Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Короткий зміст вимог. 14.04.2021 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1997 року він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Зазначив, що разом з [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний бюджет. [INFO] [PERSON] померла. При зверненні до нотаріуса в березні 2021 року заявник отримав відмову у здійсненні нотаріальних дій, оскільки не доведено факту, що [PERSON] була його дружиною. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання [PERSON] , [INFO] разом з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад 5 років, починаючи з 1997 року по день смерті останньої, тобто до часу відкриття спадщини. Процесуальні дії у справі та аргументи учасників справи. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.04.2021 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження на 17.05.2021 року. Заявник та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримали. Представник Грунської сільської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. (а.с. 19). Суд, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У відповідності з п. 21 вищевказаної постанови при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, Тобто, сім`ю, відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Ці права і обов`язки не обов`язково мають бути обов`язками щодо взаємного утримання. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 лютого 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Частиною третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. З довідки виданої виконавим комітетом Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області від 22.03.2021 року за № 439 вбачається, що [PERSON] починаючи з 1997 року проживав разом з [PERSON] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, проживали в одному будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 24.05.2017 року серії [NUMBER] (а.с.8). За життя [PERSON] набула право власності на земельну частку (пай) розміром 4,12 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Грунської сільської ради Охтирського району, що підтверджується сертифікатом на земельну частку (пай) серії СМ № 0144442 від 27.01.1997 року (а.с.11), свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі № 3081 (а.с.12), витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.13). Постановою державного нотаріуса від 18.03.2021 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин, які є підтвердженням, що [PERSON] є чоловіком померлої [PERSON] (а.с.10). Проаналізувавши докази, представлені заявником, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні доведено факт спільного проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому є законні підстави для задоволення заяви. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року (остаточне - 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відносини, які склалися між заявником та спадкодавцем [PERSON] слід розцінювати як сімейні, оскільки встановлені обставини, які б засвідчували реальність сімейних відносин, які склалися між останніми та факт проживання заявника та спадкодавця однією сім`єю більше п`яти років. При таких обставинах, та враховуючи неможливість в інший спосіб встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а встановлення даного факту необхідне заявнику для виникнення майнових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину, проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає заяву [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved