Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог за основним позовом та доводів позивача за основним позовом Харківської міської ради. Позивач Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 103 432,70 гривень за використання земельної ділянки комунальної власності м. Харкова, площею 0,1570 га, розташованої по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310137500:10:002:0043, за період з 01.08.2019 по 30.11.2020, а також просив стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2102,00 гривень. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилався, що згідно з інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.09.2020 № 224252243, від 18.12.2020 №237708275 право власності на нежитлові приміщення першого поверху № 18-:-24, 36-:-42, ІІ, ІІІ, VI, VІІ, площею 381,6 кв.м та нежитлові приміщення першого поверху №1,1б,2-:-12, 12а, 13, 13а, 14, 28-:-35, V, VI, площею 343,9 кв.м в нежитловій будівлі літ «А-1» по [ADDRESS] зареєстроване з 03.04.2019: 1/10 - за [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 03.04.2019 № 395, 397; 9/10 - за ТОВ «Веліс-Трейд» на підставі договорів купівлі-продажу від 03.04.2019 № 395, 397. Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.12.2020 № 237708826 та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.07.2020 №НВ-0005213422020 земельна ділянка, площею 0,1570 га, розташована по [ADDRESS] , знаходиться у комунальній власності, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, цільове призначення - код КВЦПЗ - 03.07 «Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі». Державна реєстрація вказаної земельної ділянки здійснена 03.10.2003, вид використання - до 31.12.2005 (але не пізніше початку реконструкції району) для експлуатації та обслуговування павільйону магазину з прибудовою, речові права на зазначену земельну ділянку за ТОВ «Веліс-Трейд» та [PERSON] на теперішній час не зареєстровані. Позивач зазначив, що Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 16.09.2020 було здійснено обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310137500:10:002:0043 на підставі витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.04.2016 № НВ-6302684212016. Обстеженням на місцевості встановлено, що на вказаній вище земельній ділянці розташовані нежитлові приміщення першого поверху №1,1б,2-:-12, 12а, 13, 13а, 14, 28-:-35, V, VI, площею 343,9 кв.м в нежитловій будівлі літ «А-1» по [ADDRESS] , право власності на які з 03.04.2019 по теперішній час зареєстроване за ТОВ «Веліс-Трейд» та [PERSON] . За результатами обстеження був складений акт обстеження зазначеної вище земельної ділянки. Таким чином, на думку позивача, ТОВ «Веліс-Трейд» та [PERSON] у період з 01.08.2019 по 30.09.2020 використовують земельну ділянку за вказаною адресою без здійснення плати за її використання та без державної реєстрації речових прав на неї у порядку, встановленому ст. 125 Земельного кодексу України. Посилався, що розрахунок розміру безпідставно збережених [PERSON] коштів у розмірі орендної плати здійснювався Харківською міською радою на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку вказаної вище земельної ділянки, площею 0,1570 га від 28.02.2019 № 533/0/45-19 та 03.07.2020 № 4679, виданих Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Відповідно до інформації, зазначеної у додатках до листа Головного управління ДПС у Харківській області від 07.08.2020 № 16293/9/20-40-58-06-16 [PERSON] не сплачував плату за користування зазначеною вище земельною ділянкою, ТОВ «Веліс-Трейд» за користування даною земельною ділянкою за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 сплатило 58 318,80 гривень. Також позивача посилався, що рішенням Господарського суду Харківської області від 21.11.2019 у справі № 922/2487/19 з ТОВ «Веліс-Трейд» на користь Харківської міської ради стягнуто 138 643,83 гривень безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання у період з 01.05.2019 по 31.07.2019 земельної ділянки, про яку йдеться вище та розташованої по [ADDRESS] . Поряд з цим, у провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа № 643/12611/19 за позовом Харківської міської ради до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання вказаної земельної ділянки за період з 01.05.2019 по 31.07.2019. З огляду на наведене, позивач зазначає, що відповідач [PERSON] , набувши право власності на об`єкт нерухомого майна у вигляді вказаної вище земельної ділянки комунальної форми власності, використовує вказану земельну ділянку без документів, що посвідчують право власності або право користування нею у відповідності до вимог ст. 125, ст. 126 Земельного кодексу України, тим самим порушує права та інтереси позивача щодо неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати за землю. 01 лютого 2021 року від Харківської міської ради надійшла відповідь на відзив [PERSON] , в якому позивач, не погоджуючись з позицією відповідача щодо наявності порушень правил розмежувань цивільної та адміністративної юрисдикції у пред`явленому ХМР позові, посилався, що предметом позовних вимог у даному позові є стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за користування конкретною земельною ділянкою, площею 0,1570 га, розташованою по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310137500:10:002:0043. Відповідач не є ані власником, ані постійним землекористувачем вказаної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (с. 14.1.72 ПК України). З часу виникнення у відповідача права власності на нежитлові приміщення першого поверху № 18-:-24, 36-:-42, ІІ, ІІІ, VI, VІІ, площею 381,6 кв.м та нежитлові приміщення першого поверху №1,1б,2-:-12, 12а, 13, 13а, 14, 28-:-35, V, VI, площею 343,9 кв.м в нежитловій будівлі літ «А-1» по [ADDRESS] , у [PERSON] виник й обов`язок сплачувати грошові кошти за використання земельної ділянки, на якій розташовані вказані нежитлові приміщення, у встановленому законодавством розмірі. Також позивач звертав увагу, що звернувся до суду з позовною заявою з метою захисту порушеного права як власник земельної ділянки комунальної форми власності, а не як Державна податкова служба, а тому дана справа підлягає розглядові в порядку цивільного судочинства, а не адміністративного судочинства. Стосовно клопотання щодо залучення до участі у даній справі третіх осіб, чиї права та інтереси, на думку відповідача, будуть порушені, Харківська міська рада зазначила, що позов Харківською міською радою пред`явлений до [PERSON] , нежитлові приміщення в нежитловій будівлі літ «А-1» з 03.04.2019 належать саме відповідачу, а не [PERSON] , право користування [PERSON] відповідно до договору оренди землі від 06.08.2003 припинено 31.12.2005. Також зауважив, що ТОВ «Мако-С» з 03.04.2019 не є власником нежитлових приміщень першого поверху №1,1б,2-:-12, 12а, 13, 13а, 14, 28-:-35, V, VI, площею 343,9 кв.м в нежитловій будівлі літ «А-1» по [ADDRESS] , на 1/10 вказаних нежитлових приміщень право власності зареєстровано за [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 03.04.2019 № 395,397 та на 9/10 - за ТОВ «Веліс-Трейд», а відтак, рішення по справі жодним чином не може вплинути на права та обов`язки [PERSON] , ТОВ «Мако-С» та ТОВ «Веліс-Трейд», внаслідок чого правові підстави для їх залучення в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, відсутні. З приводу зауважень відповідача, висловлених у відзиві на позовну заяву Харківської міської ради, що спірні правовідносини не є кондикційними, позивач зауважив, що відсутність укладеного між ХМР та [PERSON] договору оренди земельної ділянки за період з 01.08.2019 по 31.12.2020 виключає договірні відносини. Відсутність неправомірних дій відповідача означає відсутність цивільного правопорушення (протиправних дій) і, як наслідок, виключає деліктні зобов`язання. Фактичний вступ відповідачем у володіння і користування спірною земельною ділянкою стався в результаті дій, котрі є правомірними, адже ніяким чином не суперечать чинному законодавству. Фактичне володіння і користування земельною ділянкою відповідачем без укладення договору оренди землі станом на даний час також не вважається правопорушенням. Відсутність деліктних зобов`язань у спірних правовідносинах виключає можливість захисту прав позивача як постраждалої сторони шляхом стягнення збитків, адже необхідною умовою стягнення збитків є саме делікт - правопорушення. Таким чином, на думку позивача, спірні правовідносини, які виникли між сторонами, повинні кваліфікуватися як бездоговірні та безделіктні, в зв`язку з чим, повинні врегульовуватися положеннями ст. ст. 1212-1214 ЦК України. Щодо сформованості земельної ділянки як об`єкта цивільних прав Харківська міська рада посилалась, що згідно з відомостями з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.07.2020 №НВ-0005213422020, датою державної реєстрації вказаної земельної ділянки з присвоєним їй кадастровим номером 6310137500:10:002:0043 площею 0,1517 га, є 03.10.2003. Посилаючись на вимоги ст. 79-1 Земельного кодексу України ХМР зазначає, що частиною першою вказаної норми земельного законодавства України закріплено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до частин третьої-четвертої цієї ж норми закону сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі, а земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. За вказаних обставин, позивач посилався, що земельна ділянка, розташована по [ADDRESS] , є сформованою як об`єкт цивільних прав, є комунальною власністю і належить територіальній громаді м. Харкова, представницьким органом якої є Харківська міська рада. 01 лютого 2021 року від Харківської міської ради надійшла заява позивача, у якій позивачем надано відповіді на запитання, поставлені Харківській міській раді відповідачем [PERSON] у відзиві на позовну заяву на підставі ст. 93 ЦПК України, відповідно до частини першої якої учасник справи має право поставити а першій заяві по суті справи або у додатку до неї не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи. 01 лютого 2021 року від Харківської міської ради надійшли заперечення на клопотання відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі, яке [PERSON] обґрунтовувалося тим, що правовідносини, які виникли між сторонами, є адміністративними, а тому, на думку відповідача, спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. З приводу клопотання про закриття провадження у справі з наведених у ньому відповідачем підстав Харківська міська рада зазначає, що Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] з метою захисту порушеного права як власник земельної ділянки комунальної форми власності, а не як державна податкова служба, а відтак, спірні правовідносини, які мають місце між сторонами, врегульовуються нормами цивільного, а не адміністративного законодавства України. 26 березня 2021 року позивач за основним позовом та відповідач за зустрічним позовом Харківська міська рада надала відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] , в якому зазначила, що заперечує проти задоволення зустрічної позовної заяви у повному обсязі, оскільки вважає обґрунтування позову безпідставним. В обґрунтування заперечень проти зустрічного позову зазначає наступне: з приводу залучення до участі у справі третіх осіб, чиї права та інтереси, на думку [PERSON] , будуть порушеними, позивач звертає увагу, що позов Харківською міською радою пред`явлений до [PERSON] , нежитлові приміщення в нежитловій будівлі літ «А-1» з 03.04.2019 належать саме відповідачу, а не [PERSON] , право користування [PERSON] відповідно до договору оренди землі від 06.08.2003 припинено 31.12.2005. Також зауважив, що ТОВ «Мако-С» з 03.04.2019 не є власником нежитлових приміщень першого поверху №1,1б,2-:-12, 12а, 13, 13а, 14, 28-:-35, V, VI, площею 343,9 кв.м в нежитловій будівлі літ «А-1» по [ADDRESS] , на 1/10 вказаних нежитлових приміщень право власності зареєстровано за [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 03.04.2019 № 395,397 та на 9/10 - за ТОВ «Веліс-Трейд», а відтак, рішення по справі жодним чином не може вплинути на права та обов`язки [PERSON] , ТОВ «Мако-С» та ТОВ «Веліс-Трейд», внаслідок чого правові підстави для їх залучення в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, відсутні. З приводу вимог позивача за зустрічним позовом щодо визнання [PERSON] добросовісним набувачем безпідставно збережених ним коштів за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , без документів, що посвідчують право користування нею Харківська міська рада зазначає, що встановлення добросовісності набуття майна покладається на набувача, який має довести, що він набув майно оплатно і що він не знав і не міг знати про те, що воно придбане у особи, яка не мала права його відчужувати. Також посилалася, що право користування вказаною вище земельною ділянкою по [ADDRESS] не оформлено [PERSON] у встановленому законом порядку, власником вказаної земельної ділянки є територіальна громада міста Харкова, а тому висновки позивача за зустрічним позовом [PERSON] щодо того, що він є добросовісним набувачем безпідставно збережених ним коштів за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , є безпідставними, такими, що не відповідає фактичним обставинам справи та такими, що ґрунтуються на неправильному розумінні норм законодавства. Використання [PERSON] вказаної вище земельної ділянки без укладення договору оренди землі, на думку Харківської міської ради, позбавляє можливості територіальну громаду міста Харкова в особі Харківської міської ради отримати дохід від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушуються охоронювані законом права та інтереси Харківської міської ради щодо неодержаного майна у розмірі орендної плати за землю. З приводу аргументів позивача за зустрічним позовом [PERSON] щодо наявності діючого договору оренди земельної ділянки, про яку йдеться вище, Харківська міська рада зазначила, що СПДФО [PERSON] вказана вище земельна ділянка надавалася на підставі договору оренди від 06.08.2003 строком до 31.12.2005 для експлуатації та обслуговування павільйону магазину з прибудовою. Нового правовстановлюючого документа, яким закріплено право на оренду земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , загальною площею 0,1570 га, за [PERSON] , [PERSON] не надано, а тому право користування вказаною земельною ділянкою [PERSON] , відповідно до договору оренди землі від 06.08.2003, припинено 31.12.2005. Також ХМР звертає увагу, що п. 34 Постанови Верховного Суду від 25.02.2020 у справі № 922/748/19, яка прийнята за наслідками розгляду справи за позовом Харківської міської ради до попереднього власника будівлі літ. А-1 - ТОВ «Мако-С» - по [ADDRESS] , зазначено, що судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що докази укладення нового договору оренди землі з СПДФО [PERSON] у матеріалах справи відсутні, у свою чергу, договір оренди землі від 06.08.2003 припинив свою дію в силу п. 4.2 його умов у зв`язку із закінченням терміну, на який його було укладено, тобто до 31.12.2005, що також підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 22.07.2019 № 18/116-19. З приводу посилань позивача за зустрічним позовом [PERSON] на те, що в нього відсутній обов`язок сплачувати плату за землю ХМР зазначає, що [PERSON] не є ані власником ані постійним землекористувачем вказаної вище земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 ПК України). Посилався, що, оскільки нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а відтак використання нежитлових приміщень, які належать відповідачу за первісним позовом, неможливе без відповідної земельної ділянки. Наведена правова норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, таким чином, у зв`язку з користуванням відповідачем нежитловою будівлею презюмується його користування спірною земельною ділянкою. Таким чином, на думку позивача за первісним позовом, із часу виникнення права власності на об`єкт нерухомого майна у [PERSON] виник й обов`язок сплачувати грошові кошти за використання земельної ділянки площею 0,1570 га по [ADDRESS] у встановленому законодавством розмірі. Щодо сформованості земельної ділянки, про яку йдеться вище, як об`єкта цивільних прав Харківська міська рада зазначає, що земельна ділянка комунальної власності, розташована по [ADDRESS] є сформованою, згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.07.2020 № НВ-0005213422020, копія якого додана до позовної заяви, датою державної реєстрації вказаної земельної ділянки з присвоєним їй кадастровий номером 6310137500:10:002:0043 площею 0,1517 га, є 03.10.2003. Посилаючись на вимоги ст. 79-1 Земельного кодексу України ХМР зазначає, що частиною першою вказаної норми земельного законодавства України закріплено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до частин третьої-четвертої цієї ж норми закону сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі, а земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. За вказаних обставин, позивач посилався, що земельна ділянка, розташована по [ADDRESS] , є сформованою як об`єкт цивільних прав, є комунальною власністю і належить територіальній громаді м. Харкова, представницьким органом якої є Харківська міська рада. Позивач, посилаючись на вимоги п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України зазначає, що за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; пропорційне належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; пропорційне належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі. За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційне тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території. За матеріалами справи, наданий позивачем розрахунок безпідставно збережених коштів у зв`язку з несплатою відповідачами орендної плати за користування земельною ділянкою, на якій розташовані об`єкт нерухомості, який належить їм на праві спільної власності, проведений пропорційно зареєстрованим площам нежитлових приміщень за ТОВ «Веліс-Трейд» та [PERSON] до загальної площі сформованої земельної ділянки по [ADDRESS] . Крім того, позивач зазначає, що при здійсненні розрахунку розміру безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати ХМР керувалася в першу чергу інформацією про земельну ділянку з кадастровим номером 6310137500:10:002:0043, площею 0,1517 га по [ADDRESS] , яка зазначена у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 28.02.2019 №533/0/45-19, від 03.07.2020 №4679, наданих Відділом у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. За вказаних обставин, Харківська міська рада вважає позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом такими, що не підлягають задоволенню. 01 лютого 2021 року від позивача за первісним позовом Харківської міської ради надійшли заперечення на клопотання відповідача за первісним позовом [PERSON] про закриття провадження у даній справі, у яких позивач зазначив, що Харківська міська рада звернулась з даним позовом до [PERSON] з позовною заявою з метою захисту порушеного права як власник земельної ділянки комунальної форми власності, а не як Державна податкова служба, а тому правовідносини у даній справі врегульовуються нормами цивільного, а не адміністративного, як на це посилається відповідач, судочинства, а тому клопотання [PERSON] про закриття провадження у справі є таким, що не підлягає задоволенню. У судовому засіданні представник позивача за основним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом Харківської міської ради Пантелей В.В. підтримала позовні вимоги за первісним позовом в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні та пояснила про обставини, як вони викладені в основному позові, у відповіді на відзив [PERSON] , відзиві на зустрічний позов [PERSON] , запереченнях проти закриття провадження у справі, клопотання про що було заявлено відповідачем за основним та позивачем за зустрічним позовом. У подальшому надала суду заяву про можливість закінчувати розгляд справи за відсутності представника Харківської міської ради, в поданій заяві первісний позов підтримала, просила його задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити в повному обсязі. Короткий зміст позовних вимог за зустрічним позовом та доводів позивача за зустрічним позовом [PERSON] 14 січня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Харківської міської ради, в якому просив суд визнати його добросовісним набувачем безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 103 432,70 гривень за використання у період з 01.08.2019 по 30.11.2020 земельної ділянки комунальної власності м. Харкова, площею 0,1570 га, яка знаходиться по [ADDRESS] , кадастровий номер 6310137500:10:002:0043, також стягнути з Харківської міської ради на його користь судові витрати за надання правничої допомоги у суді першої інстанції у розмірі 10 000,00 гривень. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог за зустрічним позовом посилався, що у разі задоволення позовних вимог Харківської міської ради будуть порушені права та інтереси третіх осіб - [PERSON] та ТОВ «Мако-С». Щодо можливих порушень прав [PERSON] зазначив, що 06.08.2003 між [PERSON] та Харківською міською радою був укладений договір оренди земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , загальною площею 0,1570 га зі строком дії договору до 31.12.2005. Посилався, що вказаний договір оренди земельної ділянки є діючим, оскільки його дія поновлена, Харківська міська рада приймає виконання цього договору. Зазначив, що п. 4.3 договору передбачено, що поновлення договору оренди землі здійснюється після закінчення строку, на який його укладено, тобто після 31.12.2005. Після закінчення строку, на який було укладено договір, Харківська міська рада не надсилала [PERSON] заперечень щодо поновлення договору оренди землі, навпаки, п. 1.23 Додатку № 2 рішення ХІ сесії Харківської міської ради ІV скликання «Про припинення та надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» від 28.09.2005 №180/05 земельна ділянка площею 1570 кв.м. (кадастровий номер 6310137500:10:002:0043) надана в оренду ФОП [PERSON] строком до 01.09.2030. Договір оренди землі, реєстраційний номер 7564/03 від 06.08.2003 вирішено вважати таким, що припиняє дію з дня державної реєстрації нового договору оренди землі з ФОП [PERSON] . Також посилався, що обставини щодо продовження строку дії договору оренди землі реєстраційний номер 7564/03 від 06.08.2003 встановлені постановою Господарського суду Харківської області від 06.08.2006 у справі № АС-11/322-06 вх. №8968/4-11 за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, обставини, встановлені у вказаному рішенні, на думку відповідача, не підлягають доказуванню. Щодо можливого порушення прав ТОВ «Мако-С» посилався, що згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.04.2013, індексний номер 2005741, ТОВ «Мако-С» є власником нежитлової будівлі літ. «А-1», розташованої по [ADDRESS] . Тому, на думку відповідача, власником будівлі в цілому, розташованої по [ADDRESS] , у тому числі зовнішніх стін, покрівлі та зовнішніх комунікацій з водопостачання та водовідведення є ТОВ «Мако-С», а [PERSON] та ТОВ «Веліс-Трейд» набули право власності не на будівлю, а лише на окремі внутрішні приміщення цієї будівлі. Щодо пред`явлення Харківською міською радою вимог до [PERSON] в порядку ст. 1212 ЦК України вважав, що спірні правовідносини, що мають місце між сторонами, не є кондикційними. Вважав, що він, [PERSON] , є добросовісним набувачем коштів, які намагається стягнути з нього Харківська міська рада, оскільки він є власником 1/10 нежитлових приміщень першого поверху №1,1б,2-:-12, 12а, 13, 13а, 14, 28-:-35, V, VI, площею 343,9 кв.м в нежитловій будівлі літ «А-1» по [ADDRESS] , згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.12.2020 № 237708826 земельна ділянка 0,1570 га з кадастровим номером 6310137500:10:002:0043, на якій розташовані вказані нежитлові приміщення, перебуває у комунальній власності. Він є інвалідом другої групи безстроково, а тому на нього розповсюджуються положення ст. 281.1.1. ПК України, згідно з якими він звільняється від сплати податку, а відтак, на думку відповідача, аргументи Харківської міської ради, що нібито [PERSON] у період з 01.08.2019 по 30.11.2020 використовував земельну ділянку за вказаною вище адресою без здійснення плати за її використання, не відповідають матеріалам справи. Також позивач за зустрічним позовом зауважував, що позивач за первісним позовом Харківська міська рада намагається стягнути з [PERSON] кошти у розмірі орендної плати за використання частини земельної ділянки, яка не може бути об`єктом цивільних прав, коли об`єктом оренди може бути виключно земельна ділянка, яка сформована як об`єкт цивільних прав, про що аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17 та від 09.04.2019 у справі №922/652/18. Тому позивач за зустрічним позовом вважає, що, оскільки частина земельної ділянки не може бути об`єктом цивільних прав унаслідок її несформованості, то для даних спірних правовідносин повинні застосовуватися норми права, якими унормована сплата земельного податку. А, беручи до уваги ту обставину, що [PERSON] є інвалідом другої групи безстроково, він відповідно до положень ст. 281.1.1. ПК України звільнений від сплати земельного податку. Крім зазначеного, у зустрічній позовній заяві відповідно до вимог ст. 93 ЦПК України [PERSON] поставлені запитання Харківській міській раді про обставини, що мають значення для справи. На підставі викладеного вище, позивач за зустрічним позовом просить суд задовольнити пред`явлені ним позовні вимоги в повному обсязі, а в задоволенні позовних вимог Харківської міської ради за первісним позовом - відмовити в повному обсязі. 14 січня 2021 року від відповідача за первісним позовом [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву Харківської міської ради, в якому відповідач за первісним позовом посилався, що вказана справа не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства, оскільки у даному спорі, на думку відповідача за первісним позовом об`єднано вимоги цивільно-правового характеру із вимогами про сплату податків (зборів) до бюджету , що призвело до цілком очевидної плутанини із застосуванням норм земельного, податкового та цивільного законодавства. Зазначив, що у даній справі за [PERSON] речове право на земельну ділянку не зареєстровано, таким чином він не набув жодного речового права на земельну ділянку, про що у матеріалах справи достатньо доказів та що не оспорюється сторонами у справі, а тому, на думку відповідача, правовідносини між набувачем такого права та суб`єктом владних повноважень залишаються адміністративними. Також посилався, що суд не має права стягувати гроші на користь бюджету у рамках цивільного процесу, адже бюджет не є позивачем у цій справі. Таким чином вважав, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому належить закрити провадження у справі. Як і в зустрічній позовній заяві у відзиві на позов Харківської міської ради [PERSON] вкотре посилається на можливе порушення прав та інтересів [PERSON] та ТОВ «Мако-С» у разі їх незалучення до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, підстави, на які посилається [PERSON] у даному питанні аналогічні підставам, викладеним у зустрічному позові. 14 січня 2021 року від відповідача за первісним позовом [PERSON] надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третіх осіб [PERSON] та ТОВ «Мако-С» з посиланнями на те, що рішення по даній справі може вплинути на права та обов`язки вказаних осіб. В обґрунтування необхідності залучення вказаних у заяві осіб до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, посилався на обставини, аналогічні зазначеним ним у відзиві на первісний позов Харківської міської ради. 14 січня 2021 року від відповідача за первісним позовом [PERSON] надійшло клопотання про закриття провадження у даній справі з посиланнями в обґрунтування клопотання, як про них вже було зазначено відповідачем за первісним позовом [PERSON] у відзиві на первісний позов. 25 березня 2021 року від відповідача за первісним позовом [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача за первісним позовом Харківської міської ради. У запереченнях на відповідь на відзив [PERSON] посилається на обставини, як про них ним зазначено у відзиві на первісний позов Харківської міської ради та у зустрічному позові [PERSON] . У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] , який діє на підставі довіреності, підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти задоволення первісного позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні. В обґрунтування обраної позиції посилався на обставини, як воно зазначено [PERSON] у відзиві на первісний позов, запереченнях на відповідь на відзив ХМР за первісним позовом та у пред`явленому [PERSON] зустрічному позові. Рух справи. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31 грудня 2020 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11 брезезня 2021 року у задоволенні клопотання [PERSON] про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору у цивільній справі за позовом Харківської міської ради до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати - відмовлено. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2021 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до Харківської міської ради про визнання добросовісним набувачем коштів у розмірі орендної плати об`єднано в одне провадження з первісним позовом Харківської міської ради до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30 березня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13 липня 2021 року визнано необґрунтованим заявлений відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом [PERSON] відвід головуючого судді Семенової Я.Ю. Постановлено вирішення питання про відвід судді визначити у порядку, встановленому частиною першою ст. 33 ЦПК України. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15 липня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] про відвід судді Семенової Я.Ю. по цивільній справі №643/20361/20 за первісним позовом Харківської міської ради до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, за зустрічним позовом [PERSON] до Харківської міської ради про визнання добросовісним набувачем коштів у розмірі орендної плати. Справу передано для продовження розгляду справи по суті. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2021 року клопотання [PERSON] про закриття провадження у справі в частині вимог за первісним позовом Харківської міської ради до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності, - залишено без задоволення. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, у судовому засіданні був присутній його повноважний представник за довіреністю [PERSON] . Суд, ураховуючи думку представника Харківської міської ради, представника [PERSON] - [PERSON] , які не заперечували проти розгляду справи за відсутності [PERSON] , беручи до уваги, що інтереси відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] були представлені у судовому засіданні його повноважним представником, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом [PERSON] . Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно з матеріалами справи, Харківською міською радою відповідно до ст. 189 Земельного кодексу України було здійснено заходи самоврядного контролю з питань використання та охорони земель територіальної громади, додержання вимог земельного законодавства. Відповідно до інформаційної довідки №224252243 від 16.09.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №18-:-24, 36-:-42, II, III, VI, VII в нежитловій будівлі літ. «А-1», загальною площею 381,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , з 03.04.2019 зареєстроване: 1/10 - за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.2019 № 397, на 9/10 - за ТОВ Веліс-Трейд на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.2019 № 397; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 1б, 2-:-12, 12а, 13, 13а, 14, 28-:-35, V, VI в нежитловій будівлі літ. «А-1», загальною площею 343,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] з 03.04.2019 зареєстроване на 1/10 за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.2019 №395, на 9/10 за ТОВ Веліс-Трейд на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.2019 № 395 (Том 1, а.с. 23-25). За змістом інформаційної довідки №237708826 від 18.12.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпок, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137500:10:002:0043, площею 0,1570 га з цільовим призначенням - землі житлової та громадської забудови до 31.12.2005 (але не пізніше початку реконструкції району) для експлуатації та обслуговування павільйону магазину з прибудовою, розташованої за адресою - [ADDRESS] , на праві комунальної власності належить Харківській міській раді (Том 1, а.с. 26). Як убачається з наведеного вище витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0005213422020 від 08.07.2020 земельна ділянка, площею 0,1570 га, розташована по [ADDRESS] , з кадастровим номером 6310137500:10:002:0043, перебуває у комунальній власності; категорія земель - землі житлової та громадської забудови; вид використання земельної ділянки - до 31.12.2005 (але не пізніше початку реконструкції району) для експлуатації та обслуговування павільйону магазину з прибудовою, державна реєстрація земельної ділянки здійснена 03.10.2003. Речові права на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , у Державному земельному кадастрі не зареєстровані. Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 16 вересня 2020 року було проведено обстеження земельної ділянки та встановлено, що сформована земельна ділянка із кадастровим номером - 6310137500:10:002:0043, яка розташована по [ADDRESS] , не огороджена, з 01.08.2019 по теперішній час використовується [PERSON] та ТОВ «Веліс-Трейд» для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень 1-го поверху № 18-:-24, 35-:-42, ІІ, ІІІ, VІ, VІІ, 1, 1б, 2-:-12, 12а, 13, 13а, 14, 28-:-35, V, VІ в нежитловій будівлі літ. «А-1». В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилається, що відповідач [PERSON] , набувши право власності на об`єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином не оформив правовідносини щодо користування земельною ділянкою та у період з 01.08.2019 по 30.11.2020 не сплачував за користування вказаною земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг у себе майно - грошові кошти, що й послугувало підставою для звернення до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, відповідач [PERSON] зберіг кошти, оскільки не сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, а відтак збільшив вартість власного майна, а позивач Харківська міська рада (потерпілий), втратив належне йому майно, а саме - кошти від орендної плати, тобто має місце факт безпідставного збереження саме коштів у розмірі орендної плати відповідачем за рахунок позивача. Розмір збережених відповідачем коштів від безпідставно набутого майна, який підлягає відшкодуванню з боку відповідача, розрахований міською радою в сумі 103 432,70 гривень, виходячи з розміру орендної плати за таку земельну ділянку, обрахованого пропорційно зайнятої частки - 157 кв.м. (1570 / 10 х 1 = 157). Наведені вище обставини, як на це посилається Харківська міська рада, свідчать про наявність порушення її прав та охоронюваних законом інтересів та є підставою для їх захисту у судовому порядку, що й послугувало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою. Матеріали справи містять витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , сформованого 28.02.2019 (№533/0/45-19 від 28.02.2019), згідно з яким нормативна грошова оцінка вказаної вище земельної ділянки становить суму в розмірі 7 702 436 грн. (Том 1, а.с. 30). Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , сформованої 03.07.2020 (№4679 від 03.07.2020), нормативна грошова оцінка вказаної вище земельної ділянки становить суму в розмірі 11 663 688 грн. (Том 1, а.с. 31). Харківською міською радою проведено розрахунок суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної форми власності на території м. Харкова з порушенням вимог законодавства, (земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] ), згідно з яким, розрахунок безпідставно збережених ТОВ «Веліс-Трейд» та [PERSON] коштів у розмірі орендної плати за період з 01.08.2019 по 31.12.2019 становить 256 747,85 грн. (Том 1, а.с. 32). За період з 01.01.2020 по 30.11.2020 розрахунок безпідставно збережених ТОВ «Веліс-Трейд» та [PERSON] коштів у розмірі орендної плати за вказаний період становить 777 579,20 грн., а з врахуванням здійсненою ТОВ «Веліс-Трейд» оплати за користування земельною ділянкою в розмірі 58 318,80 грн. - 719 260,40 грн. (Том 1, а.с. 33). Згідно з листом Головного управління ДПС у Харківській області Державної податкової служби України №16293/9/20-40-58-06-16 від 07.08.2020, договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6310137500:10:002:0043, розташованої по [ADDRESS] , з [PERSON] не укладався (Том 1, а.с. 38-40). Відповідно до листа Головного управління ДПС у Харківській області Державної податкової служби України №16352/9/20-40-04-03-17 від 07.08.2020, договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6310137500:10:002:0043, розташованої по [ADDRESS] , з ТОВ «Веліс-Трейд» не укладався, ТОВ «Веліс-Трейд» сплачено суму земельного податку в розмірі 58 318,80 грн. (Том 1, а.с. 41-43). Згідно з висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №1090062 від 15.02.2017, обстеженням 13.02.2017 уточнено загальну площу будівлі літ. «А-1», яка складає 725,5 кв.м. Самочинного переобладнання або будівництва не виявлено. Обстеженням від 13.02.2017 встановлено, що нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 1б, 2-:-12, 12а, 13, 13а, 14, 28-:-35, V, VІ, загальною площею 343,9 кв.м. мають відокремлений вхід, самостійну групу основних та підсобних приміщень та є самостійним об`єктом нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] ; нежитлові приміщення 1-го поверху « 18-:-24, 36-:-42, ІІ, ІІІ, V, VІІ, загальною площею 381,6 кв.м. мають відокремлені входи, власну групу основних та підсобних приміщень та є самостійним об`єктом нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . За технічними показниками об`єкт може бути поділено (Том 1, а.с. 44-46). Як убачається з копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 448705, [PERSON] має статус інваліда другої групи з 28.10.2016 безстроково (Том 1, а.с. 64). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Правилами ст. 120 Земельного кодексу України унормований правовий механізм переходу прав на землю, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду. Як убачається зі змісту позовної заяви Харківської міської ради, обґрунтовуючи правову підставу пред`явлених до [PERSON] позовних вимог, позивач керується положеннями ст. 1212, ст. 1214 ЦК України та посилається, що сума 103 432,70 грн. є сумою несплаченої [PERSON] орендної плати за використання земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, без укладення договору оренди за період з 01.08.2019 по 31.11.2020, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду, чим позивачеві завдано збитків у виді неодержаної орендної плати за землю. Виходячи зі змісту наведеної вище статті, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі. За правилами ст. 120 Земельного кодексу України виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки. Поряд з цим, згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як убачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, відповідачем право користування земельною ділянкою не оформлене. За правилами ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У зобов`язанні з безпідставного набуття, збереження майна підлягають доведенню: а) факт набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, б) відсутність для цього підстав, встановлених договором, законом або іншими правовими актами, в) вартість безпідставного збагачення. Тягар доказування відсутності підстав для збереження майна лежить на власнику майна. При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Правилами ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» закріплено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшує вартість власного майна, а позивач (потерпілий) втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Таким чином, обов`язок сплатити суму безпідставного збагачення виникає в силу самого факту такого збагачення і не залежить від того чи стало воно результатом поведінки набувача чи потерпілого або третіх осіб, або сталось поза волею останніх. При цьому має значення лише сам об`єктивний результат: наявність безпідставного збагачення. Згідно зі ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Як це закріплено положеннями ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Правилами ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата, як це закріплено положеннями ст. 14.1.72 Податкового кодексу України. Вимогами Податкового кодексу України закріплено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (правила ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України). З огляду на те, що з моменту виникнення у відповідача права власності на нежитлові приміщення, до теперішнього часу відповідач користується спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відповідно до положень статей 1212-1214 ЦК України повинен відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав або міг одержати від цього майна. Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями п. 288.5.1 ст. 288 Податкового кодексу України. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 20, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Розрахунок розміру доходу, одержаного відповідачем за користування земельною ділянкою територіальної громади м. Харкова здійснюється на підставі нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки (визначеної шляхом множення площі вказаної ділянки та нормативної грошової оцінки одного квадратного метра землі) з урахуванням ставки річної орендної плати за спірний період. Відповідач не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі у період з 01.08.2019 по 30.11.2020. Харківською міською радою до матеріалів справи наданий розрахунок розміру доходу одержаного відповідачем від безпідставно набутого майна як розмір орендної плати за землю, яка є регульованою та звичайною ціною плати за землю державної та комунальної власності. Вказаний розрахунок зроблений позивачем за період використання відповідачем земельної ділянки у період з 01.08.2019 по 30.11.2020 у сумі 103 432,70 грн. Розмір доходу відповідача за вказаний вище період було розраховано позивачем як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування. Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної форми власності, погоджується з ним, позаяк він здійснений на підставі вимог Земельного кодексу України, положень Податкового кодексу України, Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженим Наказом Мінагрополітики від 25.11.2016 №489 «Про затвердження порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів»; Рішенням 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 03.07.2013 №1209/13, яким була затверджена Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013, яка застосовується з 01.01.2014. Водночас, рішенням Харківської міської ради від 27.02.2019 №147449 затверджена Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018, відповідно до п. 2 якого нормативна грошова оцінка земель міста Харкова станом на 01.01.2018 застосовується з 01.01.2020. Що стосується посилань відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом стосовно того, що ФО-П [PERSON] як землекористувач, якому спірна земельна ділянка була передана в оренду за договором оренди №7564/03 від 06 серпня 2003 року, дію якого було продовжено постановою господарського суду Харківської області від 06 серпня 2006 року, прийнятою у справі №АС-11/322-06, та продовжує сплачувати за неї орендну плату, суд їх відхиляє, з огляду на таке. Згідно з рішенням ХІ сесії Харківської міської ради ІV скликання Про припинення та надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд від 28.09.2005 №180/05, СПДФО [PERSON] було надано в оренду строком до 01.09.2030 (але не пізніше початку реконструкції району) земельну ділянку, площею 0,1570 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в межах, які визначені договором оренди земельної ділянки, реєстраційний №7564/03 від 29.09.2003 для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень (павільйон-магазин з прибудовою). Договір оренди землі, реєстраційний №7564/03 від 29.09.2003 року вирішено вважати таким, що припиняє дію з дня державної реєстрації нового договору оренди землі ФО-П [PERSON] . За правилами діючого законодавства договір оренди землі, рівно як і договір про продовження строку дії договору оренди землі, є укладеним з дати його державної реєстрації. Зі змісту правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові, прийнятій 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16, договір оренди землі є укладеним і починає свою дію з моменту державної реєстрації, що обумовлено приписами статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду, прийнятій 15 серпня 2018 року у справі № 532/384/16-ц та ряді інших постанов, і ця позиція є уніфікованою. Поряд з цим, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження обставин щодо укладення нового договору оренди землі з ФО-П [PERSON] . За вказаних обставин, суд вважає спростованими твердження відповідача про те, що існує укладений договір оренди землі з ФО-П [PERSON] та права останньої на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137500:10:002:0043, розташованої по [ADDRESS] . Що стосується посилань відповідача [PERSON] на те, що ФО-П [PERSON] здійснює орендну плату за користування спірною земельною ділянкою і Харківська міська рада приймає виконання цього договору, суд, надаючи оцінку таким доводам відповідача, зважає на те, що такі твердження [PERSON] не впливають на його обов`язок за кондикційним зобов`язанням і не тягнуть наслідків у вигляді відмови в задоволенні позовних вимог. Водночас, відповідачем [PERSON] не надано суду жодного доказу на підтвердження тих обставин, що здійснення оплати ФО-П [PERSON] є правочином на користь третьої особи, а саме - відповідача, а, за правилами ст. 636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Водночас, такий договір у матеріалах справи відсутній. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як це закріплено вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За правилами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4 ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, як це закріплено вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як це визначено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, з огляду на наведене вище, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми діючого законодавства України, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом Харківської міської ради, позаяк пред`явлені позивачем за первісним позовом вимоги про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати 103 432,70 грн. є обґрунтованими та знаходять своє підтвердження матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Серед іншого, суд вважає за необхідне зауважити, що, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц. Що стосується позовних вимог позивача за зустрічним позовом [PERSON] до Харківської міської ради про визнання [PERSON] добросовісним набувачем безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 103 432,70 грн., суд зважає на таке. Як убачається зі змісту позовних вимог [PERSON] до Харківської міської ради, [PERSON] просить суд визнати його добросовісним набувачем безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 103 432,70 грн. за використання у період з 01.08.2019 по 30.11.2020 земельної ділянки комунальної власності м. Харкова, площею 0,1570 га, яка знаходиться по [ADDRESS] , кадастровий номер 6310137500:10:002:0043. