Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. Відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , 2007 року народження, та [PERSON] , 2008 року народження. Діти займаються бродяжництвом та жебракуванням, до навчального закладу не влаштовані, блукають вулицями та вчиняють правопорушення. Відповідач не має виховного випливу на них, не є авторитетом, не може контролювати їх місцезнаходження та поведінку. Тому на цей час є всі підстави вважати, що проживання дітей з матір`ю негативним чином впливає на їх життя, поведінку та взаємодію з оточуючим середовищем, створює безпосередню загрозу їх здоров`ю та життю. Виконком прийняв рішення про доцільність направлення дітей до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР і звертається до суду з відповідним позовом. Процесуальні дії у справі. 16.12.2020 позовна заява отримана судом. 12.01.2021 провадження у справі відкрито. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 05.04.2021 підготовче провадження закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не здійснювались. Заяви, клопотання. У судове засідання учасники процесу не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення цього засідання: - представник позивача заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити. Надала згоду на ухвалення заочного рішення; - відповідач про причини неявки не повідомила, правом надання відзиву не скористалась; - представник третьої особи про причини неявки не повідомила, заперечень проти позову не надала. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. Фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] є матір?ю чотирьох дітей, зокрема [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.10-13). Їх місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-18). Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , актовий запис про смерть №8714 (а.с.16). Батько [PERSON] [PERSON] помер [INFO] в м. Єйськ, Краснодарського краю, Російська Федерація (а.с.15). 06.08.2019 малолітні [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітції дітей`КМР». оскільки був відсутній котроль з боку матері за їх місцезнаходженням. зайнятістю та поведінкою. що стало причиною бродяжництва дітей (а.с.19,20). 05.10.2020 малолітні [PERSON] та [PERSON] були повернуті матері, оскільки Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області рішенням від 21.09.2020 відмовив у задоволенні позовних вимог Виконкому Інгулецької районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав (а.с.21-25,26). Після повернення в сім`ю діти своєї поведінки не змінили, продовжують бродяжничати та жебракувати. [PERSON] не має на них виховного впливу, не може контролювати їх місцезнаходження, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що створює безпосередню загрозу їх здоров`ю та життю (а.с.27,28). На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради м. Кривий Ріг постановив рішення №351 від 09 грудня 2020 року про негайне відібрання від громадянки [PERSON] малолітніх [PERSON] та [PERSON] (а.с. 29). Зміст спірних правовідносин. Встановленим в судовому засіданні фактам відповідають правовідносини, які регулюють умови та порядок виховання батьками неповнолітніх дітей, наслідки ухилення ними від виконання своїх обов`язки та з аліментних обов`язків батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Норми права, які застосовує суд. Щодо відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав. Частиною другою\~статті 150 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1\~ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4\~ст.155 СК України\~передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.8 Постанови КМУ від 24.09.2008 року № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч.1\~ст.170 СК України\~суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої\~статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Відповідно до\~п.п.2-5\~ч.1\~ст.164\~СК України,\~мати,\~батько можуть\~бути позбавлені\~судом батьківських\~прав,\~якщо вона,\~він ухиляються\~від виконання\~своїх обов`язків\~по вихованню\~дитини, жорстоко\~поводяться з\~дитиною, є\~хронічними алкоголіками\~або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Також суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, де зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ч.4\~ст.170 СК України\~при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Частиною 3 ст.181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд, співмірно з обставинами справи, повинен враховувати встановлені ч. 2\~ст.182 СК України\~гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд вважає встановленим, що [PERSON] неналежно ставиться до своїх батьківських обов`язків, не спроможна виховувати синів, не має бажання цього робити. Таке ставлення до своїх батьківських обов`язків є неприпустимим, оскільки створює небезпеку для життя та здоров`я малолітніх дітей, тому їх відібрання від матері з переданням їх органу опіки для подальшого їх влаштування до дитячого закладу, повністю відповідатиме інтересам дітей. З урахуванням вищевказаного, суд вважає за необхідне відібрати малолітніх [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] та стягнути з неї аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку /доходів/, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.3 ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей, суд, за заявою матері, може постановити рішення про повернення їй дітей. Щодо розподілу судових витрат. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, який\~звільнений від сплати судового збору,\~згідно з ч.6\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір в розмірі 4540,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved