Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

КЗОЗ ХОКПЛ №3 м. Харкова звернувся з заявою про продовження примусової госпіталізації недієздатної [PERSON] в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник ХОКПЛ № 3, що діє на підставі доручення, підтримав заяву про продовження примусової госпіталізації, зазначивши, що недієздатна [PERSON] була оглянута комісією лікарів та відповідно до висновку зазначеної комісії хвора страждає на тяжкий психічний розлад в формі шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу, внаслідок якого не здатна самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєздатність, у зв'язку з чим потребує продовження примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар. Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву. Законний представник - опікун [PERSON], щодо продовження примусової госпіталізації відносно недієздатної [PERSON] в умовах психіатричного стаціонару вважав за доцільне. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, установив наступне. [PERSON]була госпіталізована 15.09.2015 року до ХОКПЛ № 3. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.12.2011 року [PERSON] визнано недієздатною та призначено [PERSON] опікуном [PERSON] Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.07.2017 року продовжено у відношенні недієздатної [PERSON] примусову госпіталізацію в психіатричний стаціонар КЗОЗ «ХОКПЛ № 3». Впродовж 6 місяців з 18.07.2017 року по 17.01.2018 року [PERSON] проходила медичний огляд комісією лікарів - психіатрів. У зв'язку із наявністю у [PERSON] тяжкого психічного розладу, остання була оглянута комісією лікарів-психіатрів ХОКПЛ №3, відповідно до висновків зазначеної комісії від 17.01.2018 року недієздатна [PERSON] страждає тяжким психічним розладом в формі: шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу, в наслідок чого остання не здатна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на на рівні, який забезпечує її життєздатність (купити продукти та приготувати собі їжу, здійснювати у повному обсязі самостійно гігієнічні процедури, забезпечити належний стан житла, приймати регулярно ліки), у зв'язку з чим потребує продовження примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар, відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу» та відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України окремих положень ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу». Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу», перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Згідно ч. 2-5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу», виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов'язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. Встановлені факти свідчать про наявність у [PERSON] психічного захворювання, а також про те, що хвора має потребу в продовженні примусової госпіталізації. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за доцільне продовжити застосування у відношенні [PERSON] примусової стаціонарної психіатричної допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved