Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Комунальне підприємство «Водоканал» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення,\~вказавши, що\~відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] , користується послугами КП «Водоканал», але оплату не здійснює у повному обсязі, у зв`язку з чим, за період з 01.04.2015 року по 31.07.2021 року утворилась заборгованість у сумі 18945,69 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2270 грн. Ухвалою від 04.11.2021 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін. Від відповідачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, просить застосувати строки позовної давності. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 року, збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал». Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 64 ЖК України передбачено, що наймач і всі повнолітні члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язаннями, пов`язаними з найманням житла. Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, за період з 01.04.2015 року по 31.07.2021 року, позивач надав послуги з водопостачання води та водовідведення, з яких не оплаченими залишились послуги на суму 18945,69 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум окремо по кожному виду послуг за кожен місяць, суми заборгованості наростаючим підсумком, суд приймає його за основу при винесенні судового рішення. Відповідачкою заявлено про застосування до позовних вимог позовної давності. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 (три) роки. Відповідно до ч.3, 4 ст.267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що з даним позовом позивач звернувся до суду 09.09.2021 року, у зв`язку з чим позовна давність спливла за вимогами за період з 01.04.2015 року до 09.09.2018 року, що є підставою для відмови у задоволенні позову у цій частині. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630\~та типового договору зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом( місяцем). З огляду на зазначене, суд вираховує заборгованість виходячи з періоду з 09.09.2018 року. За період\~з 09.09.2018\~року по\~31.07.2021\~року за\~централізоване водопостачання\~та водовідведення,утворилася заборгованість у сумі 7944,32 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані суду докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial