Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 31.08.2018 року в загальному розмірі 11036 грн. 68 коп., яка складається із заборгованості за: тілом кредиту - 7339 грн. 83 коп., в тому числі, 0,00 грн. - за поточним тілом кредиту та 7339 грн. 83 коп. - за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - за нарахованими відсотками; 2118,58 грн. - за простроченими відсотками та відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в сумі 1578,27 грн.. Позов обгрунтовано тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписала заяву №б/н від 31.08.2018 року, підтвердивши свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач підтвердила факт її ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання нею вказаної анкети-заяви. Згідно договору, укладеного сторонами в порядку ст.634 ЦК України, відповідачу було відкрито кредитний рахунок, надано кредитну картку та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 1000,00 грн., який в подальшому був змінений. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на передбачених договором умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість відповідач, будучи зобов`язаною здійснювати погашення кредиту та процентів шляхом внесення коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов'язкового платежу, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором. З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 2102,00 грн.. Відповідач по справі [PERSON] відзиву на позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог у встановлений судом строк не подала. ІІ. Заяви та клопотання. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» згідно письмових клопотань, доданих до позовної заяви, не заперечував проти розгляду справи за його відсутності та винесення судом заочного рішення у разі виникнення обставин, викладених в ч.1 ст.280 ЦПК України, а також прохав суд розглянути позов до [PERSON] про стягнення заборгованості у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.184, 186 Том 1). В порядку ст.85 ЦПК України представник позивача прохав суд здійснити огляд та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк», з метою підтвердження ідентичності витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, який додано до позову, оригіналу Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк» та які діяли і були оприлюднені на момент укладення кредитного договору (а.с.187-188 Том 1). Заяв та клопотань від відповідача по справі [PERSON] в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за її відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач [PERSON] , будучи повідомленою про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзиву на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 22.02.2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Ухвалою суду від 22.02.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про огляд та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк». ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 31.08.2018 року відповідач [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку підтвердила, що дані Умови та Правила, розміщені на офіційному сайті банку в мережі Інтернет за адресою: privatbank.ua, разом із пам'яткою клієнта та тарифамистановлять договір про надання банківських послуг, примірник якого вона отримала шляхом самостійного роздрукування (а.с.203 Том 1). Факт підписання анкети-заяви відповідачем по справі [PERSON] під час судового розгляду спростований не був. Судом встановлено, що в анкеті-заяві від 31.08.2018 року відсутні будь-які відомості про: розмір наданого відповідачу кредиту згідно укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг, вид отриманої нею кредитної картки (з урахуванням наявності різних кредитних карток типу «Універсальна») та умови кредитування (зокрема, процентна ставка; дата, на яку мають бути погашені нараховані відсотки за користування кредитом; розмір щомісячного платежу за користування кредитними коштами, розміри та порядок нарахування штрафу та пені за порушення договірних зобов'язань). Укладений між сторонами договір від 31.08.2018 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить також і строку повернення кредиту (користування ним). На підтвердження досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору банком до позовної заяви був доданий паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем [PERSON] 31.08.2018 року, в якому зазначені: 1) процентна ставка у межах пільгового періоду - 0,00001% річних та процентна ставка поза межами пільгового періоду - 43,2% річних (для карти «Універсальна») та 42% річних (для карти «Універсальна ГОЛД», а також процентна ставка при невиконанні зобов'язання щодо повернення кредиту - 86,4% річних для картки «Універсальна» та 84% річних для картки «Універсальна ГОЛД»; 2) порядок повернення кредиту (розмір та періодичність внесення платежів) - щомісяця до 25 числа поточного місяця, 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн.; 3) підтвердження відповідача про те, що вона ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи із обраних нею умов кредитування (а.с.205-206 Том 1). До позовної заяви банком також додані Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.207-250 Том 1) та витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна», який передбачає чотири види Тарифів в залежності від виду кредитної картки: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» (а.с.204 Том 1), які відповідачем [PERSON] не підписані. Згідно інформації, зазначеної у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти відповідача по справі [PERSON] , останній 10.07.2017 року був відкритий картковий рахунок № [NUMBER] , на який 31.08.2018 року банком встановлений кредитний ліміт у розмірі 1600,00 грн., збільшений в подальшому 05.09.2018 року до 3000,00 грн. (а.с.201 Том 1). Згідно укладеного між сторонами кредитного договору, відповідачу [PERSON] була надана кредитна картка за № [NUMBER] зі строком дії до 07/21 (а.с.202 Том 1). Факт встановлення на картковий рахунок відповідача 05.09.2018 року кредитного ліміту в розмірі 3000,00 грн. тавикористання відповідачем наданих кредитних коштів, в тому числі шляхом зняття готівки та придбання продуктів, підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача [PERSON] згідно укладеного між сторонами договору (а.с.199-200 Том 1). Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 31.08.2018 року станом на 31.08.2019 року заборгованість відповідача за наданим кредитом в період з 31.08.2018 року по 31.08.2019 року, складає 7877,74 грн., з яких: 7339,83 грн. - заборгованість за тілом кредита, в тому числі, 6767,02 грн. - за поточним тілом кредита та 572,81 грн. - за простроченим тілом кредита; 537,91 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками (а.с.194-196 Том 1). Як вбачається із виписки по особовому рахунку відповідача, в якій міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей, за період з 31.08.2018 року по 31.08.2019 року витрати відповідачем [PERSON] грошових коштів за отриманим кредитом складали 13447,75 грн., а погашення отриманого кредиту здійснювалось шляхом внесення нею відповідних сум в загальному розмірі 8160,00 грн. (а.с.199-200 Том 1). Також із виписки по особовому рахунку відповідача вбачається, що за період з 01.09.2019 року по 01.03.2020 року до здійснених відповідачем [PERSON] витрат банком була включена сума нарахованих відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України процентів в загальному розмірі 1578,27 грн.. Внесені відповідачем грошові суми на погашення кредиту за вказаний період відсутні (а.с.199 Том 1). Згідно виписки по особовому рахунку відповідача [PERSON] судом встановлено, що до суми здійснених останньою витрат кредитних коштів за період з 31.08.2018 року по 05.08.2019 року банком була включена сума страхових платежів за договором «Страхування кредитного ліміту» в загальному розмірі 303,45 грн.. Під час судового розгляду відповідачем [PERSON] з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані банком докази отримання та користування нею кредитними коштами, а також здійснення платежів на погашення отриманого кредиту в зазначених вище розмірах. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 31.08.2018 року загальна сума заборгованості відповідача складає 11036,68 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту - 11036,68 грн., в тому числі, 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту та 7339,83 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн.; - заборгованість за простроченими відсотками - 2118,58 грн.; - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 1578,27 грн.; - нарахована пеня - 0,00 грн.; - нарахована комісія - 0,00 грн. V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Відповідно до положень ч.2 ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що позивач АТ КБ «ПриватБанк», пред'являючи вимоги про повернення кредиту, прохав, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальник), стягнути з відповідача також і заборгованість за простроченими відсотками та відсотками, нарахованих згідно ст.625 ЦК України. На обгрунтування права вимоги в цій частині, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором №б/н від 31.08.2018 року, надав, як невід'ємну складову кредитного договору, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (архів Умов розміщений на сайті: https://privatbank.ua/terms/), в яких, зокрема, визначені права та обов'язки клієнта (позичальника) і банку, а також підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту із визначеними в ньому: 1) процентними ставками за користування кредитом в межах пільгового періоду та поза ним; 2) порядком повернення кредиту (зокрема, розміром і періодичністю внесення платежів). Крім того, представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» на обгрунтування позовної вимоги про стягнення із [PERSON] заборгованості за простроченими відсотками зазначив у позовній заяві про те, що прострочені відсотки - це нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені відповідачем, але не погашені, або погашені частково не у повному обсязі. Разом з тим, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містять підпису відповідача [PERSON] про її ознайомлення з ними, а в анкеті-заяві, підписаній відповідачем 31.08.2018 року, не встановлений строк кредитування, не зазначена процентна ставка за користування наданими в кредит грошовими коштами, як і не визначені інші фінансові умови кредитування, передбачені Тарифами та Умовами, зокрема, дата, на яку відповідачем мало б бути здійснено погашення нарахованих відсотків за користування кредитним лімітом. З огляду на викладене, судом враховується, що позивач в своєму розрахунку кредитної заборгованості при визначенні суми заборгованості за простроченими відсотками, жодним чином не мотивував їх нарахування, в тому числі, не зазначив підстав для визнання заборгованості за вказаними відсотками простроченою. Належних в розумінні ч.1 ст.77 ЦПК України доказів укладення між сторонами договору інших угод з цього приводу позивачем під час судового розгляду надано не було. З огляду на викладене, позивачем не було надано суду доказів того, що саме додані банком до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розуміла відповідач [PERSON] , погоджуючись з ними шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, і сама лише обставина наявності відповідної редакції Умов та Правил надання банківських послуг, розміщеної на офіційному сайті банку на дату підписання відповідачем анкети-заяви 31.08.2018 року, жодним чином не спростовує даного висновку суду. Таким чином, до спірних правовідносин сторін неможливо застосувати правила ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, і який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», як до дати виникнення спірних правовідносин сторін (31.08.2018 року), так і до моменту звернення позивача до суду з даним позовом (22.11.2020 року), а тому, за відсутності в безпосередньо підписаній відповідачем анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, в тому числі, і щодо їх розміру та строків погашення, враховуючи не подання позивачем належних доказів на підтвердження конкретних запропонованих відповідачу Умов та Правил надання банківських послуг, додані до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, а також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», не можуть свідчити про прийняття відповідачем [PERSON] , як позичальником, запропонованих їй позивачем, як кредитором, умов та приєднання її, як другої сторони, до запропонованого договору в цілому, а, отже, не можуть оцінюватися судом як стандартна (типова) форма, встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Такий висновок суду відповідає правовому висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, який відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (архів Умов розміщений на сайті: https://privatbank.ua/terms/) та Витяг з Тарифів обслуговування чотирьох кредитних карт «Універсальна», які маються у матеріалах справи, не містять підпису відповідача [PERSON] , а тому їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору, укладеного між сторонами по справі 31.08.2018 року шляхом підписання відповідачем анкети-заяви. Доданий представником позивача до позовної заяви паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем [PERSON] 31.08.2018 року, також не є належним в розумінні ст.77 ЦПК України доказом на підтвердження узгодження між сторонами розміру відсотків за користування кредитними коштами та порядку їх нарахування з огляду на те, що за змістом підписаної відповідачем [PERSON] анкети-заяви від 31.08.2018 року, паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною укладеного між сторонами договору (а.с.119, 120-122 Том 1 ). Наданий позивачем АТ КБ «ПриватБанк» паспорт споживчого кредиту не може бути і доказом ознайомлення відповідача з конкретними запропонованими їй умовами кредитування, оскільки в підписаній відповідачем анкеті-заяві від 31.08.2018 року відсутні будь-які відомості про те, яку саме кредитну карту типу «Універсальна» отримала відповідач. Натомість у паспорті споживчого кредиту одночасно зазначені два типи кредитного продукту: карта «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД» без будь-якої конкретизації того, за якою саме картою відповідачем [PERSON] були обрані умови кредитування. Судом також враховується, що зазначена в паспорті споживчого кредиту інформація про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, зберігає чинність та є актуальною до 15.09.2018 року (а.с.122 зворот). Разом з тим, проведений банком розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] за простроченими відсотками, охоплює період з 01.09.2019 року по 14.10.2020 року (а.с.113-114 Том 1). Крім того, судом встановлено, що у пункті 4 паспорту споживчого кредиту безпосередньо міститься застереження про те, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, а в п.7 паспорту споживчого кредиту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а.с.121-122 Том 1). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що доданий до позовної заяви паспорт споживчого кредиту містить лише узагальнену інформацію про запропоновані банком варіанти умов кредитування та орієнтовної загальної вартості кредиту, яка надається споживачу для ознайомлення, та передує укладенню самого договору про споживчий кредит на обраних споживачем умовах кредитування після проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача, а тому сам факт підписання відповідачем [PERSON] паспорту споживчого кредиту 31.08.2018 року без надання банком будь-яких підтверджень про конкретні прийняті відповідачем умови кредитування, не спростовує висновку суду про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, їх розміру та строків погашення. Таким чином, за відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, передбачених Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та паспорті споживчого кредиту, зокрема, щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами (їх розміру та строків погашення), з урахуванням того, що анкета-заява, підписана відповідачем, не містить вказаних умов, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками в сумі 2118,58 грн. та відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині у зв'язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по відсотках, нарахованих на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в сумі 1578,27 грн., суд приходить до наступного висновку. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При зверненні до суду з даним позовом в частині нарахування відсотків згідно ст.625 ЦК України банк посилається на те, що їх нарахування передбачено домовленістю сторін відповідно до п.2.1.1.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг, в редакції, яка почала діяти з 01.03.2019 року, а саме: в розмірі 86,4% - для картки «Універсальна» та 84,0% - для картки «Універсальна голд» (а.с.96-97 Том 1). Разом з тим, Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку в редакції, чинній на дату підписання відповідачем [PERSON] анкети-заяви від 31.08.2018 року, витяг з яких був доданий представником позивача до позовної заяви, зазначеної умови щодо сплати відсотків у вказаному вище розмірі не містять, як і не містять підпису відповідача про ознайомлення з ними в цілому; належних доказів досягнення між сторонами домовленостей з цього приводу після 01.03.2019 року позивачем під час судового розгляду надано не було, а тому відсутні підстави вважати, що сторони погодили визначений банком розмір процентів за прострочення виконання основного зобов`язання, внаслідок чого позивачем не доведено, що саме такий розмір процентів був встановлений кредитним договором. При цьому судом також враховується, що позивач в своєму розрахунку кредитної заборгованості при визначенні суми відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України із застосуванням відсоткової ставки 86,4% річних, жодним чином не мотивував нарахування відсотків за період з 01.12.2019 року по 29.02.2020 року саме в такому розмірі 1578,27 грн. (538,47 грн. + 537,23 грн. + 502,57 грн.), не послався на умови договору щодо збільшення встановленого законом (ст.625 ЦК України) розміру відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання - 3% річних, не зазначив підстав для визнання заборгованості простроченою, та, як наслідок, підстав застосування до відповідача такої міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Визначені в п.6 паспорта споживчого кредиту процентні ставки - 86,4% та 84% за невиконання зобов'язання щодо повернення кредиту, також не приймаються судом до уваги при вирішенні спору, з огляду на неналежність, як доказу, доданого до позовної заяви паспорту споживчого кредиту з підстав, викладених вище. На підставі викладеного, позовна вимога про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України у розмірі 1578,27 грн. не підлягає до задоволення внаслідок її безпідставності. Одночасно з цим, враховуючи: положення ч.2 ст.625 ЦК України, яка передбачає право банку, як кредитора, на отримання від боржника трьох процентів річних саме від простроченої суми; відсутність узгодження сторонами кредитного договору від 31.08.2018 року щомісячних чи будь-яких інших строків внесення відповідачем грошових коштів на погашення отриманого кредиту, а також закінчення 07/21 строку дії картки, наданої відповідачу [PERSON] згідно укладеного договору, суд позбавлений можливості здійснити розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] згідно ч.2 ст.625 ЦК України, а саме: три проценти річних, з огляду на недоведеність банком порушення відповідачем строків погашення наданого їй кредиту. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за тілом кредиту в сумі 7339,83 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту, суд приходить до наступного висновку. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» на обгрунтування позовної вимоги про стягнення із відповідача [PERSON] заборгованості за тілом кредиту зазначив в позовній заяві про те, що прострочене тіло кредиту - це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачем, але не погашено, або погашено частково не у повному обсязі. Судом встановлено, що укладений між сторонами кредитний договір від 31.08.2018 року у вигляді анкети-заяви, підписаної відповідачем [PERSON] , не містить кінцевого строку повернення кредиту (користування ним), так само як і щомісячних чи будь-яких інших строків внесення відповідачем грошових коштів на погашення отриманого кредиту в цілому. На підтвердження розміру заборгованості за договором №б/н від 31.08.2018 року позивачем надано два розрахунки, що охоплюють періоди: 1) з 31.08.2018 року по 31.08.2019 року та 2) з 01.09.2019 року по 14.10.2020 року. Разом з тим, за змістом п.62 «Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, саме виписка з особового рахунку клієнта банку є належним та допустимим первинним доказом на підтвердження проведених операцій з коштами на його рахунку, а тому додані до позовної заяви розрахунки заборгованості відповідача [PERSON] за наданим їй кредитом суд оцінює як такі, що мають виключно інформаційний характер та відображають проведений позивачем обрахунок пред`явлених ним до відповідача вимог майнового характеру. З інформації, зазначеної в доданій до позовної заяви виписці по картковому рахунку відповідача [PERSON] , вбачається: 1) встановлення банком кредитного ліміту станом на 31.08.2018 року в розмірі 1600,00 грн., та збільшення його 05.09.2018 року до 3000,00 грн., що відповідає розміру, зазначеному у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування виданої відповідачу кредитної картки; 2) здійснення відповідачем в період часу з 31.08.2018 року по 31.08.2019 року, без урахування суми страхових платежів за договором «Страхування кредитного ліміту» (303,45 грн.), витрат кредитних коштів (шляхом зняття готівки, придбання продуктів) на загальну суму 13144,30 грн. (13447,75 грн.(загальний розмір витрат) - 303,75 грн. (сума страхових платежів)) та внесення на погашення заборгованості за наданим кредитом грошових коштів в загальному розмірі 8160,00 грн.; 3) відсутність здійснених відповідачем в період часу з 01.09.2019 року по 14.10.2020 року, без урахування процентів, нарахованих банком згідно ст.625 ЦК України (1578,27 грн.), витрат кредитних коштів та внесених ним на погашення заборгованості за наданим кредитом грошових коштів; 4) включення банком до здійснених відповідачем витрат за наданим кредитом страхових платежів за договором «Страхування кредитного ліміту» (починаючи з 05.02.2019), загальний розмір яких станом на 05.08.2019 року становить 303,45 грн.. Таким чином, зі змісту виписки по особовому рахунку відповідача [PERSON] судом встановлено, що за період з 05.02.2019 року по 05.08.2019 року банком до загальної суми заборгованості за кредитом, крім безпосередньо здійснених відповідачем витрат кредитних коштів, були включені також щомісячні страхові платежі за договором «Страхування кредитного ліміту» в загальному розмірі 303,45 грн.. Разом з тим, підписана відповідачем [PERSON] анкета-заява від 31.08.2018 року не містить будь-якої інформації про договір страхування кредитного ліміту (зокрема, дату його укладення, строк дії, розмір страхового платежу та порядок його сплати), внаслідок чого зазначений у виписці по рахунку відповідача договір страхування кредитного ліміту не може оцінюватись судом, як складова частина укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] кредитного договору про надання банківських послуг. З огляду на викладене, враховуючи не надання позивачем АТ КБ «ПриватБанк» належних та допустимих доказів на підтвердження узгодження між ним та відповідачем [PERSON] , як сторонами договору від 31.08.2018 року, умов щодо сплати відповідачем, починаючи з 05.02.2019 року, страхових платежів за договором «Страхування кредитного ліміту» із визначенням їх розмірів та порядку нарахування, суд приходить до висновку про безпідставність включення банком страхових платежів в розмірі 303,45 грн. до загальної суми здійснених відповідачем витрат кредитних коштів за період з 31.08.2018 року по 31.08.2019 року. За вказаних обставин визначений банком у доданому до позовної заяви розрахунку розмір заборгованості відповідача [PERSON] за простроченим тілом кредиту в сумі 7339,83 грн. не можна вважати обгрунтованим. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані за кредитним договором та використані відповідачем [PERSON] , як позичальником, в рахунок кредиту грошові кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» повністю повернуті не були, що свідчить про порушення його прав, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до висновку про наявність в АТ КБ «ПриватБанк» права вимагати захисту своїх майнових прав у передбачений законом спосіб - шляхом зобов'язання боржника виконати обов'язок з повернення фактично отриманої та не повернутої суми кредитних коштів, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитом в розмірі 4984,30 грн., тобто в межах наявної різниці між сумою фактично отриманих і використаних відповідачем кредитних коштів за період з 31.08.2018 року по 14.10.2020 року (13447,75 грн.) з вирахуванням страхових платежів за договором «Страхування кредитного ліміту» (303,45 грн.), та загальною сумою коштів, внесених нею на погашення кредитної заборгованості за вказаний період часу (8160,00 грн.), що відповідає наступному розрахунку: 13144,30 грн. (13447,75 грн. (витрати кредитних коштів) - 303,45 грн. (страхові платежі)) - 8160,00 грн. (сума погашення заборгованості) = 4984,30 грн.. Крім того, при ухваленні рішення судом приймається до уваги, що відсутність заперечень відповідача [PERSON] проти позову шляхом подання відзиву на позовну заяву, не свідчить про визнання нею обставин, якими АТ КБ «ПриватБанк» обгрунтовує свої вимоги, та не звільняє позивача від обов'язку надати суду належні, допустимі, достатні і достовірні докази існування обставин, на які він посилається в позовній заяві. Відсутність позову відповідача [PERSON] про визнання кредитного договору від 31.08.2018 року недійсним (оспорювання правочину), також не може бути перешкодою для неврахування її інтересів, як позичальника, під час розгляду справи за позовом банку про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором. Такий висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №205/4928/18. VI. Розподіл судових витрат. У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача по справі [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача по справі АТ КБ «ПриватБанк» кошти по сплаті судового збору в розмірі 949 грн. 29 коп. (2102 грн. 00 коп. (100%) - 1152 грн. 71 коп. (54,838774%), при цьому 54,838774% = 6052 грн. 38 коп. (загальна сума заборгованості за кредитом, у стягненні якої судом відмовлено), що були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.

Outcome: dismissed