Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Кам'янець-Подільський коледж будівництва, архітектури та дизайну звернувся з позовом до [PERSON] про виселення з гуртожитку. В обґрунтування вимог вказує, що 05.09.2003 року з дозволу директора будівельного технікуму відповідачу було тимчасово надано житлове приміщення для проживання в студентському гуртожитку [ADDRESS]. Відповідач не перебуває в трудових відносинах з позивачем, тому відсутні законні підстави для її проживання в студентському гуртожитку, так як єдиною підставою для вселення в гуртожиток є ордер, який не видавався. Просить виселити [PERSON] з кімнати [ADDRESS] без надання іншого житла.. Відповідач в судове засідання не з»явилася, подала суду заяву, просить справу слухати у її відсутності, позов визнає, не заперечує щодо його задоволення.. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 127 ЖК Української PCP, п. 2 Примірного положення про гуртожитки (далі - Положення), затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року N 208, гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК УPCP, ч. 1 п. 10 Примірного положення на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Отже, законом установлено, що єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного з профспілковим комітетом рішення про надання жилої площі в гуртожитку. Судом встановлено, що відповідач була вселена в кімнату [ADDRESS] на підставі договору найму житлового приміщення № 23 від 09.06.2004 року строком на 1 рік по 10.06.2005 р. Строк дії договору закінчився. Після закінчення терміну дії договору відповідач була попереджена про виселення. На вимогу позивача звільнити займане приміщення відповідач добровільно виселитися відмовляється. Відповідно п. 14 Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу та п. 7 Типового положення про студентський гуртожиток навчального закладу, затвердженого Міністерством освіти і науки України, проживання в студентських гуртожитках сторонніх осіб, розміщення підрозділів вищого навчального закладу, а також інших організацій забороняється. Ордер на вселення відповідача не видавався. Згідно акту перевірки паспортного режиму в кімнаті [ADDRESS] від 14.01.2014 року [PERSON] зареєстрована та проживає. Оскільки ордер на вселення відповідача не видавався, тому суд вважає, що відсутні підстави вважати, що відповідач проживає в гуртожитку на законних підставах, а тому відповідач підлягає виселенню з гуртожитку без надання іншого житла. У відповідності до ст..88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 128, 129 ЖК України, п.п. 9,10 Примірного положення про гуртожитки,

Outcome: approved