Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

І.Виклад позиції позивача та відповідача. До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся [PERSON] (далі позивач) з позовом до ДП «МТП «Чорноморськ» (далі Відповідач), третя особа - Незалежна профспілка працівників МТП «Чорноморськ» про визнання наказів № 160 від 28.04.2021 року незаконним, його скасування, стягнення середнього заробітку за час простою та поновлення на роботі у зв`язку з незаконним переведенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працює в ДП «МТП «Чорноморськ» (далі - Порт) змінним диспетчером Спеціалізованого паромного комплексу. 28.04.2021 року наказом в.о. директора Порту № 160 йому було оголошено простій з 01.05.2021 р. по 30.06.2021 року з оплатою з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки відповідно до вимог ст. 113 КЗпП України. Однак цей наказ є незаконним та необґрунтованим що порушує його права. Тому позивач змушена звернутись до суду, та просить суд; Наказ в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» за №160 від 28.04.2021 року в частині оголошення простою і встановлення [PERSON] оплати праці з 01.05.2021 року по 30.06.2021 року з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки визнати незаконним та скасувати; Стягнути з Державного підприємства морського торгового порту «Чорноморськ» Код ЄДРПОУ - 0001125672, на користь [PERSON] [NUMBER] середній заробіток за час простою не з вини працівника починаючи з 01.02.2021 року по час постановлення рішення суду але не більше ніж по 30.06.2021 року; Поновити [PERSON] в ДП «МТП «Чорноморськ» на посаді змінним диспетчером Спеціалізованого паромного комплексу; Стягнути з Державного підприємства морського торгового порту «Чорноморськ» Код ЄДРПОУ - 0001125672, на користь [PERSON] [NUMBER] судові витрати у розмірі визначених платіжними квитанціями; Рішення в частині поновлення [PERSON] в ДП «МТП «Чорноморськ» на посаді змінного диспетчера Спеціалізованого паромного комплексу піддати до негайного виконання. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити (а.с. 37-41). ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином, про причини неявки не сповістив (а.с. 21). Представник відповідача надавав до суду відзив по справі, заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог сповіщався належним чином, в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи без його участі (а.с. 37-41). Представник третьої особи сповіщався належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не сповістив (а.с. 23). ІІІ. Інші процесуальні дії у справ. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 16.06.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 20). Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 27.07.2021 року було закрито підготовче судове засідання та призначено до слухання (а.с. 53). Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин. Між відповідачем та позивачем існують трудові правовідносини, оскільки позивач 02.06.2020 року був переведений змінним диспетчером Спеціалізованого паромного комплексу, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] (а.с. 7-8). 28.04.2021 року в.о. директора Порту видав наказ за № 160 про заходи запобігання поширенню коронавірусу COVID-19, яким оголошено простій з 01.05.2021 по 30.06.2021 працівникам підприємства, зазначеним у додатку, в тому числі позивачу. Оскаржуваним наказом прийнято рішення здійснювати оплату працівникам, зазначеним в додатку, зокрема і позивачці, в зазначений період з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки відповідно до вимог ст. 113 КЗпП України (а.с. 9-10). Наказ не містить положень про введення обмежень щодо присутності працівників на підприємстві, або ж інших заходів, що свідчили б про заходи на запобігання поширенню коронавірусної інфекції. Відповідно до п. 3.3.27 Колективного договору Порту, за час простою не з вини працівника, працівникам структурних підрозділів (окрім докерів-механізаторів), яких відпустили до дому з їхньої письмової згоди, зберігається оплата у розмірі 2/3 годинної ставки без доплати за роботу у нічний та вечірній час (а.с. 13-14). Додаток 2 до Колективного договору в п. 21 містить положення про простій, відповідно до яких якщо працівник знаходиться на робочому місці в очікуванні роботи, оплата праці відбувається 100% годинної тарифної ставки з доплатою за роботу у нічний та вечірній час (а.с. 13-14). V. Оцінка Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Суд дає оцінку обґрунтованості та законності прийнятого рішення відповідно до його змісту. В оскаржуваному наказі не зазначено про те, що зупинення роботи переліку працівників, зокрема позивачки, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи. Зі змісту ч. 1 ст. 34 КЗпП України зупинення роботи (простій) може бути викликане невідворотною силою або іншими обставинами. За твердженням відповідача, простій, оголошений оскаржуваним наказом для відповідачки, був викликаний продовженням на території України карантину до 31 жовтня 2020 року, простій необхідний з метою запобігання поширенню коронавірусної інфекції. Однак, задекларована відповідачем мета - запобігання поширенню коронавірусної інфекції - не відповідає суті прийнятого оскаржуваним наказом рішення. Так, реалізація положень оскаржуваного наказу відповідно до сформульованого в ньому рішення не має наслідком зменшення контактування працівників між собою, або ж будь-які інші заходи, що знижують ризик поширення захворювання. Неприбуття працівників на робочі місця на вказаний період взагалі не передбачене в наказі. Єдиний наслідок, який прямо витікає з оскаржуваного наказу, це зупинення роботи працівниками відповідно до переліку, в тому числі позивачкою, та здійснення оплати таким працівникам з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки, відповідно до вимог ст. 113 КЗпП України. Висновки суду про те, що простій не може бути використаний як інструмент запобігання поширенню коронавірусної інфекції підтверджуються також і положеннями ч. 2 ст. 34 КЗпП України, які встановлюють, що у разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця. Як можливість для працівників бути присутніми на робочому місці, так і можливість переведення їх на іншу роботу на тому ж підприємстві свідчить про невідповідність оголошення простою зазначеній в наказі меті прийняття такого рішення. Тому, суд дійшов висновку, що положення частини 1 статті 113 КЗпП України, які регулюють оплату за час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, не можуть бути витлумачені як такі, що оголошення Кабінетом Міністрів України карантину є самодостатньою підставою для оголошення простою на цей період. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однак, право позивача на працю - виконання його посадових обов`язків з оплатою відповідно до умов трудового договору було безпідставно порушене відповідачем оголошенням простою під приводом запобігання поширенню коронавірусної інфекції. Тому порушене право має бути відновлене скасуванням оскаржуваного наказу в частині оголошення простою відповідачу та оплату їй з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки. Хоча простій позивача і був оголошений безпідставно, однак зупинення роботи фактично відбулося не з вини працівника, за обставин, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, а тому ефективним способом захисту порушеного права буде збереження за позивачкою середнього заробітку за час простою, як це передбачено ч. 3 ст. 113 КЗпП України. V. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги повністю задоволені, то судовий збір має бути покладений на відповідача.

Outcome: approved