Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень щомісячно та до досягнення сином повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно зріс. У зв`язку з цим, [PERSON] просить змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] , які стягуються на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2016 року, та стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття. ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.16-17). ІІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Сторони у судове засідання не з`явилися. Вони надали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Крім цього, [PERSON] вказала, що наполягає на задоволенні позову (а.с.22), а [PERSON] - позов визнає та не заперечує проти його задоволення (а.с.23). IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7) та копією рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2016 року (а.с.9). Від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2016 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 02 лютого 2016 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). На даний час сторони проживають окремо. При цьому, неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №742 від 08 липня 2020 року, виданої Вишеньківською сільською радою Бориспільського району Київської області (а.с.11). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька і дитини» СК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми процесуального права. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. б. норми матеріального права. У відповідності до ст.18 та ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Між тим право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13. З огляду на визначену можливість змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, згідно з ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Тому, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, у відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Таким чином, системний аналіз норм статей 181- 84 СК України, з врахуванням роз`яснень, викладених в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», дає підстави дійти висновку про те, що право на стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає дитина, і право вибору способу виконання обов`язку щодо утримування дитини належить виключно останньому. Крім цього, суд звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року було внесено ряд змін до СК України, зокрема надано право позивачу у справах про стягнення аліментів самостійно обирати спосіб їх стягнення у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі, а також змінювати спосіб стягнення аліментів, визначений попереднім рішенням суду, за окремим позовом, незалежного від наявності у платника аліментів офіційного працевлаштування та отримання регулярного чи мінливого заробітку (доходу). VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що [PERSON] визнав пред`явлений до нього позов у повному обсязі, що свідчить про його готовність та матеріальну спроможність сплачувати аліменти у розмірі та у спосіб, який просить визначити позивач. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що відомості про те, що [PERSON] має незадовільний стан здоров`я, скрутне матеріальне становище або ж на його утриманні перебувають інші діти, непрацездатні батьки, в матеріалах цивільної справи відсутні. З огляду на ці обставини в сукупності, суд приходить до переконання про допустимість зміни способу стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] та визначити аліменти у розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно. З роз`яснення, викладеного Пленумом Верховного Суду України в п.23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №5 від 15 травня 2006 року, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У зв`язку з цим, розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , який визначений даним судовим рішенням, підлягає стягненню з [PERSON] , починаючи з дня набранням даним рішенням законної сили. VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з вимогами ч.1 ст.142 ЦПК України, з [PERSON] у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок, оскільки при зверненні до суду з вказаним позовом [PERSON] була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved