Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

КП «Дніпроводоканал» ДМР звернулось до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що між КП «Дніпроводоканал» ДМР та [PERSON] встановились фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно із рішенням Дніпропетровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок. Відповідачі свої зобов`язання по оплаті послуг з водовідведення та водопостачання не виконують, у зв`язку з чим за адресою: [ADDRESS] , де відповідальним квартиронаймачем є відповідач [PERSON] , утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку сума заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] складає 5 283 гривні 96 копійок. Позивачем було направлено відповідачам досудове повідомлення з метою досудового врегулювання спору, однак відповідачами не було направлено жодних відповідей чи заперечень на досудове повідомлення, тому позивач змушений звернутися до суду з позовом у якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 6 155 гривень 57 копійок, з яких 5 283 гривні 96 копійок - сума основного боргу, 725 гривень 03 копійки - інфляційне збільшення суми боргу; 146 гривень 58 копійок - 3% річних, а також судові витрати у сумі 2 102 гривні. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного порядку вирішення справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, на підставі ст. 128 ЦПК України повідомлялися належним чином про день, час та місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідачів повернулася до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 32) та «при доставці не було вдома», причини неявки суду не повідомили, відзиву, заяв, заперечень до суду не надали, у зв`язку з чим, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачів, за наявних у справі доказів. 04 січня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що КП «Дніпроводоканал» ДМР надає послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , за якою відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] . Договір між позивачем та абонентом про надання послуг водопостачання та водовідведення не укладався. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. З матеріалів справи встановлено, що договір про надання послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення між сторонами не укладався, однак, відповідачі, будучи зареєстрованими за вказаною адресою, користуються послугами, які надаються позивачем, а тому повинні здійснювати їх оплату у встановлені законом строки. Згідно із ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. У відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг. Положеннями ст. 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України надісланий запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Дніпропетровській області для визначення зареєстрованого місця проживання відповідачів, та згідно відповідей відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Дніпропетровській області відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а отже їх слід вважати солідарними боржниками, оскільки вони користуються нарівні з відповідальним квартиронаймачем усіма правами та обов`язками, що випливають з договору найму. На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 67, ч. 1 ст. 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] свої зобов`язання по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення не виконують, у зв`язку з чим відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 6 155 гривень 57 копійок (а. с. 9). Позивачем було направлено відповідачам досудове повідомлення з метою досудового врегулювання спору, однак відповідачами не було направлено жодних відповідей чи заперечень (а. с. 4). Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з тим, що відповідачами фактично послуги, які надаються позивачем, споживаються, своєчасно їх оплату вони не здійснюють, а законні підстави для звільнення від їх оплати відсутні, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а з відповідачів необхідно солідарно стягнути заборгованість у розмірі 6 155 гривень 57 копійок, з яких 5 283 гривні 96 копійок - сума основного боргу, 725 гривень 03 копійки - інфляційне збільшення суми боргу; 146 гривень 58 копійок - 3% річних. На підставі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 102 гривні (а.с. 12), який слід стягнути в рівних частках з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved