Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У лютому 2021 року акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтований тим, що 15 серпня 2017 року між публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»), правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладено договір про відкриття поточного рахунку та випуск електронного платіжного засобу № 40.93.000038, за умовами якого відповідач отримав кредитний ліміт у сумі 10 000,00 грн. Строк користування лімітом кредитування за договором встановлений з 15 серпня 2017 року по 15 серпня 2018 року включно. Клієнт зобов`язується сплачувати проценти у розмірі 36,00 % річних, від фактично використаної суми кредиту, якщо інший розмір процентів не передбачено умовами вищевказаного договору або додатком № 2; клієнт зобов`язується сплачувати проценти у розмірі 36,00 % річних за користування сумою кредиту, отриманого внаслідок безготівкових розрахунків за товари та/або послуги в торгівельних мережах, за умови внесення на поточний рахунок до 20 числа кожного поточного місяця включно суми коштів у розмірі не менше ніж загальна сума заборгованості (сума залишку заборгованості), що розрахована станом на кінець робочого дня, що передує першому числу такого кожного поточного місяця. Відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору, у зв`язку із чим станом на 24 грудня 2020 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка з урахуванням тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та плати становить 27 652,99 грн, яку позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь. Процесуальні дії у цивільній справі Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року позовну заяву АТ «Універсал Банк» залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви. 16 квітня 2021 року до суду надійшли матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 09 лютого 2021 року. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року у справі відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання. Даною ухвалою сторонам надано строк на подання заяв по суті спору. Аргументи учасників справи За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини Судом установлено, що 15 серпня 2017 року між ПАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладено договір про відкриття поточного рахунку та випуск електронного платіжного засобу № 40.93.000038. Відповідно до пункту 1.1 банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням електронного платіжного засобу, а саме платіжної картки, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки, згідно умов цього договору та додатків до нього, які є невід`ємними його частинами, відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України, платіжної системи Visa International, Тарифів, Правил користування електронним платіжними засобами, в тому числі Умов обслуговування. Номер поточного рахунку, операції за яким здійснюються з використанням електронного платіжного засобу - платіжної картки, зазначається у додатку №2 до цього Договору, який є невід`ємною його частиною. Відповідно до додатку № 2 до договору про відкриття поточного рахунку та випуск електронного платіжного засобу № 40.93.000038, 15 серпня 2017 року [PERSON] відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях. Відповідно до додатку № 2 типом кредитування є кредитування рахунку. Розмір ліміту кредитування - 10 000,00 грн. Строк користування лімітом кредитування - починаючи з 15 серпня 2017 року по 15 серпня 2018 року включно, якщо інший строк не передбачено умовами вищевказаного договору про відкриття поточного рахунку та випуск електронного платіжного засобу. Кредит надається шляхом здійснення платіжних операцій з використанням електронного платіжного засобу понад залишок власних коштів клієнта, в межах ліміту до використання. Цільове призначення кредиту - на споживчі/особисті потреби. Відповідно до пункту 1.24 договору сторони домовилися, що строк користування лімітом кредитування автоматично подовжується на новий строк дії ліміту кредитування (тобто, додатково ще на 12 календарних місяців) у розмірі попереднього ліміту кредитування (який діяв станом на останній календарний день дії строку поточного ліміту кредитування), починаючи з першого календарного дня, що слідує за датою закінчення попереднього строку дії ліміту кредитування, та клієнт має право отримати у банку нову картку, у разі якщо закінчився строк дії попередньої картки та станом на останній день дії строку поточного ліміту кредитування мають місце всі обставини в сукупності передбачені підпунктами а)-д) п. 1.24 договору. Додатком № 2 до договору про відкриття поточного рахунку та випуск електронного платіжного засобу встановлено фіксовану проценту ставку. Розміри процентної ставки (станом на день укладення договору) за кредитом в межах ліміту кредитування, у відсотках річних: -клієнт зобов`язується сплачувати проценти у розмірі 36,00 % річних, від фактично використаної суми кредиту, якщо інший розмір процентів не передбачено умовами вищевказаного договору або додатком № 2; -клієнт зобов`язується сплачувати проценти у розмірі 36,00 % річних за користування сумою кредиту, отриманого внаслідок безготівкових розрахунків за товари та/або послуги в торгівельних мережах, за умови внесення на поточний рахунок до 20 числа кожного поточного місяця включно суми коштів у розмірі не менше ніж загальна сума заборгованості (сума залишку заборгованості), що розрахована станом на кінець робочого дня, що передує першому числу такого кожного поточного місяця. Згідно наданого позивачем розрахунком кредитної заборгованості станом на 24 грудня 2020 року відповідач має заборгованість у загальному розмірі 27 652,99 грн, яка складається із: 9 985,73 грн заборгованості за кредитом; 11 155,79 грн заборгованості за відсотками; 6 511,47 грн плати, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. Норми права, які застосовував суд, мотиви суду Частиною першою статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначений правовий висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 (провадження № 14-318цс18). У пункті 8.4. договору сторони погодили, що відповідно до чинного законодавства України (зокрема, статей 525, 611 ЦК України), у випадку настання будь-якої із нижчевказаних обставин та направлення банком клієнту відповідного повідомлення/вимоги вважається, що настав новий термін/строк виконання основного зобов`язання (всіх грошових зобов`язань) клієнта за цим договором з дня одержання клієнтом відповідного повідомлення/вимоги банку, якщо інший новий термін/строк виконання основного зобов`язання клієнта не передбачений в такому повідомленні/вимозі банка. Клієнт зобов`язаний виконати вимогу банку протягом 30 календарних днів з дня одержання повідомлення/вимоги банку про виконання у новий термін/строк основного зобов`язання (всіх грошових зобов`язань) клієнта за цим договором. Установлено, що 10 квітня 2019 року банком було направлено [PERSON] вимогу від 08 квітня 2019 року № 6070 про сплату заборгованості, у якій зазначено, що у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги. Позивач надав на підтвердження направлення відповідачу такої вимоги текст повідомлення, що є у матеріалах справи. Направлення 10 квітня 2019 року позичальнику вимоги підтверджується списком № 991 згрупованих поштових відправлень та відповідачем не спростовано. Оскільки жодною стороною не надано доказів щодо дати отримання відповідачем указаного повідомлення-вимоги, суд дійшов висновку, що кінцевий строк виконання простроченого зобов`язання не може бути раніше ніж травень 2019 року. Відтак, починаючи з травня 2019 року у позичальника виникло зобов`язання щодо повернення основної заборгованості у повному обсязі. У той же час, із наданого позивачем розрахунку вбачається, що кредитна заборгованість з урахуванням процентів за користування кредитом розрахована станом на 24 грудня 2020 року, тоді як строк виконання основного зобов`язання настав у травні 2019 року. Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право кредитора нараховувати відсотки за користування кредитом, які згідно договору нараховувалися до 20 числа кожного місяця, то після 20 травня 2019 року позивач не міг нараховувати такі платежі. За встановлених обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9 985,73 грн та процентами у межах строку кредитування у розмірі 5 134,39 грн. Відповідач не скористався процесуальним правом надати свої заперечення проти позовних вимог та надати докази, які мали підтвердити належне виконання ним договірних зобов`язань, що в силу вимог частини першої статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Щодо стягнення 6 511,47 грн плати, як складової частини кредитної заборгованості, обумовленої позивачем у позові, суд виходить з наступного. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Отже, саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У той же час, на обгрунтування наявної заборгованості з плати у розмірі 6 511,47 грн, її правова природа та якими умовами договору передбачено її нарахування позивачем не підтверджено належними та допустими доказами. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов АТ «Уніврсал Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню частково. Відповідно до положень статей 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Оскільки позов задоволений на 54,68% (15120,12х100/27652,99), суд покладає на відповідача судовий збір у розмірі 1 241,24 грн (2270х54,68%).

Outcome: partial