Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача. У січні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. На обґрунтування позову зазначив, що 11 березня 2019 року між ним, [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошей в сумі 26 700,00 грн. Згідно з Договором він передав відповідачу вказану суму грошей (п. 1,2 Договору), а відповідач зобов`язався повернути йому таку ж суму грошей не пізніше 11 квітня 2019 року (п. 3 Договору), про що видав йому письмову розписку. В порушення взятих на себе зобов`язань по Договору, незважаючи на його численні нагадування, до даного часу відповідач йому не повернув позичені гроші. Він неодноразово усно звертався до відповідача з проханням про повернення боргу, також 04.09.2019 р. ним було направлено на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості за договором позики, яку відповідач залишив без відповіді та задоволення. Оскільки в добровільному порядку на його звернення відповідач відмовляється повернути борг, він змушений звернутися з цією позовною заявою до суду. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 26700,00 грн боргу за договором позики, а також судові витрати. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.03.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.05.2020 року постановлено провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, позовну заяву підтримав, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 березня 2019 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики на суму 26700,00 грн. (двадцять шість тисяч сімсот гривень 00 коп.), що підтверджується копією договору (а.с. 2) та розписки (а.с.4). Згідно з Договором займу [PERSON] передав відповідачу [PERSON] вказану суму грошей (п. 1, 2 Договору), а відповідач зобов`язався повернути йому таку ж суму грошей не пізніше 11 квітня 2019 року (п. 3 Договору), про що видав йому письмову розписку, що підтверджується копією розписки (а.с.4). В порушення взятих на себе зобов`язань відповідач не повернув позичені гроші. 04.09.2019 р. позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості за договором позики (а.с.7), яку відповідач залишив без відповіді та задоволення. Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Аналізуючи встановлені фактичні обставини та правовідносини сторін, суд керується наступними нормами права. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк повернення суми боргу у Договорі займу та розписці від 11.03.2019 року визначено 11 квітня 2019 року. Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. При цьому укладання окремого договору позики між сторонами спору, або нотаріальне посвідчення підпису боржника на розписці не обов`язкове. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, судом встановлено, що текст розписки [PERSON] від 11.03.2019 р. містить безумовне та однозначне зобов`язання стосовно певної грошової суми на користь позивача від імені відповідача. Аналіз змісту договору та розписки дає підстави стверджувати, що відповідач визнав наявність боргу в певному розмірі станом на визначену дату, що свідчить про природу правових відносин між сторонами спору. Судом встановлено, що Договір займу та розписка містить необхідні умови договору позики, зокрема, розписка написана [PERSON] містить дату її складання, отримання грошових коштів у визначеній сумі 26700,00 грн. та зобов`язання щодо їх повернення, строк повернення до 11.04.2019 року. Відповідно до вимог ст.545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями ст. 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. Враховуючи вище наведе, позовні вимоги про стягнення суми боргу в розмірі 26700,00 гривень підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 13, ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved