Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та аргументи учасників. Позивач просить суд постановити рішення, яким [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зняти з реєстраційного обліку з квартири [ADDRESS] На обгрунтування вимог зазначає, що відповідач [PERSON] є іпотекодавцем за договором іпотеки від 17 жовтня 2007 року, згідно якого, з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за договором кредиту №11\\421-к від 16.10.2007 року, передав банку в іпотеку квартиру [ADDRESS] , й п.2.4.4. якого (договору) зобов`язався не надавати дозвіл на реєстрацію в житлі фізичних осіб, без згоди іпотекодержателя. В ході здійснення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №607/6955/16-ц від 23.05.2017 року, про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УніверсалБанк» заборгованість за договором кредиту №11\\421-к від 16.10.2007 року в розмірі 31372, 69 доларів США, виявилося, що у цій квартирі зареєстровані окрім відповідача, його малолітні діти [PERSON] , [PERSON] . Відтак, оскільки наявність реєстрації малолітніх дітей, вчинена відповідачем без згоди іпотекодержателя, істотно перешкоджає виконавчому провадженню з примусової реалізації предмета іпотеки - передачі майна на електронні торги підприємству СЕТАМ, позивач просить вимогу задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] , котрий ( [PERSON] ) одночасно є законним представником малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі. Надав мотивоване пояснення, змістом якого зазначив, що спірна квартира є єдиним житлом відповідачів. Діти були зареєстровані в квартирі, оскільки це обов`язок в силу закону, реєструвати дітей разом з батьками. Окремо зазначив, що доводи позовної заяви про те, що факт реєстрації іпотекодавцем дітей є доказом порушення права іпотекодержателя на реалізацію предмета іпотеки, оскільки виконавець позбавлений можливості реалізувати вказане нерухоме майно, не заслуговують на увагу - малолітні діти не є власниками приміщення, що перебуває в іпотеці, а лише мають право користування спірним жилим приміщенням як члени сім`ї власника, тому підстави вважати, що майнові права позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки внаслідок реєстрації дітей в спірному приміщенні, відсутні. До участі у справі в процесуальному статусі третіх осіб залучено Тернопільська міська рада, Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, водночас виключено Управління ДМСУ в Тернопільській області та Тернопільську РДА. Залучені судом треті особи не направили в судове засідання повноважних представників, хоча належним чином повідомлялися про час і місце судового розгляду. Встановлені судом обставини та перевірка їх доказами. Отже, як зазначено вище, відповідач [PERSON] є іпотекодавцем за договором іпотеки від 17 жовтня 2007 року, згідно якого, з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за договором кредиту №11\\421-к від 16.10.2007 року, передав банку в іпотеку квартиру [ADDRESS] , й п.2.4.4. якого (договору) зобов`язався не надавати дозвіл на реєстрацію в житлі фізичних осіб, без згоди іпотекодержателя. В ході здійснення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №607/6955/16-ц від 23.05.2017 року, про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УніверсалБанк» заборгованість за договором кредиту №11\\421-к від 16.10.2007 року в розмірі 31372, 69 доларів США, виявилося, що у цій квартирі зареєстровані окрім відповідача його малолітні діти [PERSON] , 2014 року народження, та [PERSON] , 2011 року народження, про що виконавцю стало відомо з відповіді відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації ТМР від 13.04.2018 року. Означене стверджується листом приватного виконавця Мелиха А.І. від 20.04.2018 року. 05.09.2018 року приватним виконавцем складено постанову про опис та арешти спірної квартири. Позивач стверджує, що наявність реєстрації малолітніх дітей, вчинена відповідачем без згоди іпотекодержателя, істотно перешкоджає виконавчому провадженню з примусової реалізації предмета іпотеки - передачі майна на електронні торги підприємству СЕТАМ. Судом також встановлено, що спірна квартира є єдиним житлом відповідачів, [PERSON] проводить ремонтні роботи, й до завершення робіт, проживає в орендованому житлі, згідно договорів оренди від 01.05.2017 року, й в наступному від 07.05.2019 року. Діти [PERSON] , 2014 року народження, та [PERSON] , 2011 року народження навчаються а старшій групі № 2 ДНЗ №1 м. Тернополя, й в Тернопільській ЗОШ № 13, відповідно. Й дійсно, Судом встановлене формальне недотримання іпотекодавцем [PERSON] змісту п. 2.4.4. договору іпотеки від 17 жовтня 2007 року, яким останній взяв зобовязання не надавати дозвіл на реєстрацію в житлі фізичних осіб, без згоди іпотекодержателя. Право, що підлягає до застосування і висновки Суду. Доводи позовної заяви про те, що факт реєстрації іпотекодавцем малолітніх дітей є доказом порушення права іпотекодержателя на реалізацію предмету іпотеки, оскільки приватний виконавець позбавлений можливості реалізувати вказане нерухоме майно, Судом відхиляються з наступних міркувань. Згідно ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Відповідно положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Таким чином, необхідність реєстрації малолітніх дітей за місцем проживання батьків є обов`язком батьків або їх законних представників. Крім того, в іпотечному договорі відсутнє застереження щодо неможливості реєстрації малолітніх дітей без згоди іпотекодержателя. Законом України «Про іпотеку», іпотекодавцю, за своїм місцем реєстрації проживання, не заборонено реєструвати в іпотечному житлі власних дітей. Пунктом 2.4.4. договору іпотеки від 17 жовтня 2007 року, [PERSON] взяв зобовязання не надавати дозвіл на реєстрацію в житлі фізичних осіб, без згоди іпотеко держателя. Проте, на переконання Суду, зміст цього пункту договору іпотеки не може стосуватися права батьків реєструвати за місцем власного проживання малолітніх дітей з огляду на таке. Статтею Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. За змістом цієї норми закону, а також ст.ст.17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах - обов`язок батьків. З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування. Згідно з положеннями ч.ч.4, 5 ст.177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло. Згідно зі ст.9 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку. Більш того, ч.4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 14 років, є місце проживання її батьків. Члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом згідно закону. (!) Суд наголошує, що малолітні діти відповідача не мали і не мають права власності на житло. Вони набули право користування зазначеною квартирою, як члени сім`ї власника відповідно до ст.405 ЦК України, ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» та зберігають це право протягом часу перебування квартири в іпотеці. Окремо Суд наголошує на недоведенні позивачем реального порушення права реєстрацією в спірному житлі малолітніх дітей, виключно посиланням на факт існування судового рішення про солідарне стягненняз [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УніверсалБанк» заборгованість за договором кредиту №11\\421-к від 16.10.2007 року в розмірі 31372, 69 доларів США. Суд не сприймає означений аргумент, оскільки відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Ч.1 ст.33 цього Закону встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. Згідно ч.3 ст.33 Закон, у звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Судом безспірно встановлено, і ця обставина визнана позивачем, що на час вирішення судом даного спору не існує рішення суду або виконавчого напису нотаріуса щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Банком також не вжито звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності з положеннями ст.ст. 36-38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом (ч.3 ст.109 ЖК України). Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення (припинення) права власності або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Згідно ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (!) Верховний Суд в постанові від 16.01.2019 року у справі №570/838/18 дійшов наступного правового висновку. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм статей 71,72, 116, 156 ЖК України або статей 405, 406 ЦК України. Обставини, на які посилається позивач, не є передбаченими законом підставами для визнання неповнолітньої дитини такою, що втратила право користування жилим приміщенням, тому висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову є обґрунтованим. (!) Доводи позовної заяви про те, що факт реєстрації іпотекодавцем малолітніх дітей є доказом порушення права іпотекодержателя на реалізацію предмета іпотеки, оскільки приватний виконавець позбавлений можливості реалізувати нерухоме майно, не заслуговують на увагу, оскільки малолітні діти не є власниками приміщення, що перебуває в іпотеці, а лише, в силу закону, що не може бути обмежене жодним договором, мають право користування спірним жилим приміщенням як члени сім`ї власника, тому підстави вважати, що майнові права позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки внаслідок реєстрації дитини в спірному приміщенні, відсутні.

Outcome: dismissed