Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

МВП Азовреле» УТОГ звернулося в суд з позовом до [PERSON], який обґрунтовує тим, що 18.09.1996 р. рішенням Маріупольської міської ради №256/4 УВП Азовреле» УТОГ було надано 0,2637 га землі у постійне користування. Згідно з п.1.1. Статуту позивача МВП Азовреле» УТОГ є правонаступником Маріупольського учбово-виробничого підприємства Азовреле» УТОГ. Рішенням виконкому Маріупольської міської ради від 24.04.1996 р. за №118/5, від 18.03.1998 р. за №85/1, від 20.02.2002 р. за №66/12 громадянам, в тому числі [PERSON] були надані у тимчасове користування земельні ділянки строком на 3 роки для встановлення металевих гаражів без встановлення фундаменту та оглядової ями площею 32 кв.м. кожному. За продовженням строків користування земельними ділянками ці громадяни не зверталися, усі три гаражі розташовані на фундаменті. Гаражі фактично розташовані на земельній ділянці, належній позивачу. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд визнати незаконним користування відповідачем частиною земельної ділянки, належної позивачу, загальною площею 32 кв.м, з моменту закінчення договору оренди, зобов'язати відповідача звільнити земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,0032 га. Представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про розгляд справи був сповіщений належним чином, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу в порядку ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи Маріупольської міської ради надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що Маріупольське виробниче підприємство «Азовреле» Українське товариство глухих є структурним підрозділом Всеукраїнської Громадської Організації Інвалідів «Українське Товариство Глухих». Маріупольське Виробниче Підприємство «Азовреле» Українське Товариство Глухих володіє на праві господарського відання гуртожитком, розташованим за адресою [ADDRESS], власником якого є Всеукраїнська Громадська Організація Інвалідів «Українське Товариство Глухих». 18 вересня 1996 року рішенням Маріупольської міської ради № 256/4 учбово-виробничому підприємству «Азовреле» УТОГ було надано 0,2637 гектарів землі у постійне користування. Згідно з п.1.1 Статуту позивача МВП «Азовреле» УТОГ є правонаступником Маріупольського учбово-виробничого підприємства «Азовреле» Українського товариства глухих. З матеріалів справи вбачається, що рішеннями виконавчого комітету Маріупольської міської ряди народних депутатів від 24.04.1996 року за № 118/5 [PERSON] як пільговику була надана земельна ділянка площею 32 м. кв. по [ADDRESS] в тимчасове користування строком на три роки для встановлення металевого гаража без влаштування фундаменту та оглядової ями (а.с.44). Строки користування земельною ділянкою сплили 24.04.1999 р. і після спливу цих строків користування відповідачем частиною земельної ділянки позивача відбувалося без належних правових підстав. Відповідач звертався до Маріупольської міської ради із заявою про відведення йому земельної ділянки і рішенням Маріупольської міської ради №6/29-3596 від 28.08.2013 р. [PERSON] дозволено розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0032 га для обслуговування металевого гаража по [ADDRESS] (а.с.40). У рішенні зазначено, що через 12 місяців воно втрачає силу, а за цей час рішення про відвід земельної ділянки відповідачу не приймалося. Крім того, судом встановлено, що фактично металевий гараж, який належить відповідачу, розташований на земельній ділянці, яка належить підприємству інвалідів, що підтверджується матеріалами виконавчої зйомки території МПП «Азовреле» УТОГ за адресою: [ADDRESS], яка виконана КП «Міське архітектурне бюро» у 2014 році. Судом також встановлено, що інформація щодо зміни площі земельної ділянки, яка належить позивачу, відсутня. Відомості, щодо припинення позивачем права постійного користування на частину земельної ділянки площею 0,0032 га, відсутні. Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. У відповідності зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності земельною ділянкою засвідчується державними актами; цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Таким чином, судом встановлено, що на даний час зайняття відповідачем земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], площею 0,0032 га під металевий гараж на території, якою фактично володіє позивач, є незаконним, внаслідок чого зазначена земельна ділянка підлягає звільненню.

Outcome: approved