Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. 14 травня 2020 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради звернулися до [PERSON] , [PERSON] , третя особа міський відділ у справах дітей Ладижинської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що в [ADDRESS] проживає малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Батьками дитини є відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , які ухиляються від виконання передбачених чинним законодавством обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину, готувати її до самостійного життя. Батьки дитини, ніде не працюють, ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, не піклуються про дитину, не приділяють уваги її вихованню та розвитку, не підтримують матеріально, притягувалися до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків (ч. 1 ст. 184 КУпАП) стосовно малолітньої доньки. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки, не змінюють свого способу життя, своєю поведінкою створюють загрозу життю та здоров`ю дитини. Відібрання дитини у відповідачів без позбавлення батьківських прав буде спрямоване на захист інтересів малолітньої [PERSON] , [INFO] . А тому просили відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав батьків громадянки [PERSON] , громадянина [PERSON] , проживаючих за адресою: [ADDRESS] та передати малолітню [PERSON] , [INFO] органу опіки та піклування Ладижинської міської ради. 02.10.2020 у судовому засіданні представник позивача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради Сандул Г.Д. частково змінила позовні вимоги та просила відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав батьків громадянки [PERSON] , громадянина [PERSON] , проживаючих за адресою: [ADDRESS] та передати малолітню [PERSON] , [INFO] рідній бабусі [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Свій позов вона обґрунтувала тим, що на момент подання заяви [PERSON] , яка є рідною бабусею не зібрала всіх необхідних документів, щоб стати на облік кандидатів в опікуни малолітньої [PERSON] . Однак, на момент слухання справи всі необхідні документи було надано до міського відділу у справах дітей Ладижинської міської ради і, відповідно, долучено до матеріалів справи. Відповідачі відзиву на позов не подали. ІІ. Пояснення сторін. Представник позивача в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали, не заперечували проти змінених позовних вимог та не заперечували, щоб їх донька [PERSON] проживала з рідною бабусею [PERSON] , в свою чергу пообіцяли, що влаштуються на роботу та будуть допомагати і підтримувати свою дитину. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданими 28 березня 2018 року Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.9). З копії довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] вбачається, що дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). З копії паспорта громадянина України серія та номер [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , уродженка м. Ладижин, Вінницької області, [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-12). З копії паспорта громадянина України документ № [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] , уродженець м. Ладижин, Вінницької області, [INFO] (а.с.13). З акту обстеження умов проживання №91/І від 25.09.2019 [PERSON] , [INFO] вбачається, що малолітня [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] у квартирі, яка складається з 1 кімнати, кухні, ванної кімнати, коридору, загальна площа 35 кв. м, житлова - 16 кв. м. Зазначено, що у квартирі чисто, через відсутність шафи для одягу, у кімнаті лежать різні речі. Мати дитини [PERSON] - [PERSON] знаходиться у декретній відпустці, батько - [PERSON] офіційно не працевлаштований, сукупний дохід родини, а це виплата по догляду за дитиною та заробіток батька складає 3 000 - 3 500 грн на місяць. У кімнаті де проживає малолітня [PERSON] разом з батьками є ліжко - диван, стіл, ліжечко. Дівчинка має візочок, забезпечена одягом та взуттям. Однак, батьки дитини ведуть аморальний спосіб життя, часто вживають алкогольні напої, неналежним чином виконують батьківські обов`язки (а.с. 19). З копії рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області від 29.04.2020 №145 вбачається, що ними було винесено рішення негайно відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] та тимчасово влаштувати малолітню [PERSON] до її бабусі [PERSON] до вирішення питання Ладижинським міським судом про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав (а.с. 6). 29.04.2020 начальником міського відділу у справах дітей Таран В.В. було винесено наказ №29 від 29.04.2020, яким наказано тимчасово влаштувати малолітню [PERSON] , [INFO] в сім`ю баби [PERSON] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Висновком органу опіки та піклування Ладижинської міської ради від 29.04.2020, було вирішено питання про необхідність направлення до Ладижинського міського суду Вінницької області висновку про доцільність відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони зловживають алкогольними напоями, ніде не працюють, не забезпечують умов проживання та виховання дитини, своєю аморальною поведінкою створюють безпосередню загрозу життю та здоров`ю малолітньої доньки (а.с. 5). З копії акта про факт передачі дитини, вбачається, що згідно з рішенням №145 від 29.04.2020 «Про відібрання малолітньої [PERSON] » її було передано бабі дитини [PERSON] (а.с.15). З копії протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №325398 від 28.11.2019 вбачається, що він був складений відносно [PERSON] , [INFO] про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 175-1, ч. 1, ч. 2 ст. 178 КУпАП, а саме, за невиконання нею своїх батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). З копії наказу від 27.09.2019 №78 виданого міським відділом у справах дітей вбачається, що малолітню [PERSON] , [INFO] було взято на облік як дитину, що перебуває у складних життєвих обставинах (а.с. 17). З копії витягу з протоколу №21 засідання комісії із захисту прав дитини від 20.11.2019 вбачається, що комісією було ухвалено міському відділу у справах дітей Ладижинської міської ради взяти під соціальний супровід сім`ю [PERSON] та [PERSON] на вихованні та утриманні, яких знаходиться малолітня [PERSON] , [INFO] , проживаючі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). З копії наказу від 20.11.2019 №89, виданого міським відділом у справах дітей Ладижинської міської ради Вінницької області вбачається, що з 20.11.2019 було взято під соціальний супровід сім`ю [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). З копії наказу від 16.05.2018 №13, виданого міським відділом у справах дітей Ладижинської міської ради Вінницької області вбачається, що малолітню [PERSON] , [INFO] було взято на облік як дитину, що перебуває у складних життєвих обставинах (а.