Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Красилівська міська рада Хмельницької області звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] та зняти з реєстрації у вказаній квартирі через управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в зв'язку з наданням їй жилого приміщення в квартирі [ADDRESS]. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням 18 сесії Красилівської міської ради п'ятого скликання від 11.10.2007 року №13 «Про визнання безгосподарними житлових будинків по вул. Центральна та прийняття їх в комунальну власність територіальної громади міста», вказана квартира віднесена до фонду житла для тимчасового проживання і знаходиться на балансі Красилівської житлово-експлуатаційної контори. На підставі рішення виконкому Красилівської міської ради №606 від 20.11.2007 року та ордеру відповідачка та члени її сім'ї проживали в вказаній квартирі з 2007 року. 15 лютого 2010 року виконкомом Красилівської міської ради прийнято рішення №1526 «Про затвердження протоколу засідання житлово-побутової комісії», на підставі якого сім'ї відповідачки 23.02.2010 року видано ордер на заселення трикімнатної квартири [ADDRESS]. Діти відповідачки заселилися до вказаної квартири та зареєструвалися в ній, що підтверджується повідомленням Красилівського РС УДМС України в Хмельницькій області та не заперечується сторонами. [PERSON] з квартири [ADDRESS] добровільно не виселилась та продовжує нею безпідставно користуватись. В судовому засіданні представник позивача доповнила та підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Від третьої особи управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області представник не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, що на думку суду не перешкоджає розглянути справу по суті. Відповідачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Посилаючись на те, що жодних правових підстав для виселення [PERSON] із квартири [ADDRESS] позивачем не наведено, просили в задоволені позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що 04.12.2007 року відповідачці зі складом сім'ї з 3 чоловік виконкомом Красилівської міської ради на підставі рішення виконкому №606 від 20.11.2007 року було видано ордер №016256 серії ХМО на право заселення в квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з копії рішення 18 сесії Красилівської міської ради п'ятого скликання від 11 жовтня 2007 року №13 «Про визнання безгосподарними житлових будинків по вул. Центральна та прийняття їх в комунальну власність територіальної громади міста», вказана квартира віднесена до фонду житла для тимчасового проживання і знаходиться на балансі Красилівської житлово-експлуатаційної контори. На підставі рішення виконкому Красилівської міської ради №606 від 20.11.2007 року та вказаного ордеру відповідачка 23 вересня 2008 року зареєструвала своє місце проживання в вказаній квартирі. 15 лютого 2010 року виконкомом Красилівської міської ради прийнято рішення №1526 «Про затвердження протоколу засідання житлово-побутової комісії», на підставі якого сім'ї відповідачки в складі 4 осіб: [PERSON] та її дітей [PERSON], [PERSON] і [PERSON], 23.02.2010 року видано ордер на заселення трикімнатної квартири [ADDRESS]. На підставі зазначеного ордера діти відповідачки виселились з квартири [ADDRESS] та заселилися до квартири [ADDRESS], 04.03.2010 року зареєструвалися в ній, що підтверджується повідомленням Красилівського РС УДМС України в Хмельницькій області та не заперечується сторонами. Відповідачка з квартири [ADDRESS] добровільно не виселилась та продовжує нею безпідставно користуватись. Статтями 132-1, 132-2 ЖК УРСР встановлено, що до жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відносяться жилі приміщення, пристосовані для тимчасового проживання громадян, які не мають або втратили постійне місце проживання. Однією з підстав для дострокового припинення права громадянина на користування жилими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання є надання громадянину іншого жилого приміщення. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В судовому засіданні представник позивача довела, що відповідачка проживала в жилому приміщені з фонду житла для тимчасового проживання. Після надання їй квартири [ADDRESS] [PERSON] втратила право проживання в квартирі [ADDRESS], але відмовляється добровільно виселитись з неї і знятися з реєстрації. Діями відповідачки порушуються права Красилівської міської ради як власника квартири, оскільки остання не має можливості вільно розпоряджатися та користуватися цією квартирою, надавати її для тимчасового проживання громадянам, які не мають або втратили постійне місце проживання. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 109 ЖК Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідачка не надала жодних доказів на підтвердження правових підстав свого проживання в квартирі [ADDRESS]. За правилами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації. З врахуванням наведеного, з метою недопущення подальшого порушення права Красилівської міської ради на вільне користування та розпорядження належною їй квартирою [ADDRESS], та у зв'язку із тим, що відповідачка на даний час втратила право на користування цією квартирою внаслідок надання позивачем їй жилого приміщення в квартирі [ADDRESS], суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню. Заперечення відповідачки та її представника проти позову суд не приймає до уваги, оскільки воно не ґрунтується на вимогах закону і спростовується дослідженими в судовому засіданні вищенаведеними доказами. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 114,70 гривень за сплачений судовий збір.

Outcome: approved