Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача, відповідача, третьої особи 1. Виклад позиції позивача. 22.11.2021 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з означеним позовом до Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай), в якому просить визнати за нею у порядку спадкування після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) №533 в розмірі 1,76 умовних кадастрових гектарів, яка знаходилася в землях КСП «Золотий колос» с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області на території Михайлівської сільської ради, а тепер - Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована в с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області і після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, що складається, в тому числі із права на майновий пай члена КСП «Золотий колос» с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області та із земельної частки (паю) площею 1,76 умовних кадастрових гектарів на території Михайлівської сільської ради, відповідно до даних Технічної документації по паюванню земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства «Золотий колос» с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області за 1997 рік, де в додатку 2.2. (аркуші 19 та 29 і 33) в списку пайовиків-пенсіонерів колективного сільськогосподарського підприємства «Золотий колос» с. Михайлівка станом на 1 грудня 1996 року за порядковим номером 209 (з 347) значиться її мати « [PERSON] », котрій розпорядженням Шаргородської районної державної адміністрації від 13 травня 1997 року за №105 видано сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН №0264677, зареєстрований 01.07.1997 року за №207, але вже помилково на ім`я « [PERSON] ». Помилка у прізвищі її матері повторилася і у Списку №2 власників сертифікатів, померлих на час розподілу земельних часток (паїв), спадщина яких не була переоформлена по Михайлівській сільській раді, де за порядковим номером 7 зазначено дані загального списку - 296 та №533 ділянки, а прізвище « [PERSON] ». Також, помилка повторилося і в акті розподілу земельних часток (паїв) (порядковий номер 296) та в затвердженому розпорядженням Шаргородської районної державної адміністрації від 11 червня 2003 року за №174 додатку 21 - Списку померлих власників сертифікатів, яким виділені ділянки на території Михайлівської сільської ради, де за порядковим №36 значиться її матір як « [PERSON] ». Вона є спадкоємцем зазначеного спадкового майна [PERSON] по закону як спадкоємець першої черги, відповідно до ст.529 ЦК України в редакції 1963 року, та після смерті матері прийняла спадщину. Інших спадкоємців після смерті матері немає. Оформити спадкові права на земельну частку (пай) вона не може через відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай). Приватним нотаріусом Мельник М.В. їй було відмовлено в оформленні спадщини у зв`язку з відсутністю належного правовстановлюючого документу на земельну ділянку чи на земельну частку (пай), що є перешкодою для оформлення спадкових прав. Ухвалою суду від 23.11.2021 року залучено до участі у справі №152/1447/21 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Приватне підприємство «Золотий колос», що знаходиться в [ADDRESS]. (а.с.96-97). В підготовчому судовому засіданні представник позивача - адвокат Костриця В.С., що діє на підставі ордеру серії ВН №174493 від 22.11.2021 року (а.с.50), підтримав позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. При цьому, адвокат Костриця В.С. посилався на ті самі підстави, що зазначені в позові [PERSON] та просив позов задовольнити. Враховуючи, що відповідачем позов визнається у повному обсязі, то просить ухвалити судове рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні. 2. Виклад позиції відповідача - Мурафської сільської ради. Відповідач - Мурафська сільська рада Шаргородського району Вінницької області відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 23.11.2021 року, до суду не подала. Разом з тим 06.12.2021 року від представника відповідача - Мурафського сільського голови Літвіненка О.М., який діє на підставі рішення Мурафської сільської ради №2 від 18.11.2020 року «Про результати виборів сільського голови та визнання його повноважень» (а.с.65), посвідчення №1 голови Мурафської сільської ради (а.с.64), та який не має обмежень на вчинення процесуальних дій від імені сільської ради (а.с.54), до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не має, позовні вимоги визнає (а.с.63). 3. Виклад позиції третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Приватного підприємства «Золотий колос». В підготовче судове засідання представник третьої особи - ПП «Золотий колос» не з`явився, хоча про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.62). 14.12.2021 року від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, - директора ПП «Золотий колос» Іваська М.К., який має право вчиняти будь-які процесуальні дії від імені підприємства без обмежень (а.с.55), надійшло пояснення з додатками, в останній не заперечує щодо задоволення позову [PERSON] (а.с.67-71). При цьому, у поясненні представник третьої особи зазначив, що право матері позивача [PERSON] - [PERSON] підтверджується даними Технічної документації по паюванню земель колективної власності КСП «Золотий колос» с. Михайлівка за 1997 рік. [PERSON] працювала у колгоспі імені Леніна в с. Михайлівка і за життя набула права на земельну частку (пай). Ім`я матері позивача - [PERSON] внесено до Книги пошани колгоспу імені Леніна, яка велася з 1975 року по 1995 рік. З невідомих причин у розпорядженні Шаргородської РДА від 13.05.1997 року допущено помилку та зазначено про видачу сертифікату на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] замість « [PERSON] ». Ця помилка була допущена і в подальшому у документах, що стосуються видачі сертифікату на земельну частку (пай) матері позивача. У примірнику Технічної документації по передачі земельних часток (паїв) з виготовленням актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на території Михайлівської сільської ради за 2003 рік у додатку №2.16 міститься довідка Михайлівської сільської ради за №1384, згідно із якою було виправлено помилку у написанні прізвища матері позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Так як у колгоспі ім. Леніна не було таких працівників із прізвищем « [PERSON] », як і в [ADDRESS], що йому достовірно відомо, то матір позивача мала право на земельну частку (пай), у зв`язку із чим він не заперечує щодо задоволення позову [PERSON] ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача, третьої особи. 1. 06.12.2021 року від представника відповідача - Муравського сільського голови Літвіненка О.М. до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не має, позовні вимоги визнає (а.с.63). 2. 14.12.2021 року від представника третьої особи - директора Приватного підприємства «Золотий колос» Іваська М.К. надійшло пояснення, в якому, серед іншого зазначено про те, що ПП «Золотий колос» не заперечує щодо задоволення позову та просить розглядати справу у відсутності представника третьої особи (а.с.67-68). 3. В підготовчому судовому засіданні 14.12.2021 року представник позивача - адвокат Костриця В.С. заявив усне клопотання про допит свідків [PERSON] та [PERSON] ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Ухвалою суду від 23.11.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай); залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, - Приватне підприємство «Золотий колос»; розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого провадження, призначено підготовче судове засідання на 14 грудня 2021 року (а.с.56-57). 2. В підготовче судове засіданні, призначене на 14.12.2021 року не прибули позивач, представники відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, які належним чином повідомлені про дату, час та місце підготовчого засідання (а.с.58, 61, 62). При цьому, представник відповідача у п.2 поданої до суду 06.12.2021 року заяви просить розглядати справу у його відсутності, визнає позовні вимоги у повному обсязі (а.с.63), а представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, подав до суду письмове пояснення, в якому не заперечує щодо задоволення позову (а.с.67), у зв`язку із чим суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, постановив ухвалу про розгляд справи за відсутності зазначених учасників справи, враховуючи, що перешкод для розгляду справи немає та враховуючи подані ними заяви та клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а також враховуючи, що представник відповідача у заяві до суду зазначив про повне визнання позову [PERSON] . 3. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення… У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд встановив, що визнання позову відповідачем Мурафською сільською радою Жмеринського району Вінницької області, представник якої Мурафський сільський голова Літвіненко О.М. не обмежений в правах, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси відповідачів та інших осіб. 4. В судовому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд постановив ухвалу про прийняття визнання відповідачем Мурафською сільською радою позовних вимог [PERSON] . 5. У зв`язку з повним визнанням відповідачем позову, суд у підготовчому судовому засіданні 14.12.2021 року, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив провести підготовче судове засідання за правилами судового розгляду, ухвалити рішення в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. 6. В підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.7 ст.223 ЦПК України, головуючим суддею оголошено стислий зміст письмового пояснення третьої особи. 7. В підготовчому судовому засіданні 14.12.2021 року, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд задовольнив клопотання представника позивача адвоката Костриці В.С. про допит свідків [PERSON] та [PERSON] . ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування права на земельну частку (пай), які регламентують порядок набуття права на спадщину. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Шаргородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 08 листопада 2018 року (а.с. 11). [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована в с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області, що вбачається із довідки Михайлівської сільської ради від 26.03.2019 року за №477 (а.с.13). Спадщину після смерті матері [PERSON] прийняла [PERSON] , яка є донькою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] та свідоцтвом про її одруження серії [NUMBER] (а.с.10), а тому є спадкоємцем за законом після смерті матері. Позивач [PERSON] прийняла спадщину за нормами діючого на час смерті [PERSON] ЦК УРСР, вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майном померлої, що підтверджується довідкою Михайлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 26.03.2019 року за №478 (а.с.12). Так, спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята [PERSON] до 01 січня 2004 року. Відтак, правовідносини щодо спадкування після смерті [PERSON] регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Зазначене відповідає вимогам ст.58 Конституції України, пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, роз`ясненням, що містяться в абз.3 п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», а також у висновку Верховного Суду від 18.01.2018 року, викладеному у справі №556/1354/15-ц. Частина 1 ст.58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частинами 1, 3 ст.5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулюються актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до абзацу першого пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Пунктом п`ятим Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до висновку Верховного Суду від 18.01.2018 року, викладеного у справі №556/1354/15-ц, «За змістом ч.ч.4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК (2004 року), відносини спадкування регулюються нормами ЦК (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01.01.2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Спадкові відносини виникають із моменту відкриття спадщини. Як ч.2 ст.1220 ЦК, так і ст.525 ЦК УРСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, за змістом указаних норм, відносини спадкування регулюються нормами ЦК 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1.01.2004 року, а в разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1.01.2004) або якщо вона була прийнята хоча б одним зі спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року». Таким чином, відповідно до зазначених нормативних актів та роз`яснень, а також правового висновку Верховного Суду, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається, в тому числі із права на майновий пай члена КСП «Золотий колос» с. Михайлівка колишнього Шаргородського району Вінницької області. Спадкоємець [PERSON] за законом - позивач [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті матері, вже частково оформила свої спадкові права, зокрема, на вказане вище право на майновий пай, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.12.2018 року (а.с.140). Також, судом встановлено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] належить земельна частка (пай) площею 1,76 умовних кадастрових гектари, яка знаходиться на території колишньої Михайлівської сільської ради, правонаступником якої є Мурафська сільська рада Жмеринського району Вінницької області. Так, з Технічної документації по паюванню земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства «Золотий колос» с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області за 1997 рік вбачається, що в додатку 2.2. «Список пенсіонерів колективного господарства «Золотий колос» с. Михайлівка станом на 1 грудня 1996 року» за порядковим номером 209 значиться « [PERSON] » (а.с.27). З витягу з Книги реєстрації сертифікатів вбачається, що [PERSON] видався сертифікат на земельну частку (пай) ВН №0264677, при цьому, він видався на прізвище « [PERSON] », проте, це прізвище закреслено та внесено запис прізвища особи « [PERSON] » (а.с.17). З повідомлення Відділу у Шаргородському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 13.11.2018 року за №С-324/0-0.40-614/152-18 вбачається, що відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] був виданий сертифікат серії ВН №0264677 на земельну частку (пай) площею 1,76 умовних кадастрових гектари на території Михайлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, зареєстрований 01 липня 1997 року за №207 на підставі рішення Шаргородської районної державної адміністрації від 13 травня 1997 року за №105 (а.с.18). Також судом встановлено, що помилка у прізвищі померлого спадкодавця [PERSON] наявна у Списку №2 власників сертифікатів, померлих на час розподілу земельних часток (паїв), спадщина яких не переоформлена по Михайлівській сільській раді, де за порядковим номером 7 зазначено дані номеру загального списку - 296 та №533 ділянки, а прізвище « [PERSON] » (а.с.34). Згідно із розпорядженням від 13.05.1997 року за №105 «Про затвердження розрахунків вартості земельної частки (паю) по КСП «Золотий колос» с. Михайлівка», прийнято рішення про затвердження розрахунку вартості та розміру в умовних кадастрових гектарах земельної частки (паю) в площі сільськогосподарських угідь, що передані у колективну власність КСП «Золотий колос» с. Михайлівка, та про видачу сертифікату на право на земельну частку (пай) громадянам, співвласникам колективної власності на землю в кількості 685 чоловік, відповідно до затвердженого загальними зборами членів КСП Списку (а.с.35). У вказаному вище Списку зазначено спадкодавця [PERSON] під порядковим номером 296, зазначено №533 земельної ділянки, номер сертифікату 0264677, але прізвище власника сертифікату так само зазначено з помилкою як [PERSON] (а.с.37). Згідно із рішенням загальних зборів власників сертифікатів ПП Золотий колос» від 06.05.2001 року затверджено Список осіб, що мають право на отримання державних актів (а.с.39). У вказаному Списку прізвище матері позивача також зазначено помилково як « [PERSON] (а.с.41). При дослідженні судом Технічної документації про передачу земельних часток (паїв) з виготовленням державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на території Михайлівської сільської ради судом встановлено, що вказана Технічна документація містить довідку виконкому Михайлівської сільської ради №1384, яка є додатком до 2.16 до Технічної документації, про те, що згідно із паспортними даними та свідоцтвами про смерть власників сертифікатів змінюються прізвища певних власників сертифікатів, зокрема, прізвище [PERSON] , номер якої у Списку власників сертифікатів - 296, номер належної їй земельної ділянки - 533, змінюється на [PERSON] (а.с.45). 11.06.2003 року розпорядженням Шаргородської РДА «Про затвердження технічних документацій щодо передачі земельних часток (паїв) та видачі державних актів на право власності на землю» затверджено відповідну Технічну документацію по Михайлівській сільській раді, передано земельні ділянки у власність громадянам на підставі додатків - Списків громадян-власників сертифікатів (а.с.47). У додатку №21 до вказаного розпорядження Шаргородської РДА наявний Список померлих власників сертифікатів, яким виділені земельні ділянки на території Михайлівської сільської ради (а.с.49), у якому зазначена матір позивача. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили вище викладені обставини. Так, свідок [PERSON] суду показала, що є працівником ПП «Золотий колос», зокрема, контролює надання в оренду та використання ПП орендованих земельних ділянок та не витребуваних земельних часток (паїв). Їй достовірно відомо, що матір позивача - [PERSON] очолювала буряківничу ланку, тривалий час працювала у колгоспі ім. Леніна, з якого пішла на песію, тому мала право на земельну частку (пай) та майновий пай. При видачі майнового сертифікату матері позивача помилок не було допущено, а при видачі земельного сертифікату допущено помилку у написанні прізвища « [PERSON] » замість « [PERSON] », що є перешкодою для оформлення позивачем спадщини. Свідок [PERSON] суду показала, що проживала по сусідству із матір`ю позивача та працювала у ланці разом із [PERSON] . Інших осіб у колгоспі з такими даними про особу не було. Показання свідків узгоджуються із доданою третьою особою копією Книги пошани колгоспу імені Леніна с. Михайлівка, в якій на аркуші за лютий 1973 року міститься фото [PERSON] та відомості про досягнення рільничої бригади під її керівництвом щодо вирощування та збирання урожаю буряка у 1971 році (а.с.71). Таким чином, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] була власником сертифікату серії ВН №0264677 на право на земельну частку (пай) №533 площею 1,76 умовних кадастрових гектари, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №207 01.07.1997 року, однак при написанні прізвища було допущено помилку та зазначено прізвище власника сертифікату як « [PERSON] ». Оскільки судом встановлено, що у спадкодавця [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) за життя було вилучено через помилку у написанні прізвища, але вона набула право на земельну частку (пай) розміром 1,76 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Михайлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, правонаступником якої є Мурафська сільська рада Жмеринського району Вінницької області, то право на означену земельну частку (пай) входить до складу спадщини після смерті [PERSON] , яку прийняла, але не оформила донька спадкодавця - позивач [PERSON] . Відтак, спадщину після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) за законом прийняла позивач [PERSON] , яка має перешкоду у оформлені спадщини на вказану земельну частку (пай) через відсутність правовстановлюючого документу та допущення помилки у написанні прізвища спадкодавця у правовстановлюючих документах, у зв`язку із чим приватним нотаріусом Шаргородського районного нотаріального округу Мельник М.В. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа - сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с.9). Таким чином, порушене право [PERSON] підлягає судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом права на земельну частку (пай), які регламентують порядок набуття права на спадщину і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЦК УРСР в редакції 1963 року, ЗК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Так як спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята [PERSON] до 01 січня 2004 року, то правовідносини щодо спадкування після смерті [PERSON] регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Так, частина 1 ст.58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частинами 1, 3 ст.5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулюються актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до абзацу першого пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Пунктом п`ятим Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Так, відповідно до ч.1 ст.6 ЦК УРСР встановлено перелік способів захисту цивільних прав шляхом: визнання цих прав; відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які порушують право; присудження до виконання обов`язку в натурі; компенсації моральної шкоди; припинення або зміни правовідношення; стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках, передбачених законом або договором, - неустойки (штрафу, пені), а також іншими засобами, передбаченими законом. Тобто, за змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно з ч.ч.1, 2 ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст.526 ЦК УРСР). Частиною першою статті 529 ЦК УРСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В силу ст.116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Ст.ст.81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод. За приписами ст.524 ЦК УРСР та ст.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94, право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом і передбачає перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). VІ. Висновки суду Із досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів вбачається, що спадкодавець [PERSON] у визначений законом спосіб не набула права власності на земельну частку (пай), що належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0264677, зареєстрованого 01.07.1997 року за №207 та виданого на підставі рішення Шаргородської РДА за №153 від 17.06.1996 року, і який через допущення помилки в написанні прізвища [PERSON] не був отриманий останньою за життя, а також не отриманий і державний акт на право власності на земельну ділянку. Разом з тим, судом встановлено, що право на земельну частку (пай) входить до складу спадщини після смерті [PERSON] . У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позивач [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом та прийняла спадщину після смерті останньої, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, не відмовилася від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, відповідно до вимог ст.553 ЦК УРСР. [PERSON] нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) площею 1,76 умовних кадастрових гектари після смерті [PERSON] . Отже, оскільки [PERSON] мала право земельну частку (пай) площею 1,76 умовних кадастрових гектари, то і позивач [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] вправі порушувати питання про успадкування права на цю земельну частку (пай) з послідуючим отриманням документу про право власності на земельну ділянку. Визнання за позивачем [PERSON] права на земельну частку (пай) не порушує права та законні інтереси інших осіб, оскільки спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач. Враховуючи, що відповідачем Мурафською сільською радою визнано позовні вимоги [PERSON] , а третя особа ПП «Золотий колос» не заперечує проти задоволення вказаної позовної заяви, то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні. Оскільки право [PERSON] на оформлення її спадкових прав на спадщину померлої [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved