Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

І. Зміст поданої заяви. 1. В листопаді 2020 року [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою та посилається на те, що [INFO] її батько [PERSON] помер в м. Донецьк. Цей населений пункт перебуває на окупованій території, в межах якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Ця обставина перешкоджає проведенню державної реєстрації смерті [PERSON] . Тому [PERSON] просить суд встановити факт, що її батько [PERSON] помер [INFO] в м. Донецьк. ІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до поданої заяви. 2. Представник заявника [PERSON] не з`явилась у судове засідання та подала заяву (а.с.32), в якій вона підтримує подану заяву та просить розглянути цивільну справу в її відсутності. 3. Представник Бориспільського МР ВДРАЦС ЦМУ МЮ (м. Київ) також не з`явився у судове засідання та надіслав заяву №3589/21.4-46 від 10 листопада 2020 року (а.с.33), в якій він не заперечує проти задоволення заяви та просить розглянути цивільну справу в його відсутності. ІІІ. Норми процесуального права та стала судова практика, якими керується суд при розгляді заяви. 4. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. 5. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, а також Молдови та Росії. В цих справах Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої договірної сторони. 6. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватись недійсними всі без виключення документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей та шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоду особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, які проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами тощо), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку, передбаченому ст.317 ЦПК України. ІV. Мотиви, якими керується суд при розгляді заяви. 7. [PERSON] був батьком [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 6 червня 1978 року (а.с.8) та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 3 березня 2002 року (а.с.9). Ця обставина свідчить про те, що [PERSON] має право звертатись до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON] на окупованій території України. 8. Зі змісту довідки про причину смерті від 7 квітня 2020 року (а.с.18), свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 7 квітня 2020 року (а.с.19) вбачається, що [INFO] [PERSON] помер в м. Донецьк. Крім того, ця обставина підтверджується копією договору-замовлення на організацію і проведення поховання № 002542 від 8 квітня 2020 року (а.с.20). Вказаний населений пункт перебуває на окупованій території, в межах якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. 9. 18 вересня 2020 року керівник Бориспільського МР ВДРАЦС ЦМУ МЮ (м. Київ) Прохорова В.В. винесла відмову у проведенні державної реєстрації актового запису про смерть [PERSON] (а.с.21). 10. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності, а також сприяння заявнику у здійсненні ним спадкових та соціальних прав належить встановити факт, що [PERSON] помер [INFO] в м. Донецьк.

Outcome: approved