Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 09 вересня 2013 року, позивач зобовязаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. На даний час у позивача змінився сімейний стан, він має ще одного малолітнього утриманця. 17 лютого 2017 року [PERSON] заявив до суду позов, в якому просить змінити розмір аліментів і визначити їх у твердій грошовій сумі 500 гривень на місяць. У судовому засіданні позивач пояснив, що після розірвання шлюбу відповідач звернулася до суду із позовом про стягнення з нього аліментів на утримання спільного сина. З того часу він щомісяця сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі ? частини заробітної плати в сумі близько 1000 гривень. 07 травня 2016 року він зареєстрував шлюб із [PERSON], а 01 листопада 2016 року у них народилась дочка [PERSON]. З народженням дитини у нього зросла потреба в її забезпеченні. Сплачуючи четверту частину від нарахованої зарплати, він кладе у невигідне матеріальне становище свою молодшу дитину та дружину. Просить визначити аліменти у твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно. Одночасно заявив, що він і на сьогоднішній день не уникає додаткових, крім аліментів, витрат на забезпечення потреб сина [PERSON]: оплачує додаткові уроки англійської мови, купує необхідні одяг і взуття, робить грошові подарунки. Вважає, що у разі визначення аліментів у твердій грошовій сумі він зможе більше забезпечити потреби саме сина, оскільки матиме можливість особисто йому надавати по необхідності кошти. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав і суду пояснив: Він - дід сина позивача і зараз саме він здійснює за ним догляд, оскільки мати - відповідач за цим позовом поїхала на заробітки за кордон. Вважає, що позивач безпідставно просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, крім того, така сума, про яку просить позивач не забезпечить навіть проїзду дитини на заняття з англійської мови. Висловився, що справедливим буде визначення аліментів у розмірі 1/6 частини зарплати. Третя особа на стороні позивача [PERSON] ствердила, що вона - дружина позивача і має з ним малолітню дочку [PERSON] [INFO]. Вважає, що при визначені розміру аліментів на сина її чоловіка мають бути враховані інтереси їх малолітньої дочки і обставина, що вона в даний час не може працювати і отримувати доходи, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7). На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 09 вересня 2013 року (а.с. 6-7) із [PERSON] стягуються на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 серпня 2013 року до його повноліття. 07 травня 2016 року позивач зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с. 8) і має з нею спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO] (зворот а.с. 8). Довідками ДПРЗ-2 ГУ ДСНС України у Вінницькій області про доходи № 01-149/04 від 15 лютого 2017 року (а.с. 10) та № 01-105/04 від 02 лютого 2017 року (а.с. 9) стверджуються пояснення, що із заробітку позивача регулярно стягуються на утримання сина аліменти в сумах біля 1000 гривень щомісячно, відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Статтею 192 Сімейного кодексу України встановлені обставини, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів: зміна матеріального стану платника або одержувача аліментів, зміна сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених СК України. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (Правова позиція Верховного Суду України у справі № 143цс13 від 05 лютого 2014 року). З наданих позивачем і перерахованих вище доказів, вочевидь слідує, що матеріальний та сімейний стан позивача змінився таким чином, що на сьогоднішній день порівняно з моментом прийняття рішення про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], він має іншу сімю, ще одну малолітню дитину, а його дружина також потребує його утримання, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що позивач мав і має постійне місце роботи, отримує стабільну достойну заробітну плату, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не ґрунтується на принципах добросовісності в користуванні своїми правами, порушує права дитини на отримання від батьків достойного забезпечення, а тому не підлягає до задоволення. У ч. 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. В той же час, суд вважає, що, крім інтересів малолітнього [PERSON], необхідно захистити інтереси молодшої дитини позивача, а також інтереси самого позивача щодо обовязку забезпечити утримання дружини, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. З огляду на це суд вважає за правильне зменшити розмір аліментів, що стягується із позивача на утримання сина, і визначити їх як 1/6 частина його заробітку. До такого висновку суд прийшов з огляду на те, що, як правило, на утримання двох дітей з платника стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку, тобто по 1/6 частині на кожну дитину.

Outcome: partial