Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача 1. 29 січня 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третьої особи - Біляївська міська рада з вимогою про визнання права власності на ј частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд. 2. Позов обґрунтував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька залишилась спадщина, а саме житловий будинок та земельна присадибна ділянка за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1000 га. та земельна ділянка під город. У встановлений строк передбачений ст. 1270 ЦК України позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини на будинок до Державної нотаріальної контори, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 19.05.2014 року за позивачем було визнано право власності на ј частину житлового будинку, а ѕ частини визнано за його дружиною [PERSON] . На земельну ділянку свідоцтво про право на спадщину не видавалось. У 2017 році [PERSON] померла, а все майно яке їй повинно належати заповіла [PERSON] , відповідачу по справі. Звернувшись із заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, які залишились після смерті батька йому було відмовлено та запропоновано звернутись до суду. 3. Відповідач відзив на позов не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Позивач у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. (а.с. 106) 5. Відповідач був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, про причини не явки суд не повідомив. (а.с. 116) 6. Представник третьої особи - Біляївська міська рада в судове не з`явились, але надіслали до суду заяву в якій просили позовну заяву розглянути без їх участі. (а.с. 102) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 7. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 січня 2019 року, цивільну справу № 496/294/19, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. 8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 31 січня 2019 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. 9. Клопотання позивача про витребування спадкової справи було задоволено та ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 31 січня 2019 року витребувано спадкову справу, яка заводилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] . 10. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 22 липня 2019 року підготовче провадження закрито та призначено до розгляду справу на 07 листопада 2019 року. 11. Відповідач [PERSON] в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 12. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (ст. 128 Цивільно-процесуального кодексу України) та в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. 13. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 14. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис 135, позивач [PERSON] є рідним сином померлого [PERSON] . (а.с. 7) 15. Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] [PERSON] , помер [INFO] . (а.с. 8) 16. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 19.05.2014 року позов [PERSON] задоволено та визнано за ним право власності у порядку спадкування за законом на ј частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Також вказаним рішенням позовні вимоги [PERSON] було задоволено та визнано за нею право власності у порядку спадкування за законом на ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 9-10) 17. З витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.07.2014 року вбачається, що позивачем здійснено державну реєстрацію на ј частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 68,9 кв.м. (а.с. 11) 18. На підставі рішення сесії Біляївської міської ради № 614-17/V від 03.04.2008 року померлому [PERSON] була надана земельна ділянка, площею 0,1000 га., для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 100257, кадастровий номер земельної ділянки 5121010100:02:005:0299. (а.с. 12) 19. Листом державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Грабовенко - Ворсуляк Д.М. за вих. № 3964/02-14 від 14.09.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. (а.с. 13) 20. Згідно витребуваної судом спадкової справи № 580/2011 та № 593/2017, які були заведені до майна [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] вбачається, що крім позивача спадкоємцем на земельну ділянку площею 0,1000 га., кадастровий номер земельної ділянки 5121010100:02:005:0299 є також відповідач. Однак відповідачу вже було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30.08.2018 року на ѕ частини вказаної земельної ділянки. Інших спадкоємців на спадкове майно, а саме на ј частину земельної ділянки площею 0,1000 га., кадастровий номер земельної ділянки 5121010100:02:005:0299 - немає. (а.с. 28-101) V. Оцінка Суду. 21. Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. 22. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 23. На підставі ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. 24. Таким чином, визнання права власності є самостійним майновим правом та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову зареєструвати вказане майно, не може бути захищене в інший спосіб. 25. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 26. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, права та обов`язки фізичної особи, яка померла (спадкодавець), переходять до інших осіб (спадкоємців). 27. Відповідно до ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. 28. Відповідно до ст.ст. 1261, 1262 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 29. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення за заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені законодавством України. 30. Згідно ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 31. Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 32. Позивач, як спадкоємець за законом позбавлений можливості вирішити питання про оформлення спадщини у вигляді 1/4 частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд від площі 0,1000 га., кадастровий номер 5121010100:02:005:0299, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті свого батька [PERSON] в позасудовому порядку. 33. Згідно ст. 78 ЗК України, право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. 34. Відповідно до ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). 35. Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). 36. Частиною першою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. 37. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України - у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. 38. Згідно ст. 1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. 39. Враховуючи те, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформленого свідоцтва на право власності на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцю оформити свідоцтво про право на спадщину. 40. Оскільки позивачу на праві приватної власності належить ј частина житлового будинку, що розташований на земельній ділянці площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки 5121010100:02:005:0299, а тому виходячи з вище вказаного, суд приходить до висновку, що земельна ділянка переходить у право власність позивачу у розмірі ј частки у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України. 41. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 42. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 43. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 44. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 45. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог. 46. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки після смерті [PERSON] , суд беручи до уваги, що позивач згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину у строки, визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, вважає що позовні вимоги щодо визнання за ними в порядку спадкування права власності на 1/4 частину земельної ділянки ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved