Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

І. Зміст доводів пред`явленого позову. 1. В січні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що він є власником автомобіля марки «Audi 80», номерний знак [NUMBER] . 5 лютого 2016 року приблизно о 9 годині 30 хвилин в м. Борисполі на перехресті вул. Лютневої та вул. Шевченка сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження. Матеріальний збиток, заподіяний [PERSON] пошкодженням автомобіля марки «Audi 80», номерний знак [NUMBER] , становить 66508 гривень 00 копійок. Однак ринкова вартість цього автомобіля складає лише 26080 гривень 00 копійок. Позивач заперечує проти визнання його автомобіля фізично знищеним. Тому розмір матеріальної шкоди, заподіяної [PERSON] пошкодженням автомобіля марки «Audi 80», номерний знак [NUMBER] , становить 40428 гривень 00 копійок (66508,00 - 26080,00). 2. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] зазнав тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми лобної ділянки зліва, гематом нижніх повік обох очей, струсу головного мозку, забою м`яких тканин грудної клітини зліва. На придбання лікарських засобів позивач витратив грошові кошти в розмірі 2632 гривень 71 копійки. Крім того, у зв`язку з пошкодженням автомобіля [PERSON] зазнав душевні переживання. У такий спосіб йому заподіяна моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 20000 гривень. 3. Винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON] , який керуючи автомобілем марки «Renault», номерний знак [NUMBER] , здійснював виїзд з вул. Лютневої на вул. Шевченка та в порушення пп.«б» п.2.3, п.10.1 та п.16.11 ПДР України не надав перевагу у русі автомобілю марки «Toyota», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався по вул. Шевченка. Не зважаючи на те, що [PERSON] застосував екстрене гальмування, він здійснив зіткнення з автомобілем марки «Renault», номерний знак [NUMBER] . Від удару автомобіль марки «Toyota», номерний знак [NUMBER] , виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем марки «Audi 80», номерний знак [NUMBER] . 4. Ці обставини свідчать про те, що у [PERSON] виник обов`язок відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, витрати на лікування та моральну шкоду. Однак відповідач ухиляється від добровільного виконання вказаного обов`язку. Тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 40428 гривень 00 копійок, витрати на лікування в розмірі 2632 гривень 71 копійки та моральну шкоду в розмірі 20000 гривень. ІІ. Процесуальні дії, вчинені у цивільній справі. 5. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 1 лютого 2019 року (а.с.50-51) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 6. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 28 травня 2019 року (а.с.86-87) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Крім того, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було залучено до участі у розгляді цивільної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. 7. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов, наполягає на його задоволенні. 8. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та посилається на те, що станом на 5 лютого 2016 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант». Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в справі №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує відшкодування замість особи, яка завдала шкоди, у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Тому представ-ник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 9. [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 10. Представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» не з`явився у судове засідання. Водночас, він у встановленому порядку був повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується розпискою про вручення йому судової повістки (а.с.91). IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 11. [PERSON] є власником автомобіля марки «Audi 80», номерний знак [NUMBER] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.8). 12. 5 лютого 2016 року приблизно о 9 годині 30 хвилин в м. Борисполі на перехресті вул. Лютневої та вул. Шевченка сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю марки «Audi 80», номерний знак [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження. Ці обставини підтверджуються копією протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с.9-10) та копією протоколу огляду колісного транспортного засобу (а.с.39). 13. Спірні правовідносини регулюються главою 82 «Відшкодування шкоди» ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів». V. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо права на відшкодування та розмір матеріальної шкоди. 14. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. 15. Згідно з п.1 ч.2 ст.22 цього Кодексу майнова шкода полягає у втратах, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). 16. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.15 постанови №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. 17. Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. б. щодо розподілу тягаря відповідальності за заподіяну шкоду. 18. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. 19. Згідно з п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встанов-леному цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи. 20. Відповідно до п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. 21. Згідно з ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1194 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тому особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). в. щодо відшкодування моральної шкоди. 22. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. 23. Згідно з п.3 ч.2, ч.3 ст.23 цього Кодексу моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. VІ. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо права на відшкодування та розмір матеріальної шкоди. 