Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

МПП «Будівельник» та ТОВ «Грін Груп» звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] 13.04.2012 р. уклав з [PERSON] договори купівлі-продажу нежитлових будівель, а саме: магазин [NUMBER], по [ADDRESS] і магазин [NUMBER] по [ADDRESS] а в подальшому [PERSON] уклав з [PERSON] договір іпотеки від 21.05.2012 р. відповідно до якого [PERSON] став іпотекодержателем вищевказаного майна. Позивачі у своїх позовних заявах стверджують, що вищевказаний договір іпотеки було укладено з грубим порушенням вимог законодавства і тому він підлягає визнанню недійсним. ТОВ «ГРІН ГРУП» вказує на те, що предмет спору за позовом перебуває у власності МПП «Будівельник», знаходиться в іпотеці позивача та ПАТ «Західінкомбанк» на підставі відповідного договору іпотеки (що був укладений значно раніше, ніж оспорюваний договір), щодо предмета спору накладені відповідні заборони щодо його відчуження у будь-якій спосіб до повного виконання МПП «Будівельник» обов'язків за кредитним договором, укладеним між МПП «Будівельник» та ПАТ «Західінкомбанк». Представник МПП «Будівельник» у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався Представник ТОВ «ГРІН ГРУП» у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався, надав до суду заяву з проханням провести судове засідання без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. В матеріалах справи міститься заперечення відповідача на позовні вимоги ТОВ «ГРІН ГРУП». [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 21.05.2012 року було укладено договір позики відповідно до якого [PERSON] взяв у борг грошові кошти у розмірі 800 000,00 грн. та у відповідності до п. 5.1. договору зобов'язався повернути позику не пізніше 22 жовтня 2012 року. Того ж дня було укладено іпотечний договір, як спосіб забезпечення договору позики від 21.05.2012 р. Відповідно до п. 3.1 договору, в іпотеку було передано нежилу будівлю магазину[NUMBER] розташовану в [ADDRESS], розташований на земельній ділянці розміром 764 кв.м., кадастровий номер якої 5110300000:02:028:0076, що в цілому складається: з нежилої будівлі магазину [NUMBER], загальною площею 611,9 кв.м. літ. «А» та нежилу будівлю магазину [NUMBER] розташовану в [ADDRESS], на земельній ділянці розміром 820,65 кв.м., кадастровий номер 5110300000:02:028:0076, що в цілому складається: з нежилої будівлі магазину [NUMBER], загальною площею 777,5 кв.м. літ. «А». Щодо позову МПП «Будівельник» суд вважає необхідним зазначити наступне. Постановою господарського суду Одеської області від 15.12.2010р. ліквідатором МПП «Будівельник» було призначено арбітражного керуючого [PERSON]. В рамках ліквідаційної процедури ліквідатором МПП «Будівельник» з метою пошуку майна банкрута був направлений запит (вих. 2015 від 21.12.2010 р.) на адресу КП «Білгород-Дністровський БТІ» стосовно наявності у МПП «Будівельник» у власності об'єктів нерухомості. На адресу ліквідатора МПП «Будівельник» надійшов лист (вих. 42 від 10.01.2011р.) від КП «Білгород-Дністровське БТІ», що МПП «Будівельник» значаться власником нежитлових будівель магазину [NUMBER], по [ADDRESS] і нежитлових приміщень магазину [NUMBER] по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.2000 р. Наказом ліквідатора від 11.01.2011 року розпочато проведення інвентаризації майна, що є на балансі та обліку МПП «Будівельник», створено інвентаризаційну комісію. За результатами проведення інвентаризації майна МПП «Будівельник» було виявлено нерухоме майно, що належало банкруту на відповідних правових підставах, а саме: магазин [NUMBER], по [ADDRESS] і магазин [NUMBER] по [ADDRESS], які були включені в інвентаризаційний опис від 17.01.2011р., та до ліквідаційної маси банкрута (наказ МПП «Будівельник» від 18.01.2011 р.). Вищенаведене нерухоме майно прийнято ліквідатором МПП «Будівельник» [PERSON] від колишнього голови ліквідаційної комісії МПП «Будівельник» [PERSON] про що був складений Акт прийому-передачі від 17.01.2011 р. У червні 2012 року ліквідатору МПП «Будівельник» [PERSON] з листа (вих. 1245 від 24.05.2012 р.) від КП «Білгород-Дністровське БТІ» стало відомо, що станом на 24.05.2012 р. МПП «Будівельник» власником об'єктів нерухомого майна в Білгород-Дністровському районі Одеської області, не значиться, оскільки відповідно до Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2009 р. право власності на магазин [NUMBER], по [ADDRESS] і магазин [NUMBER] по [ADDRESS], перейшло від МПП «Будівельник» до фізичної особи [PERSON], державна реєстрація права власності була проведена КП «Білгород-Дністровським БТІ» 27.03.2012р. на підставі вищевказаного рішення суду. За результатами розгляду апеляційної скарги 18 липня 2012 р. апеляційним судом Одеської області скасовано Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2009 р. та ухвалене нове Рішення, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] до МПП «Будівельник» про визнання дійсним договору позики та визнання права власності на магазин [NUMBER], по [ADDRESS] і магазин [NUMBER] по [ADDRESS] - відмовлено. Однак, до скасування Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2009 р. [PERSON] уклав договори від 13.04.2012р. купівлі-продажу нежитлових будівель, а саме магазин [NUMBER], по [ADDRESS] і магазин [NUMBER] по [ADDRESS] з [PERSON] Дізнавшись про даний факт ПАТ «Західінкомбанк», як заставодержатель майна, звернулися до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу від 13.04.2012 р. недійсними. 17.09.2012р. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області прийнято рішення яким позовні вимоги ПАТ «Західінкомбанк» до [PERSON] та [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу недійсними - задоволено та скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на нежилі будівлі, а саме магазин [NUMBER], по [ADDRESS] і магазин [NUMBER] по [ADDRESS]. Не погоджуючись з вищенаведеним судовим рішенням [PERSON] та [PERSON] подано апеляційну скарги до апеляційного суду Одеської області на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.09.2012 р. За результатами розгляду апеляційної скарги 04.03.2013 р. апеляційним судом Одеської області відхилено апеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON] на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.09.2012р., рішення залишено без змін. На підставі вищевикладеного на теперішній час законним власником нежитлових будівель магазину [NUMBER], по [ADDRESS] і магазину [NUMBER] по [ADDRESS] є МПП «Будівельник». Таким чином, суд приходить до висновку, що договір іпотеки укладений 21.05.2012 року між [PERSON] та [PERSON] є недійсними з наступних підстав. Приписами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (стаття 203 Цивільного кодексу України). Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини... Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (стаття 228 Цивільного кодексу України). Згідно Рішення Апеляційного суду Одеської області від 18 липня 2012 року, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2009 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до МПП «Будівельник» про визнання дійсним договору поруки та визнання права власності, скасовано. Тобто, судом встановлено факт незаконності набуття права власності на спірне майно у [PERSON] (рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.09.2012 р. яким скасовано право власності [PERSON] на спірне майно). Таким чином, на сьогоднішній день майно належить МПП «Будівельник». Відповідно до статті 658 Цивільного кодексу України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадках, якщо власник не має права вимагати його повернення. Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: (1) договори та інші правочини;... (4) інші юридичні факти. Частиною 3 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав і обов'язків може бути настання або ненастання певної події (частина 6 статті 11 Цивільного кодексу України). Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (частина 1 статті 13 Цивільного кодексу України). Приписами частини 3 статті 397 Цивільного Кодексу України встановлено, що фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Приписами статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину (стаття 216 цивільного кодексу України). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов МПП «Будівельник» до [PERSON], [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним - є обґрунтованим, доведеним і підлягає задоволенню. Щодо позову ТОВ «Грін Груп» суд вважає необхідним зазначити наступне. Майно, яке є предметом даного судового спору перебуває у власності МПП «Будівельник» та знаходиться в іпотеці ТОВ «Грін Груп» та ПАТ «Західінкомбанк» на підставі відповідного договору іпотеки (що був укладений значно раніше, ніж оспорюваний договір), щодо Предмета спору накладені відповідні заборони на його відчуження у будь-якій спосіб до повного виконання МПП «Будівельник» обов'язків за кредитним договором, укладеним між МПП «Будівельник» та ПАТ «Західінкомбанк». Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорюваний договір, укладений між [PERSON] та [PERSON] є недійсним з моменту укладення, а всі наступні юридичні дії щодо об'єкту, здійснені на підставі цього Договору - нікчемними та такими, що не породжують правові наслідки, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням су у Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Отже, оскільки нотаріальне посвідчення договору іпотеки, укладеного між МПП «Будвельник» та ПАТ «Західінкомбанк» (права за яким відступлені ТОВ «Грін Груп») та його державна реєстрація відбулися значно раніше, ніж був укладений оспорюваний договір, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Грін Груп» підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме - визнати недійсним з моменту укладення Договір іпотеки від 21.05.2012 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], а також визнати незаконними всі наступні юридично значимі дії стосовно вищенаведеного об'єкту, що можуть бути здійснені на його підставі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанцій про сплату судового збору (а.с. 139, 140) ТОВ «Грін Груп» понесло судові витрати у загальному розмірі 230 грн., які підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved