Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Короткий зміст та фактичні обставини. 22 квітня 2019 року позивач, [PERSON] , звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 10 605.42 грн. завданої злочином. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 19 вересня 2018 року близько о 22.00 години [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проник через паркан, потрапивши на територію його домоволодіння за [ADDRESS] , де скоїв крадіжку автомобіля «ВАЗ 21099», державний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, який перебувае у його фактичному користуванні. В подальшому [PERSON] керуючи, незаконно заволодівшим автомобілем, немаючи навичок водіння транспортного засобу, не впорався з керуванням та допустив його з`їзд на узбіччя грунтової дороги та наїзд на перешкоду (дерево), пошкодивши транспортний засіб. В результаті чого йому була завдана матеріальна шкода на сумму 10 605.42 грн. Вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 7 березня 2019 року [PERSON] , визнаний винуватим у вчиненні злочину за даним фактом. Вирок набрав законної сили 08 квітня 2019 року та звернутий до виконання. Позивач, як потерпілий, у кримінальному провадженні позов не заявляв. На теперішній час відповідачем шкода, завдана злочином, йому не відшкодована, тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідач у судові засідання не з`являвся, перебуває в місцях позбавлення волі.Про місце, час та день розгляду справи повідомлявся належним чином про, що свідчать судові розписки. Відзиви проти позову не надав. Клопотання з приводу проведення судового засідання в режимі відео конференції від відповідача суду не надходило. Судова повістка у відповідності до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України надсилається фізичним особам, які не мають статуса підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Позивач та третя особа в судове засідання не з`явилися надавши до суду письмові заяви з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності та просили задовольнити позовні вимоги у поному обсязі, шляхом винесення заочного рішення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача та відповідача, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підставах. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Мотивувальна частина та застосовані правові норми. Вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 7 березня 2019 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні крадіжки транспортного засобу з домоволодіння [ADDRESS] , де скоїв крадіжку автомобіля «ВАЗ 21099», державний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, який перебувае у його фактичному користуванні [PERSON] передбачених ч.3 ст. 185 КК України , ч.1 ст. 289 КК України по . Вирок набрав законної сили 08 квітня 2019 року та звернутий до виконання. З висновку судової автотоварознавчої експертизи №22631 від 29 жовтня 2018 року слідує, що діями щодо викрадення (незаконим заволодінням транспортним засобом ВАЗ 21099), [PERSON] спричинив позивачу (потерпілому) [PERSON] матеріальні збитки на суму 10 605.42 грн. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено,що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов`язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За правилам ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено ,що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ст. 1192 Цивільногол кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Оцінівши надані докази у їх сукупност і, надавши їм належну правову оцінку , суд дійшов до висновку, що заподіяна позивачеві матеріальна шкода в розмірі 10 605.42 грн. підлягає відшкодуванню відповідачем, який її заподіяв, оскільки його дії були неправомірними, між ним і заподіяною шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768.40 грн. на користь держави, від сплати якого позивач був звільнений при пред`явленні позову відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved