Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Наприкінці березня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 25 червня 2016 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, оскільки вони мають діаметрально різні погляди на сімейне життя, подружні стосунки та обов`язки. [PERSON] не проживає разом з [PERSON] , вони не пов`язані спільним побутом, не мають спільного бюджету чи спільного господарства. Тому подальше спільне життя з [PERSON] як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Крім цього, під час спільного проживання у шлюбі ними було набуто наступне майно: майстерню по ремонту автомобілів загальною площею 165 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , а також автомобіль марки «Audi», модель - А4, реєстраційний номер [NUMBER] . Оскільки, вказане майно було придбано в період зареєстрованого шлюбу, тому на нього розповсюджується режим спільної сумісної власності. Незважаючи на це, [PERSON] та [PERSON] не дійшли згоди щодо порядку поділу вказаного майна. Тому [PERSON] просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити йому в натрі із спільної сумісної власності майстерню по ремонту автомобілів загальною площею 165 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] - автомобіль марки «Audi», модель - А4, реєстраційний номер [NUMBER] . ІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. У підготовчому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали пред`явлений позов та просили суд його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] визнала пред`явлений позов у повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с.48-49). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд ухвалив проводити розгляд справи в підготовчому засіданні, зважаючи на визнання відповідачем позову у повному обсязі. IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 25 червня 2016 року Баришівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.8). Від цього шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.9). 17 грудня 2018 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на майстерню по ремонту автомобілів, загальною площею 165 кв.м., що розташовується за адресою: [ADDRESS] , згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 грудня 2018 року індексний номер 150366217 (а.с.14). 27 серпня 2020 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на автомобіль марки «Audi», модель - А4, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (32). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.8 «Право спільної сумісної власності подружжя» та гл.11 «Припинення шлюбу» СК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч.3 та ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до припинення шлюбних відносин або примушення до їх збереження не може мати місце. У відповідності до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. б. норми матеріального права щодо виділення в натурі майна із спільної сумісної власності. Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ч.1 та ч.2 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. в. норми процесуального права. За змістом п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо позовних вимог про розірвання шлюбу Встановлено, що сторони по справі не можуть жити однією сім`єю. Відновлювати відносини не бажають. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. б. щодо позовних вимог про виділ в натурі майна із спільної сумісної власності. Встановлено, що майстерня по ремонту автомобілів за адресою: [ADDRESS] та 3-В, а також автомобіль марки «Audi», модель - А4, реєстраційний номер [NUMBER] , були придбані в період перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Тому вказане спірне рухоме та нерухоме майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності в рівних частках. До вказаного висновку суд виходить також з презумпції права спільної сумісної власності подружжя. Сторони по справі дійшли згоди про те, що у власність [PERSON] виділяється майстерня по ремонту автомобілів за адресою: [ADDRESS] та 3-В; а у власність [PERSON] автомобіль марки «Audi», модель - А4, реєстраційний номер [NUMBER] . Судом не встановлено обставин щодо порушення прав інших осіб у випадку поділу майна у спосіб, запропонований сторонами. Тому суд вважає, що в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за [PERSON] належить визнати право власності на майстерню по ремонту автомобілів за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] право власності на автомобіль марки «Audi», модель - А4, реєстраційний номер [NUMBER] . На підставі викладеного та

Outcome: approved