Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Комунальний заклад охорони здоров'я «Вовчанська центральна районна лікарня» (далі - КЗОЗ «Вовчанська ЦРЛ») у серпні 2014 року звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що в період з 25 лютого 2013 року по 01 квітня 2013 року [PERSON], яка є громадянином Російської Федерації, надавалась амбулаторно-поліклінічна допомога у зв'язку із вагітністю, за що була нарахована оплата у сумі 144 грн. 43 коп. 08 квітня 2013 року [PERSON] була прийнята до акушерсько-гінекологічного відділення у зв'язку із пологами. У відділенні [PERSON] надавалась консультативна та інша медична допомога, проводилися необхідні дослідження. [INFO] [PERSON] народила дитину, а 18 квітня 2013 року вибула з відділення. За надані послуги у відділенні була нарахована оплата у сумі 3152 грн. 50 коп. Остаточний розмір оплати за амбулаторно-поліклінічну допомогу та медичну допомогу у акушерсько-гінекологічному відділенні становить 3293 грн. 18 коп., яку [PERSON] відмовляється сплатити. Просив стягнути з [PERSON] вартість медичної допомоги, що була їй надана у вересні 2012 року - квітні 2013 року у сумі 3293 грн. 18 коп. та судові витрати. Ухвалою суду від 23 липня 2014 року до участі в справі в якості третьої особи притягнуто Генеральне консульство Російської Федерації у м. Харкові. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач під час судового розгляду позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, оскільки екстрена медична допомога у зв'язку із вагітністю та пологами їй повинна бути надана безоплатно, оскільки вона є громадянином Росії та тимчасово мешкає на території України. За час перебування у акушерсько-гінекологічному відділенні КЗОЗ «Вовчанське ЦРЛ» вона за власні кошти купляла необхідні медичні препарати та продукти харчування. У червні 2014 року вона отримала посвідку на постійне проживання на території України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, сповіщався судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України). Як встановлено під час судового розгляду та не заперечується сторонами, [PERSON] є громадянином Російської Федерації (а.с. 8-9). 28 вересня 2012 року [PERSON] звернулась до КЗОЗ «Вовчанська ЦРЛ» із заявою про надання їй медичної допомоги у зв'язку із вагітністю (а.с. 6). В період з 25 лютого 2013 року по 01 квітня 2013 року [PERSON] відвідувала поліклінічне відділення КЗОЗ «Вовчанска ЦРЛ» у зв'язку із вагітністю. У акушерсько-гінекологічному відділенні [PERSON] перебувала з 08 квітня 2013 року по 18 квітня 2013 року у зв'язку із пологами, які відбулись [INFO] (а.с. 15). 20 червня 2014 року [PERSON] отримала посвідку на постійне проживання на території України. Зазначені обставини визнані сторонами по справі, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до п. п. 2-3, 5, 11 Порядку надання медичної допомоги іноземцям та особам без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, затвердженого Постановою КМУ № 667 від 22 червня 2011 року, іноземці та особи без громадянства можуть звернутися по медичну допомогу, в тому числі екстрену, до будь-якого державного або комунального закладу охорони здоров'я; медична допомога надається іноземцям та особам без громадянства відповідно до вимог, установлених законодавством України, в тому числі щодо застосування методик діагностики, лікування, лікарських засобів; вартість медичної допомоги, наданої іноземцю або особі без громадянства державними та комунальними закладами охорони здоров'я, визначається закладом охорони здоров'я, який її надав, у встановленому МОЗ порядку; у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства договорів страхування, а також неможливості документально підтвердити право на одержання безоплатної медичної допомоги в Україні, оплата вартості наданої медичної допомоги, в тому числі екстреної, здійснюється іноземцем або особою без громадянства. Аналізуючи зміст вказаної норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог щодо стягнення оплати за амбулаторно-поліклінічну допомогу у зв'язку із вагітністю, надану КЗОЗ «Вовчанська ЦРЛ» в період з 25 лютого 2013 року по 01 квітня 2013 року. Вартість відвідувань [PERSON] поліклінічного відділення КЗОЗ «Вовчанська ЦРЛ» у вказаний період у зв'язку із вагітністю, відповідно до наданої калькуляції закладом охорони здоров'я, становить 144 грн. 43 коп. (а.с. 14), а тому вказана сума оплати вартості наданої медичної допомоги підлягає стягненню із [PERSON] [PERSON], яка є громадянином Російської Федерації, надавалась не екстрена медична допомога у поліклінічному відділенні, за що була нарахована оплата у сумі 144 грн. 43 коп., яка підлягає стягненню на користь медичного закладу. Як зазначено у ст. 2 Угоди про надання медичної допомоги громадянам держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, ратифікованої Законом України № 1764-ІІІ від 01 червня 2000 року, швидка та невідкладна медична допомога при раптових гострих станах і захворюваннях, що загрожують життю хворого або здоров'ю оточуючих, нещасних випадках, отруєннях, травмах, пологах і невідкладних станах в період вагітності надається громадянам безперешкодно, безкоштовно і в повному обсязі на території держави тимчасового перебування лікувально-профілактичними установами (далі - ЛПУ) незалежно від організаційно-правових форм, відомчої належності і форм їх власності. Згідно вказаного Закону України № 1764-ІІІ від 01 червня 2000 року, Україна взяла на себе зобов'язання виконувати положення ст. 2 Угоди - виключно для державних лікувально-профілактичних закладів. Таким чином, оскільки КЗОЗ «Вовчанська ЦРЛ» є комунальним закладом, а не державним, твердження [PERSON] щодо надання їй безоплатно екстреної медичної допомоги у зв'язку із вагітністю та пологами є безпідставними, оскільки положення ст. 2 Угоди на вказані правовідносини не розповсюджуються. Витрати по утриманню [PERSON] у акушерсько-гінекологічному відділенні КЗОЗ «Вовчанська ЦРЛ» в період з 08 квітня 2013 року по 18 квітня 2013 року у сумі 3148 грн. 75 коп., підтверджені відповідним розрахунком закладу охорони здоров'я, підлягають стягненню з відповідача. Допитані під час судового розгляду в якості свідків працівники медичної установи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] зверталась за медичною допомогою до КЗОЗ «Вовчанська ЦРЛ», їй надавалась відповідна медична допомога в період з 25 лютого 2013 року по 01 квітня 2013 року та з 08 квітня 2013 року по 18 квітня 2013 року. Таким чином, оплата за медичну допомогу під час перебування з 25 лютого 2013 року по 01 квітня 2013 року [PERSON] у поліклінічному відділенні та за медичну допомогу під час перебування з 08 квітня 2013 року по 18 квітня 2013 року у пологовому відділенні на загальну суму 3293 грн. 18 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь КЗОЗ «Вовчанська ЦРЛ». При цьому суд враховує, що [PERSON] на час отримання медичної допомоги була громадянином Російської Федерації та тимчасово перебувала на території України, отримала посвідку на постійне проживання у червні 2014 року. Таким чином заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме: сплата судового збору - 243 грн. 60 коп. (а.с. 1, 31). На підставі викладеного,

Outcome: approved