Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зазначають, що позивачам по справі, належить частина домоволодіння: квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням житлово - комунального господарства, на підставі рішення Ж-24від 15.06.1999 року. Так в свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] було допущено помилку, а саме було видано свідоцтво на праві власності на 37/100 частки домоволодіння, без зазначення відповідно до відомостей про технічний стан нерухомого майна від 05.05.1999 року, що в складі домоволодіння, яке перебуває у власності позивачів знаходяться приміщення в житловому будинку «А-1», загальною площею 68,4 кв.м.. житловою площею 45.4 кв.м., а саме: літня кухня - М, сарай - Л, гараж - Н, погріб - О. 24.06.1999 року було видано свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , згідно якого орган приватизації Управління житлово-комунального господарства міськвиконкому посвідчив, що квартира загальною площею 68.4 кв.м.. яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві власності [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] .. [PERSON] , незважаючи на те, що на момент приватизації вищезазначені будови вже існували (технічний паспорт виготовлений 05.05.1999 року, а приватизація вчинена 24.06.1999 року) і вони не були самочинним будівництвом, помилково не були внесені до свідоцтва про право власності. Згідно з рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради №142/1 від 20.04.2005 року «Про розподіл домоволодінь та присвоєння поштової адреси» було розподілено котеджі в два окремих домоволодіння, згідно меж фактичного користування з присвоєнням поштових адрес, а саме: 1 домоволодіння: [ADDRESS] - власники [PERSON] , [PERSON] .. [PERSON] , [PERSON] , та рекомендовано КП «ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» внести зміни в правостановчі документи, існуючу частку 1/4 домоволодіння змінити на 1/2 частку домоволодіння та поштову адресу без заміни існуючого права власності згідно з рішенням. Позивачі звертався з письмовою заявою до КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» та до державного реєстратора з приводу внесення відповідних змін до правовстановлюючого документу, але отримав відмови (копії відмов додаються). Сусід позивачів [PERSON] - власник іншої 1/2 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , отримав свідоцтво про право власності 03.10.2007 року згідно з розпорядженням № Ж 1045 від 27.08.2007 року, згідно з яким він та члени його сім`ї є власниками 1/2 частини від домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та сараю «Ц», літньої кухні «С», вбиральні «Ч», погребу «П» (копія свідоцтва про право власності додається), також у даному свідоцтві виділені частки і [PERSON] та кожен член сім`ї є власником 1/8 частки домоволодіння, 1/2 частина домоволодіння якого складає: квартира [ADDRESS] , літньої кухні - С сараю- Ц. погріб у - П, вбиральні - Ч. Позивачі вважають, що при видачі свідоцтва органом приватизації була допущена недбалість в тій частині, коли останнім було вказано, що приватизується квартира без внесення до правовстановлюючого документу літньої кухні - М. сараю - Л, гараж -Ж. погрібу - О. які існували на момент приватизації і як самочинний об`єкт не визначалися. Згідно довідки КП «Криворізьке БТЇ» ДОР відповідно до даних архівної справи станом на 31.12.2012 року право власності на 37/100 частки житлового будинку з господарчими побудовами за адресою: [ADDRESS] зареєстровано на праві спільної власності в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі № 172П-351 на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та міститься інформація щодо наявності в матеріалах архівної справи рішення виконкому Жовтневої районної ради міста Кривого Рогу від 20.04.2005 року за№142 «Про розподіл домоволодіння та присвоєння поштової адреси», яке до теперішнього часу не виконане. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] просять суд, ухвалити рішення, яким: -встановити факт помилки в свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 24.06.1999 року, видане згідно з розпорядженням Управління житлово - комунального господарства від 15.06.1999 року, а саме те, що воно видано на 37/100 частки будинку, вказавши 1/2 частину домоволодіння за адресою [ADDRESS] , яка складається з квартири №1 в житловому будинку А-1, літня кухня -М, сарай - Л, гараж -Н, погріб - О; -визначити частки у спільній сумісній власності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , 1/2 частина якого складає кватира №1 в житловому будинку А-1, літня кухні -М, сарай- Л, гараж -Н, погріб - О - рівними, а саме: 1/8 частку домоволодіння виділити у власність [PERSON] ; 1/8 частку домоволодіння у власність [PERSON] ; 1/8 частку домоволодіння у власність [PERSON] , 1/8 частку домоволодіння у власність [PERSON] . ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 03 травня 2019 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту помилки в свідоцтві про право власності та визначення частки у спільній сумісній власності. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2019 року про залишення позовної заяви без руху, позовну заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Департаменту розвитку інфраструктури міста виконавчого комітету Криворізької міської ради , третя особа : Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту помилки в свідоцтві про право власності - залишити без руху, надавши позивачам строк для усунення недоліків, доплати судовий збір. 10 травня 2019 року позивачем [PERSON] надано до суду заяву про сплату судового збору. 13 травня 2019 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи, справу призначено до слухання на 12 червня 2019 року. Станом на 12 червня 2019 року відповідач по справі, третя особа по справ не надали судові відзив на позовну заяву, пояснення по справі та будь - які інші заяви та клопотання по справі. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні судом встановлено, що позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 24 червня 1999 року, що видане Управлінням житлово - комунального господарства міськвиконкому належить 37/100 частин будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні судом встановлено, що позивачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подано позов до Департаменту розвитку інфраструктури міста виконавчого комітету Криворізької міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській ОБЛАСТІ, що підтверджується матеріалами справи. В судовому засіданні судом встановлено, що власниками Ѕ частини домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] є фізичні особи, що є відмінним від відповідача по справі, що підтверджується матеріалами справа, а саме свідоцтвом №Ж1468 про право власності на житло від 03 жовтня 2007 року. ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відносини, що склалися приводу про знаття арешту майна регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до пункту 4 ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 1 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду», в редакції, станом на 1999 рік встановлює, що приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України . Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно до статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», в редакції, станом на 1999 рік власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т.ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Стаття 355 ЦК України встановлює, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частиною 1 статті 356 ЦК України, встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи надання докази, суд дістається висновку, що позовні вимоги позивачів про встановлення факту помилки в свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 24.06.1999 року видане згідно з розпорядженням Управління житлово - комунального господарства від 15.06.1999 року, а саме те, що воно видано на 37/100 частки будинку, не підлягають задоволенню, оскільки вказаний факт не породжує юридичних наслідків для позивачів та від встановлення такого факту не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав позивача. Враховуючи наданні докази суд дістається висновку, що позовні вимоги позивачів про визначення частки у спільній сумісній власності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , 1/2 частина якого складає кватира №1 в житловому будинку А-1, літня кухні -М, сарай- Л, гараж -Н, погріб - О - рівними, а саме: 1/8 частку домоволодіння виділити у власність [PERSON] ; 1/8 частку домоволодіння у власність [PERSON] ; 1/8 частку домоволодіння у власність [PERSON] , 1/8 частку домоволодіння у власність [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позивачами подано позов до неналежного відповідача, відповідачами повинні буди інші співвласники будинку, домоволодіння, який (яке) знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та суду не надано належних та допустимих доказів, що позивачам за відповідним діями органу місцевого самоврядування, в порядку, встановленим Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», передано у власність на літня кухня -М, сарай - Л, гараж - Н, погріб - О.

Outcome: dismissed