Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ у сумі 73233,80 грн та судові витрати в сумі 2270,00 грн. В обгрунтування позову вказує, що відповідач є побутовим споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , газопостачання якого здійснює позивач, та має заборгованість за спожитий природний газ в сумі 73\~233,80 грн., що утворилась за період з 01.10.2016 по 01.04.2021, яку добровільно погашати не бажає. ІІ. Процедура та позиції сторін. 23.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в заяві від 07.12.2021 просить розглянути справу без його участі; позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні; у разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України; причини неявки суду не повідомила, відзиву не надала. Згідно з ч. 1\~ст. 280 ЦПК України суд\~може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Законодавство, що підлягає застосуваннюю. Відповідно до статті 322\~Цивільного кодексу\~України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно статті 162\~Житлового кодексу\~України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до Закону України\~«Про\~житлово-комунальні\~послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Як вбачається зі змісту статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга\~-\~послуга\~з\~управління багатоквартирним\~будинком та комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до положень статті 7\~Закону\~України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондує обов`язок, серед інших, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні\~послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно пункту 6 частини 1\~статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642\~Цивільного\~кодексу\~України шляхом\~заявочного приєднання\~побутового споживача\~до умов\~договору постачання\~природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам підтвердженням приєднання до умов договору є підписана та повернута заява-приєднання, та/або сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ, та/або фактичне споживання природного газу. Статтею 525\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~610\~ЦК України порушенням\~зобов`язання\~є його\~невиконання або\~виконання з\~порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору, що передбачено ч. 1 ст. 634 ЦК України. За змістом статті 901\~ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статями 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні (ч. 1 ст. 84 ЦПК України). ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг позивача, особовий рахунок № [NUMBER] відкритого на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до\~довідки Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ\~ЗБУТ» споживачу [PERSON] надаються послуги з постачання природного газу. Згідно розрахунку споживання природного газу за період з 01.10.2016 по 01.04.2021 за несвоєчасну сплату послуг утворилась заборгованість в сумі 73233,80 грн. З огляду на те, що відповідач у порушення своїх зобов`язань не сплачувала своєчасно та в повному обсязі плату за спожитий природний газ, чим були порушені права позивача, заборгованість відповідачем на час розгляду справи залишається не сплаченою, а також відповідачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами неправильності розміру здійснених позивачем нарахувань за спожитий природний газ у зв`язку з невідповідністю об`ємів використаного природного газу, тому суд дійшов до висновку про задоволення позову. V. Розподіл судових витрат На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені понесені ним судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved