Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, в сумі 18875,20 грн. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області 05.05.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено у справі судове засідання. Згідно ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08.11.2018 року явку відповідача в судове засідання визнано обовязковою. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що відповідач 12.11.2014 року о 10:40 год., рухаючись в м. Сєвєродонецьк та керуючи транспортним засобом ВАЗ д.н.з. [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до їх пошкодження, чим порушив ст. 124 КУпАП. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02.12.2014 року. Пошкоджений в результаті ДТП автомобіль [NUMBER] належить TOB «ТАУН СЕРВІС». Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до висновку № 58/14 про оцінку автомобіля [NUMBER] та складає 22650 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4313061 з терміном дії - з 29.10.2014 року до 28.10.2015 року. 20.03.2015 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі у розмірі 18875,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1361 від 20.03.2015 року. Відповідач, як особа, що винна у настанні ДТП, зобовязаний відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. З огляду на викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду. Відповідач до суду надав письмовий відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позовні вимоги він не визнає, оскільки відшкодування потерпілій особі було здійснено 20.03.2015 року, а з позовом позивач звернувся у квітні 2018 року, тому строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом позивачем пропущений. Крім того, в експертному висновку, проведеному без його присутності, вартість пошкоджень автомобіля завищена. Учасники справи, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилися. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Причини неявки відповідача суду не відомі. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що згідно постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі №428/7072/14-п [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В тексті постанови вказано, що 12.11.2014 р. приблизно о 10-40 год. гр. [PERSON] керуючи транспортним засобом ВАЗ 21053 д/з ВВ7983ВТ по вул. Б.Ліщини у м. Сєвєродонецьк зі сторони пр. Гвардійський в напрямку вул. Леніна на перехресті з пр. Хіміків, не надав переваги для руху автомобілю [NUMBER], який рухався по пр. Хіміків зі сторони вул. Пивоварова, головній дорозі, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, травмованих немає, автомобілі отримали механічні пошкодження. У відповідності до копії висновку експертного автотоварознавчого дослідження №58/14 про оцінку транспортного засобу від 13.11.2014 року ринкова вартість автомобіля [NUMBER] на дату оцінки складає 80294 грн., у тому числі НДС 13382,33 грн. Вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля [NUMBER] на дату ДТП 12.11.2014 року складає 22650 грн., у тому числі НДС 3775 грн. 12.12.2014 року ТОВ «ТАУН СЕРВІС» звернулося до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталася 12.11.2014 року на перехресті вул. [PERSON] пр-т Хіміків м. Сєвєродонецька за участю транспортного засобу DAEWOO LANOS д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу ВАЗ 21053 д/з ВВ7983ВТ під керуванням водія [PERSON]. Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України №1361 від 17.03.2015 року зобовязано фінансове управління сплатити на рахунок ТОВ [PERSON] суму 18875,20 грн. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. На підставі підпункту «а» пункту 41.1. статті 4.1 Закону України від 01.07.2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило ТОВ «Таун Сервіс» суму 18875,20 грн. Факт сплати підтверджується платіжним дорученням №1361 від 20.03.2015 року. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив відшкодувати кошти в порядку регресу на підставі положень пункту 38.2.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вирішуючи спір, суд виходить з того, що Моторне страхове бюро України, сплативши страхове відшкодування, набуло право регресу до відповідача. Частиною першою ст. 1166 ЦК України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У добровільному порядку відшкодувати заподіяний збиток відповідач не бажає. Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України від 01.07.2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1статті 13 цього Закону. Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. Як роз'яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При регресі перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Відповідач у своєму відзиві ставить питання про застосування строків позовної давності. Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки(ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У позивача таке право виникло з моменту перерахування ТОВ «ТАУН СЕРВІС» грошових коштів в сумі 18875,20 грн., а саме з 20.03.2018 року. Згідно ст. 124 ЦПК України строк невважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами звязку. Як свідчить поштовий штамп на конверті, в якому позовна заява з доданими документами надійшла до суду 13.04.2018 року, а на пошту вона була здана 03.04.2018 року. Судом не вбачаються підстави для переривання перебігу позовної давності. З огляду на зазначене, аналізуючи викладені обставини в їх сукупності, у звязку з закінченням строку позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed