Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та аргументи учасників. Позивач просить в суду постановити рішення, яким стягнути з відповідача 3500 гривень нарахованої за липень місяць 2017 року, але не виплаченої заробітної плати, та 5000 гривень завданої моральної шкоди. На обгрунтування вимог зазначає, що з 2004 року він був працевлаштований у ПП Фабрика меблів Нова, в 2017 році звільнився з роботи за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України, проте роботодавець остаточно не розрахувався з позивачем, наслідком чого утворилася заборгованість з нарахованої, проте невиплаченої заробітної плати в сумі 3500 гривень, котрі відповідач не сплатив позивачу. Такими діями відповідача, на переконання позивача останньому заподіяно моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, оскільки протиправні дії ПП Фабрика меблів Нова призвели до негативного впливу на стан здоровя [PERSON] , викликали у нього розвито хронічного стресу - виразкову хворобу, фаза загострення. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просять вимогу задовольнити із зазначених в позові підстав. Відповідач забезпечив явку повноваженого представника, котрий навдав мотивоване пояснення, просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Надав суду письмові докази повного розрахунку з позивачем із заробітної плати за липень місяць 2017 року. Встановлені судом обставини та перевірка їх доказами. Отже, як зазначено вище, 05.05.2004 року [PERSON] був прийнятий на роботу укладальником пакувальником ПП Фабрика меблів Нова, а з 2008 року переведений на роботу верстатника. Позивач зазначає, що в 2017 році звільнився з роботи за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України, проте роботодавець остаточно не розрахувався з позивачем, наслідком чого утворилася заборгованість з нарахованої, проте невиплаченої заробітної плати в сумі 3500 гривень, котрі відповідач не сплатив позивачу. Такими діями відповідача, на переконання позивача останньому заподіяно моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, оскільки протиправні дії ПП Фабрика меблів Нова призвели до негативного впливу на стан здоровя [PERSON] , викликали у нього розвито хронічного стресу - виразкову хворобу, фаза загострення. Із наданої позивачем довідки про доходи від 22.11.2018 року, виданої позивачу ПП Фабрика меблів Нова, вбачається, що [PERSON] дійсно займав посаду верстатника клеєнаносного верстату, й за період січень - липень 2017 року його заробітна плата становила 15154, 81 гривень нарахована, з відрахуванням 2007, 87 гривен податку з доходів фізичних осіб. При цьому за липень 2017 року роботодавцем було нараховано позивачу 2435, 46 гривень заробітної плати, з якої відраховано 475, 11 гривень податку з доходів фізичних осіб, тобто на руки [PERSON] було отримано 1962, 29 гривень. Право, що підлягає до застосування, та висновки суду. Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що при звільненні з роботи відповідач виплатив позивачу суму заробітної плати за липень 2017 року, зазначену в довідці про доходи від 22.11.2018 року, про що позивач особисто розписався - а саме двома платежами 987, 36 гривень (арк. справи 34) та 974, 93 гривень (арк. справи 36) При цьому з оглянутої в судовому засіданні роздруківки про нарахування та виплату заробітної плати [PERSON] за липень 2017 року (арк.. справи 31) вбачається, борг перед позивачем на кінець місяця відсутній. Позовні вимоги [PERSON] відповідачем не визнані, будь - яких доказів на підтвердження існування боргу з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за липень місяць 2017 року в сумі 3500 гривень, окрім як посилання позивача на усне спілкування з керівником підприємства, суду не надано. Одночасно суд наголошує, що пояснення позивача суд загалом не може оцінити, як доказ, оскільки за визначенням самі по собі пояснення сторони не носять доказової сили.

Outcome: dismissed