Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

Комунальне підприємство «Козятинська центральна районна лікарня Козятинської районної ради» звернулося до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу. Заявник свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] стоїть на обліку в туберкульозному кабінеті Комунального підприємства «Козятинська центральна районна лікарня Козятинської районної ради». Рішенням обласної центральної лікарської консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства «Вінницького обласного спеціалізованого територіального медичного об`єднання «Фтизіатрія» Вінницької обласної ради» № 9 від 08.02.2019. [PERSON] було встановлено діагноз: МРБТ (08.02.19) лівої легені (інф.) Дестр+М+МГ+Риф+К+Резист І+(HRES) ІІ - Гіст 0 кат 4 (ВДТБ) ког 4(19) та винесено рішення про те, що хвора потребує стаціонарного лікування в умовах КНП «ВОСТМО «Фтизіатрія» ВОР» терміном 3 місяці, оскільки є бактеріовиділювачем та становить загрозу для суспільства. Проходити стаціонарне лікування хвора неодноразово відмовлялася, чим порушує протиепідемічний режим, що становить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просить її задовольнити, вказавши на небезпеку хвороби як для самого носія інфекції, так і для оточуючих. Заінтересована особа в судове засідання не викликався, оскільки згідно даних протитурбекульзного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдженню хвороби, розгляд заяви проводився за його відсутності згідно ч.1ст. 345 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника медичного закладу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 346 Цивільного процесуального кодексу України, рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, є підставою для примусової госпіталізації або подальшого лікування особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Судом встановлено, що [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , стоїть на обліку в туберкульозному кабінеті Комунального підприємства «Козятинська центральна районна лікарня Козятинської районної ради». Рішенням № 109 від 23.06.2020 обласної центральної лікарської консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства «Вінницького обласного спеціалізованого територіального медичного об`єднання «Фтизіатрія» Вінницької обласної ради» № 9 від 08.02.2019. [PERSON] було встановлено діагноз: МРБТ (08.02.19) лівої легені (інф.) Дестр+М+МГ+Риф+К+Резист І+(HRES) ІІ - Гіст 0 кат 4 (ВДТБ) ког 4(19) та винесено рішення про те, що хвора потребує стаціонарного лікування в умовах КНП «ВОСТМО «Фтизіатрія» ВОР» терміном 3 місяці, оскільки є бактеріовиділювачем та становить загрозу для суспільства. Проходити стаціонарне лікування хвора неодноразово відмовлялася, чим порушує протиепідемічний режим, що становить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб (а.с. 2). Відповідно до ч. 2 ст.11 Закону, заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Частинами 3, 4 ст. 11 цього Закону примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування нього хворого. Суд приходить до висновку, що слід госпіталізувати у примусовому порядку [PERSON] , 1978 року народження, проживаючу по [ADDRESS] до Комунального некомерційного підприємства «Вінницького обласного спеціалізованого територіального медичного об`єднання «Фтизіатрія» Вінницької обласної ради» строком на три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Outcome: approved