Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Лікар-психіатр Гребінківської ЦРЛ звернувся до суду із заявою про припинення надання амбулаторної психіатричної примусової допомоги [PERSON], 1978 р.н., посилаючись на те, що останній хворий на шизофренію, параноїдної форми, епізодичний перебіг з помірним дефектом по змішаному типу. На диспансерному обліку перебуває з 2001 року, при цьому багато разів перебував на стаціонарному лікуванні, остання госпіталізація в ПОКПЛ відбувалася з 26.08.2010 року по 01.10.2013 року. На АППД перебуває з 2004 року. Вказує, що з моменту виписки хворий [PERSON] регулярно відвідує психіатричний кабінет у визначені терміни, отримує призначене лікування в амбулаторних умовах у повному обсязі, має впорядковану поведінку. Лікар відзначає у хворого відсутність активної психопродукції, суспільно-небезпечних тенденцій у стосунках з рідними та оточуючими громадянами, реальність планів на майбутнє, наявність достатньої критики до свого стану. 18.03.2014 року [PERSON] був оглянутий лікарською консультативною комісією Гребінківської ЦРЛ, яка встановила, що [PERSON] не потребує призначення амбулаторної психіатричної примусової допомоги. У судовому засіданні лікар-психіатр Гребінківської ЦРЛ, Корнієнко В.С., підтримав свої доводи, надав суду пояснення, що за змістом аналогічні, викладеним у заяві, та просив її задовольнити. Прокурор не заперечував проти задоволення заяви, вважаючи її обґрунтованою. Заслухавши доводи лікаря-психіатра, з'ясувавши думку прокурора, яка вважає за необхідне задовольнити заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 7 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року № 1489-ІІІ, надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку припиняється за рішенням комісії лікарів-психіатрів у разі видужання особи або такої зміни стану її психічного здоров'я, що не потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, або за рішенням суду про відмову в продовженні надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно з ч. 3 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року № 1489-ІІІ, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Як встановлено у судовому засідання, [PERSON], 1978 р.н., хворий на шизофренію, параноїдної форми, епізодичний перебіг з помірним дефектом по змішаному типу. На диспансерному обліку перебуває з 2001 року, при цьому багато разів перебував на стаціонарному лікуванні, остання госпіталізація в ПОКПЛ відбувалася з 26.08.2010 року по 01.10.2013 року. На АППД перебуває з 2004 року. З моменту виписки хворий [PERSON] регулярно відвідує психіатричний кабінет у визначені терміни, отримує призначене лікування в амбулаторних умовах у повному обсязі, має впорядковану поведінку. Лікар відзначає у хворого відсутність активної психопродукції, суспільно-небезпечних тенденцій у стосунках з рідними та оточуючими громадянами, реальність планів на майбутнє, наявність достатньої критики до свого стану. 18.03.2014 року [PERSON] був оглянутий лікарською консультативною комісією Гребінківської ЦРЛ, яка встановила, що [PERSON] не потребує призначення амбулаторної психіатричної примусової допомоги (а.с. 2). Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні встановлено факт, що [PERSON] потребує припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Outcome: approved