Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

із позовною заявою про визнання за законом права власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться в с. Хрещате по вул. Кузьми Журби, 23, Козелецького району Чернігівської області; права на земельну частку (пай) розміром 4,02 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП «Дружба», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ЧН № 0225796, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Хрещатенській сільській раді 20.09.1996 року за № 918, у суд звернулася [PERSON] до Хрещатенської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. В матеріалах справи міститься: - заява позивача про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог; - заява за підписом сільського голови Хрещатенської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява Відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Чернігівській області за відсутності представника. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] померла 04 липня 1994 року. На час відкриття спадщини 04 липня 1994 року діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до довідки, виданої Хрещатенською сільською радою Козелецького району Чернігівської області від 16 жовтня 2015 року [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], та мала слідуючий склад сім'ї: брат [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої Хрещатенською сільською радою Козелецького району Чернігівської області від 16 жовтня 2015 року [PERSON] вступив в управління спадковим майном до 6 місяців з дня смерті своєї сестри [PERSON], яка померла 04.07.1994 року: сплачував податки, обробляв присадибну ділянку, ремонтував будинок. Відповідно до інформації, наданої Державним нотаріальним архівом Чернігівської області після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Тобто, [PERSON] є єдиним, хто прийняв спадщину після смерті [PERSON]. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] помер 20 серпня 2004 року, згідно копії свідоцтва про смерть 1-ЕЛ № 207846. Після смерті [PERSON] [PERSON] районною державною нотаріальною конторою спадкова справа не заводилась. Відповідно до довідки, виданої Хрещатенською сільською радою Козелецького району Чернігівської області від 06.07.2015 року [PERSON] на день смерті 20 серпня 2004 року проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] та мав слідуючий склад сім'ї: дружина [PERSON]. В порядку виконання вимог статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] відповідно до діючого на момент відкриття спадщини законодавства, прийняла спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлого 20 серпня 2004 року. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] померла 07 серпня 2012 року, згідно копії свідоцтва про смерть І-ЕЛ № 194126. Після смерті [PERSON] [PERSON] районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, з якої вбачається, що: -16 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], померлої 07 серпня 2012 року /рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2015 року позивачу було встановлено додатковий шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини/. Згідно довідки, виданої Хрещатенською сільською радою Козелецького району Чернігівської області від 16.10.2015 року [PERSON] на день смерті (07.08.2012 року) проживала одна за адресою: вул. Кузьми Журби, 23 в с. Хрещате, Козелецького району Чернігівської області. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з п. 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право\~\~власності на землю. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право на право на земельну частку (пай) розміром 4,02 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП «Дружба», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ЧН № 0225796, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Хрещатенській сільській раді 20.09.1996 року за № 918. Також, суд вважає необхідним позов [PERSON] в частині визнання за законом права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Кузьми Журби, 23 в с. Хрещате Козелецького району Чернігівської області, також задовольнити з огляду на наступне. Згідно довідки, наданої Хрещатенькою сільською радою від 06.07.2015 року житловий будинок, що знаходиться по вул. Кузьми Журби, 23 в с. Хрещате, Козелецького району Чернігівської області, відноситься до категорії «колгоспний двір» та його членами станом на 15.04.1991 року були: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Як суспільна група колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ, якою було введено в дію Закон України Про власність. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що житловий будинок, розташований за адресою по вул. Кузьми Журби, 23 в с. Хрещате, Козелецького району Чернігівської області, побудований в 1937 році і прийнятий в експлуатацію в 1937 році, зареєстрований в по господарській книзі сільської ради за № 393, він може бути обєктом спадкування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцем [PERSON] не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Кузьми Журби, 23 в с. Хрещате Козелецького району Чернігівської області, підлягають задоволенню.

Outcome: approved