Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви Позивач [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Комунарський районний у м. Запоріжжі ВДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області, про визнання батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. З червня 2016 року до травня 2017 року позивач [PERSON] проживала однією сім`єю з відповідачем [PERSON] . У квітні 2017 року позивач дізналася про свою вагітність, а вже [INFO] вона народила доньку [PERSON] . Стосунки між сторонами погіршилися після повідомленням [PERSON] відповідачу про свою вагітність. Він постійно змінював своє ставлення до вагітності у решті чого він покинув позивачку. В актовому записі про народження дитини в графі батька відомості були внесені зі слів позивачки, оскільки відповідач надавати заяву про визнання себе батьком до органів РАЦС відмовився. Після народження дитини відповідач іноді телефонував та відвідував позивачку та її батьків, не заперечуючи при цьому свого батьківства, проте не бажаючи зв`язувати себе певними обов`язками щодо дитини. Оскільки у добровільному порядку відповідач не бажає визнавати свого батьківство та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, позивач просить: визнати відповідача батьком [PERSON] , [INFO] , записавши відповідача її батьком та залишивши дитині прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частин всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною трирічного віку. Відзив на позовну заяву У наданому відповідачем відзиві на позовну заяву вказано, що протягом червні 2016 року - травня 2017 року сторони зустрічалися та періодично мешкали у квартирі позивачки. [PERSON] не працювала, оскільки займалася вихованням свого малолітнього сина. Відповідач працював вахтовим методом, через що протягом семи - десяти днів перебував у відряджені. За спільною домовленістю між сторонами питання щодо народження спільної дитини було відкладено на деякий час через наявність у відповідача захворювання, яке могло негативно вплинути на здоров`я дитини та його лікування. Після неодноразових повернень відповідача з відряджень додому ним було помічено присутність сторонніх чоловіків у квартирі, окрім цього, у [PERSON] у соціальних мережах розміщувалися фотознімки з іншими чоловіками. Під час однієї із сварок з приводу недбалого ставлення [PERSON] до свого здоров`я, паління, вживання алкогольних та слабоалкогольних напоїв, нею на адресу відповідача було повідомлено що дитина, якою вона вагітна, можливо і від іншого чоловіка, що в свою чергу призвело до наміру відповідача розірвати стосунки. Після народження дитини відповідач надавав матеріальну допомогу, їжу, одяг та ліки для дитини та позивачки. Декілька разів навідував їх. Відповідач зазначає, що не проти надати біологічні зразки для проведення судової генетичної експертизи з метою підтвердження чи спростування свого батьківства та, відповідно, не заперечує проти сплати аліментів на утримання дитини й розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку, оскільки на його утриманні перебуває непрацездатна мати, та 1/6 частини від всіх видів заробітку на утримання [PERSON] . Відповідь на відзив У наданій позивачкою відповіді на відзив спростовуються твердження відповідача щодо аморального способу її життя та надання відповідачем матеріальної допомоги. Окрім цього вказано, що відповідачем не доведено факт перебування на його утриманні непрацездатної матері, що не може бути підставою для визначення розміру аліментів у розмірі 1/6 частини. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 28 листопада 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. 06 березня 2019 року ухвалою суду було призначено судово - генетичну експертизу, провадження у справі зупинено. 10 липня 2019 року провадження у справі було поновлено, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 26 липня 2019 року було призначено судово - генетичну експертизу, провадження у справі зупинено. 29 листопада 2019 року ухвалою суду провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання. 19 березня 2020 року ухвалою суду клопотання позивача про витребування документів було задоволено, витребувано з ТОВ «Медікал Геномікс Україна» відомостей щодо можливої проведеної експертизи, закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] , повідомлена своєчасно та належним чином, не з`явилася, до суду направила свого представника - адвоката Жидкову О.Ю., яка до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] , повідомлений своєчасно та належним чином, у судове засідання не прибув, причини його неявки суду не відомі. Третя особа, повідомлена своєчасно та надежним чином, у сдове засідання свого представника не направила, до суду надала заяву про розгляд справи за його відсутності. Оскільки учасники справи, повідомлені своєчасно та належним чином, у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Установлені судом фактичні обставини справи У свідоцтві про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану № 00019395016 від 16 січня 2018 року вбачається, що відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання № 04-26/3-20133 від 12 листопада 2018 року та № 04-26/3-20669 від 20 листопада 2018 року. 04 липня 2019 року з КУ «Запорізьке обласне бюро судово - медичної експертизи» ЗОР до суду була повернута ухвала від 06 березня 2019 року, в якій вказано, що комплексна експертиза була призначена на 06 травня 2019 року, на 28 травня 2019 року та на 24 червня 2019 року. У зв`язку із тим, що [PERSON] тричі не з`явився на відбір зразків біологічного матеріалу, ухвала була повернута до суду. 28 листопада 2019 року до суду з КУ «Запорізьке обласне бюро судово - медичної експертизи» ЗОР була повернута ухвала від 26 липня 2019 року через неприбуття [PERSON] на 24 вересня 2019 року, на 15 жовтня 2019 року та на 12 листопада 2019 року - дні, призначені для проведення експертизи. Наказом КМУ від 16 жовтня 2019 року № 3173/5 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України» Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області ліквідовано, утворене Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на підставі чого Комунарський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у Запорізькій області змінено на Комунарський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Позиція суду та нормативно - правове обгрунтування Відповідно до ст. 51 КУ України та ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано ст. 125 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно із ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорювання батьківства» ( Калачова проти Російської Федерації, № 3451/01, &34, від 7 травня 2009 року). У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України суд роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. При вирішенні питання щодо встановлення батьківства суд враховує, що відповідачем не заперечується факт його спільного проживання з позивачем та можливе його батьківство, також суд бере до уваги призначення судового - генетичної експертизи у процесі розгляду справи два рази, за якими загалом було призначено шість дат для проведення експертизи, на жодну із яких відповідач не з`явився. Зазначені обставини у розуміння положень ст. 109 ЦПК України надають підстави визнати факт з метою встановлення якого було призначено експертизу, а саме факт батьківства відповідача відносно [PERSON] , [INFO] . Щодо вирішення питання про стягнення аліментів, то суд виходить із наступного. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 7 статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На підтвердження факту перебування на утриманні відповідача непрацездатної матері ним до суду не надано жодного доказу, через що його твердження не беруться судом до уваги як підстава для визначення розміру аліментів саме у розмірі 1/6 від всіх видів його заробітку. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що дружина має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років, що дитини проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, то суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Встановлено, що позов було подано позивачем до суду 20 листопада 2018 року. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат Беручи до уваги, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за пред`явлення вимоги про стягнення аліментів, що при подачі позову за вимогу про визнання батьківства нею було сплачено судовий збір, враховуючи, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 768 гривні 40 копійки та з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Outcome: approved