Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, визначених судовим наказом Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.04.2019 у справі №751/2723/19, просила стягувати на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що у2015 році вона розірвала шлюб з відповідачем. З цього часу весь тягар по утриманню їх дитини лежить на ній. З 26.04.2019 з відповідача примусового стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак відповідач не сплачує аліменти і на сьогоднішній день має борг в сумі 64 340,42 грн. Зазначає, що визначений судом розмір аліментів є таким, якого не вистачає для утримання 10 річної дитини. Крім того, донька має вади здоров`я, але намагається гарно вчитися, відвідує гуртки, вивчає англійську мову. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 02.11.2021 відкрив провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач отримав копію позовної заяви, але у запропонований судом строк не скористався своїм правом на подання відзиву. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Новозаводський районний суд м. Чернігова рішенням від 08.09.2015 розірвав шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновила дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.5). Згідно судового наказу, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова від 26.04.2019 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.6). Відповідно розрахунку Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) заборгованість по аліментам за період з 17.04.2019 до 31.08.2021 становить 64 340,42 грн (а.с.9). Малолітня дитина зареєстрована у квартирі [ADDRESS] (а.с.11). Згідно копії договору оренди житла [PERSON] з 15.09.2021 року орендує квартиру [ADDRESS] (а.с.14). Власного нерухомого майна позивач не має, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.15). [PERSON] , [INFO] , проходила курс апаратного лікування у ТОВ «Мікрохірургія ока Василя Шевчика» (а.с.8). Згідно копій квитанцій від 02.02.2021, 15.03.2021, 30.09.2021 та 04.10.2021 [PERSON] сплатила за забезпечення фізично комфорту [PERSON] кошти на загальну суму 9 600 грн (а.с.12). Також за перебування [PERSON] в літньому таборі та оздоровчому центрі [PERSON] сплатила загалом 2 750 грн (а.с.12-13). Відповідач проживає окремо. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Як на підставу для збільшення розміру аліментів позивач посилається на те, що збільшились потреби в навчанні дитини, її розвитку та іншому. Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, матеріали справи не містять даних про зміну майнового або сімейного стану сторін після рішення суду про стягнення аліментів, які б слугували підставою для збільшення розміру аліментів. Посилання позивача про необхідність здійснення витрат на відвідування дитиною розвиваючих секцій та лікування, не відноситься до аліментів, а є додатковими витратами, які підлягають стягненню у порядку ст. 185 СК України. Крім того, суд не приймає як належний та допустимий доказ копію договору оренди житла від 15.09.2021 року, оскільки він стосується витрат на утримання позивача, що немає значення для вирішення зазначеної справи, тому що предметом позову є збільшення аліментних витрат. Доводи позивачки, що їй не вистачає раніше визначеного судом розміру аліментів на утримання дитини, суд також не приймає до уваги, оскільки такі обставини у відповідності до вимог ст. 192 СК України, не є підставою для зміни розміру аліментів. А думка позивача щодо можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання своєї дочки в більшому розмірі носить характер припущення, оскільки нічим не підтверджена. Посилання позивача на те, що відповідач має власний приватний будинок у м. Чернігові та одночасно здає квартири в оренду суд не приймає до уваги, оскільки доказів на підтвердження даних обставин позивачкою не надано. Також суд не приймає доводи позивача про зміну її матеріального стану, що вона звільнилася з лав Збройних сил України, оскільки суду не надано доказів на підтвердження цих доводів. Враховуючи, що позивачкою не було доведено погіршення матеріального чи сімейного стану позивача, покращення матеріального чи сімейного стану відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, або виникнення інших обставин, які відповідно до вимог ст. 192 СК України є підставою для збільшення визначеного судом розміру аліментів, тому у задоволенні позову необхідно відмовити. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір у розмірі 908,00 грн слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed