Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07.02.2008 року в сумі 30 071 грн 00 коп, а також понесених судових витрат (а.с.2-4). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.02.2008 року відповідач у АТ КБ «Приватбанк» отримав кредит у розмірі 1 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Погашення заборгованості повинно здійснюватися відповідно до умов договору. Проте зобов'язання щодо своєчасного внесення вказаних у Договорі платежів відповідачем порушені, внаслідок чого станом на 22.10.2018 року виникла заборгованість по кредиту та відсоткам, з урахуванням штрафних санкцій, у розмірі 30 071 грн 00 коп. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.11.2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду на 26.12.2018 року з викликом сторін. У судове засідання учасники справи не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача у матеріалах справи знаходиться клопотання про розгляд справи без участі представника АТ КБ «Приватбанк». Відповідач повідомлявся належним чином відповідно до ч.11 ст.128, ст.131 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. З урахуванням вищевикладеного судом 26.12.2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 07.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н (а.с.11,12,13-27), відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 1 000 грн 00 коп зі сплатою 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Форма договору складається із заяви позичальника, пам'ятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг. Відповідно Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Судом встановлено, що договір укладено у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами Банку та особисто відповідачем, зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковим для виконання. На день укладання договору та подання заяви про отримання кредиту, відповідач погоджувався з усіма його умовами та вчиняв дії передбачені договором, що підтверджується не тільки його підписами на документах (а.с.11), але й отриманням платіжної картки. Умовами договору передбачено щомісячне погашення кредиту, а також відсотків за його користування. Як вбачається із розрахунку позивача (а.с.5-8,9-10) станом на 22.10.2018 року погашення кредиту здійснювалось нерегулярно, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 30 071,00 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 5 867,75 грн, нарахованих відсотків - 13 199,55 грн, пені - 9 095,56 грн, штраф 500 грн (фіксована частина), 1 408,14 грн (процентна складова). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з п.п.2.1.1.5.5 Умов, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, що передбачений цим Договором. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за користування кредитом підлягають задоволенню. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової) слід врахувати наступне. Так, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме п.2.1.1.7.6 передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору в розмірі 500 грн + 5% від суми позову. Одночасно, п.2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що в разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн, клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Отже, пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15), від 11 жовтня 2017 року (справа № 6-1374цс17). За таких підстав, суд дійшов висновку, що відповідач безумовно порушив умови кредитного договору та має понести відповідну відповідальність визначену нормами чинного законодавства та умовами договору, однак стягнення одночасно пені і штрафу, нарахованих за порушення строків проведення сплати коштів за кредитом, не відповідає вимогам закону та є подвійним стягненням, тому у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача заборгованості по судовим штрафам у розмірі 1 908,14 грн слід відмовити. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем щодо розміру заборгованості по кредитному договору. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, слід стягнути з відповідача заборгованість за договором б/н від 07.02.2008 року в сумі 28 162,86 грн, з них: заборгованості за кредитом - 5 867,75 грн, нараховані відсотки - 13 199,55 грн, пеня - 9 095,56 грн. V. Розподіл судових витрат Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1 650,20 грн (1762х28162,86/30071). На підставі викладеного та

Outcome: partial