Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

І. Суть спору Позивач [PERSON] 23.12.2020 року, звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 2,44 га, надана для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Заболотцівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Зазначає, що за життя [PERSON] заповіту не складав. Будь-які інші особи, що належали б до спадкоємців, які здійснюють спадкування за законом чи заповітом, які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заявами до нотаріуса відсутні. Позивач стверджує, що має намір прийняти спадщину після смерті батька, однак у встановлений законом строк не звернувся вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що спадщину прийняв фактично, та, разом з тим, не знав про порядок і строки спадкування. Іваничівською державною нотаріальною конторою Волинської області йому було відмовлено у видачі правовстановлюючого документу у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Таким чином, вважає, що строк для прийняття спадщини було пропущено з поважних причин, та, з огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання позивач не з`явився, у матеріалах справи наявна заява, в якій просить суд справу розглянути без його участі та зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Литовезької сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області у судове засідання не з`явився. У матеріалах справи наявне клопотання сільського голови Литовезької сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області О.Л. Касянчук про розгляд справи без її участі та зазначає, що відсутність заперечень проти задоволення позову. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 23.12.2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 20.01.2021 року. 20.01.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.02.2021 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Обставини справи, встановлені судом 07.04.2007 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (батька позивача [PERSON] ). До складу даної спадщини входить земельна ділянка площею 2,44 га, надана для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Заболотцівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, та належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 100411, виданого Іваничівською райдержадміністрацією Волинської області 27.05.2003 року (кадастровий номер відсутній). Як вбачається із довідки Литовезької сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 1-61 від 13.11.2020 року останнім місцем проживання спадкодавця [PERSON] був буд. [ADDRESS] . Після смерті батька [PERSON] , спадкоємцем є син (позивач по справі) - [PERSON] , який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем. Заповіт від імені [PERSON] Литовезькою сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області не посвідчувався. Пережилого подружжя немає. Інші спадкоємці, які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заявами до нотаріуса відсутні, що вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру. Спадкоємців які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, чи претендували б на таку, крім позивача, немає. В свою чергу, позивач [PERSON] , бажає прийняти спадщину та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, однак після смерті батька у шестимісячний строк не звернувся вчасно в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини через непоінформованість, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] серії [NUMBER] ; копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] ; копією Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 100411, виданого спадкодавцю [PERSON] Іваничівською райдержадміністрацією Волинської області 27.05.2003 року; постановою завідуючої Іваничівською державною нотаріальною конторою Волинської області Кононеко Л.С. від 21.12.2020 року; копією довідки Литовезької сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 1-61 від 13.11.2020 року та Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 63076101 від 29.12.2020 року. V. Застосоване судом законодавство В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 565/1145/17 від 26.06.19 року зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. ЦПК України встановлено, що: -відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81); -суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); -обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); -доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); -належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); -згідно ст.78 ЦПК України суд небере доуваги докази,що одержаніз порушеннямпорядку,встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. -у відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. -статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми єдокази,які усвоїй сукупностідають змогудійти висновкупро наявністьабо відсутністьобставин справи,які входятьдо предметадоказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. -відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). -відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновки суду Беручи до уваги вищенаведені, викладені у позовній заяві пояснення позивача щодо пропуску ним строку для прийняття спадщини, які підтверджуються матеріалами справи, враховуючи те, що позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем [PERSON] , про порядок і строки спадкування дізнався поза межами строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, суд вважає, що вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, адже пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини. Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача і визначення йому додаткового строку у два місяці, який буде достатнім для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . VII. Судові витрати Враховуючи думку позивача та виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за ним.

Outcome: approved