Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

І. Суть спору 27.08.2020 року представник позивачки адвокат Тиндик Р.В., звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить позбавити [PERSON] , батьківських прав щодо їхньої малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 23.08.2013року позивачка [PERSON] , зареєструвала шлюб із [PERSON] .. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 22.10.2015року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Стверджує, що 20.06.2017 року позивачка вдруге зареєструвала шлюб із гр. [PERSON] та взяла прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Зазначає, що на даний час малолітня [PERSON] , проживає разом з позивачкою, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не виявляє інтересу до життя, розвитку, здоров`я, потреб дитини, не робить спроб побачитися чи відвідати її. Крім цього, відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання та лікування дочки, у разі необхідності. З огляду на наведене просить суд: позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . ІІ. Позиція учасників справи Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, однак в матеріалах справи містяться повноваження представника, згідно яких її інтереси представлятиме адвокат Тиндик Р.В. Представник позивачки [PERSON] , - адвокат Тиндик Р.В., в підготовчому засіданні підтримав позовні вимоги своєї довірительки та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , у підготовчому судовому засіданні позов визнав та не заперечив щодо задоволення вимог такого, додатково надавши суду письмову заяву на підтвердження своєї позиції. Третя особа - представник Органу опіки та піклування Мостиської районної державної адміністрації, в підготовче засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься висновок, згідно з яким Орган опіки та піклування Мостиської районної державної адміністрації вважає за доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 05.10.2020 року було постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. ІV. Обставини справи, встановлені судом Копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] стверджується, що відповідач по справі [PERSON] , є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Мостиського районного суду Львівської області від 22.10.2015 року шлюб між відповідачем [PERSON] , та позивачкою [PERSON] , розірвано. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 04.01.2016 року у справі №448/1249/15-ц постановлено стягувати з відповідача [PERSON] , на користь позивачки [PERSON] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі по 650 гривень щомісячно, починаючи з 27.11.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону. Як стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.06.2017 року, позивачка уклала шлюб з гр. [PERSON] , [INFO] та отримала прізвище « [PERSON] ». Судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю - позивачкою [PERSON] та чоловіком позивачки - [PERSON] , у [ADDRESS] . Згідно висновку органу опіки та піклування Мостиської райдержадміністрації Львівської області за №02-29/220 від 04.03.2020р. «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » відповідач [PERSON] , свідомо ухиляється від утримання та виховання дитини - дочки [PERSON] , не хоче піклуватися про її фізичний та духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дочкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовний цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , через ухилення його від виконання батьківських обов`язків. V. Застосоване судом законодавство та висновки суду Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89). Відповідно до ст.51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.2 ст.155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В даному випадку позивачка [PERSON] , матір малолітньої [PERSON] , [INFO] , з якою така проживає та зареєстрована за вищевказаною адресою, скористалась таким правом та звернулась до суду із вищевказаним позовом. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при винній поведінці когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. В судовому засіданні з досліджених судом доказів встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї малолітньої дочки [PERSON] , 2014р.н., не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, матеріальної допомоги на утримання такого не надає, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікуванню, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Відповідач [PERSON] , повністю визнав позовні вимоги позивачки [PERSON] та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , 2014 р.н., підтвердженням чого є і його письмова заява. Позбавлення батьківських прав, як захід впливу є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 Сімейного кодексу України), тому він підлягає застосуванню тільки тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При цьому, при вирішенні судом питання про позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька до дітей, бажання спілкуватись і брати участь в їх вихованні. Невиконання батьківських обов`язків відповідачем [PERSON] , підтверджується письмовими доказами по справі, що були вищеописані та заявою відповідача. Вказане також стверджується висновком органу опіки та піклування Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, з яким суд погоджується, оскільки такий є обґрунтований, повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та відповідає в першу чергу інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем [PERSON] , своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни ним свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, та приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересу дитини, враховуючи самоусунення відповідача від виховання дитини, суд вважає, що вимоги позивачки [PERSON] про позбавлення [PERSON] , батьківських прав щодо його малолітньої дочки [PERSON] , 2014р.н., підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому відповідач [PERSON] , відповідно до ст.169 Сімейного кодексу України може звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни відповідної поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. VI. Судові витрати За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що був сплачений нею при подачі позову до суду, тобто 420,40 грн. та стягнути з відповідача на користь позивачки решту суми сплаченого судового збору у розмірі 420,40 грн.

Outcome: approved