Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 02.01.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути в безспірному порядку з прокуратури Одеської області на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою від 08.01.2019 року провадження у справі відкрито. 12.02.2019 року від прокуратури Одеської області до суду надійшов відзив. 01.03.2019 року позивачем [PERSON] до суду подано заяву про залучення співвідповідача та зміну позовних вимог, а саме просить залучити до участі справі співвідповідача ГУНП в Одеській області та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. 14.03.2019 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено ГУНП в Одеській області. В судовому засіданні 09.04.2019 року позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити. Представник Прокуратури Одеської області - Гробован О.С. в судовому засіданні підтримала наданий відзив та просить в задоволенні позовних вимог відмовити. До судового засідання 09.04.2019 року представник ГУНП в Одеській області не з`явився, повідомлявся належним чином. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 06.03.2018 року до Одеської місцевої прокуратури №1 подано заяву про скоєне відносно родини позивача кримінальне правопорушення. Подану заяву у встановлений строк не було внесено до ЄДРСР, в зв`язку з чим позивач звертався до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Одеської міської прокуратури №1. 12.03.2018 року судом скаргу було задоволено та 07.05.2018 року на виконання ухвали слідчого судді Одеською міською прокуратурою №1 до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення. З того часу жодної процесуальної дії за участі родини позивача проведено не було. Позивач зазначає про порушення строків досудового розслідування, в зв`язку з чим йому завдано моральної шкоди. При цьому позивач [PERSON] вказує, що він готовий відмовитися від позовних вимог у разі прийняття законного рішення по кримінальному провадженню. У відзиві на позов представник Одеської обласної прокуратури посилається на те, що Одеською міською прокуратурою №1 07.05.2018 року на підставі ухвали суду було розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, яке було направлене до СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області для подальшого розслідування. За результатами досудового розслідування 05.02.2019 року вказане кримінальне провадження слідчим Київського ВП ГУНП в Одеській області закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. При цьому представник прокуратури також зазначає, що позивачем не підтверджено доказами наявність моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням чи бездіяльністю заподіювача та вини відповідача в її заподіянні, через що відсутні підстави для задоволення позову. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 06.03.2018 року [PERSON] , [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] до Одеської міської прокуратури №1 була подана заява про скоєне кримінальне правопорушення, а саме щодо того, що у 2008 році [PERSON] , втративши право власності на 1/2 частин 9/25 часток відповідно рішення державного реєстратора від 07.07.2006 року являючись власником 11/200 часток домоволодіння у період відсутності [PERSON] самовільно знесла частину будинку, надвірну споруду, погріб та захопила 233 кв.м. земельної ділянки, де самовільно побудувала двоповерховий будинок. Самим фактом скоєного кримінального правопорушення, наслідками від нього (неможливістю користування приватним майном) моральними переживаннями від цього, родині [PERSON] завдається шкода, яка оцінюється в 1 млн. грн. /а.с.4/. 09.03.2018 року [PERSON] до Київського районного суду м. Одеси подано скаргу на бездіяльність прокурора, в якій позивач просив визнати бездіяльність прокурора Одеської місцевої прокуратури №1, яка полягає у порушенні норм ст. 214 КПК України щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 06.03.2018 року вх. №115 про скоєне правопорушення, а також просив зобов`язати прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 внести відомості до ЄРДР, викладені в заяві від 06.03.2018 року вх. №115 /а.с.5/. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси Тонконоженка М.М. від 12.03.2018 року скаргу [PERSON] задоволено та зобов`язано відповідних посадових осіб Одеської місцевої прокуратури №1 внести за заявою [PERSON] , [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] №115 від 06.03.2018 року відповідні відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР та надати заявнику протягом 24 годи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань /а.с.6/. З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 07.05.2018 року було зареєстровано кримінальне провадження №42018162010000031. Фабула: до Одеської місцевої прокуратури №1 надійшла ухвала Київського районного суду м. Одеси від 12.03.2018 року за № 520/2765/18 про внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення протиправних дій, що виразились у перешкоджанні в користуванні власністю, а саме земельною ділянкою та спорудами за адресою: [ADDRESS] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України /а.с.7/. Судом досліджено постанову про закриття кримінального провадження від 05.02.2019 року, винесену слідчим СВ Київського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Шварковим Р.С., згідно з якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42018162010000031 від 07.05.2018 року закрито /а.с.19-20/. 12.02.2019 року позивачем [PERSON] до Київського районного суду м. Одеси подано скаргу про визнання рішення незаконним та скасування постанови, відповідно до якої позивач просить: скасувати як незаконну постанову слідчого СВ Київського ВП у місті Одеса ГУНП в Одеській області Шваркова Р.С. від 05.02.2019 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР №42018162010000031; визнати бездіяльність прокурора Одеської місцевої прокуратури №1, яка полягає в не скасуванні як незаконної постанови слідчого СВ та в незабезпеченні додержання законів під час проведення досудового розслідування; виділити та направити до слідчого комітету України матеріали у відношенні слідчого СВ та прокурора з факту приховування злочину /а.с.25/. 13.02.2019 року позивачем [PERSON] до Приморського районного суду м. Одеси подано скаргу про визнання рішення незаконним, скасування постанови, визнання бездіяльності слідчого та прокурора, відповідно до якої позивач просить: з підстав незаконності скасувати постанову слідчого СВ Приморського ВП в місті Одеса ГУНП в Одеській області від 29.01.2016 року про закриття кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР №12016160500000546; визнати бездіяльність слідчого СВ Приморського ВП в місті Одеса ГУНП в Одеській області, яка полягає в ігноруванні проведення досудового розслідування та повідомлення позивача про прийняте рішення по матеріалам досудового розслідування; визнати бездіяльність прокурора Одеської місцевої прокуратури №3, яка полягає в не скасуванні як незаконної постанови слідчого СВ, в незабезпеченні проведення досудового розслідування та не повідомлення про результат досудового розслідування; виділити та направити до слідчого комітету України матеріали у відношенні слідчого СВ та прокурора з факту приховування злочину; направити до слідчого комітету України матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР №12016160500000546 для проведення досудового розслідування /а.с.23/. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси Федулеєвої Ю.О. скаргу [PERSON] в порядку ст. 303 КПК України про визнання рішення незаконним та скасування постанови про закриття кримінального провадження №42018162010000031 від 07.05.2018 року задоволено частково, а саме скасовано постанову слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Шваркова Р.С. про закриття кримінального провадження №42018162010000031 від 07.05.2018 року та зобов`язано слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Шваркова Р.С. провести досудове розслідування в повному обсязі /а.с.33-34/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що на теперішній час триває досудове розслідування в рамках кримінального провадження №42018162010000031, оскільки постанову про закриття вказаного кримінального провадження скасовано ухвалою слідчого судді від 26.02.2019 року. В позовній заяві позивач посилається на те, що по вказаному кримінальному провадженню слідчим були порушені розумні строки досудового розслідування, чим позивачу було спричинено моральну шкоду, про відшкодування якої [PERSON] звертається до суду. Враховуючи, що предметом даного позову є саме відшкодування моральної шкоди, доказуванню підлягає факт наявності такої шкоди, протиправність діяння відповідачів, наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та спричиненою шкодою, а також наявність вини в таких діях відповідачів. Проте з матеріалів справи вбачається, що стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України, які б свідчили про наявність моральної шкоди, та взагалі не зазначено, в чому саме на думку позивача в даному випадку моральна шкода полягає. Докази, надані позивачем [PERSON] до матеріалів справи, зводяться до доведення факту бездіяльності відповідачів щодо проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження №42018162010000031, що не доводить в повному обсязі тих обставин, встановлення яких необхідно при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року по справі №199/1478/17, а саме те, що сам факт зобов`язання ухвалою суду внести відповідні відомості до ЄРДР не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені. Лише незгода позивача з прийнятими працівниками органів прокуратури процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Outcome: dismissed