Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

КС «Кредит-СоюЗ» м.Черкаси звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором кредиту, мотивуючи тим, що КС «Кредит-СоюЗ» уклала з [PERSON] договір кредиту №Го-0685 від 26 вересня 2014 року про надання кредиту в розмірі 2000 грн строком на 24 місяці. За договором кредиту відповідачка [PERSON] отримала 2000 грн.. Згідно умов договору відповідачка зобов»язана повернути отриману суму кредиту та сплатити відсотки за користування грошима в строки відповідно до передбаченого договором графіка. Відповідачка своїх зобов»язань по договору не виконала і частково погасила: кредит в сумі 293 грн 12 коп., відсотки - 932 грн.41 коп., донараховані відсотки - 54 грн. 47 коп., внаслідок чого станом на 19 жовтня 2016 року має заборгованість в сумі 3517 грн 43 коп., яка складається з: 1706 грн.88 коп. - непогашена сума кредиту, 695 грн.18 коп. - відсотки за користування грошима; 1115 грн. 43 коп.- додаткові відсотки. В забезпечення виконання зобовязання по вищезазначеному кредитному договору, 26 вересня 2014 року, згідно договору поруки №Го-0685-П, [PERSON] взяв на себе обов»язок відповідати за зобов»язання [PERSON], тому у позивача виникло право вимоги про солідарну відповідальність по договору кредиту разом із відповідачем і до поручителя. У добровільному порядку відповідачі відмовляються виконувати умови кредитного договору, тому позивач змушений звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини викладені у позові і просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість по кредитному договору та сплачений судовий збір. Відповідачка [PERSON] у судове засідання на розгляд справи не зявилася по невідомій суду причині, хоча про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 24 жовтня 2016 року за №1950201294128, від 30 листопада 2016 року за №1950201335878 та оголошення про виклик до суду на розгляд справи, яке було розміщено в газеті «Черкаський край» від 07 грудня 2016 року №96-97, причину своєї неявки суду не повідомила, як і не надіслала заяв чи то клопотань про розгляд справи у її відсутність або перенесення розгляду. Відповідач [PERSON], будучи вчасно та належним чином повідомленим про розгляд спарви, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 24 жовтня 2016 року за №1950201282197, від 27 жовтня 2016 року за №1950201295876, від 27 жовтня 2016 року за №1950201295884, від 30 листопада 2016 року за №1950201335789 та оголошення про виклик до суду на розгляд справи, яке було розміщено в газеті «Черкаський край» від 07 грудня 2016 року №96-97, у судове засідання не зявився, причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи то клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду. На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо реєстрації місця проживання відповідачів по справі. Згідно отриманих відповідей від 22 листопада 2016 року за вх.№6067/16 та №6069/16, відповідачі [PERSON] і [PERSON] зареєстровані [INFO] і знятими з реєстрації не значаться. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 30 листопада 2016 року за №1950201335878, працівником поштового зв»язку зазначено, що поштова кореспонденція вручена відповідачці [PERSON] особисто. Згідно ст. 74 ЦПК України, судові повістки про виклик зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місцем проживання фізичної особи - відповідача. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Неявка відповідачів не перешкоджає розглядові справи по суті, так як вони повідомлені вчасно та належним чином про розгляд. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду справи і слухає справу у відсутності відповідачів. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши докази у справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення в силу наступного. Судом встановлено, що дійсно, 26 вересня 2014 року відповідачка [PERSON] звернулася до позивача із заявою-анкетою на отримання кредиту (кредитної лінії) (а.с.10) та на її підставі уклала договір кредиту № Го 0685 (а.с.8). Згідно зазначеного договору кредиту, відповідачка отримала кошти у розмірі 2000 грн. 00 коп. строком на 24 місяці (а.с.8), що підтверджується і видатковим касовим ордером від 26 вересня 2014 року (а.с.11). Відповідно до Витягу з протоколу засідання правління КС «Кредит-СоюЗ» №207 від 29 вересня 2014 року відповідачка [PERSON] прийнята в члени кредитної спілки «Кредит-СоюЗ» (а.с.7). В забезпечення виконання зобовязання по вищезазначеному договору кредиту 26 вересня 2014 року КС «Кредит-СоюЗ» м. Черкаси уклала з відповідачем [PERSON] договір поруки №Го-0685-П (а.с.9). Позивач виконав свої зобовязання перед відповідачкою повністю. Одним з критеріїв належного виконання зобов»язання відповідачем є вчасна виплата кредиту та відсотків за його користування. Відповідачка [PERSON] ухиляється від належного виконання обов»язків по кредитному договору, а тому у позивача виникло право вимоги і до поручителя, остільки за ст.553 ЦК України у випадку неспроможності основного боржника, відповідальність несе особа, що за нього ручалася, тобто поручитель. Статтею 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, зокрема поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. В даному випадку вбачається солідарна відповідальність позичальника та поручителя, що виявляється у єдності їхніх дій по невиконанню умов договору і у кредитора виникає право вимоги до солідарного боржника. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 30 вересня 2016 року було направлено повідомлення відповідачам щодо не виконання умов договору кредиту Го-0685 від 26 вересня 2014 року та поперджено про звернення до суду з приводу повернення позички, відсотків, а також штрафних санкцій, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №1950201269131 від 07 жовтня 2016 року, №1950201269123 від 07 жовтня 2016 року (а.с.15-16), проте умови договору кредиту залишились не виконаними. Предметом вимоги позивача є порушення відповідачами у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов»язання і є зобов'язальними та регулюються нормами ЦК України. Зобовязання, згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобовязанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, і за порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідачі, згідно умов договору кредиту самі взяли на себе зобов'язання відповідати по своїм кредитним зобов'язанням і нести відповідальність перед позивачем у повному обсязі цих зобов'язань, включаючи сплату основного боргу за договором кредиту, нарахованих відсотків та додаткових відсотків за користування кредитом. У відповідності до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. За змістом Договору поруки № Го 0685-П від 26 вересня 2014 року, відповідальність поручителя [PERSON] настає у випадку коли позичальник не виконує або неналежним чином виконує свої зобовязання і право звернення стягнення на грошові кошти і майно поручителя в повному обсязі несплаченої суми кредиту, відсотків виникає в день невиконання позичальником свого зобовязання щодо сплати кредиту в цілому; невчасного і неповного виконання позичальником свого зобов»язання по сплаті хоча б одного з періодичних зобовязань передбачених договором про надання кредиту при відповідному повідомленні, як зі сторони позичальника так і кредитора. Відповідачами не надано суду доказів про те, що вони, є неспроможними виконувати зобов»язання та не повідомлялися кредитною спілкою про факт невиконання умов кредиту. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Враховуючи те, що у звязку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати в розмірі 1378,00 грн., а саме згідно платіжного доручення №98 від 17 жовтня 2016 року сплатив судовий збір, суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України. Позов підтверджується: витягом з протоколу засідання правління КС «Кредит-СоюЗ» №207 від 29 вересня 2014 року, копією заяви-анкети на отримання кредиту від 26 вересня 2014 року, копією договору кредиту №Го-0685 від 26 вересня 2014 року, копією договору поруки №Го-0685-П від 26 вересня 2014 року, особовою карткою позичальника [PERSON] від 26 вересня 2014 року, копією видаткового касового ордеру від 26 вересня 2014 року, розрахунком ціни позову від 19 жовтня 2016 року, копією повідомлення від 30 вересня 2016 року [PERSON], копією повідомлення від 30 вересня 2016 року [PERSON], рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №1950201269131 від 07 жовтня 2016 року, №1950201269123 від 07 жовтня 2016 року, копією статуту кредитної спілки «Кредит-СоюЗ» м.Черкаси, копією наказу кредитної спілки «Кредит-СоюЗ» м.Черкаси №2/11 від 11 лютого 2011 року, платіжним дорученням №100 від 17 жовтня 2016 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved