Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» звернулося до суду із заявою, якою просить застосувати примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар відносно [PERSON] , [INFO] на підставі ст.ст. 13, 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу. Обґрунтовуючи доводи заяви зазначає, що [PERSON] направлений на госпіталізацію МШД №104 23.09.2020. Підставою щодо необхідності госпіталізації стали відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від дружини [PERSON] , на підставі яких був оглянутий лікарем-психіатром [PERSON] , який підтвердив висновок про госпіталізацію. 24.09.2020 [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку про необхідність лікування [PERSON] у психіатричному стаціонарі через встановлений діагноз - тяжкий психічний розлад, внаслідок чого становить безпосередньо небезпеку для себе та оточуючих, тому має потребу в примусовому лікуванні в умовах психіатричного стаціонару. Суд, вислухавши представника лікарні, думку прокурора, який просив задовольнити вимоги заяви, як обґрунтовані, [PERSON] , який не заперечував, вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із такого. Встановлено, що [PERSON] госпіталізований 23.09.2020 за направленням МШД №104. Підставою щодо необхідності госпіталізації стали відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від дружини [PERSON] , лікаря-психіатра [PERSON] . Із акту від 24.09.2020 комісійного психіатричного огляду особи вбачається, що лікарською комісією встановлено у [PERSON] тяжке психічне захворювання з певними ознаками, внаслідок чого останній становить безпосередньо небезпеку для себе та оточуючих, тому має потребу в примусовому лікуванні в умовах психіатричного стаціонару згідно ст.ст. 13, 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу». Запис лікаря приймального відділення, супровідний листок №1992/104, заява [PERSON] від 23.09.2020 також свідчать про те, що [PERSON] становить небезпеку для себе та оточуючих. Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2015 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» надання в примусовому порядку невідкладної амбулаторної чи стаціонарної допомоги у психіатричних закладах охорони здоров`я особам, які мають психічні розлади, але не вчинили жодного суспільно небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена КК, за відсутності усвідомленої згоди таких осіб або згоди їхніх законних представників здійснюється на підставі ст.ст. 12, 14 Закону № 1489-ІІІ за рішенням суду, яке постановлюється в порядку цивільного судочинства. Статтею 13 цього Закону передбачено, що особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Госпіталізація особи у випадках, передбачених ч. 1 цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст. 14 цього Закону. Так, у відповідності до положень ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для неї чи для оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Отже, приймаючи вищевикладене, суд вважає за необхідне застосувати у відношенні [PERSON] примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару.

Outcome: approved