Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача 03 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №34665 від 12.10.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. (а.с.1-6). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, на виконанні у приватного виконавця Чернігівського обласного виконавчого округу Міністерства юстиції України Палігіна Олександра Петровича перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №34665 від 12.10.2020 року, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» 70 629 грн 23 коп боргу. Вказує, що вказаний виконавчий напис є незаконним, оскільки виданий з порушенням вимог цивільного законодавства. Кредитна заборгованість не є безспірною і нарахована одноособово закладом банку. На даний час у позивача з відповідачем наявний спір щодо визнання пункту договору недійсним в частині нарахування відсотків за користування кредитними коштами. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 04.12.2020 відкрив провадження по вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Одночасно залучив до участі у справі, як третю особу - приватного виконавця Чернігівського обласного виконавчого округу Міністерства юстиції України Палігіна Олександра Петровича. Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №34665 від 12.10.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Чернігівського обласного виконавчого округу Міністерства юстиції України Палігіна О.П. (ВП № 63644256). Відповідач та треті особи у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та письмових пояснень не надіслали. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 30 грудня 2019 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 065078-ЧР-002 про надання кредиту, згідно якого надано кредит в розмірі 50 000,00 грн строком на 16 тижнів, де першим днем є дата списання коштів з рахунку кредитодавця, а також встановлено графік обов`язкових платежів, останнім днем якого є 20.04.2020 (а.с.40-46). Як вбачається із матеріалів справи, на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» 12.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №34665, яким стягнуто із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» 69 879,23 грн заборгованості за кредитним договором №065078-ЧР-002 від 30.12.2019 року за період з 19.03.2020 до 11.09.2020, що складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 38 441,53 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 31 437,70 грн, а також стягнуто 750,00 грн витрат за вчинення виконавчого напису, що загалом становить 70 629 грн 23 коп (а.с.11). 17 листопада 2020 року приватним виконавцем Чернігівського обласного виконавчого округу Міністерства юстиції України Палігіним О.П. за заявою відповідача відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №34665 від 12.10.2020 року (а.с.13), про що повідомлено учасників виконавчого провадження (а.с.12). Одночасно, для реального виконання рішення, на кошти боржника, що перебувають на рахунках та будуть на них надходити, накладено арешт (а.с.14). Ухвалою суду від 15.10.2020 прийнято до провадження позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» про визнання недійсним пункту договору (а.с.18). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Так, згідно виконавчого напису заборгованість за кредитним договором стягнута з позивача за період з 19.03.2020 до 11.09.2020, тобто в межах нібито загального строку позовної давності. У свою чергу відповідно до положень укладеного договору вбачається, що він укладений 30.12.2019 року строком на 16 тижнів, останнім днем погашення кредиту якого є 20.04.2020. Разом з тим, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов`язання, що підтверджено висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10 цс 18). Однак, відсотки стягнуті за виконавчим написом за період з 21.04.2020 до 11.09.2020, тобто після спливу визначеного договором строку кредитування. Таким чином на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», а також відсутні підстави для визнання суми заборгованості за договором №065078-ЧР-002 від 30.12.2019 року є безспірною, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем понесені та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 840,80 грн (а.с.7) та за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 420,40 грн (а.с.17). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1 261 грн 20 коп підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved