Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), в інтересах якого діє Бутенко М.О., звернулося до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування у порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування. Позовна заява обґрунтована тим, що 14.06.2018 о 11год.17хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме, [PERSON] керуючи транспортним засобом «Pego307», державний номерний знак « [NUMBER] » у м.Ужгород допустив зіткнення з транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак « [NUMBER] », який відкинуло на транспортний засіб «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак « [NUMBER] ». Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справа №308/6871/18 від 24.07.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. В порушення норм чинного законодавства України цивільно-правова відповідальність відповідача за договором обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів відповідачем застрахована не була, про що свідчить відсутність інформації про страхування транспортного засобу, який належить відповідачу. Потерпіла особа - власник транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак « [NUMBER] », звернувся до позивача із заявою про відшкодування заподіяної шкоди, внаслідок ДТП. Позивач виплатив потерпілій особі регламентну виплату в розмірі 50340,92 грн. Посилаючись на зазначені обставини позивач просив стягнути із відповідача в порядку регресу 50340,92грн. понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою, та 2270 грн. судового збору. Ухвалою суду від 24.05.2021 у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача подав суду клопотання, у якому просив розглянути справу без його участі, зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав. Зокрема, у зв`язку з тим, що зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача невідоме, останній в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Ужгородського міськрайонного суду порталу судової влади України. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з вини відповідача, [PERSON] , [INFO] , який керував автомобілем «Пежо 307», номерний знак [NUMBER] , 14 червня 2018 року була скоєна дорожньо-транспортна пригода (далі-ДТП). Так, 14 червня 2018 року о 11 год. 17 хв., на автодорозі в м. Ужгород, по вул.Минайська, 4, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Пежо 307» номерний знак [NUMBER] , рухався в бік проспекту Свободи, по вул. Минайській, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем який стояв - «Мітсубісі Лансер» державний номерний знак [NUMBER] , який відкинуло на стоячий автомобіль «Мітсубісі Паджеро» державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно з постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2018року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340грн. (а.с. 5). У зв`язку з відсутністю у [PERSON] полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів потерпілий - [PERSON] , власник транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак « [NUMBER] », звернувся до позивача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 19.06.2018 (а.с.7). 24 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про відшкодування заподіяної шкоди, внаслідок ДТП (а.с.38). Згідно звіту №87 про оцінку автомобіля Mitsubishi Lancer 1.6 GLX номерний знак [NUMBER] від 28.07.2018 вартість матеріального збитку Mitsubishi Lancer 1.6 GLX номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП станом на 18.05.2018 становить 53149,78грн.(а.с.13-37). Згідно наказу МТСБ України від 07.11.2018 №10192 та відповідно до ст.41Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому в ДТП - власнику транспортного засобу Mitsubishi Lancer 1.6 GLX номерний знак [NUMBER] [PERSON] позивач виплатив 49340,92грн. шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що підтверджується копією платіжного доручення №1013715 від 08.11.2018 (а.с.46). Також позивачем понесено витрати у сумі 1000грн., пов`язані з оформленням документів, а саме: складанням протоколу огляду автомобіля, визначенням розміру завданих збитків, виїздом на додатковий огляд транспортного засобу. Оформлення вказаних документів на замовлення позивача виконано ТОВ «УЦПЗ «Експерт-Сервіс». У підтвердження таких витрат позивачем подано суду копії наступних документів: рахунку-фактури№СФ-277 від 07.08.2018, акту виконаних робіт від 07.08.2018, підписаного замовником та виконавцем робіт, платіжного доручення №992630 від 21.08.2018. Відповідно до пункту 7.1 статті 7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб. Таким чином, позивач відшкодував збитки, які були завдані відповідачем в результаті ДТП та набув право звернення до нього у порядку регресу, як до особи відповідальної за завдані збитки. Згідно з положеннями частини першої ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором, майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За приписами статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була завдана в результаті ДТП. Відповідно до частини першої, другої ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом, підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним, засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з частиною першою ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на викладене, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 49340,92грн. підлягає задоволенню. Що стосується витрат пов`язаних з оформленням документів у сумі 1000грн., то зазначені витрати не підлягають задоволенню з огляду на таке. Пунктом 41.4 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної в наслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. Оскільки витрати, пов`язані з оплатою послуг осіб, залучених для встановлення розміру заподіяної шкоди внаслідок ДТП не належать до страхового відшкодування відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору пропорційно до задоволених вимог у сумі 2225грн. (49340,92/50340,92х2270).

Outcome: partial