Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог: Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану незаконними діями при здійсненні своїх повноважень при розгляді клопотання від 27.11.2015 року з порушенням законодавства, у розмірі 50000,00 грн. В обґрунтування позову вказано, що Виконавчим комітетом Житомирської міської ради при розгляді клопотання від 27.11.2015 року про надання дозволу на одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель міської ради для будівництва і обслуговування жилого будинку, допустив істотне порушення законодавства та конституційних прав позивача. На переконання позивача відповідач допустив: - зловживання службовим становищем, яке полягає у незаконній відмові розглядати клопотання від 27.11.2015 року; - службову недбалість, яка полягає у відмові Департаменту містобудування та земельних відносин, який підпорядковується Виконавчому комітету Житомирської міської ради, складати висновок щодо попереднього розгляду матеріалів вибору місця розташування земельної ділянки відповідно до клопотання від 27.11.2015 р.; - незаконну відмову в розгляді документів, доданих нею до клопотання від 27.11.2015 р.; - службову недбалість, яка полягає у незаконній відмові подати документи стосовно розгляду клопотання від 27.11.2015 р. на розгляд комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування, оскільки в підставах відмови пункту 64 Списку громадян, яким відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, який є додатком до рішення Житомирської міської ради №1501 від 20.06.2019 р., не зазначено про наявність рекомендацій постійної комісії від 18.06.2019 р., який є доказом, що вказані списки взагалі на розгляд постійної комісії не подавались; - зловживання службовим становищем, яке полягає у незаконному застосуванні висновків у підставах відмови пункту 64 Списку громадян, яким відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою; - зловживання службовим становищем, яке полягає у незаконному поданні на розгляд 49 сесії 7 скликання Житомирської міської ради від 20.06.2019 р. документів, які оформлені з істотним порушенням законодавства. Позивач вказує, що протиправні дії відповідача призвели до погіршення стану її здоров`я, душевних страждань, позбавлення можливості у реалізації її звичок та бажань, що спричинило погіршення відносин з оточуючими людьми та інших негативних наслідків, що завдало позивачу моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 50000,00 грн, позивач виходила з кількості допущених порушень та розміру штрафу, який передбачений як міра покарання за ст. 364 КК України, (500 прожиткових мінімумів Х 17 грн. Х 4 порушень) + за статтею 367 КК України ( 375 прожиткових мінімумів Х 17 грн. Х 3) . ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 16.04.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 20.05.2021 р. Виконавчим комітетом Житомирської міської ради направлено до суду відзив на позовну заяву [PERSON] . У відзиві відповідач просить відмовити в задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що позовні вимоги пред`явлено [PERSON] до неналежного відповідача. Вказали, що клопотання від 27.11.2015 р. було подано до Житомирської міської ради, яка наділена повноваженнями вирішувати питання регулювання земельних відносин, а позовну заяву подано до Виконавчого комітету Житомирської міської ради. Зауважили, що позивач пропустила 3-річний строк звернення до суду з позовною заявою, оскільки з клопотанням до Житомирської міської ради звернулась 27.11.2015 р., а позовна заява про порушення її конституційних прав під час розгляду клопотання подана до суду 07.12.2020 р. 21.05.2021 р. до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач вказує, що відзив подано з пропуском строку, встановленого в ч. 7 ст. 178 ЦПК України. Вважає, що відзив подано з істотним порушенням норм процесуального права, оскільки в ньому не викладені фактичні обставини і докази на їх підтвердження з приводу заявлених позивачем позовних вимог. У відповіді на відзив позивач посилається на те, що до заперечень, які були направлені їй відповідачем незаконно не долучено довіреність представника [PERSON] . Крім того, вказала, що представник відповідача за довіреністю [PERSON] незаконно від імені Виконавчого комітету Житомирської міської ради підписала відзив на позовну заяву. На підставі викладеного, позивач просить відзив залишити без розгляду або повернути відповідачу. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28.05.2021 року відзив на позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку з тим, що він поданий з порушенням процесуального строку, а причин для його продовження судом не встановлено. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Згідно з ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 15 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання.\~Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 56 Конституції України\~передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною першою\~статті 22 Цивільного кодексу України\~(далі-\~ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Приписами\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі\~статтею 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. За правилами ст. 1173 ЦК України відшкодуванню органом місцевого самоврядування підлягає шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень незалежно від вини цих органів. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що 27.11.2015 року [PERSON] звернулась до Голови\~Житомирської міської\~ради Сухомлина\~С.І. із заявою, в якій просила надати дозвіл на одержання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку у межах норм безоплатної передачі у розмірі 0,10 га для міста за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до чч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши надані позивачем докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, а саме копії: клопотання від 27.11.2015 року, викопіювання зі схеми міста Житомира без дати, без назви документа; викопіювання з генерального плану м. Житомира; Акту обстеження земельної ділянки державним інспектором сільського господарства Житомирської області від 30.04.2013 року, фотокартки житлових будинків; відповідь Виконавчого комітету Житомирської міської ради №25Д-705-6 щодо надання відповіді на запит [PERSON] на отримання публічної інформації від 01.09.2014 року; висновку № 72/2013 від 18.04.2013 року Управління містобудування, архітерктури та дизайну міського середовища; витяг з рішення 49 сесії 7 скликання Житомирської міської ради № 1501 від 20.06.2019 року, додаток до рішення Житомирської міської ради № 1501 від 20.06.2019 року (на звороті); проект рішення Житомирської міської ради без номера та дати; обгрунтування до проекту рішення; відповідь Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради №591/12 від 21.05.2019 р., рекомендації постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Житомирської міської ради від 18.06.2019 року; відповідь виконавчого комітету Житомирської міської ради № 25/Д-700із від 10.09.2020 року (а.с. 7-23), суд вважає, що позивач не довела порушення її прав виконавчим комітетом Житомирської міської ради. Судом встановлено, що [PERSON] до Виконавчого комітету Житомирської міської ради з клопотанням від 27.11.2015 року не зверталась, вказане клопотання було адресовано голові Житомирської міської ради [PERSON] . Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України (в редакції чинній на день звернення позивача із клопотанням - 27.11.2015 р.) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Частиною 7\~статті 118\~ЗК України\~передбачено,\~що відповідний\~орган виконавчої\~влади або\~орган місцевого\~самоврядування,\~який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Оцінивши надані позивачем докази в обгрунтуванням заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позивач не довела належними і допустимими доказами, що є її обов`язком відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, що саме Виконавчий комітет Житомирської міської ради порушив її права під час розгляду клопотання про надання їй у власність земельної ділянки від 27.11.2015 року, не підготувавши на розгляд клопотання від 27.11.2015 р., оскільки позивач до Виконавчого комітету своє клопотання не адресувала та не зверталась до цього органу; не довела, в чому саме полягають зазначені в позовній заяві порушення. Посилання в позові на висновок № 72/2013 від 18.04.2013 року Управління містобудування, архітерктури та дизайну міського середовища та на відповідь Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради №591/12 від 21.05.2019 р., рекомендації Постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Житомирської міської ради від 18.06.2019 року як на порушення її прав Виконавчим комітетом Житомирської міської ради, оскільки вказані вище управління та департамент підпорядковуються Виконавчому комітету Житомирської міської ради, є безпідставними, не грунтується на вимогах закону, а відтак не заслуговують на увагу (а.с. 13, 20-21). Відповідь Виконавчого комітету Житомирської міської ради № 25/Д-700із від 10.09.2020 року надана на запит [PERSON] про надання публічної інформації від 17.08.2020 року і жодним чином не стосується розгляду заяви [PERSON] від 27.11.2015 року про надання у власність земельної ділянки, оскільки рішення Житомирської міської ради про відмову у наданні земельної ділянки було прийнято 18.06.20219 року. Крім того, на підставі документів, долучених до позову, позивачем не доведено, які відомості у вказаній відповіді не відповідають дійсності (а.с. 22). Також позивачем на підставі документів, долучених до позову, не доведено, в чому полягають порушення Виконавчого комітету Житомирської міської ради при наданні відповіді за № 25Д-705-6, яка надана на запит про надання публічної інформації від 01.09.2014 року, не обгрунтовано, які відомості не відповідають дійсності, як і не зазначено, чим такі обставини підтверджуються. З огляду на те, що судом не встановлено, що відповідачем були порушені конституційні права позивача при розгляді її звернення від 27.11.20215 року, адресованого голові Житомирської міської ради Сухомлину С.І., позовні вимоги про визнання порушеними конституційних прав позивача та стягнення моральної шкоди, яка є похідною, задоволенню не підлягають. Таким чином, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач при подачі позову звільнена від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», суд відмовляє у задоволенні позову, судові витрати відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed