Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Із позовною заявою про визнання права власності на спадщину за заповітом до суду звернувся [PERSON]. Позов мотивований тим, що позивач не може успадкувати спадкове майно, так як відсутні правовстановлюючі документи. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу розглядати без участі позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Судові витрати з відповідача просить не стягувати. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але попередньо надав суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести за відсутності відповідача. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області в судове засідання не зявився, але попередньо надав суду письмову заяву у якій просить провести судове засідання без їх участі. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних обставин. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 496 від 21.09.2017 року, житловий будинок № 12 по вул. Берегова в с. Карпоки Козелецького району Чернігівської області, станом на 15.04.1991 року відноситься до категорії колгоспного двору. До складу даного двору входили [PERSON] та [PERSON]. Оскільки станом на 15.04.1991 [PERSON] та [PERSON] входили до складу колгоспного двору, тому кожен з них мав право на ? частину житлового будинку № 12 по вул. Берегова в с. Карпоки Козелецького району Чернігівської області. За життя [PERSON] отримав земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану за адресою: вул. Берегова, буд. 12 с. Карпоки Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належну на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 037599 від 15.12.2008 року; земельну ділянку площею 0,5035 га, розташовану в с. Карпоки Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, належну на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 037600 від 15.12.2008 року та земельну ділянку загальною площею 2,6870 га, розташовану на території Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 014256 від 11.10.2001 року. Але вище вказані державні акти на право власності на земельні ділянки були втрачені. Підтвердженням є оголошення в Козелецькій районній газеті «Новини Придесення» № 43 (8264) від 28 жовтня 2017 року, а також довідка Козелецького ВП ГУНП в Чернігівській області № 7377 від 03.11.2017 року про те, що втрачений державний акт на ім'я [PERSON], в стіл знахідок Козелецького ВП ГУНП в Чернігівської області не надходив. 17 січня 2005 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 314275, яке видане повторно 07.12.2017 року Козелецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис про смерть № 1. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 497 від 21.09.2017 року, [PERSON], яка померла 17.01.2005 року на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO] і мала склад сімї: [PERSON] чоловік, тому в силу вимог ст. 1268 ЦПК України, спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON]. 05 грудня 2012 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 198203, яке видане 05.12.2012 року виконавчим комітетом Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис про смерть № 24. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: вул. Берегова, 12 в с. Карпоки Козелецького району Чернігівської області; земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована за адресою: вул. Берегова, буд. 12 с. Карпоки Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельна ділянка площею 0,5035 га, розташована в с. Карпоки Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка загальною площею 2,6870 га, розташована на території Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя, [PERSON] розпорядився своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 13.04.2010 року секретарем Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 10, яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповів [PERSON], тобто позивачу у справі. Позивач, як спадкоємець за заповітом на дану спадщину, прийняв її, оскільки своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 65/2013, заведеної приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], але оформити дану спадщину в нотаріальному порядку не може. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом на дану спадщину після смерті [PERSON]. Інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку в даній спадщині та інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Відповідно ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, позивач у справі [PERSON] змушений звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно з метою оформлення права на спадщину, відповідно до вимог чинного законодавства України, та державної реєстрації права власності на нерухоме майно після смерті [PERSON] На підставі наведеного та

Outcome: approved