Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Лікар-психіатр Української районної лікарні звернувся до суду із заявою, в якій просить дозволити проведення психіатричного огляду [PERSON] у примусовому порядку, яка тривалий час хворіє алкоголізмом, неспроможна задовольнити свої життєві потреби, виявляє ознаки психічної хвороби. В судовому засіданні лікар Карлюк Є.І. заяву підтримала, посилаючись на те, що [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, має розлади психіки внаслідок вживання алкоголю, такий стан є небезпечним для неї та її дітей. Представник Трипільської сільської ради Дегтяр А.П. заяву підтримав, посилаючись на те, що в останній час [PERSON] зловживає алкоголем. Представник заінтересованої особи служби у справах дітей та сім'ї Обухівської райдержадміністрації Семененко П.В. заяву підтримала, посилаючись на те, що [PERSON] зловживає алкоголем, не займається вихованням дітей, агресивно реагує на візити комісії. [PERSON] в судовому засіданні проти заяви заперечила, пояснила, що вживає алкоголь з 2010 року, але по можливості займається вихованням дітей, майно із дому не пропиває, погодилась самостійно лікуватись від алкоголізму та пройти психіатричний огляд добровільно. Прокурор проти заяви заперечила. Вислухавши учасників судового розгляду, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вимоги заяви суд вважає такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Протягом з 2002 року [PERSON] зловживає алкоголем, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, що підтверджується медичними висновками, характеристикою, листом служби у справах дітей. Медичною комісією Української РЛ [PERSON] встановлено діагноз: психічні та поведінкові порушення внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності від алкоголю, алкогольна гепатопатія, що підтверджується медичним висновком. Лікарем-психіатром встановлено необхідність проведення психіатричного огляду [PERSON] у примусовому порядку. [PERSON] від добровільного психіатрічного огляду відмовлялась до судового розгляду, однак погодилась пройти такий огляд у судовому засіданні. Вказані обставини встановлені судом з пояснень лікаря, представників заінтересованих осіб в судовому засіданні, наявних у справі і досліджених судом письмових доказів. При цьому в судовому засіданні учасниками розгляду не вказано ніяких обставин, не подано належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність ознак психічної хвороби у [PERSON], симптомів психічних та поведінкових розладів, які б давали можливість встановити необхідність її психіатричного огляду у примусовому порядку. У зверненні служби у справах дітей та сім'ї Обухівської райдержадміністрації до Обухівської ЦРЛ від 26.12.2013 року не ставилось питання про вжиття заходів щодо встановлення психічного стану [PERSON], а лише висловлювалось прохання прийняти міри медичного характеру щодо вживання алкоголю. В судовому засіданні [PERSON] заперечила наявність будь-яких ознак психічних хвороб, неадекватності та розладів психіки, але визнала факт вживання алкоголю. З матеріалів справи вбачається, що діагноз в частині психічних розладів підтверджувався під час стаціонарного обстеження в 2003 році, однак після цього, на протязі тривалого часу (більше десяти років) ознаки психічних розладів не зафіксовані, суду не подано медичної документації чи інших доказів про наявність таких ознак, які б потребували невідкладного психіатричного огляду у примусовому порядку. Інших доказів, які б вказували на достатню обґрунтованість вимог заяви суду не подано. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обгрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Повідомлені суду відомості не дають достатніх підстав для обгрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, а доводи про захворювання алкоголізмом не можуть слугувати достатніми для висновку про наявність також і психічних розладів. Крім того, у судовому засіданні [PERSON] добровільно погодилась пройти психіатричний огляд, а доводи заяви про її відмови від такого огляду не є переконливими. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин, доводи заяви не знайшли підтвердження під час судового розгляду та не узгоджуються із зібраними по справі доказами. Таким чином, вимоги заяви є недоведеними та не ґрунтуються на чинному законодавстві, зокрема на положеннях Закону України «Про психіатричну допомогу». Враховуючи викладене вище, заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed