Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача: [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Надвірнянської РДА. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] зареєстрували шлюб 19.05.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 49. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з ним. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Причиною розірвання шлюбу є те, що дружина останні два роки не турбувалася про створення нормальних сімейних стосунків, не дбала про взаємоповагу один до одного. Навпаки її ставлення до сім`ї призвело до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Крім того вони з відповідачкою виявились людьми з різними характерами, у них склались різні погляди на сімейне життя, також вони втратили почуття любові один до одного. Відповідач [PERSON] з 11.06.2016 року виїхала в Республіку Канада, де постійно проживає по даний час. З червня 2017 року він проживає з неповнолітньою дитиною в його батьків, відповідач не бере участі у вихованні дитини. Наміру зберегти сім`ю з відповідачем у нього немає. Вважає, що їх сім`я розпалась остаточно та відновлена бути не може, шлюб існує формально. Також при розірванні шлюбу просить визначити місце проживання малолітньої дитини з батьком, оскільки на момент подання позову малолітній син постійно проживає з ним, перебуває на його повному утриманні, тому це відповідатиме інтересам дитини, а також між сторонами немає спору щодо визначення місця проживання дитини. При цьому залишення сина проживати з батьком не позбавляє матір права на особисте спілкування з сином та прийняття участі у його вихованні. 28.08.2018 від представника відповідача-адвоката Жарського Т.В. через канцелярію суду поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовна заява позивача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання містить відомості, які не відповідають дійсності, тому позов не підлягає задоволенню. Так, з моменту укладення шлюбу позивач та відповідач проживали разом у бабусі та дідуся відповідачки. Відповідач ввесь час самостійно вела господарство, доглядала за чоловіком. Після народження сина вона піклувалась про дитину, вела домашнє господарство. Після народження дитини позивач почав відноситись до неї зверхньо, принижував її гідність, ображав, були випадки застосування фізичного насильства до дружини та дитини, але відповідачка не зверталася до жодних правоохоронних органів. Два роки назад відповідачка змушена була виїхати за межі України (до Канади) з метою працевлаштування та отримання доходів для утримання сім`ї. При цьому, вона залишила дитину та чоловіка проживати зі своїми дідусем та бабусею. Відповідач неодноразово просила чоловіка приїхати до неї з сином для того, щоб возз`єднати сім`ю, накопичити дохід, що зможе забезпечити гідне проживання дитини у майбутньому. Однак, позивач не бажав нічого змінювати, оскільки працює майстром з ремонту та техобслуговування автотранспортних засобі в м. Надвірна, і вважав, що його заробітку вистачає на утримання сім`ї. Весь цей час бабуся відповідача піклувалася та доглядала за позивачем та її сином, виконувала всі хатні обов`язки, готувала їжу, вела господарство, готувала та прасувала одяг. В той самий час позивач вів аморальний спосіб життя, брав дитину із собою на гулянки з дорослими, де розпивали алкогольні напої у великих кількостях. Не зважаючи на те, що відповідач працювала на двох роботах та враховуючи часовий розрив між країнами, вона щодня виходила на телефонний контакт з чоловіком та сином, висилала гроші на їх утримання та проживання, вирішувала всі питання щодо виховання дитини, які можливо було вирішити у дистанційному порядку. Не зважаючи на всі стресові ситуації, напружений графік роботи, відповідачка вважала, що вона має відповідну підтримку в Україні та працює заради блага сім`ї. 11.06.2017 року позивач повідомив бабусю та дідуся, що він повертається жити до своїх батьків та забирає дитину. Попри вмовляння близьких людей та самого сина, який не хотів нікуди їхати, батько силоміць забрав дитину та поїхав в с. Пнів. З того часу позивач обмежує спілкування дитини з матір`ю та її родичами. Він не приймає її дзвінки, не дозволяє матері спілкуватися з дитиною. При цьому, позивач обмежив спілкування дитини з матір`ю, батьком, бабусею та дідусем відповідача. Дитина страждає від відсутності такого спілкування, оскільки за останні роки спільного проживання у неї виник тісний зв`язок з вказаними особами. Вона сумує та хоче їх бачити. Коли відповідач дізналася, що дитина попала до лікарні та лежить на лікуванні у Івано-Франківську, позивач відмовився надати будь-яку інформацію про стан здоров`я дитини, заклад в якому він проходить лікування. Минулого року відповідач дізналася про те, що в позивача є стосунки з іншою жінкою, вона вагітна від нього та вони тепер проживають разом і разом виховують сина [PERSON] . У своїй позовній заяві позивач стверджує, що спір про встановлення місця проживання дитини відсутній, що не відповідає дійсності, адже відповідач дізналася, що батько планує забрати від неї дитину лише після повідомлення її дідусем про отримання копії позовної заяви. Оскільки у відповідача укладений контракт, який вона зобов`язана виконати, і наслідком розірвання якого стане суттєве погіршення її фінансового стану, вона не може на даний момент прибути до України. При цьому єдиним її інтересом є можливість забезпечити достойне та гідне життя свого сина в Україні. Разом з тим відповідач хоче встановити місце проживання дитини разом з нею, з огляду на те, що у неї є єдиний син, якого вона бажає виховувати сама та про якого бажає піклуватися. Вона має можливість дати дитині все найкраще та завжди керується тільки його інтересами. Тому відповідач категорично не згідна з тим, що спір про місце проживання дитини між нею та позивачем відсутній. Впевнена, що зможе краще забезпечити умови проживання дитини та її інтереси. Просить відмовити [PERSON] у позові про розірвання шлюбу та встановленні місця проживання дитини по в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача. 10.09.2018 року від представника позивача-адвоката Капака В.М. через канцелярію суду поступила відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивач не погоджується з обставинами, викладеними у відзиві на позов. Так у відзиві представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Проте з відзиву випливає, що відповідач не згідна з місцем проживання сина після розлучення, при цьому не висловлено позиції щодо розірвання шлюбу та мотиви, з яких укладений шлюб між сторонами не підлягає до розірвання. У своїх запереченнях представник відповідача зазначає, що позивач після народження дитини почав відноситись до дружини зверхньо, принижував її гідність, ображав, застосовував фізичне насильство до дружини та дитини, однак дані факти не відповідають дійсним обставинам та нічим окрім слів відповідача не підтвердженні. Також не відповідає дійсності твердження про ведення позивачем аморального способу життя. З приводу заборони спілкуватися відповідачу з сином зазначає, що жодних перешкод у спілкуванні позивач не чинить. Окрім того, як вбачається з тексту відзиву, з 11.06.2017р. після переїзду позивача з сином до с. Пнів, останній обмежує спілкування дитини з матір`ю та її родичами. В той же час згодом у відзиві вказується, що інколи розмови відповідачки з сином відбуваються. Таким чином тезис «не дозволяє матері спілкуватися з дитиною» не відповідає дійсним обставинам справи. Також нічим не доведенні твердження відповідача про те, що у позивача є інша жінка, яка на даний час вагітна. Це є особисті домисли відповідача по справі. Стислий виклад позицій сторін: Представник позивача-адвокат Капак В.М. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив, просив шлюб між позивачем та відповідачем розірвати, малолітню дитину від шлюбу залишити проживати з батьком. Також просив стягнути з відповідача в користь позивача понесені нею судові витрати. Крім того вказав що строк, наданий сторонам на примирення, позитивних результатів не дав. Представник відповідача-адвокат Щадей В.М. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала з підстав, зазначених у відзиві на позов, заперечила обставини на які посилається позивач. Зазначила, що у сторін була спільна домовленість про виїзд відповідача в Республіку Канада в інтересах сім`ї з метою працевлаштування і отримання доходів. Вважає, що у сторін є ще можливість збереження шлюбу. Також зазначає, що при визначені місця проживання неповнолітньої дитини слід врахувати інтереси інших родичів дитини, а саме діда і баби по лінії матері, та в подальшому залишити її проживати з матір`ю. В подальшому в судове засідання не з`явилась, однак від неї поступила заява, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Надвірнянської РДА в судове засідання не з`явився, від начальника служби поступила письмова заява, в якій просить дану справу розглядати у відсутності їх представника, позовні вимоги позивача підтримують. При вирішенні спору просить взяти до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, оскільки мати дитини на даний час проживає за кордоном. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.07.2018 р. по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2018 р. по даній справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Службу у справах дітей Надвірнянської РДА. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.03.2019 р. по даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.05.2019 р. провадження по справі зупинено та надано строк шість місяців на примирення сторін. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.11.2019 р. провадження по справі поновлено. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог та, з`ясувавши фактичні обставини, дійшов наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19.05.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 49 (а.с. 3). Від шлюбу у них народився син [PERSON] - [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про його народження з перекладом (а.с. 4-7). Як вбачається з позовної заяви сторони більше двох років проживають окремо та не підтримують жодних сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. Вказані обставини не спростовані відповідачем. Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] за адресою [ADDRESS] , складених Пнівською сільською радою встановлено, що неповнолітній [PERSON] з [INFO] р. проживає з батьком (а.с. 9, 95). Як вбачається з довідки Пнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. від 04.01.2019 р. за № 2, неповнолітній [PERSON] , 2013 р.н., навчається в підготовчій групі (а.с. 110). 21.02.2019 р. на виконання ухвали суду від 13.12.2018 р. Службою у справах дітей Надвірнянської РДА надано висновок про визначення місця проживання дитини, згідно якого орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з батьком, оскільки мати дитини на даний час проживає за кордоном (а.с. 127). Норми права, які застосував суд: Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 цього ж Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ч. 1 ст. 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум ВСУ у п. 10 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За змістом ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Частинами 4, 5 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Висновки суду: Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, їх шлюб існує формально. Крім того вони втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сім`ю у позивача не має, наданий сторонам строк на примирення позитивного результату не дав. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що шлюб втратив своє значення і не може бути поновлений в зв`язку з категоричним запереченням позивача. Тому даний шлюб підлягає розірванню. Враховуючи, що малолітня дитина від шлюбу на даний час постійно проживає з батьком, мати дитини тривалий час проживає за межами України, а також з врахуванням висновку органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання з батьком суд дійшов висновку, що малолітнього [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати з батьком, що буде відповідати найкращим інтересам дитини. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 768 грн. 40 коп. судового збору та 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу в користь позивача згідно квитанцій № 65.118.1/17289032 від 19.07.2018 р., № 16/2018 від 18.07.2018 р., а всього 1204,80 грн. На підставі ст.ст. 104, 105, 119, 110, 112, 160 СК України,

Outcome: approved