Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави в обґрунтування якого, в останній редакції позовних вимог, вказав, що 29 грудня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено договір № R52120173158В, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 229000 грн зі строком повернення кредитних коштів до 29.12.2018 року з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 17 % річних. В якості забезпечення виконання зобов?язань з приводу повернення кредитних коштів відповідачем було укладено договір застави №R52120173158B від 29.12.2011 року, згідно якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки FORD, модель KUGA, тип легковий універсал, 2011 року випуску, колір білий, номер державної реєстрації [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР № 1 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 28.12.2011 року. 22.06.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов?язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зн, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги до відповідача за договором застави №R52120173158B від 29.12.2011 року на предмет застави. В подальшому, 29.01.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №R52120173158B від 29.12.2011 року. 14.03.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами застави до договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права вимоги до відповідача за договором застави №R52120173158B від 29.12.2011 року на предмет застави: автомобіль марки FORD, модель KUGA, тип легковий універсал, 2011 року випуску, колір білий, номер державної реєстрації [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . В порушення умов кредитного договору відповідач зобов?язання належним чином не виконав, у зв?язку з чим за договором утворилась заборгованість в розмірі 307215,86 грн, яка складається із загальної заборгованості за кредитом 209063,61 грн, а також індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 03.06.2019 року становить 98152,25 грн. На підставі вищезазначених договорів між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс», 20.03.2019 року до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна №17063064 було внесено зміни, згідно яких вилучено обтяжувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» і додано обтяжувача ТОВ «ФК «Прайм Альянс». Просив суд звернути стягнення на предмет застави з метою погашення заборгованості за договором №R52120173158В від 29.12.2011 року в сумі 307215,86 грн., а саме звернути стягнення на автомобіль марки FORD, модель KUGA, тип легковий універсал, 2011 року випуску, колір білий, номер державної реєстрації [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що належить відповідачу, шляхом продажу предмету застави на електричних торгах за початковою ціною для реалізації, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на цей вид майна на момент реалізації предмета застави та стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору 4608,24 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Відповідач та його представник до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у порядку передбаченому ЦПК України, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, у задоволенні позовних вимог позивачу просять відмовити у повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції представником відповідача наданий відзив на позовну заяву згідно з яким вважає, що сума індексу інфляції та 3% річних 98152,25 грн нарахована у відповідності до ст. 625 ЦК України є необґрунтованою та неправомірною. Пунктом 3.4 Кредитного договору № R52120173158В від 29.12.2011 передбачено, що повернення кредиту та процентів за кредитом здійснюється щомісячно відповідно до Графіка поверненя кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг і відповідно до п. 3.2 Договору позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі до 29.12.2018. З пункту 4.16 цього Договору вбачається, що сторони домовились, що графік не є невідємною частиною цього договору. Звертаючись з позовом до суду, позивач до матеріалів позову не залучив графік погашення спірного кредиту. Разом з тим, Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 викладена правова позиція, згідно з якою право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За таких обставин вважає, що нарахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України до 30.12.2019 є незаконним. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач надав суду заяву про застосування строків позовної давності, в обґрунтування якої зазначив, що ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом цієї норми початок перебігу строку позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. Оскільки умовами Кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, отже, якщо за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником зобов`язання. Відповідач зобов`язався повертати кредит частинами відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг. Платежі вносились регулярно по липень 2014 року, останній строк звернення до суду по стягненню чергового платежу в межах строку позовної давності за серпень 2014 року складає вересень 2017 року. Крім того, згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 22.06.2015 розраховано до сплати за кредитом 150579,50 грн, прострочена заборгованість на початок періоду (29.05.2015) за кредитом складає 23555,50 грн, розраховано до сплати за відсотками на строкову суму 2618,03 грн, прострочена заборгованість на початок періоду (29.05.2015) за відсотками на строкову суму 32610,58 грн. Позивач звернувся до суду з позовом в липні 2019 року, а тому термін позовної давності по несплаченим періодичним платежам банк пропустив. Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що на підставі заяви про застосування строку позовної давності кредитна заборгованість з тілом кредиту та процентами підлягає стягненню останні три календарних роки перед зверненням кредитора до суду. При цьому право вимагати повернення щомісячних прострочених платежів у кредитора виникає за обставин, якщо ним дотримано строк давності за вимогами про повернення кредиту в цілому. Просив застосувати до позовних вимог позивача щодо звернення стягнення на предмет застави позовну давність та у зв`язку з цим у задоволенні позову відмовити. \~ \~ \~ \~Представник позивача до судового засідання не з`явилася, позивач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без участі його представника, на задоволенні позовних вимог наполягав. \~ \~ \~ \~Крім того, позивачем надана відповідь на відзив відповідача згідно з яким, на виконання умов кредитного договору № R52120173158В від 29.12.2011, укладеного з [PERSON] , 05.03.2019 [PERSON] направлена вимога про погашення заборгованості за договором до 18.03.2019, або зв`язатися з новим кредитором для узгодження вигідних умов подальшої сплати заборгованості. Проте, відповідачем жодних дій для погашення кредитної заборгованості здійснено не було. Щодо неправомірного, на думку відповідача, нарахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 03.06.2019 року становить 98152,25 грн пояснив, що відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. [PERSON] не виконав належним чином кредитне зобов`язання в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 209063,61 грн, а тому позивачем було наразовано йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за період з 03.07.2016 по 03.06.2019. [PERSON] не надав жодних розрахунків заборгованості, які б, на його думку, спростовували вказану суму заборгованості. Щодо способу звернення стягнення на заставлене майно вважає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається способ реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та забезпечення реєстрації обтяжень». Одним із способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження є продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем або на публічних торгах. Заставодавець має право на власний розсуд визначити спосіб реалізації предмета застави. \~ \~ \~ \~Крім того, позивач категорично заперечував щодо заяви відповідача про застосування до позовних вимог строків позовної давності, оскільки про заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Прайм Альянс» позивач дізнався 29.01.2019 року після укладення договору факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019. 05.03.2019 [PERSON] був повідомлений поштою про погашення заборгованості за договором та про відступлення ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» зобов`язань за договорами ТОВ «ФК «Прайм Альянс». 23.07.2019 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. У висновку ВСУ № 6-509цс17 від 05.07.2017 зазначено, що якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Вважає, що позивачем строк позовної давності не порушений. Інших клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України, учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 23.09.2020 на підставі ухвали суду скасовано заочне рішення суду від 27.11.2019 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованості за кредитним договором, справа призначена до підготовчого засідання на 09.00 год 21.10.2020 за правилами загального позовного провадження. 04.11.2020 на підставі ухвали суду судове засідання у справі призначено на 14.00 год 23.11.2020 у режимі відеоконференції з Шевченківським районним судом м.Києва. 14.12.2020 ухвалою суду підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до розгляду по суті на 09.00 год 11.01.2021 року. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 29 квітня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R52120173158В від 29.11.2011 року, у відповідності до якого останній отримав кредит в сумі 229000 грн зі строком повернення кредитних коштів до 29.12.2018 року з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 17% річних (т. 1, а. с. 5-8, 9). В якості забезпечення виконання зобов?язань з приводу повернення кредитних коштів (п. 3.8 Кредитного договору) відповідачем, був укладений договір застави №R52120173158В № 41 від 29.12.2011 року, згідно з яким надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки FORD, модель KUGA, тип легковий універсал, 2011 року випуску, колір білий, номер державної реєстрації [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР № 1 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 28.12.2011 року (т. 1, а. с. 13, 14). 22.06.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов?язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором (т. 1, а. с. 16-18). 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зн, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги до відповідача за договором застави №R52120173158В від 29.11.2011 року на предмет застави (т.1 а.с. 21-22). 29.01.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №R52120173158В від 29.11.2011 року (т. 1, а. с. 25-27). 14.03.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами застави до договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права вимоги до відповідача за договором застави №R52120173158В від 29.11.2011 року на предмет застави: автомобіль марки FORD, модель KUGA, тип легковий універсал, 2011 року випуску, колір білий, номер державної реєстрації [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] (т. 1, а. с. 30). На підставі вищезазначених договорів між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс», 20 березня 2019 року до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 17063064 було внесено зміни, згідно яких вилучено обтяжувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» і додано обтяжувача ТОВ «ФК «Прайм Альянс» (т. 1, а. с. 14, 33, 34). Позивач виконав свої зобов?язання за кредитним договором надав відповідачу у передбачений кредитним договором спосіб грошові кошти за кредитним договором, що підтверджується копією меморіального ордеру № 48088 від 29.12.2011 року (т.1 а.с. 10). В порушення умов кредитного договору відповідач зобов?язання належним чином не виконав, у зв?язку з чим, на думку позивача, виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 307215,86 грн, яка складається з загальної заборгованості за кредитом 209063,61 грн, а також індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 03.06.2019 року становить 98152,25 грн (т. 1, а. с. 9, 15, 35). V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом абз. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В порушення умов договору відповідач зобов`язання, передбачені договором, належним чином не виконав, що відповідачем не оспорюється. Відповідачем до суду зроблена заява щодо застосування до позовних вимог позивача строку позовної давності. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Окрім цього, за змістом ч. 1 ст. 259 зазначеного Кодексу, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Судом не встановлено факту укладення сторонами договору про збільшення позовної давності. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд вважає, що до спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність у 3 роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного з цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. При цьому суд враховує п.п. 59, 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018, справа № 444/9519/12. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява разом з додатками здана до поштового відділення 25.07.2019, тому суд саме з цієї дати обраховує строк позовної давності, тобто до 25.07.2016. Строк виконання договору визначений у договорі по 29.12.2018 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у відповідності з графіком погашення заборгованості (т. 1, а. с. 9, 173) за період з 25.07.2016 по 29.12.2018 в сумі 172559,84 грн з розрахунку (4481 грн : 31 день х 7 дн.) + (4 міс. х 4481 грн) + 25378,38 грн + (11 міс. х 4481 грн) + 25378,38 грн + (11 міс. х 4481 грн.) + 4285,24 грн, де 4481 грн. сума щомісячного платежу на погашення тіла кредиту та процентів, крім наступних місяців, а саме за грудень 2016 та 2017 років сума щомісячного платежу складає 25378,38 грн, за грудень 2018 року 4285,24 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягає застосуванню після закінчення строку кредитоного договору, а саме з 30.12.2018. При цьому суд враховує п. 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018, справа № 444/9519/12. Враховуючи викладене, 3% річних за період з 30.12.2018 по 03.06.2019 становлять 2212,55 грн. з розрахунку ((172559,84 грн. х 3% : 365 дн.) х 156 дн. прострочення). Інфляційні витрати становлять 7195,75 грн з розрахунку: 1,010 х 1,005 х 1,009 х 1,010 х 1,007 х 100 = 104,17; 104,17 100 х 172559,84 грн. : 100). Таким чином, загальна сума заборгованості станом на 03.06.2019 складає: 172559,85 грн (заборгованість за кредитним договором) + 2212,55 грн (3% річних) + 7340,41 грн (інфляційні збитки) = 181968,14 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», ст. 572 ЦК України, застава є способом забезпечення зобов?язань, у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов?язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно зі ст. 19 Закону України «Про заставу», ст. 589 ЦК України, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов?язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Статтею 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов?язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач виконав свої зобов?язання за кредитним договором надав відповідачу у передбачений кредитним договором спосіб грошові кошти за кредитним договором, а відповідач в порушення умов кредитного договору зобов?язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла перед позивачем заборгованість. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов?язання в натурі. Примусове виконання зобов?язання в натурі це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов?язання та полягає в зобов?язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Враховуючи, що в договорі про надання кредиту та застави транспортного засобу №R52120173158В від 29.11.2011 року вартість предмету застави (транспортного засобу) обумовлена та визначена в сумі 229000 грн. та є меншою за розмір заборгованості за кредитним договором, яка складає 181968,14 грн., зазначена вимога може бути задоволена заявленим позивачем способом звернення стягнення на заставлене майно. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати у справі складаються з судового збору, який в силу ст.\~141\~ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача в сумі 2729,52 грн. \~ \~ \~ \~На пiдставi ст.ст. 16, 526, 572, 589, 590, 625 ЦК України, Закону України «Про заставу»,

Outcome: partial