Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Короткий зміст вимог. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачем 14.03.2013 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач в установлені кредитним договором строки своїх зобовязань не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 13.09.2018 року становить 19937,48 грн., яка складається з наступного: 12,45 грн. тіло кредиту; 13283,91 грн. нараховані відсотки, 5215,53 грн. - заборгованість за пенею; а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 925,59 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА [PERSON] «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи по суті надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім того, повідомив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, будь-яких заяв, клопотань чи заперечень від нього не надходило, відзиву на позовну заяву не подавав. У звязку з цим суд вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідач повідомлений у відповідності до положень ст. 128 ЦПК України. За таких обставин відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до норм ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.10.2018 року позовну заяву залишено без руху. Після усунення недоліків ухвалою суду від 30.10.2018 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання на 21.11.2018 року. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини, встановлені судом та мотиви суду. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 14 березня 2013 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом оформлення і підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банком послуг. Інших умов договору сторони не підписували. В силу частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За правилами\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України). Так, відповідно до частин першої та третьої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів. Статтею 536 ЦК України\~встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що договір був укладений шляхом оформлення і підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банком послуг. Інших умов договору сторони не підписували. Умовами обслуговування, які визначені у п. 2.1.1.2 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що для надання послуг банку клієнту видається картка, її вид визначений у Памятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Після отримання банком необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку предявлених документів і приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Отже, банком визначено порядок надання банківських послуг викладений в Умовах та правилах надання банківських послуг, і передбачає обовязковість укладання договору у письмовій форми шляхом підписання клієнтом складових такої форми кредитного договору, а саме, заяви, памятки, довідки про умови кредитування. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява позичальника складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві (а.с.8). Таким чином, відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, тому позивач має право на повернення процентів за користування кредитом у вказаному розмірі. За\~статтею 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами або стороною. Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.638 ЦК України). Судом встановлено, що 14 березня 2013 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИМ БАНКОМ «ПРИВАТБАНК»\~і [PERSON] був укладений\~договір шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), який складається з анкети-заяви останнього, Умов і правил надання банківських послуг та [PERSON] банку. За умовами цього договору ПРИВАТБАНК надав боржнику кредитні кошти (а.с.8). Як видно з матеріалів справи, на підтвердження укладення договору і досягнення згоди щодо усіх істотних умов позивач додав до позовної заяви витяг з [PERSON] обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна CONTRACT»; «Універсальна GOLD», якими для кожного типу кредитної картки передбачені різні базові процентні ставки в місяць (а.с.9). Згідно з анкетою-заявою про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», позичальник ознайомлений з умовами кредитування, тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, що підтверджується особистим підписом [PERSON] Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем отримана кредитна картка «Універсальна». Як видно з наданого позивачем розрахунку, відповідач користувався кредитними коштами, здійснював платежі у рахунок погашення, тобто вчиняв дії, що свідчать про його згоду з умовами кредитного договору, у тому числі з розміром процентної ставки. На підтвердження позовних вимог позивачем наданий розрахунок, згідно з яким загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 13 вересня 2018 року дорівнює 19937 грн. 48 коп. і складається з 12 грн. 45 коп. - тіло кредиту; 13283 грн. 91 коп. заборгованість за користування кредитом; 5215 грн. 53 коп. - заборгованість за пенею; 500 грн. (фіксована частина) і 925 грн. 59 коп. (процентна складова) штрафу. За таких обставин з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12,45 грн. та заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 14.03.2013 року по 30.07.2018 року (строк дії картки) в розмірі 13283,91 грн., які не спростовані відповідачем. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені, штрафу (фіксованої частини та процентної складової), суд керується наступним. Умовами кредитування, які визначені у вказаних вище [PERSON] банку, передбачено нарахування, крім пені, штрафу за порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення\~(правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15). Ураховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (Правовий висновок Верховного Суду України у справі №6-2003цс15). АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. У звязку з цим, суд з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у вигляді штрафу в розмірі 1425,59 грн.., який складається з фіксованої частини 500 грн. та процентної складової 925,59 грн., а вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення пені в розмірі 5215,53 грн. задоволенню не підлягають, виходячи з наведених вище підстав. Висновок суду. Таким чином, судом встановлено, що загальна заборгованість відповідача перед банком становить 14721,95 грн. та складається із тіла кредиту в розмірі 12,45 грн., заборгованості зі сплати відсотків в розмірі 13283,91 грн. та сплати штрафу в розмірі 1425,59 грн. Відповідно до вимог ст.ст.526, 530, 1049 ЦК України\~зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 14721,95 грн. заборгованості за кредитним договором. В задоволенні позову в іншій частині належить відмовити за необґрунтованістю вимог. У звязку з частковим задоволенням позову відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені по справі судові витрати пропорційно задоволеній частині вимог у розмірі 1303,88 грн. (74% від 1762,00 грн. судових витрат у виді судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: partial