Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Кредитна спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство» звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], у якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за кредитним договором, який був укладений чоловіком відповідача [PERSON] та який свої кредитні зобов'язання не виконав, внаслідок чого заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2014р. з нього було стягнуто заборгованість у розмірі 66 424,09 грн. Представник позивача надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Заяв про розгляд справи за їх відсутності або інформації про поважність причин неявки не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2014р., яке набрало чинності 28.01.2014р., стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 056-172-08 від 26.12.2008р. станом на 11.11.2013р. у розмірі 66 424,09 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9 500,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 55 535,04 грн. та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 1 389,05 грн. (а.с.3-4). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі. Таким чином, суд не бере до уваги посилання позивача, що вищевказаним судовим рішенням стягнуто заборгованість з [PERSON] за кредитним договором № 056-172-08 від 26.12.2008р. станом на 11.11.2013р. у розмірі 67 088,33 грн., оскільки розмір стягнутої заборгованості складає 66 424,09 грн. Відповідно наявної в матеріалах справи згоди, [PERSON] надала свою згоду на укладання вказаного кредитного договору та погодилась, що він укладений в інтересах сім'ї (а.с.23). За змістом ч.3 ст.61, ч.4 ст.65, ч.2 ст.73 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сім'ї. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором використане на її потреби. Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 178/1306/15-ц від 18.05.2016р. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевказане, беручи до уваги згоду відповідача, в якій вона погодилась, що вказаний кредитний договір укладено в інтересах сім'ї, а також те, що відповідачем всупереч положенням статті 60 ЦПК України не надано суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості, суд доходить висновку про достатність правових підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial