Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Комунальне підприємство «Макіївтепломережа» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за відпущену теплову енергію. Вимоги позовної заяви обгрунтовує тим, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем теплової енергії, має особистий рахунок [NUMBER]. Відповідач проживає за вказаною адресою та користується послугами, що надаються КП «Макіївтепломережа». Позивачем була надана теплова енергія, за споживання якої відповідачем не здійснена оплата, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка за період з 01.11.2000 р. по 01.05.2013 р., що складає 20633,01 грн. Просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача - Іщенко Я.І., що діє на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та суду пояснила, що між споживачем та теплопостачальною енергією фактично склалися договірні відносини, оскільки КП «Макіївтепломережа» постачає теплову енергію, а споживач користується нею. Відповідач є власником житлового приміщення, а отже в вимоги про стягнення заборгованості пред'являються саме до нього. У випадку зміни власника приміщення, останній має звернутися з питання переоформлення особового рахунку, якщо ж новий власник не бажає переоформлювати особовий рахунок, то він рахується за попереднім власником. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив суду наступне. У 2001-2002 році відповідач звертався до позивача з заявою про укладення договору на постачання теплової енергії, проте йому запропонували укласти договір реструктуризації заборгованості, яка утворилася ще за попереднім власником, на що він відмовився. До теперішнього часу договір теплопостачання з ним не укладено. Відповідно до діючого законодавства України всі зобов'язання виникають з договору. Оскільки договір не укладено, у нього відсутній обов'язок перед КП «Макіївтепломережа» по сплаті послуг теплопостачання. Позивач у судовому засіданні не довів, що він повинен сплачувати заборгованість. Договір на поставку теплової енергії укладено між КП «Жилцентр № 7» та ПП «МакРинок-Сервіс», які повинні бути відповідачами за даним позовом. Крім того, тривалий час він в квартиріне жив, знаходився у м. Києві. Після повернення в Макіївку було зроблено ремонт в квартирі, встановлено радіатори, до цього часу він не користувався послугами теплопостачання. Законодавством України передбачено трирічний строк звернення до суду. Позивачем пропущений строк звернення до суду, у зв'язку з чим просив суд у разі задоволення позовних вимог позивача застосувати строк позовної давності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з п.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу квартири від 14.08.2002 року та з копії договору дарування частини квартири від 20.08.2002 року [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] /а.с.27,28/. Відповідач проживає у зазначеному житловому приміщенні, є споживачем послуг, що надаються позивачем, а тому зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги. Згідно п.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Сторонами в судовому засіданні було визнано, що договір між ними не був укладений, але суд вважає доведеним факт того, що позивач поставляє теплову енергію до будинку відповідача, в подальшому теплова енергія розподіляється по будинку житловим органом на балансі якого перебуває цей будинок. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основним обов'язком споживача теплової енергії, серед інших, є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії, тобто укладання договору є також і обов'язком споживача, а не лише теплопостачальника, в зв'язку з чим відсутність письмового договору при фактичному надані послуг не звільняє споживача від її оплати. Згідно ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Судом встановлено, що постачання теплової енергії здійснюється позивачем КП «Макіївтепломережа» до вводу в будинок і ці мережі перебувають на балансі позивача, а мережі внутрішньобудинкові - на балансі житлового органу, який здійснює їх обслуговування. Межею розподілу балансової і експлуатаційної відповідальності приймається обріз будинку, або межа балансової належності. Як вбачається з копій договорів про забезпечення житлових будинків міста Макіївки тепловою енергією від 17.10.2008 року, 15.10.2009 року, 15.10.2010 року, між КП «Макіївтепломережа» та КП «Жилцентр №7» м. Макіївки, а також від 01.10.2011 року укладеного між КП «Макіївтепломережа» та ПП «МакРинок-Сервіс», щорічно укладалися договори на постачання теплової енергії на будинок 151, розташований по вул. Сєдова у м. Макіївка. ( а.с. 32-56). Встановлено, що межею розподілу балансів належності відповідальності за технічний стан та експлуатацію між «теплопостачальною організацією» та «виконавцем» є зовнішній обріз будинку. У судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами, незважаючи на відсутність письмового договору, склалися договірні відносини, оскільки позивач відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надає послуги централізованого опалення відповідачу, відповідач користується послугами, які надаються позивачем і зобов'язаний їх сплачувати. Стосовно доводів відповідача про відсутність у належній йому квартирі системи централізованого опалення, то суд виходиться з того, що відповідно до п.25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. [PERSON] не надано суду жодного доказу у підтвердження того, що демонтаж системи опалення було проведено саме попередніми власниками і останній діяв відповідно до вимог закону. Згідно з наданим позивачем розрахунком, відповідачем не внесена плата за надані послуги теплопостачання за період з 01.11.2000 р. по 01.05.2013 р. у розмірі 20633,01 грн. /а.с. 5-11/. Вирішуючи питання про суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд керується вимогами ст. ст. 257, 267 ч.3 ЦК України, відповідно до яких загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач [PERSON] про застосування судом при вирішенні спору спливу строку позовної давності. Судом встановлено, що КП «Макіївтепломережа» вперше звернулися до відповідача про стягнення зазначеної спірної заборгованості у червні 2013 року /а.с.4/, а тому з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за період з 01.06.2010 року по 01.05.2013 рік - в межах строку позовної давності. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги за період з 01.11.2000 року по 30.04.2010 року задоволенню не підлягають у зв'язку зі спливом строку позовної давності для звернення до суду і відсутністю підстав для його поновлення. Таким чином, суд приходить до переконання про необхідність стягнення заборгованості за відпущену теплову енергію з [PERSON] за період з 01.06.2010 року по 01.05.2013 рік у розмірі 8575,64 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 229,40 грн. /а.с.1/, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, керуючі ст. ст. 257, 267 ч.3, 509, 525, 623 ЦК України, ст.ст. 162 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 3-7, 10-13, 15, 60, 61, 88, 209-213, 215 ЦПК України, суд -

Outcome: partial