Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Криворізький державний педагогічний університет, в особі ректора Шрамко Я.В.звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький державний педагогічний університет» (далі - КДПУ) та [PERSON] укладено договір №02-01840 про надання освітніх послуг від 31.08.2017. Відповідно до наказів Міністерства освіти і науки від 15 травня 2018 року №477 «Про перейменування Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет» та від 04 лютого 2019 року №123 «Про затвердження Статуту Криворізького державного педагогічного університету», а також наказу ректора від 11 лютого 2019 року №71 «Про організацію роботи з перейменування університету», найменування Державний вищий навчальний заклад «Криворізький державний педагогічний університет» змінено на Криворізький державний педагогічний університет. Відповідно до умов зазначеного договору, Державний вищий навчальний заклад «Криворізький державний педагогічний університет» взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання [PERSON] за денною формою навчання, за спеціальністю: 014.02. Середня освіта (мова і література англійська), додаткова предметна спеціалізація: 014.02. Середня освіта (мова і література німецька), з присвоєнням ступеня вищої освіти «бакалавр», а відповідач зобов`язалася своєчасно вносити плату за надання освітньої послуги, загальна вартість якої на час укладення договору становила 61160,00 грн, зокрема за 2017 рік (вересень-грудень) - 6116,00 грн, 2018 рік - 15290,00 грн, 2019 рік - 15290,00 грн, 2020 рік - 15290,00 грн, 2021 рік (січень-червень) - 9174,00 грн. Відповідно до І розділу Договору, строк надання освітньої послуги починається з 1 курсу 1 семестру, з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року, проте, згідно з наказом Криворізького державного педагогічного університету №73-с від 18.01.2018 [PERSON] було відраховано з університету за невиконання навчального плану. 05.11.2019 відповідачу була направлена претензія №121 з вимогою сплатити заборгованість за надання освітньої послуги у розмірі 2416,81 грн, яка останньою була залишена поза увагою, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2102,00 грн. Представник позивача, який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, не використав наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та, враховуючи що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до норм ст.ст. 280-281 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, що регулюють питання виконання зобов`язань. Судом встановлено, що між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький державний педагогічний університет» (далі - КДПУ) та [PERSON] укладено договір №02-01840 про надання освітніх послуг від 31.08.2017. Відповідно до наказів Міністерства освіти і науки від 15 травня 2018 року №477 «Про перейменування Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет» та від 04 лютого 2019 року №123 «Про затвердження Статуту Криворізького державного педагогічного університету», а також наказу ректора від 11 лютого 2019 року №71 «Про організацію роботи з перейменування університету», найменування Державний вищий навчальний заклад «Криворізький державний педагогічний університет» змінено на Криворізький державний педагогічний університет. Відповідно до умов зазначеного договору, Державний вищий навчальний заклад «Криворізький державний педагогічний університет» взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання [PERSON] за денною формою навчання, за спеціальністю: 014.02. Середня освіта (мова і література англійська), додаткова предметна спеціалізація: 014.02. Середня освіта (мова і література німецька), з присвоєнням ступеня вищої освіти «бакалавр», а відповідач зобов`язалася своєчасно вносити плату за надання освітньої послуги, загальна вартість якої на час укладення договору становила 61160,00 грн, зокрема за 2017 рік (вересень-грудень) - 6116,00 грн, 2018 рік - 15290,00 грн, 2019 рік - 15290,00 грн, 2020 рік - 15290,00 грн, 2021 рік (січень-червень) - 9174,00 грн. Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов`язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Судом установлено, що згідно з витягом з наказу Криворізького державного педагогічного університету №73-с від 18.01.2018 [PERSON] було відраховано з університету за невиконання навчального плану. 05.11.2019 відповідачу була направлена претензія №121 з вимогою сплатити заборгованість за надання освітньої послуги у розмірі 2416,81 грн, яка останньою була залишена поза увагою. Відповідно до ст.611 ЦПК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки у зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості, яка утворилась за надання освітньої послуги, позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, суд уважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надання освітніх послуг з урахуванням індексу інфляції у розмірі 2766,98 грн, 3% річних у розмірі 154,86 грн, пеню у розмірі 350,21 грн, а всього 3272,05 грн. Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, виходячи з вищенаведеного, враховуючи обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позовні вимоги доведені, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2102,00 грн, що документально підтверджено платіжним дорученням №310 від 03.03.2020 (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved