Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У березні 2019 р. акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі також - АТ «Універсал Банк», банк, позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , позичальник, відповідач 1), [PERSON] (далі також - [PERSON] , поручитель, відповідач 2), товариства з обмеженою відповідальністю «Спортсвітбуд» (далі також - ТОВ «Спортсвітбуд», поручитель, відповідач 3), товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивний світ» (далі також - ТОВ «Спортивний світ», поручитель, відповідач 4) про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за генеральним договором про надання кредитних послуг № BL4461 від 29.05.2008 та додатковою угодою № BL4461/KL+1 від 29.05.2008 в сумі 5 000 швейцарських франків. Позов обґрунтований такими обставинами. 29.05.2008 між [PERSON] та АТ «Універсал Банк» був укладений генеральний договір про надання кредитних послуг № BL4461 (далі по тексту - кредитний договір, генеральний договір), відповідно до умов якого банк зобов`язався надавати позичальнику кредитні послуги у валютах у рамках ліміту, що дорівнює 128 600 швейцарських франків. З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за цим договором банком були укладені три договори поруки з [PERSON] , ТОВ «Спортсвітбуд» та ТОВ «Спортивний світ». Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2013 по справі № 753/4097/13-ц з відповідачів стягнуто на користь банку заборгованість за генеральним договором та додатковою угодою № BL4461/KL+1 в сумі 553 301,45 грн. та звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 64,60 кв. м., житловою площею 29,20 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Кредитним договором передбачено, що проценти нараховуються методом факт/факт на фактичну суму заборгованості позичальника за кредитним договором та за термін фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту включно та до повного погашення заборгованості за цим договором. Станом на 04.01.2019 за відповідачами рахується заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам за генеральним договором, а саме: 73 509,28 швейцарських франків - прострочені відсотки за період з 22.01.2013 по 01.01.2019, 16 585,06 швейцарських франків - пеня за період з 22.01.2013 по 04.01.2019. Позивач вважає за необхідне стягнути з відповідачів частину заборгованості по прострочених відсотках за період з 22.01.2013 по 01.01.2019 в сумі 5 000 швейцарських франків, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали та пред`явили до АТ «Універсал Банк» зустрічний позов, у якому просили визнати припиненими генеральний договір про надання кредитних послуг № BL4461, укладений між [PERSON] та АТ «Універсал Банк», та договір поруки, укладений між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] . Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що право кредитора нараховувати передбачені договором відсотки припиняється у разі закінчення строку кредитування або пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Банк скористався своїм правом вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, яка стягнута рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2013 у справі № 753/4097/13-ц. Це рішення виконане повністю, а тому зобов`язання по договору є припиненими, а нарахування пені та відсотків за договором, який припинив свою дію, законодавством не передбачено. На правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється. У відзиві на зустрічну позовну заяву банк зазначив, що рішення суду було виконане позичальником лише 17.12.2018, а тому він має право нараховувати відсотки за користування кредитом згідно з пунктом 1.3.3. генерального договору до повного погашення кредиту (а. с. 157-159). Відповідачі ТОВ «Спортсвітбуд» та ТОВ «Спортивний світ» про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте усі судові повістки повернулися без вручення з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою». ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою від 25.04.2019 суд відкрив провадження за первісним позовом та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 17.10.2019 (а. с. 95, 95). 16.10.2019 від представника позивача Приходько Л. А. надійшла заява про розгляд справи без її участі (а. с. 105). 17.10.2019 підготовче засідання відкладене на 23.01.2020 у зв`язку із неявкою усіх учасників справи (а. с. 108). 21.10.2019 від представника позивача Приходько Л. А. надійшла заява про розгляд справи без її участі (а. с. 110, 111). 22.01.2020 від відповідачів 1, 2 надійшла зустрічна позовна заява (а.с. 135-152). В підготовчому засіданні 23.01.2020 суд прийняв до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов, встановив строки для подання заяв по суті справи, зобов`язав відповідачів 1, 2 подати відомості щодо діяльності відповідачів 3, 4 та оголосив перерву до 19.03.2020 (а.с. 154, 155). 17.02.2020 від представника позивача надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (а. с. 157-159). 31.01.2020 від представника відповідачів 1, 2 [PERSON] надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (а. с. 167, 168). 16.03.2020 та 17.03.2020 від представника позивача Куришко К. В. надійшли заяви про розгляд справи без участі представника АТ «Універсал Банк» (а. с. 171, 174). 17.03.2020 від представника відповідачів 1, 2 [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі (а. с. 173). Ухвалою від 19.03.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 16.09.2020 (а. с. 177, 178). 14.09.2020 від представника відповідачів 1, 2 [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату (а. с. 187, 188), яке суд задовольнив та відклав розгляд справи на 14.12.2020 (а. с. 190). 14.12.2020 від представника позивача Куришко К. В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника АТ «Універсал Банк» (а. с. 196). Судове засідання 14.12.2020 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та було перенесене на 08.04.2021 (а.с. 198). 05.04.2021 від представника позивача Приходько Л. А. надійшла заява про розгляд справи без участі представника АТ «Універсал Банк» (а. с. 196). 06.04.2021 від представника відповідачів 1, 2 [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а. с. 214), яке суд не задовольнив та вирішив розглянути справу за відсутності її учасників. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 29.05.2008 між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений генеральний договір про надання кредитних послуг № BL4461, відповідно до умов якого банк зобов`язався надавати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних у цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 125 500 доларів США. Позичальник повинен виконати свої зобов`язання по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за цим договором не пізніше 01.05.2028 (а. с. 7-13). Згідно з пунктом 1.3.3. генерального договору нарахування процентів здійснюється щоденно за методом нарахування «факт/360» на фактичний залишок заборгованості. Відповідно до пункту 1.3.4. генерального договору мінімальні платежі та проценти по кредитним лініям сплачуються другого робочого дня кожного місяця, наступного затим, за яким були нараховані банком такі проценти. Сплата ануїтентного платежу здійснюється відповідно до графіка. Пунктом 6.1. генерального договору було передбачене право банку вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та плати за кредит у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань за цим договором. Цього ж дня було укладено додаткову угоду № BL4461/KL+1 до генерального договору, відповідно до умов якої позичальник отримав кредит в рамках ліміту кредитної лінії в сумі 126 600 швейцарських франки зі сплатою 9,50% річних за користування кредитом зі строком погашення не пізніше 30.04.2009 (а.с. 15-16). Пунктом 5.4. додаткової угоди встановлено, що нарахування процентів здійснюється щомісячно за методом нарахування процентів «факт/360». Проценти нараховуються на фактичну кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з фактичної кількості днів у місяці й 360 днів у році. Сплата процентів здійснюється щомісяця, кожного другого робочого дня місяця, що слідує за місяцем користування позичальником кредитними коштами (пункт 5.5. додаткової угоди) Виконання позичальником зобов`язань, що виникли з додаткової угоди № BL4461/KL+1 до генерального договору було забезпечено укладеним 29.05.2008 між банком та ТОВ «Спортивний світ» договором поруки №BL4461-П1 (а. с. 29-31). 30.05.2011 між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до генерального договору, якою сторони погодили право банку зменшити та/або призупинити або збільшити ліміт кредитної лінії (а. с. 18). 30.05.2011 між банком та ТОВ «Спортивний світ» було укладено договір поруки №BL4461-П2, відповідно до умов якого поручитель поручається перед банком за виконання [PERSON] усіх його зобов`язань, що виникли з генерального договору, а також з договорів, що можуть виникнути в майбутньому (а. с. 34-38). Виконання боржником [PERSON] зобов`язань, що виникли з генерального договору, було також забезпечено укладеним 30.05.2011 між банком та ТОВ «Спортсвітбуд» договором поруки № BL4461-П3 (а. с. 41-45). 30.11.2011 між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2 до генерального договору, згідно з якою сторонами було погоджено, що станом на 30.11.2011 фактична заборгованість за позичальника за договором становить 138 254,28 швейцарських франків, а строкова - 129 404,94 швейцарських франків. Також було встановлено нові процентні ставки, а саме: на період з 30.11.2011 по 30.04.2012 на рівні 9,5% річних; починаючи з 01.05.2012 - 13,8% річних; у разі виникнення прострочення по сплаті заборгованості в період з 01.12.2011 по 31.05.2013 - 13,8% річних; з 01.06.2013 - 27,6 % річних. Пунктом 1.6. цієї додаткової угоди було встановлено, що графік погашення кредиту визначається в додатку № 1 до цієї додаткової угоди (а. с. 25). Кінцевий термін виконання зобов`язань встановлений до 01.11.2021. Пунктом 8.4. погоджене право банку змінити термін повернення кредиту у випадку невиконання або прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором шляхом направлення письмового повідомлення боржнику (а. с. 19-25). 30.11.2011 між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 3 до генерального договору, якою погоджено, що розмір плати за користування кредитом не може перевищувати максимальних розмірів, передбачених додатком № 1, якщо інше не передбачено умовами договору та/або окремими додатковими угодами до договору (а. с. 28). Додатком № 1 до додаткової угоди № 3 визначено, що позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або термінів) погашення кредиту (його частини) на рівні 13,8% річних, та 27,6 % річних за користування коштами понад встановлений строк або терміни погашення (а. с. 28). 30.11.2011 між банком та поручителем ТОВ «Спортивний світ» була укладена додаткова угода № 1 до договору поруки №BL4461-П1, відповідно до умов якої поручитель взяв не себе зобов`язання за додатковою угодою № BL4461/KL+1 до генерального договору та додатковими угодами, що були укладеними між банком та [PERSON] , а саме щодо повернення коштів у сумі 128 600 швейцарських франків зі строком повернення не пізніше 01.11.2021 зі сплатою 13,8% річних за користування кредитом у встановлені строки та 26,7% за користування кредитом понад строки, встановлені в кредитному договорі (а. с. 32-33). 30.11.2011 між банком та поручителем ТОВ «Спортивний світ» була укладена додаткова угода № 1 до договору поруки №BL4461-П2, відповідно до умов якої поручитель взяв не себе зобов`язання за генеральним договором про надання кредитних послуг № BL4461, у тому числі за наступними додатковими угодами до основного договору (а. с. 39-40). 30.11.2011 між банком та поручителем ТОВ «Спортсвітбуд» була укладена додаткова угода № 1 до договору поруки №BL4461-П3, відповідно до умов якої поручитель взяв не себе зобов`язання за генеральним договором, у тому числі за наступними додатковими угодами до основного договору (а. с. 46-48). Виконання боржником [PERSON] зобов`язань, що виникли з додаткової угоди № BL4461/KL+1 від 29.05.2008 до генерального договору, а також тих, що можуть виникнути в майбутньому, було також забезпечено порукою згідно з договором поруки №BL4461-П4 від 30.11.2011, укладеним між банком та [PERSON] (а. с. 48-53). Акціонерне товариство «Універсал банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків ВАТ «Універсал Банк» та ПАТ «Універсал Банк» (а. с. 84). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2013 по справі № 753/4097/13-ц задоволені позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Спортсвітбуд», ТОВ «Спортивний Світ» про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за договором. Цим рішенням звернуто стягнення на предмет іпотеки, що виступає забезпеченням по генеральному договору про надання кредитних послуг BL4641 від 29.05.2008 та належить на праві власності [PERSON] , шляхом визнання права власності ПАТ «Універсал Банк» на квартиру [ADDRESS] , за ціною 775 000 грн. та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Спортсвітбуд» та ТОВ Спортивний світ» на користь ПАТ «Універсал Банк» залишок заборгованості по генеральному договору в сумі 553 301,45 грн., заборгованість за кредитним договором № BL3862/1 від 30.11.2011 в сумі 147 641,48 грн. та судові витрати. Рішенням суду установлено, що станом на 21.01.2013 [PERSON] прострочено виконання зобов`язань за генеральним договором та додатковою угодою № BL4461/KL+1 щодо повернення кредиту та відсотків в сумі 25 885,15 швейцарських франків. Сума заборгованості за генеральним договором та додатковою угодою № BL4461/KL+1 станом на 21.01.2013 становить 155 232,27 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ є еквівалентом 1 328 301,45 грн., а саме: прострочена заборгованість по кредиту - 128 071,53 швейцарських франків, що еквівалентно 1 095 890,66 грн.; відсотки - 25 873,79 швейцарських франків, що еквівалентно 221 398,50 грн.; пеня - 1 286,95 швейцарських франків, що еквівалентно 11 012,28 грн. Рішення суду надбало законної сили та за ним було видано виконавчі листи щодо боржника [PERSON] , які перебували на виконанні у Нетішинському міському відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Хмельницькій області (виконавчі провадження № 49157787, № 49100980). Листом від 17.12.2018 ПАТ «Універсал Банк» повідомив державного виконавця, що станом на 27.12.2018 заборгованість за рішенням суду від 25.06.2013 по справі 753/4097/13-ц боржником сплачена (а.с. 145). 14.03.2019 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 49157787 з примусового виконання виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва № 753/4097/13 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в розмірі 553 301,45 грн. з підстав виконання рішення суду в повному обсязі. 20.05.2019 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 49100980 з примусового виконання виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва № 753/4097/13 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в розмірі 147 641,48 грн. з підстав виконання рішення суду в повному обсязі (а.с. 168). IV. Мотивувальна частина рішення. Відповідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК України). За загальними правилами, встановленими нормами статей 526, 530, 611, 629 цього Кодексу, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналіз положень вищенаведених правових норм в їх сукупності дає підстави для висновку, що у разі припинення основного зобов`язання право кредитора на нарахування пені також припиняється, але у випадку невиконання боржником судового рішення про задоволення грошових вимог кредитора останній має право на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 цього Кодексу. Верховний Суд у низці своїх рішень сформулював аналогічну правову позицію, суть якої полягає у тому, що невиконання чи виконання не повному обсязі судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми кредитної заборгованості не є підставою для нарахування процентів, пені та інших передбачених кредитним договором сум, а кредитор у такому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України (постанова від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, постанова від 12.09.2018 у справі № 186/1974/14-ц, постанова від 12.09.2018 у справі № 473/825/16-ц, постанова від 19.09.2018 у справі № 643/16336/16-ц). За обставинами справи установлено, що банк скористався наданим йому договором та законом правом вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитними договорами та реалізував його шляхом звернення з позовом до суду. Своїми діями позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії кредитного договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, що засвідчено у рішенні суду. Рішення суду, на підставі якого зобов`язання сторін із договірних трансформувалися у зобов`язання, пов`язані з виконанням рішення суду, були виконані позичальником у повному обсязі 17.12.2018, а відтак з яказаної дати грошові зобов`язання відповідачів перед позивачем припинилися. З позовної заяви та доданих до неї розрахунків вбачається, що позивач нарахував проценти за користування кредитом за період з 22.01.2013 по 04.01.2019, а тому вимоги про їх стягнення є явно необґрунтованими і неприйнятним з огляду на законодавство та чинну судову практику. Водночас судом установлено факт прострочення виконання відповідачами грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду, у зв`язку з чим позивач набув право на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, проте таких вимог позивачем не заявлено. Вирішуючи вимоги зустрічного позову, суд виходить з наступного. У статтях 15, 16 ЦК України закріплене право кожного на захист свого цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У частині 2 статті 16 ЦК України визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів, серед яких припинення правовідношення. Як випливає з назви, такий спосіб захисту застосовується лише в разі попереднього виникнення правовідношення і в процесі його існування, що відповідає змісту припинення дії договору або його окремих положень, наслідки чого застосовуються з часу набрання рішенням законної сили. Стаття 5 ЦПК України визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Як зазначено вище, внаслідок заявлення позивачем в судовому порядку вимог про дострокове виконання усіх зобов`язань за кредитним договором та ухвалення відповідного рішення суду строк дії кредитного договору припинився, та відбулась заміна зобов`язань позичальника [PERSON] за цим договором зобов`язаннями, пов`язаними з виконанням рішення суду. Передбачені цивільним законодавством забезпечувальні заходи виконання зобов`язання завжди виникають у зв`язку з основним зобов`язанням і, як правило, мають залежний від основного зобов`язання характер, тобто їх дійсність залежить від дійсності основного правочину. Частинами першою, другою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Відповідно до частини першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто порука є додатковим (акцесорним) способом забезпечення виконання зобов`язань, а тому такі правочини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли мають юридичну силу основні зобов`язання. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України в редакції, чинній на час укладення договору поруки, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що у разі припинення основного зобов`язання, зобов`язання поруки, що забезпечувало його виконання, також є припиненим. Такий правовий висновок зробив Верховний Суду у постанові від 31.10.2018 по справі № 202/4494/16-ц. У цьому рішенні Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 26.11.2014 (справа № 6-75цс14), від 03.02.2016 (справа № 6-2017цс15) та від 06.07.2016 (справа № 6-1199цс16) про презумпцію чинності поруки та неможливість її припинення на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості та з урахуванням правової природи поручительства як додаткового (акцесорного) зобов`язання до основного договору та пряму залежність від його умов зазначив, що рішення суду саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору, а тому на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки. У договорі поруки, укладеному між банком та [PERSON] , відсутні положення про розповсюдження його дії на період після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відносини поруки припинилися на підставі частини 4 статті 599 ЦК України з огляду на наявність рішення суду про дострокове стягнення кредитної заборгованості. Звернення позивача до суду з позовом про стягнення процентів за кредитним договором, який припинив свою дію, свідчить про невизнання ним факту припинення кредитних зобов`язань та зобов`язань поруки, що порушує цивільні права відповідачів. [PERSON] та [PERSON] у зустрічному позові просили захистити їх права шляхом визнання договорів припиненими, проте ураховуючи, що такий спосіб захисту порушеного права не в повній мірі відповідає способам захисту, передбаченим законом, суд, виходячи із загальних засад цивільного та цивільного процесуального законодавства та визначених законом способів захисту цивільних прав, вбачає підстави для поновлення порушених прав позивачів за зустрічним позовом шляхом визнання їх зобов`язань припиненими. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судом установлено, що позивач сплатив судовий збір за розгляд цієї справи в сумі 2 028,83 грн. Відповідачі 1, 2 сплатили судовий збір за розгляд цієї справи в загальному розмірі 1 681,60 грн. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 19.12.2019 адвокатське бюро «Ірини Приходько» прийняло на себе зобов`язання надавати правову допомогу [PERSON] та [PERSON] . Додатковою угодою до вищевказаного договору № 1 від 19.12.2019 сторони погодили вартість правових послуг у даній цивільній справі, а саме: 4 000 грн. за позовом, відзив на позовну заяву; 1 500 грн. за один документ такий як заперечення, пояснення, 1 000 грн. за один документ такий як клопотання; 2 800 грн. за кожне судове засідання.. Відповідно до дублікату банківської квитанції від 17.01.2020 [PERSON] сплатила на рахунок адвокатського бюро «Ірини Приходько» грошову суму в розмірі 6 800 грн. Клопотання про зменшення розміру витрат відповідачів на професійну правничу допомогу позивачем не заявлялось і на їх неспівмірність позивач не посилався. За приписами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача, а у разі відмови в позові - на позивача. Отже з огляду на результат розгляду справи суд покладає на позивача сплачений ним та відповідачами судовий збір та документально підтверджені витрати відповідачів на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial