Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

І. Суть спору: Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що [INFO] помер їхній батько [PERSON] після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 0,1046 га призначеної для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, що належали померлому на підставі Договору продажу-купівлі №4624, Державного Акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №1901, виданого Мостиською міською радою 06.06.1996 року, будівельного паспорта на забудову земельної ділянки виділеної індивідуальному забудовнику та Проєкту індивідуального житлового будинку. Зазначають, що спадкодавець [PERSON] за життя заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Стверджують, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли вони (позивачі у справі) відповідно до положень ч.3 ст. 1268 ЦК України, так як на час смерті проживали та були зареєстровані із спадкодавцем, а також дружина померлого [PERSON] (третя особа у справі) та батьки [PERSON] (помер [INFO] ) і [PERSON] (третя особа у справі), у зв`язку з чим, нотаріусом на частину спадкового майна після смерті [PERSON] на їх ім`я було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.01.2021 року, а саме вони успадкували по 2/5 частки земельної ділянки площею 0,1046 га, кадастровий номер 4622410100:10:001:0583, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Крім того, позивачці [PERSON] після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.02.2021 року на 1/5 частки приватизованої земельної ділянки площею 0,1046 га, кадастровий номер 4622410100:10:001:0583, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Вказану частку земельної ділянки [PERSON] прийняв після смерті сина (батька позивачів) - [PERSON] , однак не оформив своїх спадкових прав. Наголошують, що через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] та неможливість отримання їх дублікатів, позивачі не можуть в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв`язку із чим змушені звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просять суд визнати за ними право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] в таких ідеальних частках: 3/5 позивачці [PERSON] ; 2/5 позивачу [PERSON] ІІ. Позиція учасників справи: В підготовче засідання позивачі та їх представник адвокат Гриньо М.І. не з`явилися, проте стороною позивача подано до суду заяву, в якій такі просять суд справу розглянути у їх відсутності та зазначають, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд їх задовольнити. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області у підготовче засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, проте подали до суду заяви, в яких просять суд справу розглядати у їх відсутності, не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Пилюх Галина Романівна у підготовче засідання не з`явилася, проте подала до суду матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , просила розгляд справи проводити без її участі, прийняття рішення покладає на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Яксманицький Роман Степанович у підготовче засідання не з`явився, проте подав до суду матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , просив розгляд справи проводити без його участі. ІІІ. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді від 26.07.2021року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. ІV. Встановлені судом фактичні обставини справи: [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Судом встановлено, що померлому [PERSON] за життя на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,1046 га, що розташована на території Мостиської міської ради, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , розташований на зазначеній земельній ділянці, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЛВ №1901 виданого Мостиською міською радою 06.06.1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №557, будівельним паспортом на забудову земельної ділянки виділеної індивідуальному забудовнику [PERSON] за адресоюм. [ADDRESS] та рішення виконавчого комітету Мостиської міської ради народних депутатів від 05.12.1995 року №11, Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 22.12.1995 року, проєктами індивідуального житлового будинку та забудови земельної ділянки затвердженого районним архітектором 17.03.1996 року, актом виносу в натурі плану змельної ділянки. Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 51/2017, заведеної у приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Пилюх Галини Романівни, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцями за законом першої черги спадкування померлого [PERSON] , були: діти [PERSON] та [PERSON] (позивачі у справі), які спадщину після смерті батька прийняли у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час смерті проживали разом із спадкодавцем (довідка Мостиської міської ради №2725 від 31.10.2017 року); батьки [PERSON] (третя особа у справі) та [PERSON] ; дружина [PERSON] (третя особа у справі). Таким чином, з урахуванням прийняття спадщини зазначеними вище особами, позивачам в рівних частках по 2/5 приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Пилюх Г.Р. було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.01.2021 року, яке складається з земельної ділянки площею 0,1046 га, кадастровий номер 4622410100:10:001:0583, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), на якій розташований спірний житловий будинок. Слід зазначити, що згідно матеріалів спадкової справи №133/2018, заведеної у приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Яксманицького Р.С. після смерті [PERSON] (діда позивачів), який помер [INFO] , позивачка [PERSON] успадкувала 1/5 частки вказаної земельної ділянки площею 0,1046 га після смерті [PERSON] , який прийняв, але не оформив спадщину після смерті сина [PERSON] . Таким чином, з урахуванням вищенаведених обставин, позивач [PERSON] є спадкоємцем 2/5 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,1046 га після смерті батька [PERSON] , а позивачка [PERSON] є спадкоємцем 3/5 часток вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,1046 га після смерті батька [PERSON] (2/5 частки будинку) та діда [PERSON] (1/5 частки будинку), однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивачі не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] ; копіями свідоцтв про народження позивачів [PERSON] та [PERSON] ; копією свідоцтва про одруження спадкодавця [PERSON] ; копією Державного Акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №1901; копією будівельного паспорта на забудову земельної ділянки виділеної індивідуальному забудовнику; копією рішення виконавчого комітету Мостиської міської ради народних депутатів від 05.12.1995 року №11; копією Договору купівлі-продажу від 22.12.1995 року; копією проекту індивідуального житлового будинку; Копіями Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №240559640 та №240559838 від 15.01.2021 року, №243117648 від 04.02.2021 року; копіями Свідоцтв про право на спадщину за законом від 14.01.2021 року; копією Листа приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Пилюх Г.Р. №56/02-14 від 06.07.2021 року; копією Листа приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Яксманицького Р.С. №990/02-14 від 05.07.2021 року; копією технічного паспорта на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ; копією спадкової справи №51/2017, заведеної у приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Пилюх Г.Р. після смерті [PERSON] ; копією спадкової справи №133/2018, заведеної у приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Пилюх Г.Р. після смерті [PERSON] ; копіями паспортів та ідентифікаційних кодів позивачів [PERSON] та [PERSON] ; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавців [PERSON] та [PERSON] ; іншими матеріалами справи. V. Застосоване судом законодавство: Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Так, відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.1. ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. ЦПК України встановлено, що: відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. у відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновок суду: Одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно, несе ризик настання наслідків, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ураховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що є правові підстави для задоволення позову в повному обсязі та визнання за позивачем [PERSON] , [INFO] , право власності на 2/5 ідеальних частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та за позивачкою [PERSON] , [INFO] , право власності на 3/5 ідеальних частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] .. VII. Судові витрати: Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачами судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за ними.

Outcome: approved