Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на малолітню дитину. Позовні вимоги мотивовані тим, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] у них народився син [PERSON] [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.02.2017 року з відповідача судом вирішено стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно. Зазначають, що неповнолітня дитина проживає разом із нею та знаходиться на її матеріальному утриманні. Вказує, що матеріальне становище в сім`ї погіршилося у зв`язку із збільшенням витрат на утримання дитини, коштів не вистачає та утриманні дитини. Просить, змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, визначити їх стягнення у розмірі ј всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою суду від 22.12.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) осіб. 29.01.2021 року представником відповідача скеровано на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд, залишити розмір аліментів відповідно до рішення Шевченківського районного суду від 29.11.2016 року але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, скерувала до суду заяву в якій просить суд задовольнити позовні вимоги та проводити судовий розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не з`явився частково визнав позов підтримав у наданій суду заяві обставини викладені у відзиві. Представник відповідача, адвокат Лопух С. підтримав позицію свого довірителя та просив в задоволенні позову відмовити. З`ясовані судом обставини і досліджені надані сторонами докази. Розглянувши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Досліджені судом докази надані сторонами та застосовані норми права. Під час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина: [PERSON] [INFO] (а.с.6). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.11.2016 року судом задоволено позовні вимоги [PERSON] частково, та стягнуто з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] [INFO] кошти на утримання (аліменти) малолітнього сина [PERSON] [INFO] в сумі 1000 (одна тисяча) грн.., щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття.(а [NUMBER] ). 09.12.2016 року Шевченківським районним судом м. Чернівці видано виконавчий лист по цивільній справі за № 727/8200/16-ц, про стягнення з [PERSON] [INFO] аліменти (а.с.7), та 25.10.2017 року вказаний виконавчий лист було повернуто позивачу з зв`язку із домовленістю із відповідачем про сплату ним аліментів безпосередньо на банківський рахунок в добровільному порядку. Згідно акту обстеження житлових умов від 24.09.2020 року складеного в м. Чернівці начальником КЖРЕП Гождаєвим Т.Ш. [PERSON] зареєстрована в будинку [ADDRESS] , житлове приміщення складається з 2-х житлових кімнат загальною площею 44,50 кв.м, та з нею проживає її син [PERSON] [INFO] (а.с.13,14). На даний час неповнолітній син: [PERSON] [INFO] , проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, проте зросли витрати на дитину, тому позивачу важко матеріально утримувати його. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі - «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України). Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку батька. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України,при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Суд при розгляді вимог Позивача про зміну способу стягнення аліментів враховує, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів змінилися відповідні обставини (вік дитини, рівень її потреб, економічна ситуація в державі тощо), як і змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів фактично підлягає збільшенню. Згідно правових позицій Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, провадження № 61-37114св18, зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. З 2015 року неповнолітні діти виросли, змінилися їхні потреби в розвитку, харчуванні, побуті. Крім того, згідно економічних показників в Україні з 2015 року підвищився рівень цін на продукти харчування та комунальні послуги. За з`ясованих обставин, сукупності досліджених по справі доказів, суд приходить до висновку, що оскільки неповнолітній син [PERSON] [INFO] , перебуває на матеріальному утриманні позивача; як позивач, так і відповідач є працездатними; відповідач [PERSON] є молодою, працездатною особою, інших утриманців немає, а отже може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. У відповідності до абз. 4 п. 23 Постанови № 3 Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі, на користь держави в розмірі 960,00 грн. Висновки На підставі викладеного та

Outcome: partial