Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з зазначеним позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на його користь суму понесених витрат в розмірі 8 779, 41 грн.; витрат за послуги аварійного комісара в розмірі 200, 00 грн.; витрат за юридичні послуги в розмірі 750, 00 грн., а також суму судового збору у розмірі 243, 60 грн., посилаючись на те, що 19 грудня 2010 року близько 09 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Тойота», д/з [NUMBER], скоїв зіткнення з автомобілем «Мазда» 626 д/з [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до нанесення механічних пошкоджень останньому автомобілю. Вина водія [PERSON] в вищевказаному ДТП підтверджується Довідкою УДАІ ГУ МВС України від 19 грудня 2010 року та Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2011 року. Також позивач вказує, що оскільки автомобіль «Тойота», д/з [NUMBER] на момент вчинення ДТП не був застрахований, то згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то позивач сплатив на рахунок [PERSON], якій належить на праві власності автомобіль «Мазда» 626 д/з [NUMBER], суму страхового відшкодування у розмірі 8 799, 41 грн. на ремонт вищевказаного пошкодженого автомобіля. Крім того, позивач поніс витрати в розмірі 200, 00 грн., у зв'язку з залучення аварійного комісара, а також у розмірі 750, 00 грн., у зв'язку з наданням юридичних послуг. Позивач також звертався до [PERSON] з відповідними листами щодо відшкодування ним виплаченого страхового відшкодування, однак відповідач ухиляється від виконання обов'язку щодо відшкодування шкоди. Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем його реєстрації. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності таких осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином. Зважаючи на викладене, вважається, що судовий виклик на 07 травня 2014 року [PERSON] вручено належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про можливість винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що 19 грудня 2010 року близько 09 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Тойота», д/з [NUMBER], рухаючись по вул. Розумовській в м. Одесі, скоїв виїзд на регульоване перехрестя з вул. Мясоїдівська на червоний сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем «Мазда» 626 д/з [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по вул. Мясоїдівська на зелений сигнал світлофора. Від даного зіткнення транспортний засіб [PERSON] зазнав механічних ушкоджень у вигляді деформації капоту, лівого переднього крила, переднього бамперу, а також пошкодження лівої фари та декоративної решітки радіатора, що було зафіксовано працівниками ДАІ та підтверджується відповідною довідкою від 10 грудня 2010 року виданою [PERSON] (а. с. 11). Вина водія [PERSON] в вищевказаному ДТП підтверджується також Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2011 року (а. с. 13), якою відповідач був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно Довідки УДАІ ГУ МВС України від 19 грудня 2010 року автомобіль «Тойота», д/з [NUMBER] не був застрахований. Отже, відповідальною особою за завдані збитки є відповідач - [PERSON] Також судом встановлено, що автотранспортний засіб марки «Мазда» 626 д/з [NUMBER], що належить [PERSON], в рамках дії Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був застрахований ВАТ «СК «Оранта», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ВЕ/7061742, строк дії якого з 05 жовтня 2010 року по 04 жовтня 2011 рік (а. с. 14). Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 вищевказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. У судовому засіданні доведено, що розмір завданих збитків внаслідок ДТП від 19 грудня 2010 року згідно звіту №12-024 від 30 грудня 2010 року, складеного спеціалістом СПД ФО [PERSON] складає 10 59, 29 грн., з яких ПДВ складає 1 759, 88 грн. (а. с. 16). Згідно ч. 17 ст. 9 Закону «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Отже, податок на додану вартість в розмірі 1 759, 88 грн. не є прямим збитком, а тому не включався позивачем до суми регламентної виплати. 22 грудня 2010 року [PERSON] повідомила про страховий випадок позивача (а. с. 9), а 03 березня 2011 року звернулась до МТСБУ з відповідною заявою про відшкодування шкоди, завданої відповідачем внаслідок ДТП від 19 грудня 2010 року (а. с. 10). 25 березня 2011 позивач направив на адресу [PERSON] лист № 6411/3-2-05 про добровільне врегулювання спору з потерпілим (а. с. 27). Однак відповідачем не була виплачена сума страхового відшкодування на користь [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, у зв'язку з настанням події, передбаченої ч. 1 ст. 41 вищевказаного Закону, МТСБУ 05 квітня 2011 року здійснив виплату на рахунок [PERSON] у розмірі 8 779, 41 грн., що підтверджується наказом МТСБУ №881 від 05 квітня 2011 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та відповідним платіжним дорученням №1462 від 05 квітня 2011 року (а. с. 29, 30). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними тішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення закріплено у ст. 27 ЗУ «Про страхування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Таким чином, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] повинен відшкодувати на користь позивача сплачену суму страхового відшкодування у розмірі 8 779, 41 грн. У судовому засіданні також доведено, що позивач поніс додаткові витрати в розмірі 200, 00 грн., у зв'язку з залучення аварійного комісара відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також витрати у розмірі 750, 00 грн., у зв'язку з наданням юридичних послуг, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями №1323 від 30 березня 2011 року та №446 від 30 січня 2014 року, наявними у матеріалах справи (а. с. 26, 31). Тому дані витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь МТСБУ. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиплати [PERSON] суми страхового відшкодування позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved