Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Кредитна спілка «Союз-Дніпро» звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23 грудня 2014 року між кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2936/14, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 8328 грн. строком до 22 грудня 2015 року. [PERSON] взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість по кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку погашення заборгованості, в тому числі заборгованість за відсотками за користування кредитом. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором нараховано проценти за кожен день простроченого платежу на загальну суму 5 644 грн. 72 коп. Загальна сума заборгованості з урахуванням залишку за кредитом в сумі 7 628 грн. становить 13 272 грн. 72 коп. Також з метою забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором було укладено договір поруки № 2936/14 від 23 грудня 2014 року між позивачем та [PERSON], яка взяла на себе зобов'язання перед позивачем відповідати у повному обсязі за зобов'язаннями позивальника, [PERSON] З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідачів направлялися претензії з вимогами погасити існуючу заборгованість, але відповідачі проігнорували вимоги та самоусунулись від виконання зобов'язання. З урахуванням чого позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму 13 272 грн. 72 коп. та понесені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі не надали. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 23 грудня 2014 року між кредитною спілкою «Союз-Дніпро» (Кредитор) та Горб [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір № 2936/14. Відповідно до умов Договору Позичальнику було надано кредит в сумі 8328 грн. строком на 12 місяців до 22 грудня 2015 року відповідно до графіку погашення заборгованості. Також 23 грудня 2014 року між кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] було укладено договір поруки № 2936/14. Відповідно до умов даного договору [PERSON] взяла на себе зобов'язання за виконання [PERSON] обов'язку щодо повернення кредиту за кредитним договором № 2936/14 від 23 грудня 2014 року, враховуючи суму основного боргу, штрафу, пені. Договором було передбачено солідарну відповідальність Поручителя та Позичальника за порушення обов'язків (а.с. 6). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши з кредитною спілкою «Союз-Дніпро» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] порушив свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на дату звернення до суду становить 13 272 грн. 72 коп.: 7628 грн. - залишок кредиту; 5644 грн. 72 коп. - проценти за прострочення платежів (а.с.3). Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 4.4. кредитного договору сторони дійшли згоди, що при порушені Позичальником строків сплати кредиту, вказаних в п.4.2 цього Договору більше ніж на 15 календарних днів, Кредитор нараховує процент (плату) за користування кредитом із розрахунку 0,5 % на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного її погашення. В судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем [PERSON] порушений передбачений договором порядок погашення заборгованості, тому вимога позивача про дострокове стягнення суми заборгованості та суми нарахованих процентів є законною та обґрунтованою. Відповідно до положень ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно з ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи те, що доказів розірвання, припинення або визнання недійсним договору поруки, укладеного між кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] сторонами не надано, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з боржника та поручителя як солідарних боржників законними та обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивачем було понесено судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved