Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на їх користь суму сплаченого відшкодування в розмірі 28977,09 грн, витрати по встановленню розміру збитку в розмірі 1072,65 грн, витрати на сплату судового збору в розмірі 2102,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 30.05.2019 року з вини [PERSON] в м. Чорноморському Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів ВАЗ д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та а/м «Ford» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримав механічні пошкодження. Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.006.2019 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Транспортний засіб, яким керував [PERSON] застрахований не був. Транспортний засіб «Ford» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] відповідно до Полісу №АО/0934501 був застрахований в МТСБУ. Відповідно до умов вказаного Полісу в межах ліміту була здійснена виплата страхового відшкодування потерпілому у розмірі 28977,09 грн. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить на підставі ст.1191 ЦК України та ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року стягнути з відповідача на їх користь суму страхового відшкодування в розмірі 28977,09 грн, витрати по встановленню розміру збитку в сумі 1072,65 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить суд розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшло поштове повідомлення з відміткою про невручення відповідачу повідомлення, позовної заяви та доданих до неї документів, в зв`язку з відсутністю відповідача за адресою реєстрації. Судова повістка надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В порядку ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, хоча відповідач був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Суд, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України проводить розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою. Суд, вивчивши матеріали справи, на підставі наданих сторонами доказів, встановив наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 30.05.2019 року на в м. Чорноморському Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів ВАЗ д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та а/м «Ford» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримав механічні пошкодження. Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 27.06.219 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди і у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с.6) В відповіді від НПУ від 30.05.2019 року №3019153414730728, зафіксовано учасників ДТП, механічні пошкодження. (а.с.7) Судом встановлено, що а/м «Ford» д/н [NUMBER] відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] належить [PERSON] . (а.с.12) Вказаним автомобілем користувався та керував [PERSON] 09.04.2019 року [PERSON] застрахував а/м «Ford» д/н [NUMBER] в МТСБУ та йому було видано поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АО/0934501. Термін дії полісу до 09.04.2020 року. (а.с.10) Окрім того судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована не була. Згідно звіту №07-08/19 про оцінку а/м «Ford» д/н [NUMBER] щодо встановлення вартості відновлюючого ремонту та матеріальної шкоди, заподіяної власнику встановлено, що вартість автомобіля складає 70200,84 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 94635,97 грн, вартість відновлювального ремонту автомобілю з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу його складників пошкодженого при ДТП складає 42392,14 грн. (а.с.19) [PERSON] 19.07.2019 року повідомив МТСБУ, відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про настання страхового випадку. (а.с.9,10) МТСБУ визнала подію, що мала місце 30.05.219 року із застрахованим а/м «Ford» д/н [NUMBER] страховим випадком. Згідно довідки №1 від 18.10.2019 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захистів потерпілих та платіжного доручення №1154321 від 29.10.2019 року МТСБУ здійснило страхове відшкодування [PERSON] на умовах Полісу №АО/0934501 у розмірі 28977,09 грн (а.с.14) Тобто МТСБУ відшкодувала розмір матеріальної шкоди, заподіяної [PERSON] водієм [PERSON] . Позивач просить відшкодувати з відповідача виплачену суму страхового відшкодування на підставі ст.1191 ЦК України та ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, так як останній вчинив вказане правопорушення та заподіяв потерпілій особі шкоду. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У відповідності до положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Пунктом 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім того, відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Суд, дослідивши надані по справі докази, давши їм оцінку, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що по вині відповідача [PERSON] , який 30.05.2019 року керував транспортним засобом ВАЗ д/н [NUMBER] відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої заподіяно механічні пошкодження автомобілю а/м «Ford» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Його вина встановлена постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 27.06.2019 року, яка на теперішній час є чинною і якою [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчиненні вище зазначеного ДТП доведена та повторному доказуванню по цивільній справі не підлягає. Крім цього судом безспірно встановлено, що на момент вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди станом на 30.05.2019 року цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована не була. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована в МТСБУ. В свою чергу МТСБУ, отримавши у встановленому законом порядку повідомлення про страховий випадок, МТСБУ визнала подію, що мала місце 30.05.2019 року страховим випадком та згідно платіжного доручення від 29.10.2019 року здійснила виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 28977,09 грн. Суд вважає, що після проведення виплати, у страховика дійсно виникло законне право вимагати від винної особи в ДТП [PERSON] повернення суми сплаченого відшкодування в розмірі 28977 грн та понесених затрат Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного суду у справі № 6-2806цс16, згідно якої деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повно\-му обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`я\-зання зазвичай виступають потерпілий (кре\-дитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завда\-ної потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що зако\-ном передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, зав\-дану іншою особою, має право зворотної вимо\-ги (регресу) до винної особи у розмірі випла\-ченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На даний час доказів того, що в добровільному порядку відповідачем компенсовано витрати МТСБУТ, суду не подано. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2102,00 грн судового збору. На підставі ст. 1188, 1191 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved