Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 08.01.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.12.2017 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 3136, мотивуючи тим, що з жовтня 2019 року шлюбні відносини між між ними фактично припинені з підстав відсутності взаєморозуміння, втрати почуття поваги та любові один до одного, з цього часу спільне господарство вони не ведуть, шлюб ніж ними носить виключно формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу не є можливим та суперечить спільним інтересам. Заяви, клопотання 20.01.2020 року від [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність (а.с. 11-13). 24.01.2020 року від [PERSON] надійшла зава про розгляд справи у його відсутність (а.с. 14-17). Аргументи учасників справи Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно письмової заяви від 20.01.2020 року позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно письмової заяви від 24.01.2020 року позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони знаходяться в шлюбі з 23.12.2017 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 23.12.2017 року серії [NUMBER] , виданим Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 3136 (а.с. 2). Дітей від шлюбу не мають. Спір щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя відсутній. Сторони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з жовтня 2019 року у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, втрати почуття поваги та любові один до одного, шлюб між сторонами носить формальний характер. Подальше спільне поживання та збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам сторін. Позиція суду Частиною ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, а також його розірвання, що відповідає частині 1 статті 16 Загальної декларації прав людини та статті 16Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок в частині 1 підпункту «с». Приймаючи до уваги, що сторони однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам, що мають істотне значення, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved