Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Кредитна спілка «СуперКредит» звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 10279.71 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 31.08.2018 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № СК-17/0063/16/80/20, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 20000.0 грн. Сторони визначили усі істотні умови вказаного договору. Цього ж дня, 31.08.2018 року сторони уклали Додатковий договір №1, яким було погоджено графік платежів по кредиту та процентах. Позивач свої зобов`язання за вказаними умовами договору виконав та надав відповідачу суму коштів, яка була обумовлена сторонами договору, однак відповідач в порушення умов договору належним чином свої зобов`язання не виконує, а тому станом на 25.06.2019 року у нього виникла заборгованість по сплаті кредиту у сумі 10248.71 грн., яка складається з наступного: 5473.02 грн. - заборгованість по сплаті тіла кредиту (прострочене тіло кредиту); 1555.53 грн. - заборгованість по сплаті процентів за період з 28.11.2018 року по 25.06.2019 року; 3220.16 грн. - сума несплаченої пені за період з 18.04.2019 року по 25.06.2019 року. Окрім того, позивач наполягає, що під час спроб досудового врегулювання спору, ним направлялися листи відповідачу з вимогою виконання останнім умов договору, вартість яких позивач визначає у розмірі 23.0 грн., витрати на оплату яких позивач просить стягнути із відповідача на свою користь. Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимоги наполягав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився із невідомих для суду причин, однак надав до суду заяву відповідно до якої розгляд справи просив провести за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Таким чином суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Як вбачається із п. 1.1 вказаного вище кредитного договору від 31.08.2016 року кредитодавець зобов`язується надати позичальнику фінансовий кредит в сумі 20000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, та забезпеченості у відповідності до умов цього договору. Із умов вказаного кредитного договору № СК-17/0063/16/80/20 та Додаткового договору №1 від 31.08.2016 року вбачається, що сторони визначили усі істотні умови вказаного договору, зокрема порядок надання, погашення кредиту та нарахування і сплати відсотків за його користуванням, який визначили у розмірі 72% річних, строк дії вказаного договору та відповідальність сторін. Також вбачається, що сторони даною угодою визначили графік погашення платежів та детальний розпис загальної вартості кредиту. Таким чином суд приходить до обґрунтованого висновку, що відповідач належним чином був ознайомлений із умовами отримання вказаного кредиту, порядком його користування та термінами сплати як тіла кредиту так і процентів за його користування, про що свідчить його підпис на вказаному вище договорі. Доказів зворотного матеріали справи не містять. Надання кредиту відповідачу стверджується відповідним платіжним дорученням за №9770 від 06.06.2017 року. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому у останнього виникла заборгованість по сплаті вказаної суми кредиту, що стверджується відповідним розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору. Згідно із ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору зміст якого, а також скупну вартість кредиту, та умови кредитування достеменно знав. З огляду на те, що у відповідача існує заборгованість по поверненню кредиту та сплаті процентів, яка виникла із винних дій останнього можна дійти до висновку, що відповідач порушив умови останнього, тобто порушив свої зобов`язання. Нормами ч. 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Сплата відповідачем неустойки у вигляді пені за порушене зобов`язання, передбачена п. 3.4 вказаного кредитного договору, відповідно до умов якого визначено, що у випадку прострочення відповідачем термінів платежів, зазначених у таблиці 1, позивач має право стягнути із відповідача пеню в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. Отже відповідач істотно порушує умови договору, а тому у суду є всі підстави для стягнення суми заборгованості за кредитом у примусовому порядку. Відповідно до п.п. 5 п. 2.4 вказаного кредитного договору позичальник зобов`язаний оплатити можливі витрати, понесені кредитодавцем в результаті неналежного виконання позичальником умов даного договору, в тому числі витрати пов`язані з листуванням, транспортуванням, зберіганням, оцінкою майна, на яке може бути звернено стягнення. На підтвердження понесених витрат позивач надав суду фіскальні чеки із яких вбачається, що на адресу відповідача відправлялися поштові повідомлення про необхідність сплати заборгованості по кредитному договору. За вказаних обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та стверджені відповідними доказами, які досліджені судом в судовому засіданні. Таким чином судом встановлено, що відповідач має перед позивачем заборгованість по кредитному договору у сумі 10279.71 грн., яка складається з наступного: 5473.02 грн. - заборгованість по сплаті тіла кредиту (прострочене тіло кредиту); 1555.53 грн. - заборгованість по сплаті процентів за період з 28.11.2018 року по 25.06.2019 року; 3220.16 грн. - сума несплаченої пені за період з 18.04.2019 року по 25.06.2019 року; а також у сумі 23.0 грн. - витрати, понесені кредитодавцем в результаті неналежного виконання позичальником умов даного договору, в тому числі витрати пов`язані з листуванням. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплата якого стверджуються платіжним дорученням № 18934 від 24.06.2019 року. На підставі зазначеного та

Outcome: approved