Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 12 257,08 грн (а.с.1-2). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 16.04.2019 року працювала на посаді реставратора готової продукції дільниці товаро-бракування та сухої обробки ткацько-оздоблювального виробництва 4 розряду в ТОВ «Уніформ Плюс». 17.02.2020 року її було звільнено на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Однак, при звільненні відповідачем не виплачено всі належні суми в розмірі 12 257,08 грн, а тому посилаючись на ст.43 Конституції України, ст.116 КЗпП України просить стягнути кошти в примусовому порядку. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 22.05.2020 року відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Одночасно, суд витребував у Товариства з обмеженою відповідальністю «Уніформ Плюс» довідку про розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 17 червня 2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку з переходом до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб, а також у зв`язку з тим, що відповідачем на вимогу суду не надано довідку про розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати [PERSON] . У судове засідання учасники справи не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Також додала, що борг по заробітній платі виник з листопада 2019 року. Відповідач клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляв, відзив на позовну заяву не надав. З урахуванням вищевикладеного судом 09.07.2020 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що позивач 16.04.2019 року прийнята на роботу у ТОВ «Уніформ Плюс» у зв`язку з переведенням із ПрАТ «КСК «Чексіл» за згодою між керівниками, на посаду реставратора готової продукції дільниці товаро-бракування та сухої обробки ткацько-оздоблювального виробництва 4 розряду, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.16-17). Наказом № 58-К від 17.02.2020 року, [PERSON] звільнена за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до розрахункових листків за листопад 2019 року борг по заробітній платі за підприємством становить 14 140,74 грн, за грудень 2019 року - 8 483,29 грн (а.с.31). Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] , перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Уніформ Плюс», їй нараховувалась заробітна плата, у тому числі у листопаді 2019 року - 2 660,46 грн, грудні 2019 року - 7 877,79 грн, у січні 2020 - 3 691,85 грн та лютому 2020 - 4 128,98 грн (а.с.30). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Статтею 94 КЗпП України, обумовлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівникам здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після зобов`язань щодо оплати праці. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження виплати заборгованості по заробітній платі за спірний період в повному обсязі. Також, без поважних причин відповідачем не виконана ухвала суду про надання довідки про розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати [PERSON] . Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач порушив права позивача на своєчасне отримання заробітної плати, тому із відповідача слід стягнути на користь позивача нараховану, але не виплачену станом на 17.02.2020 року, заробітну плату в сумі 12 257,08 грн. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» в розрахунку на місяць у розмірі 2 102,00 грн. Отже, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову, позов задоволений у повному обсязі, тому з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved