Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що вона є рідною дочкою [PERSON] . Після розірвання шлюбу між батьками [PERSON] залишилась проживати разом з матір`ю. На підставі рішення Бориспільського міського суду Київської області від 24 січня 2003 року [PERSON] сплачував аліменти на утримання [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно та до досягнення нею повнолітня. Вказаний розмір аліментів був зменшений рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2016 року та визначений у розмірі 1/8 частки від усіх видів доходів щомісячно. Після досягнення позивачем повноліття [PERSON] припинив сплачувати аліменти. На даний час [PERSON] є студенткою Національного університету біоресурсів і природокористування України за спеціальністю: екологія, з терміном навчання до 30 червня 2021 року. У зв`язку з навчанням на денній формі позивач не має змоги влаштуватись на роботу та самостійно отримувати заробіток, що свідчить про її потребу у матеріальній підтримці. Тому [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на власне утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до закінчення нею навчання або досягнення 23-років. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2019 року було скасовано заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2019 року та призначено цивільну справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.75-76). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.132). ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Позивач надала до суду заяву, якою підтримала пред`явлений позов та наполягала на його задоволенні у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтував тим, що до досягнення [PERSON] повноліття він стабільно сплачував аліменти на її утримання та надавав фінансову допомогу у добровільній формі. До звернення позивача до суду з вказаним позовом родичі відповідача постійно надавали позивачу та її матері матеріальну допомогу. Відповідач вказав на те, що позивач навчається на трійки та у зв`язку з цим не отримує стипендію, яка мала б бути доходом для самозабезпечення. Крім цього, позивач не надала відомостей про свій графік навчання, тому неможливо встановити чи дійсно часи навчання займають весь робочий день та чи не має можливості позивач у вільний від роботи час підробляти та частково забезпечувати себе самостійно. Зокрема, позивач має змогу перейти на заочну форму навчання, знайти роботу для свого забезпечення та надавати допомогу своїй матері. В свою чергу, відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON] та виховує трьох неповнолітніх дітей. Відповідач з сім`єю проживає у житловому вагончику, який не обладнаний будь-яким зручностями. Враховуючи склад сім`ї відповідача, всі його грошові доходи витрачаються на щоденні потреби сім`ї, сплату комунальних платежів, придбання найнеобхіднішого одягу, продуктів, медикаментів та допомогу тещі. Тому [PERSON] просив відмовити у задоволенні пред`явленого позову у повному обсязі. В свою чергу, позивач надала відповідь на відзив, в якій зазначила про те, що відповідач зазначив неправдиві відомості щодо свого матеріального становища. Оскільки, згідно Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно він є власником земельної ділянки. Крім цього, відповідач вказав фіктивну адресу свого фактичного місця проживання. IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого на її ім`я (а.с.7). На даний час [PERSON] є студенткою денної форми навчання за державним замовленням на факультеті захисту рослин, біотехнологій та екології Національного університету біоресурсів і природокористування України. Дата завершення навчання - 30 червня 2021 року, згідно довідки №18315 від 11 вересня 2018 року, виданої деканом факультету Доля М. (а.с.8). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.16 «Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька і дитини» СК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права. У відповідності до ст.199 СК України якщо повнолітня дочка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з положенням ч.1 та ч.2 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). в. норми процесуального права. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, тому вона не в змозі офіційно працювати та отримувати дохід та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Разом з цим, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] приймає участь в утриманні дочки. До вказаного висновку суд приходить внаслідок критичної оцінки твердження відповідача стосовно того, що до пред`явлення даного позову до суду родичі відповідача постійно надавали допомогу позивачу та допомогу на утримання її матері у величезних розмірах, котрі він не спроможний отримувати в місяць. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Позивач навчається в університеті, потребує матеріальної допомоги, зокрема, на витрати, пов`язанні з навчанням, харчуванням, витрати на проїзд. З огляду на це, суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] належить стягувати аліменти щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, і до закінчення нею навчання в Національному університеті біоресурсів і природокористування України, але не більше ніж до досягнення 23-х років. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що [PERSON] працює муляром 5-го розряду відділу технічного обслуговування ДАП «Україна», що підтверджується відповіддю на запит з ПФУ про осіб-боржників, як працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи (а.с.4), відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с.56), довідкою про доходи від 22 грудня 2015 року (а.с.71). Розмір заробітної плати [PERSON] в грудні 2018 року становив 10685 гривень 25 копійок та в січні 2019 року - 9268 гривень 68 копійок. 06 травня 2004 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу у них народилось троє синів: [PERSON] , 2006 року народження, [PERSON] , 2009 року народження, та [PERSON] , 2014 року народження. Сім`я відповідача проживає за адресою: [ADDRESS] , у житловому вагончику без комфортних умов існування (відсутній газ, туалет, ванна), про що депутатом Бориспільської міської ради Київської області [PERSON] складено акт обстеження житлово-побутових умов (а.с.106). На підтвердження вказаних умов проживання відповідачем приєднані фотознімки (а.с.107-114). Всупереч цьому, судом критично сприймається вказівка відповідача на вказані фотознімки в якості належного та допустимого доказу на підтвердження задовільних умов проживання. Оскільки, зазначені фотознімки не дають можливості встановити ту обставину, що дійсно відповідач з сім`єю проживають саме в будинку, зображеному на фотознімках. Зокрема, адреса зареєстрованого місця проживання відповідача є зовсім іншою, а саме: [ADDRESS] (а.с.13). Згідно постанов про відкриття виконавчого провадження (а.с.40,41) [PERSON] сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання їхніх спільних дітей, а саме: на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиктового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 липня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , - у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиктового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 березня 2012 року. Суд звертає увагу на ту обставину, що неповнолітні сини проживають разом з батьком та матір`ю однією сім`єю, незважаючи на це, судом присуджено стягнення з [PERSON] аліментів на їхнє утримання. В той час як аліменти присуджуються з того з батьків, хто проживає окремо. Дана обставина переконливо свідчить, що діти проживають у родині батьків, їхнім матеріальним утриманням та забезпеченням опікуються в рівній мірі обоє батьків. Крім цього, на даний час відповідач є працездатним, не позбавлений можливості працювати та належним чином виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання своїх дітей. Обставини щодо наявності на утриманні неповнолітніх синів від іншого шлюбу, не звільняє відповідача від обов`язку надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. В свою чергу, можливість позивача отримувати матеріальну допомогу з боку матері обмежена. Зважаючи на те, що [PERSON] є інвалідом другої групи загального захворювання (а.с.9) та хворіє на тяжку хворобу: розсіяний склероз церебрально-спінальної форми з тетрапарезом, вираженим у верхніх та нижніх кінцівках, поєднаний з порушенням ходи, вираженим вестибюлярно-атактичними розладами, церебрастенічним синдромом, порушенням функцій тазових органів по центральному типу (а.с.72). VІІ. Аргументи сторін, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Крім цього, положення ст.182 СК України визначає чіткий перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. З цих міркувань суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що він матеріально допомагає своїй тещі [PERSON] , яка потребує нейрохірурхічного лікування, згідно встановленого їй діагнозу (а.с.103,104-405) Оскільки, матеріали цивільної справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а відповідач, в свою чергу, надає таку допомогу. Зважаючи на те, що обов`язок по утриманню батьків покладається на повнолітніх дочку, сина, а не на зятя. Твердження відповідача стосовно того, що у вільний від навчання час [PERSON] може працювати та у такий спосіб самостійно себе забезпечувати, а також стосовно того, що [PERSON] навчається недостатньо старанно, суд оцінює критично. В обґрунтування відповіді на відзив позивач зазначила про приховування відповідачем свого дійсного матеріального становища, а саме наявність на праві власності нерухомого майна. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.122-123) [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1 га з кадастровим номером 3210500000:01:006:0203 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташовується в [ADDRESS] . Проте, судом критично сприймається вказівка позивача на дану обставину в якості приховування дійсного матеріального становища [PERSON] . Оскільки, зважаючи на підставу набуття права власності відповідача на дане нерухоме майно - рішення Бориспільської міської ради №542-7-VІІ від 29 березня 2016 року. Тому платник аліментів не поніс витрати на придбання даного нерухомого майна, зокрема, які б перевищували десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] надала світлини, викладені в соціальній мережі « Facebook », на яких зображена дружина відповідача разом з дітьми на відпочинку в Єгипті (а.с.82-84). Разом з цим, матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на вартість даного відпочинку за кордоном та підтверджували, що вартість вказаного відпочинку оплачена саме відповідачем. VІІІ. Висновки суду. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягувати аліменти у розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу) щомісячно. При цьому, обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає також до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Зокрема, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ІХ. Розподіл судових витрат. Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При пред`явленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір, оскільки на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від його сплати. Пред`явлений нею позов задоволений частково. Тому з [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 672 гривні 35 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial