Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Лікарь фтізіатр Гребінківської центральної районної лікарні Мазур А.М звернулась до суду із заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], посилаючись на те, що остання знаходиться на «Д» обліку з 2014 року з діагнозом: диссемінований туберкульоз легень з бактеріовиділенням. На неодноразові звернення до [PERSON] з вимогою про проходження обстеження та лікування остання не відмовляється, але на даний час до протитуберкульозногокабінету не з'являється, на телефонні дзвінки не відповідає, за місцем проживання, зазначеним у медичній документації, не проживає, що ставить під загрозу розповсюдження туберкульозу серед населення. Посилаючись на норми чинного законодавства, заявник просить суд винести рішення, у відповідності до якого піддати [PERSON] примусовому стаціонарному лікуванню в Полтавському обласному клінічному протитуберкульозному диспансері. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала повністю та просила суд її задовольнити. Прокурор Гребінківського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення заяви за таких підстав. Частиною 2 статті 11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» визначено, що заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Згідно ч.5 ст.11 цього Закону рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу; органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу в забезпеченні виконання рішення суду. [PERSON], [INFO], знаходиться на «Д» обліку в Гребінківській центральній районній лікарні з діагнозом диссемінований туберкульоз легень з бактеріовиділенням, та категорично відмовляється від лікування, а тому є загроза розповсюдження туберкульозу серед населення. [PERSON] потребує примусового стаціонарного лікування в Полтавському обласному клінічному протитуберкульозному диспансері, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії вказаного закладу охорони здоров'я від 20.05.2016 року та іншою медичною документацією, а саме, медичною картою та виписками з медичної картки стаціонарного хворого (а.с. 3-13). Частиною 3 ст.11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» передбачено, що примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. За таких обставин, суд прийшов до висновку про необхідність часкового задаволення заяви та про примусову госпіталізацію [PERSON] до Полтавського обласного клінічного протитуберкульозного диспансера для проходження курсу лікування хворого на туберкульоз строком на 3 місяці.

Outcome: partial