24. Зі звіту автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу (а.с.25-33) вбачається, що матеріальний збиток, завданий [PERSON] внаслідок пошкодження його автомобіля марки «Audi 80», номерний знак [NUMBER] , становить 66508 гривень 00 копійок. Однак ринкова вартість вказаного транспортного засобу складає лише 26080 гривень 00 копійок. Ці обставини свідчать про те, що ремонт автомобіля позивача є економічно необґрунтованим. Водночас, [PERSON] не згоден із визнанням його автомобіля фізично знищеним та заперечує проти передачі транспортного засобу відповідачу. 25. З огляду на це суд вважає, що позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження його автомобіля марки «Audi 80», номерний знак [NUMBER] , в розмірі 40428 гривень 00 копійок (66508,00 - 26080,00). 26. Крім того, з висновку експерта №20д від 9 квітня 2016 року (а.с.20) вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] зазнав тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми лобної ділянки зліва, гематом нижніх повік обох очей, струсу головного мозку, забою м`яких тканин грудної клітини зліва. На придбання лікарських засобів позивач витратив грошові кошти в загальному розмірі 2632 гривень 71 копійки. Ця обставина підтверджується копіями квитанцій (а.с.22-24). б. щодо розподілу тягаря відповідальності за заподіяну шкоду. 27. Зі змісту постанови судді Бориспільського міськрайонного суду від 9 грудня 2016 року (а.с.12-13), залишеної без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 9 лютого 2017 року (а.с.14-15), вбачається, що винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON] , який керуючи автомобілем марки «Renault», номерний знак [NUMBER] , здійснював виїзд з вул. Лютневої на вул. Шевченка та в порушення пп.«б» п.2.3, п.10.1 та п.16.11 ПДР України не надав перевагу у русі автомобілю марки «Toyota», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався по вул. Шевченка. Не зважаючи на те, що [PERSON] застосував екстрене гальмування, він здійснив зіткнення з автомобілем марки «Renault», номерний знак [NUMBER] . Від удару автомобіль марки «Toyota», номерний знак [NUMBER] , виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем марки «Audi 80», номерний знак [NUMBER] . На підставі ч.6 ст.82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. 28. Станом на 5 лютого 2016 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант». Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю третіх осіб, була визначена в розмірі 100000 гривень, а за шкоду, заподіяну їх майну, - в розмірі 50000 гривень. Розмір франшизи становив 0 гривень. Ці обставини підтверджуються копією поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу №АІ/5876930 (а.с.92). 29. Однак заяву про страхове відшкодування (а.с.82) [PERSON] подав до ТДВ СК «Альфа-Гарант» лише 13 лютого 2017 року, тобто більше, ніж через рік з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. На підставі п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ СК «Альфа-Гарант» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування. Це підтверджується копією листа директора ТДВ СК «Альфа-Гарант» №12/1906 від 29 травня 2017 року (а.с.47). 30. Водночас, [PERSON] дотримався трирічного строку для подачі заяви про страхове відшкодування за шкоду, заподіяну його здоров`ю. 31. Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що у [PERSON] виник обов`язок відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження автомобіля марки «Audi 80», номерний знак [NUMBER] , в розмірі 40428 гривень 00 копійок. Натомість, обов`язок відшкодувати [PERSON] витрати на лікування в розмірі 2632 гривень 71 копійки покладається на ТДВ СК «Альфа-Гарант», а не на відповідача. в. щодо відшкодування моральної шкоди. 32. Безумовно, у зв`язку з пошкодженням автомобіля марки «Audi 80», номерний знак [NUMBER] , [PERSON] зазнав душевні страждання. У такий спосіб йому була заподіяна моральна шкода. Водночас, з урахуванням тривалості та глибини душевних страждань позивача, неумисну форму вини відповідача в заподіянні шкоди, а також вимог розумності та справедливості суд вважає, що розмір моральної шкоди, заподіяної [PERSON] у зв`язку з пошкодженням його транспортного засобу, становить 5000 гривень. VІІ. Висновки суду. 33. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] добровільно відшкодував позивачу заподіяну шкоду. Тому суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] належить примусово стягнути матеріальну шкоду в розмірі 40428 гривень та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. VIII. Доводи відповідача, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. 34. Беззаперечно, матеріальна шкода, заподіяна внаслідок пошкодження автомобіля марки «Audi 80», номерний знак [NUMBER] , підлягає відшкодуванню позивачу в повному обсязі. Однак вказана шкода не може бути відшкодована за рахунок ТДВ СК «Альфа-Гарант». Тому суд критично оцінює посилання представника відповідача [PERSON] на правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду в справі №755/18006/ 15-ц. Вказана правова позиція суду касаційної інстанції не поширюється на спірні правовідносини. IX. Розподіл судових витрат. 35. Відповідно до ч.1, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До таких витрат належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертиз. 36. Згідно з ч.1, ч.2 ст.141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 37. [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. Крім того, він витратив грошові кошти в розмірі 650 гривень на проведення автотоварознавчого досліджен-ня та грошові кошти в розмірі 225 гривень 72 копійок на проведення судово-медичної експертизи. Ці обставини підтверджуються квитанціями (а.с.1, 21, 46 зворот). 38. Однак пред`явлений позов задоволений на 70,21% ((40428 + 5000) : 64704,83 х 100%). Тому з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 539 гривень 49 копійок та витрати на проведення судових експертиз в розмірі 614 гривень 84 копійок.

Outcome: partial