Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Львівський національний аграрний університет звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання. Позовні вимоги мотивував тим, що відповідач упродовж 2009-2012 років навчався в університеті на платній основі за спеціальністю «Фінанси і кредит» на факультеті заочної освіти, освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр». Усупереч умов укладеного договору про навчання, відповідач не в повному обсязі розрахувався за надані освітні послуги, внаслідок чого допустив заборгованість у сумі 1700 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, а справу слухати без особистої участі представника позивача за наявними у справі матеріалами. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що дійсно упродовж 2009-2012р.р. навчався у вказаному закладі, одна жодних квитанцій про оплату не зберігав, вважає, що якби він не провів оплати, то відповідно і не пройшов би курс навчання, а натомість сам позивач вказує, що відповідач пройшов теоретичний курс навчання. Просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання відповідачем зобов'язання за договором про надання освітніх послуг. Судом встановлено, що упродовж 2009-2012р.р. [PERSON] навчався у Львівському національному аграрному університеті на договірній основі на факультеті заочної освіти спеціальності 6.030508 «Фінанси і кредит» та згідно витягу з наказу №66/к-с від 09.04.2012р. відрахований як такий, що закінчивши теоретичний курс навчання за ОКР «Бакалавр», не з'явився на державний іспит (а.с.3). Відповідно до розрахунку заборгованості по платному навчанню, [PERSON] проводив оплату за навчання у Львівському національному аграрному університеті з вересня 2009, оплативши загалом 6800 грн., заборгованість з оплати становить 1700 грн. (а.с.4). Порядок надання вищими навчальними закладами платних послуг регулюється Законом України «Про вищу освіту», Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №38 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами», Порядком надання платних послуг державними навчальними закладами, затвердженими наказом Міністерства освіти України, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 27.10.1997р. №383/239/131 (що діяли на час навчання відповідача). Типовим договором про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами, що затверджений наказом Міністерства освіти і науки України від 11.03.2002 №183. Згідно із ч.6 ст.64 Закону України «Про вищу освіту», розмір оплати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється вищим навчальним закладом у грошовій одиниці України - гривні, з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік. Відповідно до п.1 Типового договору позивач зобов'язувався за рахунок коштів відповідача забезпечити його навчання за спеціальністю «Фінанси і кредит» заочної форми навчання. При цьому п.3.1 Типового договору передбачено обов'язок студента своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу у розмірах та у строки, що встановлені цим договором. Згідно із ч.6 ст.64 Закону України «Про освіту» плата за навчання або за надання додаткових освітніх послуг може вноситися за весь строк навчання або надання додаткових освітніх послуг повністю одноразово або частками - помісячно, по семестрах, щорічно. Як вбачається з ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Львівський національний аграрний університет взяті на себе зобов'язання за договором виконав, зарахувавши відповідача на навчання та надавши йому освітні послуги. У свою чергу, відповідач упродовж вересня 2009р. -березня 2011р. здійснював оплату за навчання. Не зважаючи на те, що з березня 2011р. оплату за навчання відповідач не здійснював, однак він теоретичний курс навчання закінчив, а відрахований з університету тільки 09.04.2012р. у зв'язку з неявкою на державний іспит. В обумовлений договором час та в наступному, відповідач заборгованість по оплаті за навчання не погасив. Відповідно до ст.ст.60, 61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Досліджені в судовому засіданні обставини справи підтверджують належну обґрунтованість доказами вимог позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за надані освітні послуги, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.64 Закону України «Про вищу освіту» ст.ст. 11, 509, 526 України,

Outcome: approved