Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що до неї звернулась [PERSON] з проханням бути її представником в судових інстанціях , органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та інших органах, для цього надала їй відповідну нотаріально посвідчену довіреність. Оскільки, її внутрішні переконання не співпадають з переконаннями, діями та бажаннями відповідачки, вона відмовилась брати участь у судових засіданнях за участю [PERSON] , так як остання видавала бажане за дійсне, постійно вводила в оману. 23.11.2019 року [PERSON] попросила повернути їй вказане доручення. [INFO] року відповідачка зателефонувала їй і в розмові називала її шахрайкою та аферисткою, не маючи на це жодних підстав. Дана розмова була зафіксована, відбувалася на гучному зв`язку і її чули треті особи. Крім того, [INFO] в м. Охтирка відповідачка безпідставно називала її шахрайкою в приміщенні магазину та на вулицях м. Охтирка, що зафіксовано на відеофіксацію. Позивачка вказує, що поширена відповідачкою інформація, доведена третім особам, є недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності, поширена інформація порушує її особисті немайнові права та завдає їм шкоди. Просить визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності інформацію, розповсюджену [PERSON] [INFO] та [INFO]; зобов`язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, розповсюджену [INFO] та [INFO], в якій вона назвала позивачку шахрайкою; заборонити [PERSON] поширювати інформацію, якою порушуються її особисті немайнові права; зобов`язати відповідача вибачитись перед нею при свідках за приниження її честі, гідності та розповсюдження відомостей, які не відповідають дійсності; стягнути з відповідачки на її користь моральну шкоду у сумі 100 000 грн., так як саме такий розмір компенсації вона вважає достатнім за перенесені нею душевні страждання. Процесуальні дії у справі. 02.12.2019 року ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відстрочено позивачці сплату судового збору до ухвалення судового рішення у вказаній справі, відкрито провадження по справі, визнано справу малозначною та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачці встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, яку вона отримала 04.12.2019 року, а позивачці п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив (а. с. 5 - 6). 09.12.2019 року позивачка подала клопотання, в якому просила повторно розглянути питання звільнення її від сплати судового збору у зв`язку з її скрутним матеріальним становищем та неможливістю сплатити судовий збір за подання до суду вказаного позову, а також вказувала, що вона є депутатом Чернеччинської сільської ради Сумської області та є кваліфікованим юристом і постійно допомагає громадянам об`єднаної територіальної громади та жителям м. Охтирка. Вважає, що дана справа має суспільне значення та представляє суспільний інтерес , адже відповідачка звела наклеп на неї в громадському місці, тому просила постановити ухвалу про надання дозволу на трансляцію судових засідань по даній справі на YouTube каналі «Судова влада України», а також з метою з`ясування всіх обставин справи просила здійснювати розгляд справи з викликом сторін (а. с. 10). 12.12.2019 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області вказане клопотання [PERSON] про звільнення від сплати судового збору, проведення трансляції судового засідання на YouTube каналі «Судова влада України» та подальший розгляд справи з викликом сторін залишено без задоволення (а. с.18-19). Відповідачка скористалися своїм правом, 20.12.2019 року подала до суду відзив та заперечення на позовну заяву, в якому вважає наведені в позовній заяві вимоги необґрунтованими, а викладені доводи та обставини надуманими та безпідставними та зазначає, що дійсно вона надала доручення позивачці представляти свої інтереси в судових та інших органах. Позивачка допомагала їй складати документи до суду, а тому вона довіряла їй. В рамках іншої цивільної справи вона надала позивачці оригінали документів на домоволодіння її брата, яке знаходиться в с. Комиші, Охтирського району, Сумської області. Вона попросила позивачку повернути їй її документи, але [PERSON] знімала її на камеру, сміялася з неї, провокувала на конфлікт, а 25.11.2019 року повернула їй її доручення. Крім того, вона вважає, що без висновку експерта щодо спричинення [PERSON] моральної шкоди неможливо встановити чи була завдана їй моральна шкода. Просить відмовити в задоволенні позову. Копія вказаного відзиву, а також доданих документів відповідачкою направлено позивачці, які вона отримала 24.12.2019 року, що підтверджується відомостями із офіційного сайту Укрпошти (а.с.41). 30.12.2019 року позивачкою надано відповідь на відзив, який направлено [PERSON] , в якому зазначає, що відповідачкою не надано жодного доказу на підтвердження обставин зазначених у її запереченні. Так, [PERSON] попрохала [PERSON] бути її представником в державних органах та надала їй нотаріально посвідчене доручення, за яким вона неодноразово передавала документи до Головного управління Національної поліції в Сумській області та Сумський окружний адміністративний суд, які були підписані [PERSON] Коли вона відмовилась від представництва інтересів у суді, то [PERSON] попрохала її повернути оригінал доручення. Відразу вона не мала можливості повернути їй вказане доручення, так як перебувала за межами с. Мирне, Охтирського району, Сумської області, де вона проживає. Коли вона повернула [PERSON] доручення, то відповідачка почала розповсюджувати щодо неї недостовірну інформацію, називаючи її шахрайкою. На подвір`ї [PERSON] вона перебувала разом з відповідачкою та її братом [PERSON] , якому [INFO] року [PERSON] в телефонній розмові повідомляла неправдиву та недостовірну інформацію, називаючи її шахрайкою, не маючи на це жодних підстав. Після розповсюдження [PERSON] неправдивої та недостовірної інформації відносно неї, її стан здоров`я погіршився, має постійний головний біль, підвищений внутрішньочерепний тиск, біль в частині грудної клітки, її стан здоров`я погіршився в зв`язку з душевними хвилюваннями, адже відповідачка великому колу осіб повідомила недостовірну та неправдиву інформацію про неї, як про шахрайку, і навіть в Сумському окружному адміністративному суді під час судового засідання. Тому просить розгляд справи здійснювати з викликом сторін для повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи. Крім того, позивачка подала клопотання, в якому просила звільнити її від сплати судового збору за подання позову та розгляд даної справи. Ухвалою Охтирського міськрайсуду від 04.02.2020 року заяву [PERSON] про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення. Призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні на 12 лютого 2020 року на 08 год. 30 хв. з повідомленням учасників справи. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що [INFO] року до неї зателефонувала [PERSON] , в цей час вона була вдома, телефон був увімкнений на гучномовець та в розмові назвала її шахрайкою і аферисткою, а [INFO] в приміщенні магазину та на вулицях міста назвала її шахрайкою, чим поширила недостовірну інформацію та принизила її честь та гідність. Через вказані обставини позивачка перенесла моральні страждання, хвилювання, проходить медичне лікування по даний час. Просила позов задовольнити з підстав зазначених у ньому. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що дійсно видала нотаріальну довіреність на позивачку на представництво інтересів у суді по розгляду справи, а в послідуючому попросила повернути документи на будинок та довіреність, так як родичі висловили їй своє невдоволення, в зв`язку з чим вона перехвилювалася та попросила повернути документи і довіреність, однак не пам`ятає чи називала її шахрайкою, але інші особи про це не чули. Суд, вислухавши сторони, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, враховуючи аргументи обох сторін, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як зазначає у позові [PERSON] в телефонній розмові відповідачка [PERSON] [INFO] нібито назвала [PERSON] «шахрайкою» та «аферисткою», розмова проведена на гучному зв`язку і її начебто чули треті особи, а [INFO] відповідачка знаходячись в приміщенні магазину та на вулицях м. Охтирка нібито називала позивачку «шахрайкою». Судом, ретельно перевірено та досліджено в судовому засіданні наданий позивачкою відеозапис до відповіді на відзив в обґрунтування свого позову, однак з вказаного запису не можливо встановити чи дійсно між позивачкою та відповідачкою мала місце така розмова. З наданого запису вбачається, що [PERSON] ідучи по вулиці говорить, що «записує та йде до [PERSON]», однак вказаний відеозапис не доводить та не підтверджує в достатній мірі обставини, викладені в позові, а тому не є належним, допустимим, переконливим доказом, тому суд не може прийняти його до уваги. Вирішуючи позов в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих позивачкою, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, так як судом не встановлено порушення прав позивачки відповідачкою, про які вказує [PERSON] в позові. Крім того, доказів того, що [PERSON] поширила вказану інформацію, яка є недостовірною, третім особам, [PERSON] в розумінні ст. 81 ЦПК України суду не надано, викладені у позові обставини не знайшли свого підтвердження в суді. Даючи оцінку вказаним вище висловам відповідачки, про необхідність спростування яких вказує позивачка, суд виходить з наступного. У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з статтею 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Відповідно до вимог статті 297 ЦК України фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності і честі. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з положеннями статті 277 ЦК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. При розгляді справ про захист честі, гідності, ділової репутації судом на підставі доказів, поряд з іншим, повинно бути перевірено, чи не містить поширена інформація оціночних суджень. Так, згідно із частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Право висловлювати судження, оцінку, думки закріплено також у статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особі» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедент ній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, доводи позивачки про висловлювання відповідачки на її адресу про те, що вона «шахрайка» та «аферистка», не можна вважати поширенням недостовірної інформації з огляду на вимоги ст.277 ЦК України. Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивачки щодо спростування недостовірної інформації та зобов`язання відповідачки вибачитися у неї при свідках, оскільки вислови відповідачки, слід вважати критичною оцінкою відповідачки щодо позивачки, а отже будучи вираженням суб`єктивної думки відповідачки їх не можна перевірити і спростувати. Крім того, в даному випадку вирішуючи позов в межах заявлених вимог, суд зазначає, що позивачка в позові не вказує в який спосіб була поширена недостовірна та така, що не відповідає дійсності інформація, що порушує її особисті немайнові права, не зазначає конкретного місця, часу, способу і осіб, яким така інформація повідомлена. У судовому засіданні заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, судом не встановлено порушень прав позивачки відповідачкою, доводи позивачки не знайшли свого підтвердження в суді та не підтверджені належними, допустимими, достовірними переконливими доказами. Незважаючи на те, що судом було задоволено клопотання позивачки про виклик свідка [PERSON] ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.02. 2020 року, однак він не отримав судової повістки та в суд не з`явився, а в судовому засіданні сторони підтвердили, що вказаний свідок не є очевидцем та не був присутнім [INFO] та [INFO] при розмові [PERSON] та [PERSON] , в зв`язку з чим сторони погодились закінчити судовий розгляд справи без допиту свідка, а тому суд вважає можливим закінчити розгляд справи на підставі наявних доказів без допиту свідка [PERSON] , оскільки як підтвердила у суді позивачка він не був присутній при цьому. Відповідачкою подано до суду 26.12. 2019 року та 08.01.2020 року клопотання про приєднання відеодоказів, однак, суд не приймає їх до уваги, так як у судовому засіданні відповідачка підтвердила, що відомості, які містяться на дисках не стосуються конкретного позову, а тому суд не бере їх до уваги, так як вони не є належними доказами. Доводи позивачки, що вона в зв`язку з такими діями відповідачки пережила моральні страждання та проходить з 02.12.2019 року по даний час лікування про що пізніше надасть докази, суд не може прийняти до уваги з вищевикладених підстав. Висновок суду. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку, що позивачкою не надано в обґрунтування своїх позовних вимог належних, допустимих, достовірних, а також достатніх доказів того, що відповідачкою поширено недостовірну та таку, що не відповідає дійсності інформацію і в результаті чого порушені особисті немайнові права позивачки, а тому позов [PERSON] є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Стосовно судових витрат суд зазначає наступне. Так, позивачкою заявлено вимоги немайнового характеру про захист честі, гідності та ділової репутації, зобов`язання відповідачки публічно вибачитися перед нею, яка підлягає оплаті судового збору в розмірі 840, 80 грн. Крім того, позивачкою заявлено вимогу майнового характеру про відшкодування моральної шкоди з відповідачки на користь позивачки в розмірі 100000 грн., яка має оплачуватися судовим збором відповідно до п.1.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в розмірі 2102 грн. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02.12.2019 року було відстрочено сплату судового збору [PERSON] до ухвалення судового рішення у вказаній справі. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.12.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] у звільненні її від сплати судового збору у вказаній справі. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.02.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] у звільненні її від сплати судового збору у вказаній справі. Законних підстав для звільнення [PERSON] від сплати судового збору у відповідності до вимог ст.136 ЦПК України суд не вбачає, оскільки позивачка є працездатною, отримує певні доходи. Однак, враховуючи її майновий стан, що вона є вдовою, має на утриманні малолітню дитину, є членом малозабезпеченої сім`ї, суд вважає, з урахуванням принципів законності, виваженості, справедливості, пропорційності, доцільно зменшити розмір судового збору та стягнути з позивачки на користь держави судовий збір відповідно до ст.136, ч.1 ст.141 ЦПК України в розмірі 840, 80 грн., що буде законним, справедливим з урахуванням складності справи, справедливого балансу між інтересами держави в стягненні збору, з одного боку, та позивачки в можливості звернення до суду з другого. З урахуванням завантаженості та вихідних днів повне судове рішення складено 17.02.2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved