Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 26.09.2019 року в інтересах позивачів [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду адвокат Тарановський Д.С. з позовом до відповідача, в якому просить виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] , що складається в цілому з трьох кімнат, житловою площею 39,5 кв.м., загальною площею 67,5 кв.м. Ухвалою суду від 03.10.2019 року провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 19.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. Представник позивачів [PERSON] до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивачів, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористалась. При цьому судом встановлено, що адреса реєстрації відповідача [PERSON] , вказана в позовній заяві як [ADDRESS] , є помилковою, оскільки за вказаною адресою зареєстрована інша особа, яка є повною тезкою відповідача - [PERSON] , [INFO] . Судом було встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , в зв`язку з чим сповіщення відповідача про дату та час судових засідань здійснювалось судом за даною адресою. Окрім того судові повістки надсилались також за спірною адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідно до пояснень сторони позивача саме вказана адреса є адресою проживання відповідача та в зазначеній квартирі зберігаються особисті речі [PERSON] . Також відповідача [PERSON] судом повідомлено про розгляд даної справи за телефоном [NUMBER] . Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивачі посилаються на те, що на теперішній час позивачам належить квартира [ADDRESS] , по 1/2 частині кожному позивачу. При цьому 1/2 вказаної квартири раніше належала відповідачу [PERSON] , проте в ході виконання рішення суду по іншій справі між сторонами, була відчужена і на теперішній час відповідач [PERSON] проживає у вказаній квартирі без належних правових підстав, чим порушує права співвласників [PERSON] та [PERSON] . Оскільки відповідач добровільно не виселяється з квартири, позивачі змушені звернутись до суду за захистом своїх прав. Відповідач [PERSON] до судових засідань не з`явилась, правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористалась. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 23.06.2010 року, про що Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис №223, що вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 23.06.2010 року /а.с.24/. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.04.2013 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя було визнано за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] в рівних частках, тобто по 1/2 частині. Рішення набрало законної сили 17.07.2013 року /а.с.10-13/. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.01.2016 року по справі за позовом [PERSON] , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини - [PERSON] , до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про встановлення порядку користування квартирою, виділено з квартири [ADDRESS] в натурі частку, що належить [PERSON] , з урахуванням інтересів неповнолітньої доньки - [PERSON] , у розмірі 1/2, і яка складається з приміщень: кімната площею 9,6 кв.м., кімната площею 12,3 кв.м., балкон площею 0,9 кв.м., загальна площа 67,5 кв.м. та житлова 39,5 кв.м., у самостійний об`єкт нерухомості. Вказане рішення набрало чинності 26.01.2016 року та на його підставі 26.04.2016 року був виданий відповідний виконавчий лист /а.с.47/. 12.07.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Токарською Т.В. видане свідоцтво, з якого вбачається, що належна [PERSON] 1/2 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , придбана на електронних торгах [PERSON] за 267788 грн. /а.с.53/. Відповідно до Договору дарування від 17.04.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Груєвою О.В., [PERSON] передав безоплатно майно у власність [PERSON] , а [PERSON] прийняла в дар 1/2 частку квартири [ADDRESS] , що складається в цілому з трьох кімнат, житловою площею 39,5 кв.м., загальною площею 67,5 кв.м. /а.с.6-8/. На теперішній час відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності на вищевказану квартиру належить позивачам [PERSON] та [PERSON] /а.с.22,23/. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна що суб`єкта станом на 23.10.2019 року вбачається, що на все нерухоме майно [PERSON] постановою Першого Київського відділу ДВС ОМУЮ від 30.08.2013 року накладено арешт. При цьому адресою особи, майно якої обтяжується, [PERSON] зазначено адресу: [ADDRESS] /а.с.52/. Факт реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS] , а відповідно і факт наявності у [PERSON] права користування вказаним житлом, також підтверджується відповіддю на запит суду, наданою 24.12.2019 року відділом адресної довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Згідно з ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] вселилась у квартиру [ADDRESS] в якості співвласника квартири, придбаної в період шлюбу. Суд приймає доводи сторони позивачів, що проживання [PERSON] в належній ним квартирі [ADDRESS] порушує їх права як власників вказаної квартири, в зв`язку з чим приходить до висновку про правомірність заявлених вимог, оскільки на теперішній час підстави для проживання відповідача [PERSON] у спірній квартирі відсутні, так як співвласниками квартири [ADDRESS] є позивачі [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] зареєстрована та має право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] знайшли своє підтвердження, доведені наданими при зверненні до суду доказами, зокрема рішенням суду від 09.04.2013 року та Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а також доказами, отриманими під час розгляду справи судом, зокрема відповіддю щодо реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] . Суд зазначає, що діючим законодавством, що регулює житлові правовідносини між власниками та користувачами житла, яке перебуває у власності фізичних осіб, передбачена можливість виселення з наданням або без надання іншого житла. В позовній заяві представником позивачів не конкретизовані позовні вимоги щодо виселення без надання чи з наданням іншого житлового приміщення. В судових засіданнях представником позивача [PERSON] надані обгрунтування вимог саме про виселення без надання іншого житлового приміщення. При цьому представник позивачів наполягав та звертав увагу суду на наявність у відповідача [PERSON] іншого житла, що і було встановлено судом в ході судового розгляду. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, на підставі вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. При цьому, враховуючи конкретні обставини, встановлені по даній справі, та вимоги чинного законодавства, суд зазначає, що в рішенні суду по даній справі має бути зазначено щодо виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] .

Outcome: approved