Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Личаківська районна адміністрація Львівської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. В обгрунтування позову зазначає, що [PERSON] , відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі, [INFO] народила сина [PERSON] , який перебував в будинку дитини при Чорноморській виправній колонії № 74. Малолітній [PERSON] має статус дитини позбавленої батьківського піклування. Він влаштований в дитячий будинок сімейного типу [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Також зазначає, що [PERSON] не виконує жодного з покладених на батьків обов`язків. Після звільнення з місць позбавлення волі не виявила бажання забрати дитину із дитячого будинку сімейного типу, а на засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якому розглядалося питання щодо доцільності надання висновку про позбавлення її батьківських прав, жодного разу не з`явилася. Позивач не забезпечив явку свого представника у жодне із судових засідань, подав клопотання про розгляд справи без участі його представника, за наявними в матеріалах справи документами. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просив не позбавляти [PERSON] батьківських прав та відмовити у задоволенні позову, оскільки вона працевлаштувалася, проводить ремонт за місцем проживання, після завершення якого має намір забрати сина на своє виховання та утримання. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні 06.09.2021 надала пояснення, що [PERSON] , після виходу з місця позбавлення волі лише один раз відвідала сина (на початку вересня 2020 року) та подарувала йому іграшку. В січні 2021 року позивачка зателефонувала до дитини і вони порозмовляли. Більше жодного разу вона не навідувала сина, навіть коли приїжджала у м. Золочів на судові засідання. Жодних коштів на його утримання не надає, не намагається встановити з ним більш тісного контакту, не цікавиться навчанням сина. Дитина просить не віддавати його нікому і боїться що його мама може зробити йому щось погане. Хлопчик складний, з ним працюють психіатри. Представниця третьої особи комунального закладу «Центр надання соціальних послуг Золочівської міської ради Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області позові підтримала. Представниця служби у справах дітей Глинянської міської ради Львівської області в судовому засіданні зазначила, що [PERSON] проживає у м. Глиняни. Для виховання та розвитку дітей у помешканні, в якому вона проживає, не створено необхідних умов. Заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] була засуджена вироком Личаківського районного суду м. Львова від 04 липня 2011 року за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі та звільнена з місця позбавлення волі 06 серпня 2020 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю вказана [PERSON] . Реєстрація народження [PERSON] проведена згідно ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері, що вбачається із листа Галицького відділу ДРАЦС Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. Відповідно до інформації наданої відділенням соціальної робити КЗ «Центр надання соціальних послуг Золочівської міської ради» Золочівського району Львівської області від 09.02.2021 № 2, [PERSON] , [INFO] з трирічного віку перебуває на вихованні у дитячому будинку сімейного типу, вихователькою якого є сестра [PERSON] ( [PERSON] ), яку він і вважав мамою. Про біологічну матір дізнався з розповідей мами-виховательки, коли засуджена [PERSON] почала телефонувати та просити про спілкування з сином, дитині було важко спілкуватися ще з однією мамою, зовсім незнайомою йому. [PERSON] розмовляла російською мовою, незрозумілою дитині. Телефонні розмови були вимушені, нецікаві дитині, часто мали негативні наслідки, які виражалися у поведінкових реакціях. Згодом, причиною небажання спілкуватись був острах, що дуже скоро його забере ця невідома мама. За результатами проведення психодіагностики хлопця, психологом відділення соціальної роботи КЗ «Центр надання соціальних послуг Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області» встановлено, що особиста прихильність дитини до біологічної матері відсутня. На малюнку « [INFO] » хлопчик намалював не біологічну маму, а маму-виховательку, яку вказав як найбільш значимого, емоційно-близького та привабливого члена сім`ї. Емоційний зв`язок біологічної матері і дитини знаходиться на дуже низькому рівні. На запитання про останню зустріч із мамою, [PERSON] довго не міг пригадати, як все відбувалось, розповідав неохоче. Під час бесіди спостерігався психологічний дискомфорт у дитини, що проявлявся у поведінці та міміці. Із слів мами-виховательки, [PERSON] самостійно не згадує та не цікавиться біологічною мамою. Під час зустрічі дитини із [PERSON] , у дитини проявлялось відчуття тривоги та страху. А в телефонних розмовах хлопчик не проявляв зацікавленості, відповідав на запитання матері коротко, не підтримував діалогу, хотів швидше закінчити розмову. Бажання самостійно зателефонувати до мами, чи зустрічатись з нею не проявляв. На даний час, [PERSON] вважає рідною сім`ю в дитячому будинку сімейного типу і не хоче щось змінювати. На запитання про бажання хлопчика дізнатись про матір більше, ближче познайомитись, спілкуватись, частіше зустірчатись [PERSON] відповів негативно. Із заяви мами-виховательки дитячого будинку сімейного типу [PERSON] від 08 квітня 2021 року вбачається, що мати [PERSON] [PERSON] , після виходу з місця позбавлення волі один раз відвідала сина (на початку вересня 2020 року) та подарувала йому іграшку. В подальшому, у січні 2021 року мама зателефонувала до дитини і вони порозмовляли. Дитина просить не віддавати його нікому і боїться що його мама може зробити йому щось погане. Із характеристики про стан навчання, виховання і розвиток дитини вихованця дитячого будинку сімейного типу, виданої Золочівським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІ ступенів «Школа Радості» - дошкільний навчальний заклад» Золочівської РДА Львівської області від 08.04.2021 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає та виховується у дитячому будинку сімейного типу ( [ADDRESS] ), опікуном є [PERSON] , яка систематично відвідує класні батьківські збори, шкільні свята, постійно цікавиться навчання хлопчика. Мати [PERSON] участі в освітньому процесі сина [PERSON] не бере. Окрім цього, із акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] вбачається, що на час перевірки в будинку за адресою: [ADDRESS] , в такому дійсно проживає [PERSON] , житло потребує капітального ремонту, а для виховання та розвитку дітей не створено належних умов. Висновком Служби у справах дітей Личаківського району департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 07.04.2021 №260001-27328 визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Зазначені гарантії кореспондуються із ст. 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. В свою чергу, відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до абз. 2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що відповідачка протягом тривалого часу, а саме з моменту звільнення із місця позбавлення волі, а саме з 06 серпня 2020 року ухиляється від виконання обов`язків по вихованню свого сина, не вживає жодних заходів для виконання таких у будь-який спосіб та не бажає їх виконувати, не спілкується із сином в обсязі достатньому для відновлення тісних родинних відносин, не цікавиться навчанням сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не надає жодних коштів на утримання сина. Окрім того, суд враховує, що відповідачка пропрацювавши лише два місяці звільнилася із роботи, належних умов для приживання дитини за місцем свого проживання не створила. Враховуючи наведені вище обставини суд приходить до переконання про підставність позову в частині позбавлення батьківських прав\~\~ [PERSON] , оскільки встановлено, що протягом тривалого часу, відповідачка без жодних поважних причин не виконує обов`язків матері по вихованню, утриманню дитини, самоусунулась від виконання таких по відношенню до сина, а тому її слід позбавити батьківських прав. Що стосується вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , 13.11.2010, то суд враховує наступні обставини. Так, судом встановлено, що відповідачка самоусунулась від обов`язку по утриманню дитини, жодних коштів на його утримання не надає. У відповідності до вимог\~ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обов`язку. Згідно ч. 3\~ст. 181 Сімейного Кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд погоджується з думкою позивача про стягнення таких у твердій грошовій сумі, оскільки відповідачка постійних, стабільних доходів не має. Враховуючи вищенаведене, суд вважає доцільним задоволити вказані вимоги, та ухвалити про стягнення на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 13.04.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у відповідності до\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів,визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками,може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому у відповідності до вимог ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір. Також, згідно п. 1 ч. 1ст.\~430\~ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved