Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому після уточнення просив: визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 6322083001:00:000:2700), загальною площею 0,1500 га серія ЯИ №977197 від 15.01.2010, виданий на імя [PERSON], який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011069300050; зобовязати відповідача повернути земельну ділянку (кадастровий номер 6322083001:00:000:2700, яка розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Черкаська Лозова вул. Ново-Камяна №33, у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. В обґрунтування позову позивач зазначив, що органами прокуратури 04.07.2014 за результатами вивчення листа Управління СБУ в Харківській області №70/8-6272 від 24.06.2014 внесені відомості до ЄРДР №4214220280000022 за ч.2 ст. 364 КК України. Встановлено, що рішенням L сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 02.10.2009 громадянину [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Черкаська Лозова вул. Ново - Камяна №33. Також, рішенням LІ сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 06.11.2009 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у приватну власність вказаному громадянину земельну ділянку для будівництва, та обслуговування житлового будинку господарчих будівель і споруд площею 0,1500 га в с. Черкаська Лозова, по вул. Ново-Камяна №33. На підставі рішення LІ сесії V скликання від 06.11.2009 року було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №977197 від 15.01.2010 року на імя [PERSON], який зареєстровано в управлінні Держкомзему у Дергачівському районі Харківській області за №011069300050, однак це рішення було винесено з порушенням вимог чинного законодавства та з перевищенням повноважень ЧеркаськоЛозівським сільським головою Дергачівського району Харківської області [PERSON]Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених цим Кодексом.Відповідно до листа відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області №20.18-10-06-1107/0-14 від 08.04.2014 та акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №528 від 18.06.2014, спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення знаходиться за межами с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області.Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи №12116 від 17.11.2014 року ринкова вартість спірної земельної ділянки по вул. Ново-Камяна №33 в с. Черкаська Лозова складає 142 678 грн.Відповідно до ст.ст. 17, 122 ЗК України (в редакції на момент ви спірних державних актів) повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів належали районним державним адміністраціям, у звязку з чим, Черкасько-Лозівська сільська рада взагалі не була уповноважена на прийняття рішень щодо спірної земельної ділянки. Разом із тим, досудовим розслідуванням встановлено, що рішення від 02.10.2009 року та 06.11.2009 складені та підписані особисто Черкасько-Лозівським сільським головою [PERSON] без попереднього винесення даного питання на розгляд депутатів Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, про що свідчать протоколи допитів свідків, складені в межах кримінального провадження, депутатів V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Харківської області [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Цей факт підтверджено листом Черкасько-Лозівської сільської ради від 30.05.2014 №02-17/259 та копіями протоколів засідання сесії ради від 02.10.2009 та 06.11.2009, з яких вбачається, що вказані питання на розгляд ради не виносилися, не розглядалися та відповідні рішення не приймалися. Наведене є підставою для звернення до суду з позовом в інтересах держави. Про порушення законних інтересів держави і законодавства прокуратурі району стало відомо лише після завершення перевірки у порядку нагляду за додержанням законодавства та після внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У судове засідання 30 травня 2016 року відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Відповідно до поштового повідомлення судова повістка про виклик до суду була вручена 07 травня 2016 року. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У судове засідання представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області не зявився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином. У судове засідання прокурор Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області [PERSON] не зявився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач у судове засідання не зявився без поважних причин, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та такого вирішення справи, то суд дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Згідно ч.4 ст.46 ЦПК України, відмова органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті. Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Рішенням Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області L сесії V скликання від 02.10.2009 року [PERSON], надано дозвіл на розробку технічної документації землеустрою в натурі та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,1500 га за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Черкаська Лозова вул. Ново-Камяна №3. Рішенням Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області LI сесії V скликання від 06.11.2009 року [PERSON] затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,1500 га за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Черкаська Лозова вул. Ново-Камяна №33. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №977197, [PERSON] на підставі рішення LI сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 06.11.2009 року, належить земельна ділянка площею 0,1500 га, земельна ділянка розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Черкаська Лозова вул. Ново Камяна №33. Згідно листа начальника відділу Держземагенства у Харківській області №20.18-10-06-1107/0-14 від 08.04.2014 року земельна ділянка, яка розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Черкаська Лозова вул. Ново Камяна №33, розташована за межами с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області. Згідно листа Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області №02-17/259 від 30.05.2014 року вбачається, що питання щодо передачі, яка розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Черкаська Лозова вул. Ново Камяна №33, на розгляд депутатів не виносилося. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною першою статті 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Отже, указаним положенням визначено правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Статтею 118 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Відповідно до ч.ч.6,7,8,9 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Отже, рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право власності має абсолютний характер та є непорушним. Забезпечуючи усім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Рівність умов захисту прав власності на землю випливає з норм \~ст.ст. 21, 55 Конституції України та ст.152 ЗК України. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно зі ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. \~Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до п.12 Розділу Х Перехідних положень ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці другому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту,а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Відповідно до ч.1 ст.3607 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Верховний Суд України у постанові №6-93цс13 від 23 жовтня 2013 року зазначив, що державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акту безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України. Так як рішення Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області LI сесії V скликання від 06.11.2009 року про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,1500 га за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Черкаська Лозова вул. Ново-Камяна №33, не приймалося, то з урахуванням правових позицій, викладених у постанові Верховного Суду України №6-93цс13 від 23 жовтня 2013 року, суд визнає недійсним та скасовує державний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 6322083001:00:000:2700), загальною площею 0,1500 га серія ЯИ №977197 від 15.01.2010, виданий на імя [PERSON], який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011069300050, який був виданий на підставі зазначеного рішення. Щодо вимоги про витребування земельної ділянки. Згідно ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч.3 ст.388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Спірна земельна ділянка вибула з володіння держави, не з її волі, оскільки компетентним органом у встановленому законом порядку рішення про передачу земельної ділянки не приймалося. Верховний Суд України у постанові №6-34 цс11 від 26 вересня 2011 року зазначив, що у разі встановлення незаконності вибуття земельних ділянок із державної власності та визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними у звязку з тим, що згідно зі статтями 60, 61 ЗК України не могли надаватися для зазначеного в державних актах цільового призначення, позов про їх витребування з чужого незаконного володіння підлягає задоволенню відповідно до положень статей 387, 388 ЦК України. Таким чином, суд дійшов до висновку про витребування з володіння відповідача на користь держави спірної земельної ділянки. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь прокуратури Харківської області суд присуджує понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, \~на \~які \~вона посилається \~як \~на \~підставу \~своїх \~вимог \~або заперечень, \~крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як \~за \~зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін \~та \~інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved