Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 10.08.2013 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . В шлюбі у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Надвірнянського районного суду від 25.02.2015 по справі № 348/287/15-ц шлюб між нею та відповідачем розірвано, малолітню дочку [PERSON] залишено проживати з нею. Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 26.02.2015 присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно. Рішенням Надвірнянського районного суду від 13.06.2019 частково задоволено її позов про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , та присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 2000 грн. щомісячно. В листопаді 2019 року вона отримала відповідь на запит з філії «Краснодар Буріння» ТзОВ «Газпром Буріння» від 15.11.2019 № 07-09-1030, в якій підтверджено наявність у відповідача постійного місця роботи на цьому підприємстві на посаді бурильника. Крім того їй відомо, що відповідач отримує пенсію в зв`язку із втратою працездатності в Російській Федерації, тобто має постійний стабільний дохід. За таких обставин вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, та стягувати аліменти у частці від доходу відповідача. При визначенні розміру аліментів просить взяти до уваги, що дочка знаходиться на її утриманні та вихованні, крім того вона здійснює догляд за бабусею похилого віку, а тому не працює. Також вона власного житла не має, підсобного господарства не веде, а тому сама не взмозі в повному обсязі забезпечувати всім необхідним неповнолітню дитину, у зв`язку з чим зазнає матеріальні труднощі. Окрім цього дитина часто хворіє, потребує допомоги логопеда, а тому необхідні додаткові кошти на ліки, для оздоровлення, покращеного харчування, санаторно-курортного лікування. Враховуючи матеріальне становище відповідача, те, що він є матеріально забезпеченим, аліменти з нього слід стягувати у розмірі 1/3 частки від доходу. Короткий зміст заперечень на позовну заяву: 11.12.2020 від відповідача [PERSON] поступив письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що він не погоджується з позовом про зміну способу стягнення аліментів, оскільки обставини, викладені в позовній заяві, не відповідають дійсності. Зокрема рішенням Надвірнянського районного суду від 13.06.2019 присуджено стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно. Він не заперечує, що згідно СК України зобов`язаний утримувати та виховувати свою малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та від своїх обов`язків не відмовляється. Проте він не погоджується з вимогами позивача щодо зміни способу стягнення аліментів. Так, позов [PERSON] мотивує тим, що він постійне місце роботи та отримує пенсію у зв`язку із втратою працездатності, а тому є підстави для зміни способу стягнення аліментів. Проте посилання позивача на те, що він має постійне місце роботи у філії «Краснодар Буріння» не відповідають дійсності та спростовуються наказом про розірвання трудового договору № 193 від 10.01.2020 року та копією трудової книжки, відповідно до яких він є звільненим з роботи та не має постійного місця роботи. На сьогоднішній день він перебуває на території України, оскільки із ситуацією, яка склалася в Україні та світі у зв`язку з вірусною пандемією «COVID-19» та закриттям кордонів, він не може виїхати в пошуках роботи за кордон. На даний час він офіційно ніде не працюю та змушений шукати роботу в Україні, де проживає на тимчасові підробітки. Кошти, які він заробляє шляхом підробітків є невеликими та їх вистачає лишень на прожиття в Україні та сплату аліментів. Вказані факти добре відомі позивачу. Твердження позивача про те, що він отримує пенсію у зв`язку із втратою працездатності в Російській Федерації, тобто має постійний стабільний дохід, спростовується довідкою № 03/09, виданою Пенсійним фондом Російської Федерації, відповідно до якої жодної пенсії та жодних щомісячних грошових виплат він не отримує. Стислий виклад позицій сторін: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просила суд постановити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим рішенням Надвірнянського районного суду від 13.06.2019, в твердій грошовій сумі, на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просила стягнути з відповідача на користь позивача сплачені нею судові втрати на правову допомогу. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила письмова заява, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги позивача не визнає з підстав, заначених у відзиві на позов, просить позові [PERSON] до нього про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити. Процесуальні дії у справі: 18.08.2020 [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Надвірнянської РДА про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо. Ухвалою судді Надвірнянський районного суду Івано-Франківської області від 20.08.2020 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 15.09.2020 від відповідача [PERSON] поступив зустрічний позов до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.12.2020 дані позови об`єднано в одне провадження. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.04.2021 дані позови роз`єднано. Позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини виділено в самостійне провадження та передано до канцелярії суду для присвоєння реєстраційного номеру. Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.04.2021, дану справу визначено судді Міськевич О.Я. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.04.2021 визначено дану справу розглядати за правилами загального позовного провадження, починаючи зі стадії підготовчого провадження. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.07.2021 по даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.02.2015 по справі № 348/287/15-ц (а.с. 46). За час шлюбу в них народилась дочка [PERSON] - [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 7). Після розірвання шлюбу неповнолітню дитину залишено проживати з матір`ю (а.с. 46). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2015 присуджено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.06.2019 по справі № 348/2232/18 збільшено розмір аліментів, визначений рішенням суду від 26.02.2015, та присуджено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 47-48). Як вбачається з довідки про склад сім`ї від 01.06.2020 за № 859, виданої КП «Надвірнянський житловик», позивач разом з малолітньою дитиною зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] проживає разом з малолітньою дочкою, яка знаходиться на її утриманні та вихованні. Крім того вона не працює, оскільки здійснює догляд за бабусею похилого віку. Власного житла позивач не має, підсобного господарства не веде. Згідно копій медичних документів, наданих до позовної заяви, малолітня [PERSON] часто хворіє, потребує допомоги логопеда, а тому необхідні додаткові кошти на ліки, для оздоровлення, покращеного харчування, санаторно-курортного лікування (а.с. 8-10). Як вбачається з копії довідки ФКУ «Головне бюро медико-соціальної експертизи по РК» серії МС Э-2009 № 0039973, у [PERSON] встановлено ступінь втрати професійної працездатності 20%, в зв`язку з трудовим каліцтвом з 01.01.2020 (а.с. 12). З копії наказу про розірвання трудового договору № 193 від 10.01.2020 року, та копії трудової книжки [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [PERSON] звільнений з роботи в філії «Краснодар Буріння» на підставі розірвання трудового за власним бажанням працівника (а.с. 15-16). Згідно копії довідки від 23.04.2012 № 03/09, виданої Пенсійним фондом Російської Федерації, вбачається, що [PERSON] на обліку в УПФР в м. Інта, Республіка Комі, не перебуває і будь-якого виду пенсії чи щомісячних виплат не отримує (а.с. 17). Зі змісту відзиву на позов вбачається, що відповідач [PERSON] на даний час офіційно не працює, проживає на тимчасові заробітки на території України. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З позовних вимог вбачається, що позивач просить змінити спосіб присудження аліментів, зокрема з твердої грошової суми в частці від заробітку (доходу) батька дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Дана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 383/160/17-ц. За наведенного вбачається, що спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що дитина проживає разом з матір`ю, а позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, а не у твердій грошовій сумі, як покликається відповідач, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу), батька. Тому з врахуванням матеріального становища позивача, відсутність у відповідача інших утриманців в силу закону чи за судовим рішенням, (належних доказів на спростування тому відповідачем не надано), задовільний стан здоров`я відповідача, те, що він є працездатним, працює по тимчасових заробітках, незадовільний стан здоров`я дитини, а також право одержувача аліментів на зміну способу стягнення аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, так як такий на переконання суду, відповідає вимогам закону, є справедливим, відповідає інтересам та потребам дитини, з врахуванням рівного обов`язку обох батьків приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Витрати на лікування є додатковими витратами на дитину і їх розмір має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17). Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Таким чином суд дійшов висновку, що витрати на лікування дитини, як покликається позивач, не є підставами для збільшення розміру аліментів. Зазначені витрати належать до додаткових витрат на дитину і можуть бути стягнуті за окремим позовом. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір за задоволення вимоги про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Висновки суду: Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дітей суд враховує факт проживання дитини з матір`ю, вік та стан здоров`я дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріальний стан позивача, яка не працює, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвиту та здоров`я дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який офіційно не працює, відсутність у нього інших утриманців, право одержувача аліментів на зміну способу стягнення аліментів, а тому суд дійшов висновку, що позов слід задовільнити частково, змінити визначений судовим рішенням Надвірнянського районного суду від 13.06.2019 спосіб присудження аліментів у твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в користь позивача згідно договору про надання правової допомоги від 21.08.2020, та квитанції серії 10 ВАА № 001784 від 16.08.2021, а також та 908 грн. 00 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 3, 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved