Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить зняти арешт накладений в межах виконавчого провадження № 40118854 на підставі постанови Переяслав-Хмельницької ДВС від 26.02.2014 (зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 07.10.2014 за реєстраційним номером обтяження 7241416, 7241352 та 7241304) в межах здійснення виконавчого провадження з примусового виконання постанови № 061858 виданої 18.08.2013 ІДПС 4 взводу роти СП полку ДПС ДАІ ГУ МВС України в м. Києві про стягнення з позивача на користь держави штрафу в розмірі 170,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час оформлення правочину в нотаріуса позивач дізнався, що відділом державної виконавчої служби на все його нерухоме майно накладено арешт. Звернувшись до відділу державної виконавчої служби з проханням зняти арешт, було отримано відповідь про те, що арешт було накладено на підставі постанови Переяслав-Хмельницької ДВС від 26.02.2014 в межах здійснення виконавчого провадження з примусового виконання постанови № 061858 виданої 18.08.2013 ІДПС 4 взводу роти СП полку ДПС ДАІ ГУ МВС України в м. Києві про стягнення з позивача на користь держави штрафу в розмірі 170,00 грн. Дане виконавче провадження завершене 30.11.2016 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке можливо звернути стягнення. Також у відповіді було повідомлено про те, що згідно Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить один рік від дати закінчення виконавчих проваджень, а тому станом на 15.07.2021 дане виконавче провадження знищене. Таким чином, арешт може бути знятий виключно за рішенням суду. Накладення арешту на нерухоме майно позивача позбавляє його права вільно розпоряджатися та користуватися належним йому на праві власності майном. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 17.09.2021 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 06.10.2021. 06.10.2021 розгляд справи відкладено до 19.10.2021, у зв`язку з неявкою представника відповідача та третьої особи. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач [PERSON] на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві надіслав відзив на позов, відповідно до якого він просить ухвалити законне та обгрунтоване рішення по справі. Посилається на те, що наказом МВС України від 30.11.2015 № 1532 «Про ліквідацію Департаменту державної автомобільної інспекції МВС України, Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС, управлінь Державної автомобільної інспекції ГУМВС, УМВС України в Автономній Республіці Крим, областях» Управління ДПС ДАІ ГУМВС України м. Києві ліквідовано. Таким чином, Управління ДПС ДАІ ГУМВС України м. Києві перебуває в стані припинення. Зазначає, що з часу прийняття постанови № 061858 від 18.08.2013 виданої ІДПС 4 взводу роти СП полку ДПС ДАІ ГУ МВС України в м. Києві пройшло більше ніж 8 років, в зв`язку із закінченням строку зберігання (протягом трьох років) надати копію постанови чи спростувати інформацію відносно неї немає можливості, оскільки справа про адміністративне правопорушення знищена. Третя особа - Переяславський міськрайонний ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУМЮ (м.Київ) в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. На підтвердження своєї позиції будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від третьої особи не надходило. ІІІ. Досліджені судом докази та встановлені обставини Як зазначено у копії листа Переяслав-Хмельницького МВДВС ЦМУМЮ (м.Київ) від 17.05.2021 № 8538, арешт на нерухоме майно, яке належне боржнику [PERSON] було накладено в межах здійснення виконавчого провадження № 40118854 з примусового виконання постанови № 061858 виданої 18.08.2013 ІДПС 4 взводу роти СП полку ДПС ДАІ ГУ МВС України в м. Києві про стягнення з нього на користь держави штрафу в розмірі 170,00 грн. Станом на 14.05.2021 виконавче провадження завершене. З повідомлення начальника Відділу поліції № 1 Бориспільського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області М.Дьоміна від 27.05.2021 за № 3-169109/1201/20/01-21 слідує, що згідно інформаційного порталу Національної поліції України [PERSON] станом на 26.05.2021 діючих адміністративних стягнень немає та учасником ДТП не являється. 15.07.2021 за № 15281 начальником відділу ДВС Соколовим Г.О. на повторно заяву позивача про зняття арешту, в зв`язку з відсутністю в нього діючих адміністративних стягнень було рекомендовано звернутися до суду за захистом порушених прав. 05.08.2021 позивач повторно подав до Переяславського ВДВС письмову заяву, в якій просив відновити виконавче провадження в межах якого було накладено арешт та зняти його. 26.08.2021 за № 18456 начальником відділу ДВС Соколовим Г.О. позивачу було повідомлено, що відновити виконавче провадження з примусового виконання постанови № 061858 виданої 18.08.2013 ІДПС 4 взводу роти СП полку ДПС ДАІ ГУ МВС України в м. Києві про стягнення з позивача на користь держави штрафу в розмірі 170,00 грн. в межах якого було накладено арешт на нерухоме майно неможливо та рекомендовано звернутися до суду. ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, згідно з частиною 1 статті 319 ЦК України. Згідно з частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 1, 2 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на час накладення арешту) арешт застосовується: для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно частини 3 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на час накладення арешту) з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також проводяться інші дії у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (стаття 50 Закону України «Про виконавче провадження»). Згідно з вимогами частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки накладена заборона на відчуження майна порушує права позивача, як власника, то він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що врегульовано статтею 391 ЦК України. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. При таких обставинах, суд дійшов до висновку про те, що є всі підстави, передбачені законом, для задоволення позову та зняття арешту з нерухомого майна позивача. V. Розподіл судових витрат між сторонами Питання судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України не вирішувалось, оскільки позивач просив залишити їх за ним.

Outcome: approved