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За правилами ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як це гарантовано вимогами ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, як це закріплено вимогами ст. 124 Конституції України. Відповідно до абз. 2 п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як це гарантовано положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Водночас, суд зважає на те, що правовідносини, що є предметом спору у даній справі, як між позивачем та відповідачем за первісним позовом, так і між позивачем та відповідачем за зустрічним позовом врегульовуються положеннями глави 83 ЦК України як відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальним інститутом цивільного права. За правилами ч. 1, ч. 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Поряд з цим, [PERSON] , як позивачем за зустрічним позовом, заявлено вимогу про визнання його добросовісним набувачем безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати з обґрунтуванням пред`явлених позовних вимог відповідно до ст. 389 ЦК України, згідно з якою гроші, а також цінні папери на пред`явника, що існують у паперовій формі, не можуть бути витребувані від добросовісного набувача. Водночас, в обґрунтування пред`явлених за зустрічним позовом вимог [PERSON] посилається, що він є інвалідом другої групи безстроково, а тому до нього повинні застосовуватися вимоги п.п. 281.1.1. п. 281.1. ст. 281 ПК України, згідно з якими від сплати податку звільняються особи з інвалідністю першої та другої групи. Таким чином, з огляду на позовні вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] , останній вважає, що Харківська міська рада не має права вимагати від нього сплати безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання спірної земельної ділянки комунальної власності, оскільки [PERSON] є інвалідом 2 групи безстроково та звільнений від сплати земельного податку. Згідно з положеннями п.п. 14.1.72. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу). За правилами п.п. 281.1.1 п. 281.1. ст. 281 Податкового Кодексу України від сплати податку звільняються особи з інвалідністю першої та другої групи. З огляду на наведені норми податкового законодавства України, суб`єктом справляння земельного податку є або власник земельної ділянки, або постійний землекористувач. Водночас, матеріали справи не містять жодного належного, допустимого та достовірного доказу на підтвердження тих обставин, що [PERSON] є або власником земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , або постійним землекористувачем вказаної земельної ділянки, а відтак, в розумінні п.п. 14.1.72. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, він не є суб`єктом справляння земельного податку, а тому, на нього жодним чином не розповсюджуються правила п.п. 281.1.1. п. 281.1. ст. 281 Податкового кодексу України, якими він керується в обґрунтування пред`явлених за зустрічним позовом позовних вимог. Суд вважає, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] помилково ототожнив право вимоги із доведеністю факту порушення прав, свобод чи інтересів, за захистом яких має місце звернення до суду, і ким такі права могли бути порушені. Сторонами у справах позовного провадження є позивач - особа, яка вважає, що її цивільне право порушене і яка пред`явила вимогу про захист порушеного права, і відповідач - особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач і яка, виходячи із заявленої ним правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом, у результаті задоволення якого повинна вчинити відповідні дії (утриматися від таких), може бути примушена до вчинення відповідних дій з метою поновлення прав позивача тощо (ч. 1 ст. 42, ст. 48 ЦПК України). Правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права. Якщо йдеться про кілька відповідачів за пред`явленими вимогами, відповідні питання вирішуються з урахуванням цієї обставини. За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягається до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Під час здійснення правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При цьому позивач за зустрічним позовом, визначаючи відповідачем саме Харківську міську раду, жодним чином не довів, що Харківською міською радою оспорюється або не визнається теоретичне право [PERSON] на грошові кошти, від сплати яких, на думку [PERSON] , на підставі вимог п.п. 281.1.1. п. 281.1. ст. 281 ПК України, він звільнений. Таким чином, порушене право щодо володіння грошовими коштами може бути ефективно захищено шляхом пред`явлення вимоги власника до відповідача, яким це право не визнається або оспорюється. Крім того слід зазначити, що визначення способу захисту, а саме визначення позовних вимог, обґрунтування позову певними правовими нормами, як і посилання на фактичні обставини справи та визначення предмету спору, процесуальним законом покладено саме на позивача, у зв`язку з чим у відповідача у справі виникають певні правомірні очікування, оскільки реалізація його прав на захист проти позову перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з правовими вимогами та підставами, викладеними саме позивачем. При розгляді справи суд повинен надати правильну правову кваліфікацію відносинам сторін, яка проте не може бути застосована судом для вирішення спору по суті за відсутності відповідних позовних вимог позивача у справі, оскільки інший підхід суду порушив би принцип диспозитивності судового процесу та правомірні очікування як позивача (який звертається саме з певним чином обґрунтованою в правовому аспекті вимогою) так і відповідача (який, заперечуючи проти позову, наводить доводи саме щодо тих підстав та обґрунтувань, які наводяться позивачем у справі). Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в цивільному процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, як це визначено вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України). Правилами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, як це закріплено положеннями ч. 2 ст. 89 ЦПК України. Отже, дослідивши вимоги позивача за зустрічним позовом у сукупності з вимогами первісного позову Харківської міської ради, суд доходить висновку, що позивачем за зустрічним позовом не доведено виникнення у нього права, яке підлягає захисту, та порушення такого його права саме з боку відповідача - Харківської міської ради, а відтак суд доходить висновку, що підстави для задоволення позовних вимог позивача за зустрічним позовом відсутні. Щодо судових витрат. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом в повному обсязі, а відповідач за первісним позовом [PERSON] , відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 448705 від 28.10.2016 є інвалідом ІІ групи безстроково, судові витрати, понесені позивачем за первісним позовом, у зв`язку зі сплатою судового збору, з відповідача стягненню не підлягають. [PERSON] , пред`являючи зустрічний позов до Харківської міської ради судовий збір не сплачував, оскільки є особою, яка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного і

Outcome: approved