Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

КЗ «Ірмінська обласна спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в комунальному закладі «Ірмінська обласна спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» з 31.08.2011 року проживає та навчається [PERSON], [INFO], опікуном якого є директор закладу [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], батьком дитини є [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Батько дитини, [PERSON], записаний за вказівкою матері, згідно з ч.1 ст. 135 СК України. Гр. [PERSON] народила дитину на вулиці, після пологів знаходилася на лікуванні в гінекологічному відділення, декілька разів відвідувала дитину, обіцяла забрати з лікарні. У жовтні відповідач припинила відвідувати дитину. Подальшою долею не цікавилася. Рішенням виконкому Лисичанської міської ради від 27.01.2005 р. №42, малолітня дитина направлена на виховання до Луганського обласного будинку дитини №2. Гр. [PERSON] 01.09.2006 р. нотаріально відмовилася від свого сина - [PERSON], [INFO], не заперечувала проти усиновлення або встановлення над ним опіки, згідно з ст. 217 СК України. З 27.08.2008 р. [PERSON] виховується в Луганському обласному дитячому будинку №1. Мати сина жодного разу не відвідала. З 31.08.2011 року дитина переведена до КЗ «Ірмінська обласна спеціальна загальноосвітня школа-інтернат». За весь час перебування дитини в школі-інтернаті мати життям та здоров'ям сина не цікавилася, не відвідувала. Переписку не вела, матеріальну допомогу не надавала, участі у вихованні сина не приймала, долею дитини не цікавилася. На підставі викладеного, позивач просив суд позбавити батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в зв'язку з тим, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Стягнути з [PERSON] на користь КЗ «Ірмінська обласна спеціальна загальноосвітня школа-інтернат», де виховується її дитина, у розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судовому засіданні прокурор Євтєєва Ю.К. проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила суд позбавити батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в зв'язку з тим, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Стягнути з [PERSON], на користь комунального закладу «Ірмінська обласна спеціальна загальноосвітня школа-інтернат», де виховується дитина, аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату та час слухання справи повідомлялась належним чином, до суду надала заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, на позовних вимогах наполягала та проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. В судовому засіданні представник третьої особи - служба у справах дітей Лисичанської міської ради - [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала, підтримала позов про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Вислухавши прокурора, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З матеріалів справи встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 17 грудня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, [INFO] народився [PERSON], про що зроблено відповідний запис № 884. Батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю дитини записана [PERSON] (а.с. 7). Згідно з довідкою, наданою міською дитячою лікарнею м. Лисичанськ вбачається, що в книзі реєстрації актів про народження у державному органі РАЦС Лисичанського МУЮ Луганської області 17 грудня 2004 року зроблений запис № 844 про народження [PERSON]. Дата народження [INFO]. Відомості про батька записані за вказівкою м/с соціального патронажу міської дитячої лікарні м. Лисичанськ [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 11). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00009733589 від 18.11.2011 року, наданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у місті Лисичанську Луганської області. Батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю дитини записана [PERSON]. Реєстрація проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 12). Згідно з актом про дитину, покинуту в іншому закладі Охорони здоров'я від 13.12.2004 року вбачається, що [INFO] дитина поступила до ІДБ без матері. Мати знаходилась на лікуванні в гінекологічному відділенні. Після виписки лягати на лікування з дитиною відмовилась. Декілька разів відвідувала дитину. У жовтні мати дитини пропала. Її місце знаходження невідомо (а.с. 13). Згідно з повідомленням про дитину позбавлену батьківського піклування № 424 від 21.12.2004 року вбачається, що [PERSON], [INFO], перебував в міській лікарні з [INFO]. Адміністрація дитячої лікарні просила вирішити питання, щодо влаштування дитини у спеціальний дитячий заклад (а.с. 14). Згідно з висновком про фізичний та психологічний розвиток [PERSON], [INFO], від 14.12.2004 року, дитина може бути оформлена у Будинок дитини. Епідемічний стан благополучний (а.с. 17). Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] від 01.09.2006 року, [PERSON] заявила, що відмовляється від виховання її малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який народився у м. Лисичанську Луганської області та не заперечую проти установлення над ним опіки або всиновлення (а.с. 15). Відповідно до виписки із рішення Виконавчого комітету Лисичанської міської ради № 42 від 27.01.2005 року про влаштування малолітніх дітей до будинку дитини, за [PERSON], [INFO] закріплена квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до направлення Луганської обласної державної адміністрації № 21 від 29.07.2008 року, [PERSON], [INFO] був направлений Луганського обласного дитячого будинку № 1 (а.с. 8). Згідно з направленням Луганської обласної державної адміністрації № 21 від 18.08.2011 року, [PERSON], [INFO]., зараховано до школи-інтернату, а саме до Ірмінської загальноосвітньої школи-інтернату (а.с.9). [PERSON], 2004 р.н. зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 395 від 20.03.2014 року, наданою ЛКП «Паспортна служба» (а.с. 16) Згідно з довідкою № 372 від 03.04.2014 року, наданою КЗ «Ірмінська обласна спеціальна загальноосвітня школа-інтернат», [PERSON], [INFO], з 31.08.2011 року навчається та проживає в комунальному закладі «Ірмінська обласна спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на повному державному утриманні. Опікуном є директор закладу [PERSON] (а.с. 15). Згідно з висновком органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав № 1901/01-16 від 04.06.2014 року, орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON], [INFO] відносно її малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] повністю ухилилася від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина, [PERSON], [INFO], суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідачів батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 248 СК України, дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право: на всебічний розвиток, виховання, освіту, повагу до її людської гідності; на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону; на пільги, встановлені законом, при працевлаштуванні після закінчення строку перебування у зазначеному закладі. Відповідно до ч. 2 ст. 248 СК України, влаштування дитини до закладу, зазначеного у частині першій цієї статті, не припиняє права дитини на аліменти, пенсії, інші соціальні виплати, а також на відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до п. 14) ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Приймаючи до уваги вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 487 гривень20 копійок.

Outcome: approved