Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Керівник [PERSON] місцевої прокуратури № 5 звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Державної фіскальної служби України в Харківській області, в якому просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням в розмірі 1777151,33 грн. До суду надійшли заяви представника [PERSON] місцевої прокуратури № 5 - [PERSON] та представника Головного управління Державної фіскальної служби України в Харківській області [PERSON] про розгляд справи за їх відсутності, підтримання позовних вимог в повному обсязі та винесення рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.09.2017 у справі №641/4991/17-к [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 212 КК України у звязку з закінченням строків давності, кримінальне провадження № 32017220000000118 закрито на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Підставою для притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності стало те, що він, займаючи посаду генерального директора ТОВ СУАП «Веда-Холдінг», виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, покладені на нього відповідно до статуту ТОВ СУАП «Веда-Холдінг», затвердженого протоколом загальних зборів учасників товариства, являвся службовою особою підприємства. При цьому, [PERSON] відповідав за правильність обчислення і своєчасність сплати податків та обовязкових платежів, як це передбачено чинним законодавством України, а саме згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Діючи в порушення зазначених вимог законодавства, усвідомлюючи покладену на нього відповідальність і бажаючи уникнути виконання обовязків перед бюджетом, [PERSON] здійснив умисні протиправні дії за наступних обставин. ТОВ СУАП «Веда-Холдінг» та Радою з питань спеціального режиму інвестиційної діяльності на території м. Харкова укладено договір від 26.04.2002 №53-02 на реалізацію інвестиційного проекту «Створення підприємства для виробництва високоякісного борошна», який реалізується на території м. Харкова. Під час реалізації інвестиційного проекту підприємству ТОВ СУАП «Веда-Холдінг» надано ряд пільг, серед яких підприємство використовувало лише пільги по звільненню від сплати ввізного мита та податку на додану вартість, а також право на включення до валового доходу підприємства з метою оподаткування суми інвестицій, одержаної для реалізації Проекту. Також згідно інвестиційного проекту передбачено внесення інвестицій, отриманих у вигляді позикових коштів на придбання у компанії Lindab Kfs, Угорщина, контракт № ZX-02-046UA від 01.08.2002, збірної будівельної металоконструкції для борошномельного комплексу. Так, при проведенні митного оформлення інвестиції підприємством використано пільги по звільненню від сплати ввізного мита та податку на додану вартість у сумах: мито 2000176,22 грн., ПДВ - 440387,68 грн. [PERSON], будучи службовою особою ТОВ СУАП «Веда-Холдінг», в забезпечення своєчасного повернення по кредитним договорам з Акціонерним Східно-Українським Банком «Грант» від 24.08.2002 №40, від 24.08.2002 №43, від 18.08.2002 №29,19.11.2004 укладено іпотечний договір нерухомого майна №4034, згідно якого в якості предмету іпотеки була передана збірна будівельна металоконструкція - будинок LINAR Sistem Line, ввезена в Україну в межах реалізації Інвестиційного проекту та 08.12.2004 укладено договір залогу майна №40/43/23- «З», згідно якого в якості залогу передано обладнання млин, ввезеного в Україну в межах реалізації інвестиційного проекту, тим самим було порушено вимоги договору від 26.04.2002 №53-02 в частині цільового використання сировини, матеріалів, предметів, устаткування та обладнання, що ввозиться в Україну для реалізації інвестиційного проекту, та своєчасного надання відповідним органам звіту про їх цільове використання, згідно ч. 4 ст. 6 ЗУ «Про спеціальний режим інвестиційної діяльності на території м. Харкова» від 11.05.2000 №1714. В укладених угодах між ТОВ СУАП «Веда-Холдінг» та АСУБ «Грант» не наявні дані про те, що обладнання та будівлі, які передавалися в заставу, ввезені в Україну в межах реалізації інвестиційного проекту на пільгових умовах, а також про те що, у випадку їх нецільового використанні поза межами інвестиційного проекту, підприємство зобов'язано першочергово сплатити отримані пільги. В свою чергу фактична передача у власність АСУБ «Грант» вищевказаного майна повинна відбутися після скасування рішення щодо схвалення інвестиційного проекту, розірвання договору на реалізацію інвестиційного проекту та сплати ТОВ СУАП «Веда-Холдінг» отриманих пільг. При цьому, умовою користування пільгою з ПДВ п. 11.12 ст. 11 ЗУ «Про податок на додану вартість» від 03.04.97 №168/97-ВР із змінами та доповненнями, є умови передбачені ЗУ «Про спеціальний режим інвестиційної діяльності на території м. Харкова» від 11.05.2000 №1714-111, які передбачають укладення договору з Радою з питань спеціального режиму м. Харкова, який укладено на строк 87 місяців. Підприємством вимоги у строках користування не були виконані, у звязку з розірванням договору. Таким чином, в порушення п.п.3.1.1. п.п.3.1 ст. 3 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР ЗУ «Про податок на додану вартість» до складу податкового зобовязання [PERSON], будучи службовою особою підприємства ТОВ СУАП «Веда-Холдінг», не відніс вартість майна у розмірі 3322334,47 грн., ПДВ - 664 466,89 грн., переданого АСУБ «Грант» згідно договору про передачу права власності на заставлене майно в рахунок задоволення вимог, які виникли у звязку з непогашенням заборгованості від 27.09.2005. Також в порушення п.п.3.1.1. п.п.3.1 ст. 3 Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР ЗУ «Про податок на додану вартість» до складу податкового зобовязання [PERSON], будучи службовою особою ТОВ СУАП «Веда-Холдінг», не відніс вартість майна у розмірі 5563420,57 грн., ПДВ - 1112684,11 грн., переданого АСУБ «Грант» згідно договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п.п.3.1.1. п.п.3.1 ст. 3 Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР ЗУ «Про податок на додану вартість» [PERSON], як службовою особою ТОВ СУАП «Веда-Холдінг», повинна була бути сплачена до бюджету сума ПДВ з відчуженого майна на користь АСУБ «Грант» у розмірі 1 777 151,33 грн. Вищевикладені факти підтверджується актом позапланової виїзної перевірки ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова Державної податкової адміністрації України від 20.06.2008 № 1725/23-104/31941944 та висновком судово-економічної експертизи експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. професора [PERSON] від 16.07.2008 №5466. Таким чином, генеральний директор ТОВ СУАП «Веда-Холдінг» [PERSON], усупереч вимогам п.п.3.1.1. п.п.3.1 ст. 3 Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР ЗУ «Про податок на додану вартість», переслідуючи мету ухилення від сплати податку на додану вартість у особливо великих розмірах, використовуючи своє службове становище у злочинних цілях, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді ненадходження до бюджету держави податків у особливо великих розмірах, і бажаючи їх настання, у період 2015 року, шляхом не включення до складу податкового зобовязання ТОВ СУАП «Веда-Холдінг» вартості майна, відчуженого на користь АСУБ «Грант» з ціллю погашення заборгованостей, ухилився від сплати податку на додану вартість на загальну суму 1777151,33 грн. Викладені обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження від 27 липня 2017 № 32017220000000118. Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно положень ч.ч. 3, 4, 5 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Відповідно до ст. 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів. Згідно ст. 41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи. А відтак, саме територіальний орган контролю в особі Головного управління ДФС у Харківській області, який реалізує державну податкову та митну політику є належним позивачем. Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 № З-рп/99 зі справи за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Згідно рішенню Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі №1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної економічної інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх субєктів права власності та господарювання тощо. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.09.2017 у справі №646/4991/17, цивільний позов по справі не заявлений. На даний час територіальним органом контролю, який реалізує державну податкову та митну політику заходів цивільно-правового характеру, спрямованих на відшкодування шкоди завданим кримінальним правопорушенням у розмірі 1 777 151, 33 грн. не вжито, що свідчить про його бездіяльність з вказаного питання, що є підставою для звернення до суду з позовом в інтересах територіального органу контролю, який реалізує державну податкову та митну політику в особі Головного управління ДФС у Харківській області. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 3 та 7 ст. 128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави предявляється прокурором. Особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] місцевої прокуратури № 5 в інтересах держави в особі Головного управління Державної фіскальної служби України в Харківській області підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved