Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 02.09.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача борг за договором позики від 03.07.2018 року, щодо двох сум боргу по двум розпискам та 3 відсотки річних, а також судові витрати. Ухвалою суду від 10.09.2019 року провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 10.09.2019 року вжито заходи забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу [PERSON] вчиняти будь-які дії, пов`язані із відчуженням, передачею у користування, наданням в аренду третім особам належного їй нежитлового приміщення кафе, загальною площею 467,7 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 20.12.2019 року від сторони відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив. Ухвалою суду від 20.12.2019 року справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить задовольнити. Представник відповідача Доніна Л.А. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме в частині боргу в розмірі 18000,00 дол. США, в іншій частині позовних вимог просить відмовити. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 03.07.2018 року між сторонами було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якого відповідач отримала від позивача 15000,00 дол. США та взяла на себе зобов`язання повернути борг у розмірі 18000,00 дол. США, тобто 3000,00 дол. США складають проценти за вказаним договором. Окрім того, 03.07.2018 року між сторонами також був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримала від позивача 35000,00 дол. США та взяла на себе зобов`язання повернути борг до 03.07.2019 року, на підтвердження чого була складена відповідна розписка. Однак у визначені строки відповідач гроші не повернула та до теперішнього часу ухиляється від виконання зобов`язання. Стороною позивача зроблено розрахунок 3% річних від суми позики, які позивач також просить стягнути з відповідача. Представник відповідача Доніна Л.А. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме в частині боргу в розмірі 18000,00 дол. США, в іншій частині позовних вимог просить відмовити. При цьому представник посилається на те, що розпизка із зобов`язанням 03.07.2019 року сплатити [PERSON] борг в розмірі 35000,00 дол. США написана відповідачем під тиском та загрозами фізичного насильства. Відповідач ніколи не отримувала таких коштів та написала в стані стресу розписку, яка не відповідала фактичним обставинам та справжній внутрішній волі відповідача. Про те, що відповідач була в стресі, свідчить почерк, яким написана розписка. Визнаючи частину боргу, представник відповідача вказала, що відповідач [PERSON] має намір повернути вказану суму, однак на теперішній час перебуває в тяжкому матеріальному стані. Також представник відповідача вказує, що з другої розписки не вбачається, що відповідач дійсно отримала 35000,00 дол. США, що виключає задоволення позову у цій частині. При цьому представник відповідача зазначає, що розписка на суму 35000,00 дол. США не містить всіх необхідних умов. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ В судовому засіданні досліджені оригінали розписок [PERSON] , надані стороною позивача на підтвердження позовних вимог, а саме: - розписка, в якій [PERSON] зобов`язується 03.07.2019 року виплатити борг в розмірі 35000 доларів [PERSON] . Отримані гроші 03.07.2018 року /а.с.62/; - розписка від 03.07.2018 року, в якій [PERSON] засвідчила, що бере 15000 доларів у [PERSON] строком на два місяці до 03.09.2018 року, повертає 18000 доларів /а.с.63/. На теперішній час грошові кошти [PERSON] не повернуті [PERSON] . При цьому представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні визнала вимоги в частині боргу в розмірі 18000,00 доларів США. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 1046 ЦК України\~ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В судовому засіданні представник позивача [PERSON] звертав увагу суду на те, що стороною відповідача пропущено строк на подання відзиву. Суд погоджується з вказаними доводами сторони позивача, оскільки з матеріалів справи вбачається, що представник [PERSON] отримала копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками 26.11.2019 року, однак відзив на позовну заяву подала до суду лише 20.12.2019 року, в зв`язку з чим на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами без урахування відзиву сторони [PERSON] . В ході судового розгляду встановлено та не оспорювалось стороною відповідача, що між сторонами 03.07.2018 року було укладено договір позики, про що суду надано власноручно написану розписку відповідача [PERSON] про отримання 15000 доларів та зобов`язання повернути до 03.09.2018 року 18000 доларів США. На теперішній час боргові зобов`язання відповідачем не виконані. Таким чином, обставини щодо укладення договору позики на суму 15000 доларів США на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Щодо розписки [PERSON] на суму 35000 доларів США суд зазначає, що вказана розписка містить умови отримання позичальником в борг грошових коштів в сумі 35000 доларів із зобов`язанням її повернення 03.07.2019 року та дати отримання коштів - 03.07.2018 року, тобто підтверджує факт укладення договору позики з дотриманням всіх істотних умов договору, що передбачені ст. 1046 ЦК України. При цьому суд приймає до уваги правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №712/14562/17-ц, зокрема щодо того, що письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Доводи сторони відповідача щодо того, що вказана розписка була написана під психологічним тиском належними та допустимими доказами в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України не підтверджені, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, про можливість якої представник відповідача зазначала у відзиві, в судовому засіданні заявлене не було. За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи сторони позивача щодо укладення договору позики на суму 35000,00 грн. підтверджені матеріалами справи та не спростовані стороною відповідача належними та допустимими доказами. В ході судового розгляду справи представник відповідача пояснила суду, що відповідач [PERSON] з приводу здійснення на неї тиску до правоохоронних органів не зверталась. Суд погоджується з наведеним стороною позивача розрахунком 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, здійсненого відповідно до положень ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved