Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Керівник Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської областізвернувся з позовом до суду, мотивуючи це тим, що вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14.05.2018 року по справі № 400/570/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання за ч.2 ст. 121, ст.71 КК України у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі. Внаслідок вчинення вказаного злочину потерпілому [PERSON] заподіяно тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть та потягло за собою його стаціонарне лікування в КЗ «Петрівська центральна районна лікарня» за рахунок бюджетних коштів. Вчиненням кримінального правопорушення [PERSON] спричинив матеріальні збитки державі у вигляді витрат на лікування потерпілого [PERSON] на суму 3511,17 гривень. КЗ «Петрівська ЦРЛ» є комунальним закладом охорони здоров`я, і відноситься до категорії неприбуткових бюджетних установ та фінансується з місцевого бюджету. Під час досудового розслідування, а також в порядку цивільного судочинства Петрівською районною державною адміністрацією, яка згідно Статуту КЗ «Петрівська ЦРЛ», затвердженого рішенням Петрівської районної ради від 20.05.2016 року №103, здійснює фінансування КЗ «Петрівська ЦРЛ», позов до [PERSON] не пред`явлено, а тому керівник Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь держави, в особі Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, майнову шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, у розмірі 3511,17 гривень. Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 19 червня 2019 року вирішено розглядати справу у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву терміном 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідач відзиву на позов не надав. Представник Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області пояснення на позовну заяву не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14.05.2018 року по справі № 400/570/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання за ч.2 ст. 121, ст.71 КК України у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі (а.с.8-11). Вищевказаним вироком, який набрав законної сили 14.06.2018 року, встановлено, що [PERSON] вчинив злочин у сфері злочинів проти життя та здоров`я особи, а саме: спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, при наступних обставинах: [PERSON] , будучи засудженим 25.04.2013 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.2 ст.186, ч.З ст.152, ч.4 ст. 187, ст.70 КК України до 10 років позбавлення волі, відбував покарання в ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)» що знаходиться за адресою: Кіровоградська область Петрівський район село Новий Стародуб, вулиця Польова, 1. В свою чергу, у вказаній вище установі виконання покарань, із 24.12.2015 року відбував покарання [PERSON] , [INFO] . 09.03.2017 року близько 18:00 години перебуваючи у приміщенні їдальні вказаної установи виконання покарань, [PERSON] зайшов до приміщення варочного цеху, де приступив до роботи. Для її виконання останній взяв до правої руки кухонний ніж із чорною ручкою. Після того, як [PERSON] зайшов до варочного цеху, до приміщення їдальні зайшов [PERSON] , який відразу попрямував до варочного цеху, де знаходився [PERSON] Перебуваючи вдвох у приміщенні варочного цеху між [PERSON] та [PERSON] виникла розмова, під час якої у [PERSON] виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] [PERSON] , перебуваючи у приміщенні варочного цеху вказаної вище установи, діючи умисно та цілеспрямовано, розуміючи протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді отримання [PERSON] тілесних ушкоджень, тримаючи у правій руці кухонний ніж із чорною ручкою, завдав останньому одного удару вказаним ножем в ділянку грудної клітини праворуч, від чого [PERSON] упав на підлогу та після того як піднявся із неї вийшов із приміщення їдальні та пішов у напрямку 10 відділення установи виконання покарань. 09.03.2017 року о 21:20 годин стан здоров`я [PERSON] погіршився, у зв`язку із чим він був госпіталізований до Комунального закладу «Петрівська центральна районна лікарня», що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Петрівський район, селище міського типу Петрове, вулиця Центральна, 1, де 10.03.2017 року о 03 годині 45 хвилин помер. У відповідності до висновку судово-медичної експертизи №96 від 10.04.2017 року при судово-медичній експертизі трупа [PERSON] встановлено, що смерть [PERSON] настала внаслідок гострої крововтрати, як результат проникаючого поранення грудної клітини справа. Вчиненням кримінального правопорушення [PERSON] спричинив матеріальні збитки державі у вигляді витрат на лікування потерпілого [PERSON] на суму 3511,17 гривень, що підтверджується довідкою Петрівської ЦРЛ КЗ «Петрівська центральна районна лікарня» від 27.03.2019 року №415 (а.с.12). Згідно п.1.2 Статуту комунального закладу «Петрівська центральна районна лікарня», затвердженого рішенням Петрівської районної ради від 20.05.2016 року №103, КЗ «Петрівська ЦРЛ» є комунальним закладом охорони здоров`я, і відноситься до категорії неприбуткових бюджетних установ та фінансується з місцевого бюджету (а.с.13-19). Згідно п. 5.7.4 Статуту Петрівська районна державна адміністрація здійснює фінансування КЗ «Петрівська ЦРЛ». Пунктом 8.6 Статуту передбачено, що фінансування КЗ «Петрівська ЦРЛ» здійснюється за рахунок місцевого бюджету, а також інших джерел, не заборонених законодавством. Частиною 2 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»- передбачено, що районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Відповідно до ст. 18 Основ законодавства України про охорону здоров`я фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Згідно п.п. а, г частини 8 ст.87 БК України, до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України та аналогічно - з районного бюджету (п.п. а, б, в ч.3 ст.89 БК України) належать видатки на: первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (багатопрофільні лікарні та поліклініки, що виконують специфічні загальнодержавні функції); інші програми в галузі охорони здоров`я, що забезпечують виконання загальнодержавних функцій, тому не повернення коштів, витрачених на лікування потерпілої особи від злочинних посягань, призводить до порушень державних інтересів у вигляді фінансування втрат та недоотримання коштів на інші визначені бюджетним законодавством потреби. Згідно п.4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ №545 від 16.07.1993 року, стягнуті в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 2 тієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 3 тієї ж статті Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На підставі ч. 1 ст. 167 ЦК України держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. , Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету (ч.3 ст.1206 ЦК України). Крім того, відповідно до п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров 'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Петрівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області позов до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] , не подавався, що підтверджується листом Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 06.06.2019 року №01-44/114/1 (а.с.13). На підставі викладеного та враховуючи те, що відповідачем майнова шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням, до теперішнього часу добровільно не відшкодована, Петрівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області заходи з відшкодування шкоди не вживались, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та мають бути задоволені, а тому з відповідача необхідно стягнути на користь держави в особі Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області майнову шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, у розмірі 3511,17 гривень. Вказані правовідносини регулюються ст.61 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 16, 22, 167, 170, 1166, 1206 ЦК України, ст.82 ЦПК України.

Outcome: approved