Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

КС «Ай-Дар» звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] про дострокове розірвання договору кредиту та стягнення суми кредиту, процентів за користування кредитом та неустойки, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.08.2019 року між кредитною спілкою «Ай-Дар» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 72-18к/1, за яким останній було надано кредит у розмірі 2 000,00 гривень. Відповідно до умов Договору кредиту № 72-18к від 30.08.2018 року, кредитна спілка виконала свої зобов`язання з надання кредиту, що підтверджується видатковим касовим ордером від 30.08.2018 pоку, проте [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконує, тому станом на 19.07.2019 року виникла заборгованість в розмірі 2 924,60 гривень, в тому числі пеня в розмірі 1 919,07 гривень. Також, 12.11.2018 року між кредитною спілкою «Ай-Дар» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 88-18к/1, за яким останній було надано кредит у розмірі 1 600, 00 гривень. Відповідно до умов Договору кредиту № 88-18к/1 від 12.11.2018 року, кредитна спілка виконала свої зобов`язання з надання кредиту, що підтверджується видатковим касовим ордером від 11.11.2018 pоку, проте [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконує, тому станом на 19.07.2019 року виникла заборгованість в розмірі 3 879,56 гривень, в тому числі пеня в розмірі 2 345,70 гривень. Всього за двома договорами борг складає - 6 804, 16 гривень. Позичальнику надсилалися повідомлення з проханням погасити заборгованість. Проте борг не було погашено. За таких обставин спілка має достатні підстави вважати, що Позичальник не зможе вчасно сплачувати кошти, а можливо і розрахуватись взагалі. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про розірвання договорів кредиту № 72-18к від 30.08.2018 року та № 88-18к/1 від 12.11.2018 року, стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Ай-Дар» заборгованості за договором кредиту № 72-18к від 30.08.2018 року в сумі 2 924, 60 гривень, та за договором кредиту № 88-18к/1 від 12.11.2018 року в сумі 3 879, 56 гривень. Також, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судовий збір в сумі 1 921, 00 гривень. Ухвалою суду від 07.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. На адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення про отримання відповідачем ухвали Вінницького міського суду Вінницької області про відкриття спрощеного позовного провадження без виклику осіб та копію позовної заяви з додатками, однак відзиву на позовну заяву до суду подано не було Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. 30.08.2019 року між кредитною спілкою «Ай-Дар» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 72-18к/1, за яким останній було надано кредит у розмірі 2 000,00 гривень строком на 12 місяців під 0,1918 % на день. (а.с. 6-7) Також, 12.11.2018 року між кредитною спілкою «Ай-Дар» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 88-18к/1, за яким останній було надано кредит у розмірі 1 600, 00 гривень строком на 12 місяців під 0,1918 % на день. (а.с. 11-12) Відповідно до п. 1.1. вищевказаних договорів кредиту кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у кредит на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки відповідно до умов, передбачених цими договорами. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, що підтверджується видатковими касовими ордерами № 480 від 30.08.2019 року та № 631 від 12.11.2018 року. Згідно з п. 3.3 договорів кредиту, Позичальник зобов`язувалась сплачувати кредити та проценти за користування кредитами згідно графіка розрахунків в табл. 1 Договору. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно з яким сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з розрахунками боргу, наданими позивачем, заборгованість [PERSON] перед позивачем за договором кредиту № 72-18к від 30.08.2018 року станом на 19.07.2019 року становить 2 924, 60 гривень, з яких: 871, 77 гривень - сума неповернутого тіла кредиту; 133, 76 гривень - відсотки за користування кредитом; 1919, 07 гривень - пеня за несвоєчасну сплату кредиту; за договором кредиту № 88-18к/1 від 12.11.2018 року в сумі 3 879, 56 гривень, з яких: 1 184, 11 гривень - сума неповернутого тіла кредиту; 349, 75 гривень - відсотки за користування кредитом; 2 345, 70 гривень - пеня за несвоєчасну сплату кредиту (а.с. 10, 15) Судом встановлено, що [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобов`язання за договором кредиту № 72-18к від 30.08.2018 року та за договором кредиту № 88-18к/1 від 12.11.2018 року, в зв`язку з чим виникла заборгованість. Згідно з п. 6.1. вищевказаних кредитних договорів за порушення визначеного графіком терміну повернення отриманого кредиту та прострочення сплати суми процентів за користування кредитом Позичальник сплачує Кредитодавцю пеню у розмірі 1 проценту від загальної суми неповернутого кредиту за кожен день прострочення виконання. Судом перевірено розрахунок заборгованості [PERSON] перед позивачем, що є предметом спору, і встановлено його відповідність вимогам чинного законодавства України та умовам вищевказаного кредитного договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається звернення позивача 26.06.2019 року із вимогами до відповідача про погашення заборгованості по кредитних договорах. (а.с. 16-17) Однак, дані вимоги, отримані відповідачем 03.07.2019 року, залишились без належного реагування (а.с. 16 (зворот), 17 (зворот)). Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Договір кредиту № 72-18к від 30.08.2018 року, а також договір кредиту № 88-18к/1 від 12.11.2018 року є домовленістю сторін цих договорів, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України. Предметом виконання як невід`ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб`єктивні права і конкретні юридичні обов`язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб`єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії. Суд вважає, що [PERSON] порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якими зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Добровільно відповідач не провела розрахунок за кредитними договорами, тому сума боргу підлягає примусовому стягненню. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договорами кредиту № 72-18к від 30.08.2018 року та № 88-18к/1 від 12.11.2018 року. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 921, 00 гривень, а тому відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 921, 00 гривень. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved