Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач у листопаді 2019 року звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив суд визнати припиненою з 23 серпня 2013 року його поруку за договором № 102849 від 21 березня 2007 року, укладеним з АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до якого [PERSON] зобов`язався відповідати перед банком за виконання ТОВ «Фармацевтична фірма «Здоров`я» усіх своїх зобов`язань за договором кредиту № 11130232000 від 21 березня 2007 року. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що банк, направивши письмову претензію до позичальника, змінив терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення і звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, пропустивши шестимісячний строк, що відповідно до частини четвертої статті 554 ЦК є підставою для припинення поруки. Окрім того, зазначив, що у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа № 752/4541/14-ц за позовом ТОВ «ФК Горизонт» як правонаступника АТ «Дельта Банк» з вимогами до [PERSON] як до поручителя ТОВ «Фармацевтична фірма «Здоров`я» за зобов`язаннями Товариства за договором кредиту № 11130232000 від 21 березня 2007 року. Тобто, позивач факт припинення поруки не визнається відповідачем. Представник відповідача позов не визнав, у судовому засіданні вказав, що позов є безпідставним і недоведеним, повторно встановлювати статус поруки підстави відсутні. Третя особа у справі правом на подання пояснень на позов не скористалася. ІІ. Процесуальні дії. 06 листопада 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла зазначена позовна заява для розгляду якої у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та 07 листопада 2019 року передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 12 листопада 2019 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху для усунення зазначених в ній недоліків. 20 листопада 2019 року ухвалою судді, після надходження заяви позивача про усунення недоліків, відкрито провадження у справі, для розгляду у спрощеному порядку з викликом сторін у судове засідання. 27 січня 2020 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. 20 березня 2020 року до суду звернулося ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» із заявою про заміну відповідача у справі ПАТ «Дельта Банк» правонаступником за договором № 2067/К купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав від 28 жовтня 2019 року. 13 травня 2020 року позивач подав суду заяву про заміну сторони відповідача з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія Горизонт». 13 травня 2020 року суд ухвалою постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до протоколу судового засідання, замінив відповідача у справі ПАТ «Дельта Банк» правонаступником за договором № 2067/К купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав від 28 жовтня 2019 року - ТОВ «Фінансова компанія Горизонт». 10 червня 2020 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви відповідача про закриття провадження у справі. У судовому засіданні позивач позов підтримав і просив задовольнити, з підстав наведених у заявах по суті та, посилаючись на докази, долучені до матеріалів справи. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи не з`явився у судове засідання, повідомлявся належним чином про час, дату і місця судового засідання, проте заяви по суті або з приводу процесуальних питань до суду не надходили. Суд, заслухавши обґрунтування сторони позивача, заперечення відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. 21 березня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ТОВ «Фармацевтична фірма «Здоров`я» було укладено кредитний договір № 11130232000, відповідно до умов якого останньому було надано грошові кошти у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 150 000, 00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 757 000, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 13 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 21 березня 2018 року Відповідно до п. 1.2.2. кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 21 березня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін. Відповідно до пп. 1.3.1., 1.3.3., 1.3.4. нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом факт/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Термін сплати процентів з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. Також, 21 березня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 102849, відповідно до якого [PERSON] зобов`язався відповідати перед банком за виконання ТОВ «Фармацевтична фірма «Здоров`я» усіх своїх зобов`язань за договором кредиту № 11130232000 від 21 березня 2007 року. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» передало АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» права вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. ПАТ «Дельта Банк» 18 лютого 2013 року направив претензію № 02.1-7054 до позичальника ТОВ «Фармацевтична фірма «Здоров`я» з вимогою усунення порушень договору про надання споживчого кредиту № 11130232000 від 21 березня 2007 року. Встановлено, що 26 серпня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором (справа № 761/25100/15-ц), в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, банк просив стягнути з останнього 6 330 707, 25 грн., з яких, відповідно до наданого позивачем розрахунку, 2 783 348, 51 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3 446 169, 12 грн проценти за користування кредитом, 240, 96 грн - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 494, 94 грн - пеня за несвоєчасне повернення процентів, 95 453, 71 грн - заборгованість за комісією, 5 000, 00 грн - штраф. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове про відмову у позові. У касаційному порядку рішення Апеляційного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року не оскаржувалося. 28 жовтня 2019 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК Горизонт» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав № 2067/К, згідно з яким продавець [АТ «Дельта Банк»] передав у власність покупцеві [ТОВ «ФК Горизонт»], а покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають, але не обмежують право вимоги до боржників, позичальників, заставодавців, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах, наведених у додатках 1, 2 до цього договору. Банк, серед іншого, також відступив новому кредитору, а новий кредитор набув права вимоги банку за кредитним договором (зі всіма змінами та доповненнями) № 11130232000, укладеним 21 березня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фармацевтична фірма «Здоров`я», укладеним у забезпечення до нього договором поруки № 102849, укладеним 21 березня 2007 року між банком та [PERSON] . ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до частини першої ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до частини першої ст. 553 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша ст. 554 Цивільного кодексу України). Відповідно до п. 1.2.2 договору кредиту № 11130232000 від 21 березня 2007 року позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі у терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше до 21 березня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору. У відповідності до п. 3.4.3 договору про надання споживчого кредиту позичальник зобов`язався достроково повернути банку в повному розмірі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 договору. Пунктом 6.1.2 розділу 6 договору кредиту № 11130232000 визначено, що банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно п.1.2.2 договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення. Відповідно до п. 6.2 договору кредиту № 11130232000 у разі застосування банком права, передбаченого пунктом 6.1.2 договору, порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредит є наступним, а саме: банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника; терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту за умови, що: а) банк направив за адресою позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов`язань позичальника за договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а б) позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов`язань позичальника за договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку; терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі Банку з 41 (сорок першого) календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення банку) або з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів, рахуючи з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку. Відповідно до претензії ПАТ «Дельта Банк» від 18 лютого 2013 року № 02.1-7054 направленої до позичальника ТОВ «Фармацевтична фірма «Здоров`я» з вимогою усунення порушень договору про надання споживчого кредиту № 11130232000 від 21 березня 2007 року, банк порушив питання про дострокове погашення заборгованості протягом тридцяти днів з моменту її отримання. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» скористалось своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту, передбаченим частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, п.п. 1.2.2, 6.1.2 договору про надання споживчого кредиту № 11130232000 від 21 березня 2007 року, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення. За вказаною вимогою строк виконання позичальником свого зобов`язання з повернення кредиту у повному обсязі настав у березні 2013 року. Відповідно до положень частини четвертої ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника, не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, частини четвертої ст. 559 Цивільного кодексу України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої ст. 559 Цивільного кодексу України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, а оскільки банком відповідно до умов кредитного договору змінений строк виконання основного зобов`язання, то відповідно до частини четвертої ст. 559 Цивільного кодексу України вимоги до поручителя могли бути заявлені у межах шести місяців від дня настання цього строку. Відповідно до обов`язкової до застосування судами правової позиції Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, застосоване в другому реченні частини ст. 559 Цивільного кодексу України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Разом з тим, з позовом до Шевченківського районного суду м. Києва ПАТ «Дельта Банк» звернулось до [PERSON] лише у серпні 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого частиною четвертою ст. 559 Цивільного кодексу України. За викладених підстав колегія суддів Апеляційного суду м. Києва встановила, що порука [PERSON] припинилась. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової (юридичної) визначеності. Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Як зазначено у пункті 61 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії», право на справедливий розгляд у суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, з-поміж іншого, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягало сумніву. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року). Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Окрім того, у відповідності до частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, враховуючи висновки та рішення Апеляційного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року у справі № 761/25100/15-ц, якою встановлено, що порука за договором від 21 березня 2007 року № 102849, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] є припиненою у силу положень частини четветої статті 559 ЦК України, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 768, 40 грн. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved