Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

МКП «Основаніє» звернулось до суду з позовом, який уточнило і в якому зазначило, що гуртожиток по [ADDRESS] у м. Запоріжжі є власністю територіальної громади м. Запоріжжя та знаходився на обслуговуванні та в господарському віданні комунального підприємства «Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків». Зазначений гуртожиток був прийнятий до комунальної власності м. Запоріжжя, згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 320/1 від 26.08.2004 р. «Про передачу до комунальної власності гуртожитку по [ADDRESS]». 23.02.2012 р. Запорізька міська рада прийняла рішення № 76, яким змінила статус 22-25 частини гуртожитку для малих сімей по [ADDRESS] та присвоїла гуртожитку для малих сімей - статус житлового будинку, а житлові квартири № 9,10,46,47,68,73,104,108,113,114,116,122,129,130,131,132 тимчасово залишила для використання під гуртожиток для малих сімей. Після прийняття рішень Запорізькою міською радою «Про припинення діяльності підприємств шляхом приєднання» від 27.04.2012 р. №5, «Про затвердження передавальних актів та визначення розміру статутного капіталу міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» від 25.07.2012 р., №6, міське комунальне підприємство «ОСНОВАНІЄ» є повним правонаступником Комунального підприємства «Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків». До МКП «ОСНОВАНІЄ» перейшло все майно, майнові та немайнові права та обов»язки КП «РЕПОГ». На теперішній час саме МКП «ОСНОВАНІЄ» є балансоутримувачем гуртожитку по [ADDRESS] в м. Запоріжжі. Кімната [NUMBER] у зазначеному гуртожитку житловою площею 13,2 кв.м. розділена на 2 ліжко-місця. На першому ліжко-місці у кімнаті 104/2 зареєстрована з 02.06.2006 р. відповідач. На другому - зареєстрована та проживає [PERSON]. З 2011 р. відповідач у гуртожитку не проживає і її місцезнаходження не відомо. На підстав ст..ст.71,72 Житлового кодексу Української РСР позивач просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловою площею 11,49 кв.м. у кімнаті [NUMBER] у гуртожитку по [ADDRESS] у м. Запоріжжі. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала на підставах, зазначених у позові. Відповідач у судове засідання не з»явилася, хоча належним чином була сповіщена про судове засідання, про що свідчить поштове повідомлення, повістка їй направлялась за її місцем реєстрації у відповідності до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України. У зв»язку з неявкою належно повідомленої про судове засідання відповідачки, виходячи з матеріалів справи, зі згоди представника позивача і на підставі ст..224 ЦПК України. суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що гуртожиток по [ADDRESS] у м. Запоріжжі є власністю територіальної громади м. Запоріжжя та знаходився на обслуговуванні та в господарському віданні комунального підприємства «Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків». Зазначений гуртожиток був прийнятий до комунальної власності м. Запоріжжя, згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 320/1 від 26.08.2004 р. «Про передачу до комунальної власності гуртожитку по [ADDRESS]». 23.02.2012 р. Запорізька міська рада прийняла рішення № 76, яким змінила статус 22-25 частини гуртожитку для малих сімей по [ADDRESS] та присвоїла гуртожитку для малих сімей - статус житлового будинку, а житлові квартири № 9,10,46,47,68,73,104,108,113,114,116,122,129,130,131,132 тимчасово залишила для використання під гуртожиток для малих сімей. Після прийняття рішень Запорізькою міською радою «Про припинення діяльності підприємств шляхом приєднання» від 27.04.2012 р. №5, «Про затвердження передавальних актів та визначення розміру статутного капіталу міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» від 25.07.2012 р., №6, міське комунальне підприємство «ОСНОВАНІЄ» є повним правонаступником Комунального підприємства «Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків». До МКП «ОСНОВАНІЄ» перейшло все майно, майнові та немайнові права та обов»язки КП «РЕПОГ». На теперішній час саме МКП «ОСНОВАНІЄ» є балансоутримувачем гуртожитку по [ADDRESS] в м. Запоріжжі. Кімната [NUMBER] у зазначеному гуртожитку житловою площею 13,2 кв.м. розділена на 2 ліжко-місця. На першому ліжко-місці у кімнаті 104/2 зареєстрована з 02.06.2006 р. відповідач. На другому - зареєстрована та проживає [PERSON]. З 2011 р. відповідач у гуртожитку не проживає і її місцезнаходження не відомо. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] не проживає у гуртожитку з 2011 року. У кімнаті, де зареєстрована [PERSON], проживає [PERSON] [PERSON] пояснила, що проживає одна. Речей [PERSON] у кімнаті не має, взагалі у гуртожиток вона не приходить. Актами комісії представників МКП «ОСНОВАНІЄ» від 18.04.2014 р., 16.05.2014 р., 13.06.2014 р., 19.07.2014 р., 22.08.2014 р.,26.09.2014 р. встановлено факт відсутності відповідачки за місцем її реєстрації, встановлено, що вона не проживає у гуртожитку більш ніж шість місяців без поважної причини, її речей у спірній кімнаті не має. Згідно ст. ст. 6, 127 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Гуртожитки можуть використовуватись для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України та з урахуванням подібності за змістом правовідносин саме щодо користування жилою площею у гуртожитку відповідні з правовідносинами, що регулюються загальними правилами ст. ст. 71, 72 ЖК України щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутньою особою права на жиле приміщення слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності у гуртожитку особи, якій у ньому надавалася жила площа (за відсутності підстав для виселення). Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. А відтак позовні вимоги, направлені на позбавлення відповідача права користування жилим приміщенням, можуть бути задоволені лише на підставі переконливих, взаємоузгоджених і неспростовних доказів у справі. Тому, суд вважає позов обґрунтованим, доказаним, вимоги законними, а, значить, підлеглими задоволенню. На підставі ст..88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved