Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог. Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що 12 вересня 2018 року між позивачем і відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 1613_0671, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 56000 гривень на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 11 вересня 2023 року, зі сплатою 56 % річних. Позивач виконав своє зобов`язання за кредитним договором. Відповідач порушив свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 6 жовтня 2020 року, становить 36331 гривня 13 копійок. Не виконуючи належним чином зобов`язання відповідач порушив законні права позивача, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом. ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 15 січня 2021 року дану цивільну справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. На виконання вимог вищевказаної ухвали, відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів та роз`яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. 18 лютого 2021 року до суду повернуто конверти із вкладеннями. Згідно даних довідок ф.20, сформованих представником відділення АТ «Укрпошта», причинами повернення відправлень вказано адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з наведеним, за відсутності відповідача за адресою, вказаною в матеріалах справи, суд вважає, що судовий виклик (судове повідомлення) вручене йому належним чином. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, що 12 вересня 2018 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 1613_0671 ( а.с. 9-13). Постановою КМУ від 05.06.2019 року № 568 «Питання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яка набрала чинності 10 липня 2019 року змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Відповідно до п. 2.1. договору, банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 2.2., 2.4.1. договору, кредит надається в загальному розмірі 56000 гривень на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 11 вересня 2023 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього Договору. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 процентів річних. Відповідно пункту 3.3.3 договору, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 933,33 гривень та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 15 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з жовтня 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Згідно п. 4.3.2 договору, позичальник зобов`язаний у строки, обумовлені цим договором повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором. Пунктом 8.3. договору визначено, що за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15 % суми простроченого платежу. Згідно матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому договором. Проте відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України у разі порушення зобов`язання особа може звернутися до суду за його захистом. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів виникла заборгованість, яка станом на 6 жовтня 2020 року становить 36331 гривня 13 копійок, що складається: 33600 гривень 08 копійок - загальна сума простроченого кредиту (основного боргу); 2481 гривня 32 копійки - загальна сума прострочених чергових платежів по нарахованим відсоткам; 66 гривень 70 копійок - загальна сума 3% річних від прострочених сум по кредиту; 51 гривня 85 копійок - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам; 24 гривні 23 копійки - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 106 гривень 95 копійок - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Доказів на спростування заявлених позивачем позовних вимог відповідач суду не надав. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір. Враховуючи викладене та

Outcome: approved