Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

КП «Жилкомсервіс» 21.04.2021 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.09.2015 по 31.03.2021 у розмірі 14000 грн. 43 коп., посилаючись на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу р. № 4397, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Кошель Т.В. Позивач належним чином виконує свої обов`язки щодо надання послуг з утримання багатоквартирних будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідач не здійснює дій щодо повного погашення заборгованості, внаслідок чого за адресою: [ADDRESS] утворилась заборгованість з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.09.2015 по 31.03.2021 у розмірі 14000 грн. 43 коп. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 26.04.2021 справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. У наданий в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову через його необґрунтованість із застосуванням строків позовної давності. Відзив обґрунтований тим, що 21.10.2019 суддею Московського районного суду м. Харкова вже була розглянута заява позивача про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] в період з 1.09.2016 по 31.09.2019 у розмірі 7616,05 грн., за наслідками якої 28.10.2019 по справі № 643/17219/19 постановлена ухвала, якою відмовлено позивачу у видачі судового наказу через пропущення заявником строку позовної давності. Позивач при подачі позову не підтвердив про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом і з тих самих підстав, а всупереч раніше розглянутої справи звернувся до суду з тим самим предметом спору та намагається стягнути заборгованість, по якій сплив строк позовної давності. Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом і підтверджується письмовими доказами, відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу р. № 4397 від 14.03.2003, виданого 11.09.2015 приватним нотаріусом ХМНО Кошель Т.В., що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.06.2020, Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова. Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій відносяться до житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Обов`язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, передбачений ст. 68 ЖК України. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно Довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , о/р [NUMBER] [PERSON] , за період з 01.09.2015 по 31.03.2021 наявна заборгованість за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 14000 грн. 43 коп. Відповідачем розмір заборгованості на спростований, контрозрахунку не надано. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на корись другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо доводів відповідача про порушення позивачем п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, та повторного, після відмови, звернення до суду з тим самим предметом спору, суд зазначає наступне. При зверненні з позовом до суду позивач у позові підтвердив, що ним не подано інших позовів до цих же відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав, що підтверджується позовної заявою. Так, ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 28.10.2019 у справі № 17219/19 КП «Жилкомсервіс» відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.09.2016 по 31.08.2019 у розмірі 7616,05 грн. через сплив строку, встановленого законом, який перевищує позовну давність. Так, за приписами п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою. Разом з тим, відмова у видачі судового наказу з підстави п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, відповідно до положень ч. 2 ст. 166 ЦПК України не є перешкодою для звернення заявника з тими самими вимогами в позовному провадженні. Крім того, у справі, що розглядається, заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.09.2015 по 31.03.2021 у розмірі 14000 грн. 43 коп., а у заяві про видачу судового наказу у справі № 643/17219/19 була заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.09.2016 по 31.08.2019 у розмірі 7616,05 грн. Враховуючи різний період та різні суми, що пред`явлені до стягнення, підстави вважати, що позивач вже звертався до суду до відповідача з тим самим предметом спору, відсутні. Відповідно до ст. 257 Цивільного Кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у прозові. Суд за заявою відповідача застосовує позовну давність до цих правовідносин, та відмовляє у задоволенні позовних вимоги в частині, що виходять за межі строків позовної давності. Таким чином, підлягають задоволенню позові вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.04.2018 по 31.03.2021 у розмірі 10269 грн. 85 коп. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє з вищенаведених підстав. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. (а.с.1). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (73,35%), та стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1665 грн. 05 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial