Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

І. Короткий виклад позовних вимог Перший заступник керівника Городоцької місцевої прокуратури Тормишова М.С., звернулась до суду із зазначеним позовом в інтересах держави в особі Судововишнянської міської ради Львівської області. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 09.10.2019р., [PERSON] , звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження №12019140230000216 - закрито. Стверджує, що вказаною ухвалою встановлено, що [PERSON] 15.05.2019 близько 07:40 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Мерседес Бенц Б 500L» реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись ним по а/д М-11 сполученням «Львів- Шегині» в напрямку с.Шегині Мостиського району Львівської області, поблизу с.Волиця Мостиського району Львівської області, в порушення вимог п.п.2.9 б, 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом в стані стомлення, заснув за кермом та під час виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого спричинив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес Бенц 300D» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , котрий у зазначений день, час та місці рухався попереду в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Зазначає, що з приводу вказаних тілесних ушкоджень [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в «Судововишнянська міська лікарня Судововишнянської міської ради Львівської області». Вказує, що з листа КНП «Судововишнянська міська лікарня Судововишнянської міської ради Львівської області» за №36 від 07.05.2020, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 15.05.2019р. по 18.06.2019р. При цьому, загальна сума затрачених коштів на лікування [PERSON] за 33 дні становить 12360.99 грн. Покликається на те, що оскільки кримінальне провадження відносно [PERSON] , закрито у зв`язку з примиренням винного із потерпілим, тобто з нереабілітуючих підстав, то останній зобов`язаний відшкодувати кошти в розмірі 12360,99 грн., понесені медичним закладом на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. З огляду на те, що відповідач [PERSON] , добровільно відмовляється повернути грошові кошти за лікування потерпілого [PERSON] , просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача в користь Судововишнянської міської ради Львівської області кошти в розмірі 12 360 грн. 99 коп., понесені КНП «Судововишнянська міська лікарня» Судововишнянської міської ради Львівської області, на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. ІІ. Позиція учасників справи Прокурорка Білозір О.М. в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви. Представник позивача - Судововишнянської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, однак підтримав позовні вимоги та просить справу слухати у їх відсутності. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні заперечив проти позову, просив суд відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи КНП «Судововишнянська міська лікарня» Судововишнянської міської ради Львівської області, будучи належним чином повідомленим про дату і час слухання справи в судове засідання не з`явився та не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 24.06.2020 року постановлено ухвалу про прийняття цивільної справи до провадження судді та проведення розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. ІV. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , 15.05.2019 близько 07:40 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Мерседес Бенц Б 500L» реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись ним по а/д М-11 сполученням «Львів- Шегині» в напрямку с.Шегині Мостиського району Львівської області, поблизу с.Волиця Мостиського району Львівської області, в порушення вимог п.п.2.9 б, 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом в стані стомлення, заснув за кермом та під час виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого спричинив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес Бенц 300D» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , котрий у зазначений день, час та місці рухався попереду в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий [PERSON] , отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Вказані обставини встановлені ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 09.10.2019 року у справі №448/1207/19, що набрала законної сили, якою кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито та звільнено останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примирення винного з потерпілим. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із листа КНП «Судововишнянська міська лікарня Судововишнянської міської ради Львівської області», потерпілий [PERSON] внаслідок вищевказаного кримінального правопорушення знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні в період з 15.05.2019 року по 18.06.2019 року. Загальна сума затрачених лікарнею коштів на лікування [PERSON] , склала 12 360,99 гривень, і така станом на час розгляду справи в суді відповідачем [PERSON] , в добровільному порядку не відшкодована. V. Застосоване судом законодавство Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. За правилами ст.131? Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно ст.56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права. Згідно із ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 1, 3, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року за № 11, відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою КМУ від 16 липня 1993 №545 (далі Порядок). Згідно з пунктом 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Пунктом 3 Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду завдано діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Стягненні в установленому порядку кошти незалежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховується до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (пункт 4 Порядку). Аналогічна позиція зазначена Верховним Судом у справах 450/1335/15-ц (постанова від 01 квітня 2019 року); №295/2579/17 (постанова від 19 червня 2019 року). Отже, вказаними нормами закону передбачено, що особа яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілих від злочину. Згідно зі ст.49 Конституції України охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Відповідно до ст.89 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування КНП «Судововишнянська міська лікарня» Судововишнянської міської ради Львівської області здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. VI. Висновки суду Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги першого заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури львівської області в інтересах держави в особі Судововишнянської міської ради Львівської області є законними та обґрунтованими, а тому з відповідача [PERSON] , слід стягнути матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] , у розмірі 12360,99 грн. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а порушені права судовому захисту. VIІ. Судові витрати Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи, що позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору, з відповідача [PERSON] , на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved