Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 27 грудня 2018 року до Ладижинського міського суду надійшла позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 151 373 грн 47 коп. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою б/н від 06 травня 2016 року, згідно з умовами якої відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 125 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 37,2 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 19.11.2018 виникла заборгованість у розмірі 191 300 грн 70 коп., яка складається з: 151 373 грн 47 коп. - заборгованість за кредитом; 39 927 грн 23 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом. Однак, кредитодавець не вимагає повернення всієї суми заборгованості (151 373 грн 47 коп. заборгованість за кредитом + 39 927 грн 23 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом), а тільки 151 373 грн 47 коп. заборгованості за кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Відповідач відзиву на позов не надав. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві представник позивача зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності їх представника та винесення заочного рішення судом. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, а саме: [ADDRESS] , що підтверджується розпискою у поштовому повідомлені. Також, виклик відповідача здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою https://court.gov.ua/sud0211//. Отже, на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України суд вважає, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду (а.с.50-51) було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 06 травня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н (а.с. 7, 8-27), за яким відповідач отримав кредит у сумі 125 000 грн (сто двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 37,2 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Укладений між сторонами договір складається з Заяви (а.с.7), Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 8-27). За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору. Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунком (а.с.5-6) та не спростована відповідачем. Так, розмір загальної заборгованості [PERSON] перед позивачем станом на 19.11.2019 становить 191 300 грн 70 коп., та складається з: 151 373 грн 47 коп. - заборгованість за кредитом; 39 927 грн 23 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом. Однак, кредитодавець не вимагає повернення всієї суми заборгованості (151 373 грн 47 коп. заборгованість за кредитом + 39 927 грн 23 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом), а тільки 151 373 грн 47 коп. заборгованості за кредитом. Згідно з витягом зі статуту (а.с.33-34) позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк». А, довідкою з ЄДРПОУ (а.с.29) та банківською ліцензією (а.с.31) підтверджується, що він є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. V. Оцінка Суду. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув, що є підставою для стягнення заборгованості за кредитом в сумі 151 373 грн 00 коп., оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту в сумі 151 373 грн 47 коп., підлягають до задоволення. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Згідно з платіжним дорученням №BO904B1РUE від 14.12.2018 (а.с.35) позивачем було сплачено 2 270 грн 60 коп. судового збору. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи задоволення позовних вимог, розмір понесених позивачем судових витрат пов`язаних з розглядом справи,

Outcome: approved