с.21). З копії витягу з протоколу №10 засідання комісії із захисту прав дитини від 16.05.2018 вбачається, що комісією було ухвалено міському центру соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді взяти під соціальний супровід сім`ю [PERSON] та [PERSON] на вихованні та утриманні, яких знаходиться малолітня [PERSON] , [INFO] , проживаючі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). З довідок, виданих міським відділом у справах дітей Ладижинської міської ради від 27.11.2019, 16.03.2020, 27.04.2020 вбачається, що відповідачу [PERSON] та [PERSON] було донесено інформацію про те, що оскільки, вони не реагують на неодноразові зауваження спеціалістів відділу у справах дітей, не виправляють ситуацію, яка склалася у їх родині, продовжують вести аморальний спосіб життя, вживають спиртні напої, неналежним чином виконують батьківські обов`язки чим створюють загрозу життю та здоров`ю малолітньої дитини, тому міський відділ у справах дітей Ладижинської міської ради буде ініціювати винесення питання на засідання комісії із захисту прав дитини та до виконавчого комітету Ладижинської міської ради щодо відібрання у батьків малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 24, 25). Судом досліджено копію повідомлення [PERSON] від 16.03.2020 на ім`я міського голови Коломєйцева В.І. про те, що [PERSON] та [PERSON] ведуть аморальний спосіб життя, вживають алкогольні напої, не приділяють уваги малолітній дитині, [PERSON] , [INFO] . В їх сім`ї насильство, сварки (а.с.8). В судовому засіданні були заслухані пояснення свідка [PERSON] , яка є рідною бабусею малолітньої [PERSON] , [INFO] . Вона пояснила, що батьки дитини ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, а тому залишати малолітню дитину [PERSON] проживати з ними й надалі є небезпечним для життя дитини. [PERSON] вчиняє насильство в сім`ї відносно своєї дружини [PERSON] і разом з тим, може застосовувати насильницькі дії відносно дитини. Разом з тим, судом досліджено копію заяви [PERSON] , яка є рідною бабусею малолітньої [PERSON] , в якій вона просить поставити її на облік кандидатів в опікуни малолітньої [PERSON] (а.с. 60). З копії паспорта громадянки України, серія [NUMBER] вбачається, що він виданий [PERSON] , [INFO] , уродженці с. Михайлівка Тульчинського району Вінницької області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 62-63) З копії свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] записана матір`ю відповідача [PERSON] , [INFO] (а.с. 66). З копії довідки виданої міністерством внутрішніх справ серія ІІА №1775126 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , станом на 31.08.2020 року до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимості немає та в розшуку не перебуває (а.с. 67). Судом досліджено копію висновку про стан здоров`я [PERSON] , [INFO] , з якої вбачається, що вона здорова та на обліку в лікаря нарколога, психіатра не перебуває (а.с. 65). З копії довідки про доходи, виданої [PERSON] відділом освіти Ладижинської міської ради від 22.09.2020 року №103, вбачається, що вона займає посаду прибиральник службових приміщень, її загальна сума доходу за період з 01.03.2020 по 31.08.2020 за винятком аліментів становить 24 874 грн 96 коп. (а.с. 61). З копії довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої відділом ведення реєстру Ладижинської територіальної громади від 21.09.2020 вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 67). Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] володіє на праві приватної власності квартирою, загальною площею 40,7 кв. м, житловою площею 28,3 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 69-72). ІV. Оцінка суду. Відповідно до ч. 5 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, коли той із батьків, з ким за рішенням суду проживає дитина, самостійно вирішує питання щодо тимчасового виїзду дитини за межі України з метою лікування, навчання дитини за кордоном, відпочинку, за наявності довідки, виданої органом державної виконавчої служби, про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.ч. 1, 2 ст. 157 СК України). При ухваленні вказаного рішення суд враховує положення ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з приписами ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-XII, вбачається, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 20 вказаної вище Конвенції - дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Так, держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Такий догляд може включати, зокрема, за необхідності, направлення до відповідних установ по догляду за дітьми. Статтею 4 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що до системи заходів щодо охорони дитинства в Україні входить забезпечення належних умов для охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків, а ч. 1 ст. 12 цього Закону встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Також слід звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини по справі Савіни проти України (Заява N 39948/06), Страсбург, 18 грудня 2008 року відповідно до якого ... якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу Хазе проти Німеччини (Haase v. Germany), N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. ... У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів (див. згадані вище рішення у справах К. і Т., п. 166; Кутцнера, п. 67, та Мозера, п. 70) і має оцінюватися в контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер. Стаття 11 Закон України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст. 14 Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно з ст. 9 Конвенції, Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У частині 2 пункту 16 пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про переконливість наданих позивачем доказів та необхідність відібрання у відповідача дітей, у зв`язку з ухиленням його від виконання обов`язків по їх належному вихованню, догляду та не створенню належним побутових умов, що наразі, буде відповідати їх інтересам. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про відібрання дитини. V. Розподіл судових витрат. Пропорційно до задоволених вимог, у порядку ч.1 ст. 141 ЦПК України стягненню солідарно з відповідачів на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved