Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить: розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 07.08.2012 виконкомом Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано Франківської області; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] »; малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] після розірвання шлюбу залишити проживати з нею; стягнути з відповідача на її користь всі витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 07.08.2012 між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб. За час спільного подружнього життя у них народилось двоє синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спочатку в них була нормальна сім`я, однак невдовзі відповідач почав систематично зловживати алкогольними напоями, тому в них часто почали виникати суперечки та сварки, які супроводжувались агресивною поведінкою з боку відповідача. Тривалий час вона терпіла зверхнє ставлення відповідача до неї заради збереження сім`ї, а також для того, щоб їхні діти жили в повноцінній сім`ї. Всі її прохання змінити ставлення до життя залишились непочутими відповідачем. Постійні сварки призвели до того, що вони почали віддалятись один від одного і стали чужими людьми. Причиною цього було також те, що відповідач неодноразово застосовував до неї фізичну силу, що в квітні 2019 року призвело до тілесних ушкоджень у вигляді вибитих зубів і зламаної щелепи. За таких обставин, вважає, що їхні шлюбні стосунки припинені і сім`я фактично розпалася. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Надання строку для примирення не принесе жодного результату, а тільки погіршить стан їхніх відносин. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити. Не заперечила проти заочного розгляду справи, наслідки якого їй відомі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, позову та додатків до нього, повісток , а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України (а.с. ). Відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав. Спір між сторонами не вирішений. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 22.09.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. 18 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 04.11.1950, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового засідання, клопотань про відкладення судового засідання, як і заперечень проти позову, на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за його відсутності. Протокольною ухвалою суду від 01.12.2021 постановлено провести заочний розгляд даної справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі з 07.08.2012 перебувають у шлюбі, який зареєстровано Княжолуцькою сільською радою Долинського району Івано Франківської області, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.08.2012 (а.с. 2). З копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 29.04.2013 та серії [NUMBER] від 26.07.2016 (а.с. 4, 5) встановлено, що за час спільного шлюбу у сторін народились [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу №13519 від 20.09.2021 виданого адміністратором відділу адміністрування управління надання адміністративних послуг Долинської міської ради Кальмук О.Б. (а.с. 6) за адресою: [ADDRESS] зареєстровані - [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Таким чином, між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони враховуючи наявність дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку. ІV. Оцінка суду: проаналізувавши доводи позивачки, дослідивши письмові докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно ч.\~2\~ст.\~112\~СК України,\~суд постановляє\~рішення про\~розірвання шлюбу,\~якщо буде\~встановлено,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечило б\~інтересам одного\~з них,\~інтересам їхніх\~дітей,\~що мають\~істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, позивачка не бажає зберегти сім`ю, відповідач з цього приводу заперечень чи будь-яких інших заяв та клопотань не заявляв, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, шлюб між сторонами розірвати, малолітніх дітей залишити проживати з позивачкою, прізвище останньої не змінювати, що в силу ч. 1 ст. 113 СК України, є її правом. V. Розподіл судових витрат: вирішуючи питання судових витрат (які в даній справі складаються зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу), суд враховує вимоги ст. 141 ЦПК України. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №810/795/18 зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, з матеріалів справи встановлено, що 15.09.2021 позивачка [PERSON] уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Кажуком В.Б. та погодила вартість послуг в загальній сумі 1 200 грн (а.с. 7). До матеріалів справи долучено квитанцію №57 від 20.09.2021 (а.с. 13) про те, що адвокат Кажук В.Б. прийняв від [PERSON] гонорар в сумі 1\~200 грн. Згідно акта виконаних робіт від 20.09.2021 (а.с. 11) передбачено, що вартість за надання правової консультації по справі, збір документів становить 200 грн., правнича допомога пов`язана з підготовкою до складання заяви про видання судового наказу (вивчення нормативно-правової бази, судової практики по аналогічних справах, правової позиції Верховного суду) 400 грн., складення заяви про видачу судового наказу 600 грн. Всього 1\~200 грн. Оплата судового збору у розмірі 908 грн, підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 12 ) підлягає стягненню на користь позивачки з відповідача. На підставі викладеного, ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114, 160 СК України,

Outcome: approved