Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивують тим, що 10.07.2017 фізична особа-підприємець [PERSON] через систему інтернет-клієнт-банкінгу підписав із використанням електронного цифрового підпису анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ». Відповідно до цієї заяви позичальник приєднався до розділу 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк». Пунктом 3.2.8.1. Умов визначено, що банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту «Кредит КУБ» для фінансування поточної діяльності клієнта, в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати відсотків, комісії та ін. винагород, в обумовлені цим договором терміни. Кредитування клієнта здійснюється в межах встановленого банком ліміту кредитування, про який банк повідомляє клієнта через встановлені канали комунікацій. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Клієнт приєднується до послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом заяви в системі Приват24 або у сервісі Папка24 або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору. Кредит також може надаватись шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари та послуги, придбані клієнтом через інтернет-платформу ПриватМаркет. 12.07.2017 на підставі укладеного договору позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 50000.00 грн., що підтверджуєтьсн випискою по рахунку. У відповідності до пунктів 3.2.8.5.2. та 3.2.8.5.3. Умов відповідач взяв на себе зобов`язання оплатити проценти за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії згідно з п. 3.2.8.3.2., а також повернути кредит у терміни і в сумах, які встановлено в пунктах 3.2.8.3.1., 3.2.8.5.14., 3.2.8.6.2., а також зазначені в заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку. Відповідно до п. 3.2.8.9. Умов за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з пунктами 3.2.8.1., 3.2.8.2., З.2.8.З., 3.2.8.3.1. цього договору клієнт сплачує проценти у вигляді щомісячної комісії в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.2. За змістом п. 3.2.8.3.2. умов за користування послугою клієнт сплачує щомісяця проценти за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії в розмірі, що зазначені в пункті 1.4. заяви. Пункт 3.2.8.9.2. умов передбачає, що сплата процентів за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії, передбаченої пунктом 3.2.8.3.2. умов, здійснюється в дати платежів, зазначені у заяві, про що зазначено у п. 3.2.8.3.1.Умов. Пунктом 1.3. заяви встановлено, що кредит надається на строк 12 місяців від дня видачі кредиту. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів (п. 1.5. заяви). Однак в порушення відповідних умов договору та приписів законодавства відповідач не повернув кредитні кошти у передбачений договором термін та не сплатив в повному обсязі проценти у вигляді щомісячної комісії, у зв`язку із чим станом на 16.04.2019 утворилась заборгованість в сумі 100531,94 гривень, що складається з наступного: 41980,47 гривень - заборгованість за кредитом; 20961,16 гривень - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 11871,25 гривень - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії; 25719,06 грн. - заборгованість з пені. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила заява, в якій просить справу слухати його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Просить стягнути в користь АТ КБ «Приватбанк» з відповідача заборгованість в сумі 100531 грн. 94 коп. та стягнути сплачені судові витрати по справі. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що відповідач позовні вимоги позивача визнає частково. Суду пояснив, що відповідач [PERSON] дійсно 10.07.2017 через систему інтернет-банкінгу підписав із використанням електронного цифрового підпису анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ». 12.07.2017 банк перерахував на його рахунок кошти в розмірі 50000 грн. З 29.11.2017 відповідач припинив свою підприємницьку діяльність через скрутне матеріальне становище і змушений був шукати інші види заробітку коштів для проживання. Через це він не зміг повернути у повному обсязі кредитні кошти у передбачений договором термін. Також зазначив, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі позивальнику і доведені до його відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що [PERSON] лише приєднався до тих умов, з якими був ознайомлений та які підписав. Також у позовних вимогах позивач просить суд стягнути з відповідача: заборгованість за кредитом; заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії; пеню за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Проте у анкеті-заяві відповідача від 10.07.2017 вказано, що проценти (комісія) за користування кредитом становить 2 % в місяць від початкового розміру кредиту (п. 1.4). Строк кредиту - 12 місяців з моменту видачі коштів (п. 1.3). У випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п. 1.5 цієї заяви, проценти за користування кредитом становлять 4 % на місяць від суми заборгованості. При цьому сплачується неустойка в розмірі і згідно розділу 3.2.8 Умов та Правил надання банківських послуг (п. 1.6). При цьому в анкеті-заяві відповідача відсутня домовленість сторін про сплату відсотків, нарахованих на прострочену заборгованість, відсотків у вигляді щомісячної комісії та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Так, в анкеті-заяві тільки визначені «проценти за користування кредитом», що на його думку не є тотожним поняттю «відсотків нарахованих на прострочену заборгованість», оскільки в позовній заяві не визначено значення поняття «відсотків нарахованих на прострочену заборгованість», а також відсутній пункт стягнення з відповідача саме «процентів за користування кредитом». Також в анкеті-заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того згідно витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, наданого позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання) (п. 1.1.7.11), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому в матеріалах справи немає достовірних підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання ним кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Велика Палата Верховного Суду у справі № 342/180/17 зазначила, що також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача та неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу [PERSON] . Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, нарахованих на прострочену заборгованість, відсотків у вигляді щомісячної комісії та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, які зазначені у позовних вимогах позивача, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного зі мною кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також зазначає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який наявний в матеріалах справи, не містить підпису відповідача [PERSON] та дати редакції витягу, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 10.07.2017 шляхом підписання відповідачем заяви-анкети. Також термін дії вище вказаного договору закінчився 12.07.2018, однак позивач і після цієї дати продовжував протиправно нараховувати залишок простроченої заборгованості, заборгованість за відсотками, нарахованими за прострочену заборгованість та пеню за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Згідно розрахунку заборгованості станом на 12.07.2018 залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом становив 37813,84 грн., загальний залишок заборгованості за процентами - 7975,20 гри., а загальний залишок пені за порушення строків розрахунків - 8798,89 грн. Вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 41980,47 грн. заборгованості за кредитом, 20961,16 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими за прострочену заборгованість, 11871,25 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії та 25719,06 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, задоволенню не підлягають. Не заперечує проти стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 37813,84 грн. У задоволенні інших позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» просить відмовити. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Флоряк Д.В. від 07.05.2019 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я. від 19.08.2019 дану справу прийнято до свого провадження. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог, та з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов наступних висновків. Фактичні обставини справи, встановлені судом: [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банкіських послуг, у зв`язку з чим 10.07.2017 через систему інтернет-клієнт-банкінгу підписав із використанням електронного цифрового підпису анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ», згідно яких йому було перераховано на поточний рахунок кредитні кошти в сумі 50000,00 грн. (а.с. 12-13). Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 10.07.2017, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] , станом на 16.04.2019 року утворилася заборгованість в сумі 100531,94 гривень, що складається з наступного: 41980,47 гривень - заборгованість за кредитом; 20961,16 гривень - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 11871,25 гривень - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії; 25719,06 грн. - заборгованість з пені. Мотиви, з яких виходить суд та застовані норми права: Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином суд дійшов висновку, що 10.07.2017 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти на поточний рахунок, користувалася кредитними коштами, що свідчить про те, що відповідач був обізнаний про його існування, усвідомлював наявність заборгованості та вчиняв дії, спрямовані на виконання взятих на себе зобов`язань за вище вказаним кредитним договором. За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В даному випадку відповідач порушив вимоги кредитного договору, а саме не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору. Пред`являючи вимоги про погашення кредиту банк просив, окрім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема нараховані відсотки на прострочену заборгованість, відсотки у вигляді щомісячної комісії, пеню за прострочене зобов`язання. В матеріалах справи міститься анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ», в якій зазначено:вид кредиту - строковий; розмір кредиту - визначається ПриватБанком, вказується у профайлі Позичальника на сайті кub.рb.uа; строк кредиту - 12 місяців з моменту видачі коштів; проценти (комісія) за користування кредитом - 2% в місяць від початкового розміру кредиту; порядок погашення заборгованності за кредитом - щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів. У випадку порушення строку погашення заборгованності за кредитом, що зазначений в п. 1.5 цієї заяви, проценти за користування кредитом становлять розмір 4% на місяць від суми заборгованності, та ін. (а.с. 13). Відповідача [PERSON] було ознайомлено з фінансовими умовами надання послуги «КУБ» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів, що підтверджується його електронним цифровим підписом на анкеті-заяві від 10.07.2017. При цьому умовами даної анкети-заяви не визначено розмір та умови сплати нестойки у разі порушення боржником зобов`язання, а лише зазначено, що неустойка сплачується в розмірі згідно розділу 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Зазначення в анкеті-заяві про ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Тому в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені за порушення зобов`язання, наданий банком Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з статтею 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, який безпосередньо підписав останню і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який міститься в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 10.07.2017 шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Сам по собі розрахунок заборгованості не є підтвердженням наявності заборгованості по пені, оскільки з наданих документів не вбачається, які застосовувалися тарифи при нарахуванні заборгованості. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, що свідчить про порушення його прав, кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Такі висновки відповідають правовій позиції Великої палати Верховного Суду у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) від 03 липня 2019 року. Також позивач має право вимагати стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору. Згідно розрахунку заборгованості станом на 16.04.2019 заборгованість за кредитом становить 41980,47 гривень; заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість - 20961,16 гривень; заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії - 11871,25 гривень, що за даними обставинами справи і підлягає стягненню. Вимога позивача в частині стягнення з відповідача 25719,06 грн. заборгованості з пені за порушення зобов`язання є неправомірною та не підлягає до задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Висновки суду: На підставі наведеного суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на корить позивача заборгованості по кредитному договору на загальну суму: 74812 грн. 88 коп., з яких: 41980,47 грн. заборгованості за кредитом; 20961,16 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 11871,25 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії. В задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 25719,06 грн. заборгованості з пені слідвідмовити. Позивачем при подачі до суду позову про стягнення з відповідача заборгованості на суму 100531,94 грн. сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн. згідно платіжного доручення № ІНВ98В265V від 18.04.2019. Однак враховуючи, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] 74812,88 гривень заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.07.2015 року на користь АТ КБ «ПриватБанк», та враховуючи, що позовна заява Банку підлягає до задоволення на 74,42%, за розгляд справи судом з [PERSON] на користь Банку підлягає стягненню 1429,61 гривень судового збору. На підставі ст.ст. 207, 525, 526, 530, 536, 599, 610, 612, 626, 628, 633, 634, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України та

Outcome: approved