процентів річних. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved