Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 14.01.2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до ПСП «Йосипівське» про скасування державної реєстрації договору оренди землі, в обґрунтування якого вказали, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю за життя майно, в тому числі на земельну ділянку кадастровий номер 1823484000:08:000:0051, загальною площею 1,1338гацільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Йосипівської сільської ради Малинського району Житомирської області. 12.09.2018 року приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу Житомирської області Сотніченко І.В. на ім`я [PERSON] та [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складалася із земельної ділянки кадастровий номер 1823484000:08:000:0051. У 2019 році у позивачів виник намір передати належну їм на праві власності земельну ділянку в оренду. Разом з цим, [PERSON] та [PERSON] стало відомо про те, що дана земельна ділянка вже перебуває в оренді у Приватного сільськогосподарського підприємства «Йосипівське» на час дії договору оренди №27, укладеного між [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством «Йосипівське» 23.03.2015 року, строком до 09.04.2025 року. Позивачі вважають, що у зв`язку з тим, що їх батько з 2015 року тривалий час хворів, то таким чином можливість укладення [PERSON] договору оренди з відповідачем виключена. Також позивачі зазначають, що їх батько не отримував від ПСП «Йосипівське» орендної плати за користування земельною ділянкою. Таким чином позивачі в позасудовому порядку реалізувати своє право на скасування державної реєстрації речового права не в змозі, а тому звернулися до суду з даною позовною заявою, предметом якої є скасування державної реєстрації іншого речового права - права оренди земельної ділянки кадастровий номер 1823484000:08:000:0051, загальною площею 1,1338га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке зареєстроване 08.04.2015 на підставі договору оренди №27 від 23.03.2015, укладеного між ПСП «Йосипівське» та [PERSON] . Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 18.01.2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 14 годину 30 хвилин 11.02.2021 року, постановлено витребувати з архіву Малинської районної державної адміністрації Житомирської області договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер 1823484000:08:000:0051, площа 1,1338га, місцезнаходження: Житомирська область, Малинський район, Йосипівська сільська рада) від 23.03.2015 року, укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством «Йосипівське» та [PERSON] . 11.02.2021 року підготовче судове засідання у зв`язку з неявкою представника відповідача та відсутністю відомостей про вручення ПСП «Йосипівське» судової повістки відкладено на 12 годину 30 хвилин 01.03.2021 року. Ухвалою суду від 01.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 12 годину 29.03.2021 року; задоволено клопотання представника позивачів [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 29.03.2021 року відкладено розгляд справи у зв`язку з неявкою представника відповідача та відсутністю відомостей про вручення ПСП «Йосипівське» судової повістки на 10 годину 00 хвилин 21.04.2021 року. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відзиву з доказами, які підтверджують заперечення проти позову, заяв та клопотань до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди представника позивачів, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Позиція представника позивачів Представник позивачів [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 03.12.2020 року та в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 24.11.2020 року, в судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у заяві. Зазначила, що відповідач порушив права позивачів на користування належною їм земельною ділянкою; позивачі не отримують дохід від неї, позивачам достовірно відомо, що їхній батько не підписував договір оренди з відповідачем, як і не отримував жодного разу орендної плати, а відтак, є підстава для скасування державної реєстрації права оренди. Встановлені судом обставини 23.03.2015 року між [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством «Йосипівське» було укладено Договір оренди землі №27, предметом якого є надання [PERSON] у строкове платне користування земельної ділянки кадастровий номер 1823484000:08:000:0051 ПСП «Йосипівське». Пунктом 8 договору передбачено, що він укладений строком на 10 років та після закінчення строку договору орендар має переважне право на його пролонгацію. В пункті 40 договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Згідно «Прикінцевих положень» договору оренди №27, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с.21-22,24-25). 10.04.2015 державний реєстратор Малинського РУЮ Маліновська Л.І. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20630340 про реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер 1823484000:08:000:0051, яка належала на праві приватної власності [PERSON] за ПСП «Йосипівське» на строк до 09.04.2025; підстава реєстрації - договір оренди землі №27від 23.03.2015 року між [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством «Йосипівське», про в ДРРП внесено запис про інше речове право 934764 (а.с. 9 зворот). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу Житомирської області Сотніченко І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1076, право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1823484000:08:000:0051перейшло по Ѕ частині до [PERSON] та [PERSON] , про що на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 42963260 від 12.09.2018 було внесено до ДРРП запис про право власності 27879896(а.с.15). Дане право зареєстровано за позивачами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформацією з ДРРП індексний номер 239121230 від 28.12.2020 року (а.с.9). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір щодо скасування державної реєстрації договору оренди землі. Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України, ЗК України, Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності, зокрема, громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч.4 ст. 124 ЗК України у редакції, чинній на час укладення договору оренди землі №27 від 23.03.2015). Згідно з ст.125 ЗК України (у редакції, чинній на дату укладання договору оренди) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Таким чином, укладений між [PERSON] та ПСП «Йосипівське» договір оренди землі після його підписання підлягав державній реєстрації. Статтею 126 ЗК України (у вказаній вище редакції) передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Звертаючись до спеціального Закону, який регулює правовідносини у сфері державної реєстрації прав, суд зазначає, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент здійснення державної реєстрації речового права) державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Згідно із ч. 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до абз.6 п.4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 року (діючих на момент державної реєстрації права оренди земельної ділянки), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, що є похідними від права власності, проводиться після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, коли державна реєстрація речового права, що є похідним від права власності, проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності, а також коли державна реєстрація права власності проведена до 01.01.2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення. Отже, державним реєстратором Малинського районного управління юстиції Житомирської області Маліновською Л.І. при реєстрації іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку кадастровий номер 1823484000:08:000:0051 в Спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у 2015 році було дотримано вимог законодавства щодо порядку здійснення такої реєстрації. В подальшому, під час оформлення Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер 1823484000:08:000:0051 за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , нотаріусом були вчинені дії щодо реєстрації записів про право спільної часткової власності за позивачами. Разом з цим, запис про речове право, наявний у Спеціальному розділі відносно спірного об`єкту нерухомого майна є чинним та актуальним, оскільки вчинений державним реєстратором у відповідності до Порядку державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №868 від 17.10.2013 року. Також суд зазначає, що право оренди за Договором оренди № 27 від 23.03.2015 року у відповідача по справі виникло з моменту державної реєстрації, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, а відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №570/3439/16-ц зроблено правовий висновок про те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц). Враховуючи те, що позивачі визначили відповідачем ПСП «Йосипівське», а предметом спору є скасування державної реєстрації права оренди, суд зазначає наступне. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови ВП ВС від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц). Відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим, у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їй майном, зокрема шляхом повернення таких ділянок (правовий висновок ВП ВС від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц). Свої позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] обґрунтовують тим, що спірний договір оренди землі [PERSON] не підписувався та здійснюють посилання на норми ЦК України, які регулюють недійсність правочину. При цьому позивачі фактично заперечують сам факт укладення [PERSON] договору оренди землі з відповідачем, разом з тим, станом на момент розгляду даної судової справи, договір оренди землі №27 від 23.03.2015 року є дійсним, строк оренди за ним не закінчився, а тому, відповідно до положень ст. 629 ЦК України, підлягає виконанню його сторонами. Позивачі не ставлять питання про неукладеність даного договору, як і не надають жодних доказів, які б підтверджували дану обставину, зокрема, не подавали клопотань про призначення посмертної судово-почеркознавчої експертизи про належність підпису у договорі оренди померлому [PERSON] . Крім того, абз.3 ч. 3ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на момент звернення з позовом до суду та розгляду справи судом) передбачено, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). З аналізу вказаної норми слідує, що вимогу про скасування державної реєстрації іншого речового права можна вважати вимогою похідного характеру, задоволення якої залежить від вирішення основної вимоги - визнання, зміни чи припинення речового права, однак, [PERSON] та [PERSON] заявили єдину позовну вимогу - про скасування державної реєстрації права оренди землі. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Розподіл судових витрат У відповідності до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України), а тому судові витрати у даній справі покладаються на позивачів та відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed