Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд\~ визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси [PERSON] .Д. від 06.08.2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши\~та проаналізувавши\~матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. ІІ. АРГУМЕНТИ ( ДОВОДИ) СТОРІН. Позивачу по справі на підставі договору дарування від 29.01.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї та реєстрацію від 13.06.2019 року в квартирі [ADDRESS] , зареєстрована також [PERSON] донька позивача. Як на підставу позову посилалась на те, що відповідач у житловому приміщенні не проживає понад рік, на підтвердження чого надала акт про непроживання. В якості нормативного обгрунтування позову посилалась на ст.ст. 317, 319, 321, 379, 405 ЦК України. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Позивачу по справі на підставі договору дарування від 29.01.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї та реєстрацію від 13.06.2019 року в квартирі [ADDRESS] , зареєстрована також [PERSON] донька позивача. Як на підставу позову посилалась на те, що відповідач у житловому приміщенні не проживає понад рік, на підтвердження чого надала акт про непроживання. ІV. ОЦІНКА СУДУ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити . 1.ПРО ВИЗНАННЯ ОСІБ ТАКИМИ, ЩО ВТРАТИЛИ ПРАВО КОРИСТУВАННЯ ЖИТЛОВИМ ПРИМІЩЕННЯМ На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами ст. 379 ЦК України передбачено, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Згідно положень\~ст.\~405\~ЦК\~України,\~члени\~сім`ї\~власника\~житла,\~які\~проживають\~разом з\~ним,\~мають\~право\~на користування\~цим\~житлом\~відповідно до\~закону. Житлове\~приміщення,\~яке\~вони\~мають право\~займати,\~визначається\~його\~власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання осіб відділами у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб за зверненням заінтересованої особи на підставі відповідного рішення суду. З огляду на те, що відповідач в спірній квартирі не проживає протягом тривалого часу, що підтверджено наявними у справі доказами, позивач несе усі обов`язки, що випливають з найму жилого приміщення, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved