Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що між КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та відповідальним квартиронаймачем [PERSON] було встановлено фактичні відносини з приводу надання послуг водопостачання та водовідведення, згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року, про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування Комунальному підприємству «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок. Відповідно до довідки про склад сім'ї за місцем реєстрації відповідального квартиронаймача [PERSON] зареєстрований інший член її сім'ї [PERSON]. Відповідачі свої зобов`язання по оплаті послуг з водовідведення та водопостачання не виконують, у зв'язку з чим за адресою їх проживання: 49017, [ADDRESS], утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку сума заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER], станом на 30.04.2018 року складає 5 514 (п'ять тисяч п'ятсот чотирнадцять) грн. 87 коп., з яких: сума основного боргу - 5 181 (п'ять тисяч сто вісімдесят одна) грн. 76 коп., інфляційне збільшення суми боргу -274 (двісті сімдесят чотири) грн. 61 коп., 3 % річних - 58 (п'ятдесят вісім) грн. 50 коп. У зв'язку з вищевикладеним представник позивача змушена була звернутися до суду та просити суд стягнути з відповідачів на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради суму заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення у загальному розмірі 5 514 (п'ять тисяч п'ятсот чотирнадцять) грн. 87 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. Відповідачі у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзиви на позовну заяву не подали. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с.17). Від відповідачів будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення у вигляді судової повістки, про причини неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином були повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ними причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили та не подали відзиви, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надає фізичній особі - споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у водопостачанні і водовідведенні за його місцем проживання. Відповідно до рішення № 526 Дніпропетровської міської ради від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, на [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER], що свідчить про виникнення договірних правовідносин між вказаними учасниками спарви. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач відповідачі проживає в квартирі [ADDRESS], а відтак відповідно є абонентами щодо користування послугами водопостачання і водовідведення до вказаної квартири (а.с. 4). Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] свої зобов`язання по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення не виконують, у зв`язку з чим відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом 30 квітня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 5 514 (п'ять тисяч п'ятсот чотирнадцять) грн. 87 коп., з яких: сума основного боргу - 5 181 (п'ять тисяч сто вісімдесят одна) грн. 76 коп., інфляційне збільшення суми боргу -274 (двісті сімдесят чотири) грн. 61 коп., 3 % річних - 58 (п'ятдесят вісім) грн. 50 коп. (а.с. 5-8). У зв'язку з порушенням відповідачами зобов'язань по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, позивач звертався до [PERSON] з досудовим повідомленням, однак заборгованість відповідачами погашена не була (а.с.3). V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності письмового договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За таких обставин суд доходить висновку, що відсутність укладення письмового договору з позивачем не позбавляє відповідачів обов'язку оплачувати надані їм послуги. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 р. №6-2951цс15. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги Позивача підлягають задоволенню, а з Відповідачів підлягає стягненню за особовим рахунком № [NUMBER], станом на 30.04.2018 року заборгованість у загальному розмірі 5 514 (п'ять тисяч п'ятсот чотирнадцять) грн. 87 коп., з яких: сума основного боргу - 5 181 (п'ять тисяч сто вісімдесят одна) грн. 76 коп., інфляційне збільшення суми боргу -274 (двісті сімдесят чотири) грн. 61 коп., 3 % річних - 58 (п'ятдесят вісім) грн. 50 коп. Суд зауважує, що відповідачі, будучи належним чином повідомлені про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явилися, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надали, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.., по 881 (вісімсот вісімдесят одна) грн. 00 коп. із кожного Відповідача окремо. На підставі викладеного,

Outcome: approved