Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

КП «Харківводоканал» 26.04.2016 звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в обґрунтування якого зазначило, що відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] і є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] . Відповідачі не сплачували в повному обсязі за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що призвело до утворення заборгованості: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.2008 по 29.02.2016 у розмірі 8152,14 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.09.2011 по 29.02.2016 у розмірі 3196,56 грн, сума індексу інфляції становить 2126,85 грн, три відсотки річних від простроченої суми у розмірі складають 239,03 грн, а всього 13714,58 грн, яку позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку та покласти на відповідачів понесені судові витрати (т. 1, а.с. 1, 2). Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.07.2016 позов задоволений у повному обсязі (т. 1, а.с. 41). Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.09.2020 вказане заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (т. 1, а.с. 85). 28.09.2020 представник відповідача [PERSON] - адвокат Лукашенко О.В. подав відзив на позов, в якому просить застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин та визнає солідарні вимоги до відповідачів за період з 01.04.2013 по 19.06.2013 у розмірі 526,46 грн, які складаються із сплати комунальних послуг у загальній сумі 290,52 грн, з них: 199,56 грн за послуги водопостачання; 90,96 грн за послуги водовідведення; інфляційних за період з 21.05.2013 по 29.02.2016 в сумі 212,32 грн.; 3 % річних за період з 21.05.2013 по 29.02.2016 в сумі 23,62 грн. Крім того, вказує, що з моменту зняття з реєстрації за адресою вищевказаної квартири з 19.06.2013, відповідач припинила фактичні шлюбні відносини з відповідачем [PERSON] , тобто не була членом родини наймача, що, в свою чергу, виключає солідарну майнову відповідальність у зобов`язанні по сплаті комунальних послуг. Вона не є власником або співвласником квартири. Для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення та захисту своїх майнових прав між [PERSON] та адвокатом Лукашенком О.В. укладено договір № 31-2020/Д-7 про надання правової (правничої) допомоги від 17.08.2020, сума витрат на правову допомогу за даним договором складає 7000,00 грн, за подання заяви про перегляд заочного рішення сплачено судовий збір в сумі 420,40 грн, витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дії, необхідних для розгляду справи у загальній сумі 231,00 грн, в тому числі: сплата комісій банку за перерахування грошових коштів у загальній сумі 111,00 грн, сплата за послуги поштового зв`язку у загальній сумі 120,00 грн, а всього 7651,40 грн. Не заперечував проти часткового задоволення позову та солідарного стягнення з всіх відповідачів на користь позивача суми за наданні послуги з центрального водопостачання та водовідведення у загальній сумі 526,46 грн. та розподілу судових витрат пропорційно задоволеним / відмовленим позовним вимогам та просив стягнути на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у розмірі 96,16%, що становить 7357,59 грн (т. 1, а.с. 95-97). 26.10.2020 представником відповідача [PERSON] подано заяву про поворот виконання заочного рішення, в якій зазначив, що у вересні 2020 року із заробітної плати відповідача на виконання постанови Московського відділу ДВС у м. Харкові від 05.08.2020 утримано 3445,40 грн. 15.09.2020 заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, тобто відбулось часткове виконання заочного рішення суду. Просить під час розгляду справи залежно від змісту ухваленого рішення вирішити питання про поворот виконання заочного рішення від 25.07.2016 та стягнути з КП «Харківводоканал» на користь [PERSON] різницю між примусово стягнутої з неї суми боргу за виконавчим листом № 643/4889/16-ц, виданим 09.11.2018 та сумою боргу, визначеною рішенням суду за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного провадження (т. 1, а.с. 131, 132). 21.12.2020 позивачем подано заяву про збільшення (уточнення) позовних вимог, в якій, посилаючись на неможливість застосування строку позовної давності з підстав, викладених у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 № 712/8916/17 (14-448цс19) щодо перебігу та переривання строків позовної давності, просить суд не застосовувати строки позовної давності, та стягнути заборгованість з відповідачів з моменту її виникнення, а саме за послуги водовідведення - з 01.09.2011, за послуги водопостачання - з 01.12.2008. Крім того, за адресою [ADDRESS] виникла заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 25521,72 грн., а саме: за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.09.2011 по 18.06.2013 у розмірі 767,05 грн, за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.2008 по 18.06.2013 у розмірі 2621,16 грн. Дана заборгованість підлягає стягненню з фактично зареєстрованих у цей період осіб, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після зняття з реєстрації [PERSON] виникла заборгованість за період з 19.06.2013 по 29.02.2016 за послуги з централізованого водовідведення у розмірі 1629,67 грн та за послуги з централізованого водопостачання у розмірі 2210,67 грн, яка підлягає стягненню з фактично зареєстрованих у цей період осіб, а саме з [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації [PERSON] за період з 01.03.2016 по 30.11.2020 заборгованість за послуги централізованого водопостачання та водовідведення становить 18293,17 грн, з яких за послуги з водовідведення у розмірі 8071,93 грн, за послуги водопостачання - 8607,66 грн. Дана заборгованість підлягає стягненню з фактично зареєстрованих у цей період осіб, а саме з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , індекс інфляції по водопостачанню в розмірі 616,33 грн та по водовідведенню 482,84 грн, 3% річних від простроченої суми з водопостачання - 288,72 грн та водовідведення - 225,69 грн. Просить суд: - стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість за період з 01.09.2011 по 18.06.2013 за надані послуги з централізованого водовідведення у розмірі 767,05 грн, за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.2008 по 18.06.2013 у розмірі 2621,16 грн; - стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за період із 19.06.2013 по 29.02.2016 за послуги з централізованого водовідведення у розмірі 1629,67 грн; централізованого водопостачання у розмірі 2210,67 грн; - стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за період з 01.03.2016 по 30.11.2020 за послуги з централізованого водовідведення у розмірі 8071,93 грн та за послуги з централізованого водопостачання у розмірі 8607,66 грн, а також стягнути солідарно з відповідачів індекс інфляції за час прострочення з водопостачання у розмірі 616,33 грн та з водовідведення 482,84 грн та 3% річних від простроченої суми з водопостачання 288,72 грн та з водовідведення 225,69 грн. Щодо заяви про поворот виконання судового рішення позивач висловився у тексті заяви про збільшення позовних вимог від 21.12.2020 та зазначив, що з довідки № 59-2-02/1723 від 01.09.2020, наданої відповідачем [PERSON] , вбачається, що по постанові відділу ДВС утримано 3445,40 грн, але згідно даних КП «Харківводоканал» на рахунок останнього надійшло 2949,46 грн. Для встановлення істини в частині викладених відповідачем [PERSON] обставин у заяві про поворот виконання заочного рішення, представником КП «Харківводоканал» направлено запит до Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із питанням про хід виконання заочного рішення Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/4889/16-ц від 25.07.2016 та визначення фактично утриманих та перерахованих із боржників коштів на рахунок КП «Харківводоканал», проте відповідь на запит не надійшла (т. 1, а.с. 166-170). До позовної заяви від 21.12.2020 додано клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги, в якій позивач посилається на недотримання адвокатом Лукашенком О.В. принципу співмірності розміру витрат на послуги адвоката та складності справи, витраченого часу та обсягу наданих послуг. Крім того, позивач посилається на п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якому індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна), фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та у порядку, передбачених договором. Отже, внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] та недодержання нею чинних норм законодавства за нею утворилась заборгованість за період, в який вона вже не була зареєстрована за вищевказаною адресою. У такому разі, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково, незалежно від результатів вирішення спору, тому просить покласти витрати на правничу допомогу, понесені [PERSON] , повністю на неї (т.1, а.с. 194-196). 19.01.2021 представником відповідача [PERSON] подано відзив на уточнену позову заяву, в якій останній просить застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин, посилаючись на невірність позиції позивача, оскільки у вказаному останнім рішенні Верховного Суду моментом переривання строку є звернення до суду з заявою про видачу судового наказу, чого не було у даній справі; визнає солідарні вимоги позивача до відповідачів за період з 01.04.2013 по 19.06.2013 у розмірі 526,46 грн, які складаються з сплати комунальних послуг у загальній сумі 290,52 грн, з них: 199,56 грн за послуги водопостачання; 90,96 грн за послуги водовідведення; інфляційних за період з 21.05.2013 по 29.02.2016 в сумі 212,32 грн.; 3 % річних за період з 21.05.2013 по 29.02.2016 в сумі 23,62 грн. Крім того вказує, що погоджується з позивачем, що визначити конкретну суму грошових коштів, яка підлягає поверненню [PERSON] в зв`язку з поворотом виконання можливо лише після отримання відповіді на адвокатський запит з Московського відділу ДВС. До відзиву надано новий розрахунок судових витрат через їх збільшення, загальний розмір яких склав 10230,40 грн. Не заперечував проти часткового задоволення позову та солідарного стягнення з всіх відповідачів на користь позивача суми за наданні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у загальній сумі 526,46 грн. та розподілу судових витрат пропорційно задоволеним/відмовленим позовним вимогам та просив стягнути на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у розмірі 96,16%, що становить 9837,55 грн (т. 2, а.с. 8-10). Представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про причину неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини: за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] з 23.10.1998 по цей час, [PERSON] з 90-х років по цей час, [PERSON] з 01.03.2007 по 19.06.2013, [PERSON] з 24.05.2016 по цей час (т. 1, а.с. 23, 24, 192). Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно…, право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано (т. 1, а.с. 63). Згідно наданих позивачем розрахунків через несплату у повному обсязі наданих останнім послуг за адресою вищевказаної квартири виникла заборгованість: за період з 01.09.2011 по 18.06.2013 за надані послуги з централізованого водовідведення у розмірі 767,05 грн, за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.2008 по 18.06.2013 у розмірі 2621,16 грн; за період із 19.06.2013 по 29.02.2016 за послуги із централізованого водовідведення у розмірі 1629,67 грн та за послуги із централізованого водопостачання у розмірі 2210,67 грн; за період з 01.03.2016 по 30.11.2020 за послуги із централізованого водовідведення у розмірі 8071,93 грн та за послуги із централізованого водопостачання у розмірі 8607,66 грн, за період з 01.01.2018 по 01.12.2020 позивачем розраховано індекс інфляції за час прострочення оплати з водопостачання у розмірі 616,33 грн та з водовідведення 482,84 грн та 3% річних від простроченої суми з водопостачання 288,72 грн та з водовідведення 225,69 грн (т. 1, а.с. 175-190). Відповідно до ч. 2 ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Обов`язок споживача своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги, у тому числі за послуги водопостачання та водовідведення, передбачений ст.ст. 9, 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Враховуючи наявні у матеріалах справи розрахунки заборгованості, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, суд вважає доведеним наявність заборгованості за послуги, що надає позивач за адресою квартири [ADDRESS] та її розмір. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідальність за несплату заборгованості повинні нести саме ті відповідачі, які на час її виникнення були зареєстровані та фактично користувались послугами з водопостачання та водовідведення, а саме: за період до 18.06.2013 - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , за період із 19.06.2013 по 29.02.2016 - [PERSON] та [PERSON] , за період з 24.05.2016 по 30.11.2020, інфляційні витрати та три відсотки річних, які нараховані позивачем за останні три роки - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як встановлено ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач [PERSON] наполягає на застосуванні наслідків пропуску строку позовної давності. Позиція позивача про їх незастосування базується на правових висновках, викладених у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 № 712/8916/17 (14-448цс19), проте у тексті вказаної постанови моментом переривання строків позовної давності Верховний Суд вказав звернення позивача з заявою про видачу судового наказу, а в подальшому - звернення з позовною заявою. Позову, що розглядається судом, не передувала заява про видачу судового наказу, тому суд вважає можливим застосувати наслідки позовної давності. У відзивах на позовну заяву та уточнену позовну заяву представник відповідача вказував на часткове визнання [PERSON] позову у розмірі суми заборгованості 526,46 грн. Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що підстав для ухвалення рішення про задоволення позову в частині визнаних [PERSON] вимог немає, оскільки остання не вповноважена представляти інтереси [PERSON] та [PERSON] , а позов містить вимогу про солідарне стягнення заборгованості. Позов поданий до суду 26.04.2016, отже в межах позовної давності в частині вимог про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] стягненню підлягає: за період з 26.04.2013 по 18.06.2013 за надані послуги з централізованого водовідведення - 37,16 грн + 31,33 грн + 21,29 грн (сума, нарахована за квітень, травень, червень 2013 року відповідно у розрахунку т. 1, а.с. 186) = 89,73 грн; за послуги з централізованого водопостачання за цей же період часу: 81,52 грн + 68,73 грн + 46,71 грн = 196,96 грн (т. 1, а.с. 185), а всього 286,74 грн. Слід зазначити, що вказаний позивачем період нарахування заборгованості з 01.03.2016 по 30.11.2020 з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є невірним відносно відповідача [PERSON] , оскільки остання зареєстрована у квартирі з 24.05.2016, проте, як вбачається з розрахунку, за березень, квітень та травень 2016 нарахування проводились на двох осіб. Заборгованість за вказані місяці не нараховано через оплату комунальних послуг, тобто загальна сума заборгованості, вказана у розрахунку, не зміниться при застосуванні судом правильного періоду, а саме з 24.05.2016 по 30.11.2020 (т. 1, а.с. 179, 182). Суд при ухваленні рішення не враховує розрахунок заборгованості, доданий до первісного позову від 26.04.2016 (т. 1, а.с. 3-12), оскільки розрахунок є невірним через нарахування заборгованості після 19.06.2013 (після зняття з реєстрації [PERSON] ) на трьох, а не на двох осіб. Як вбачається з копії довідки АТ «УкрСиббанк» від 01.09.2020, з заробітної плати [PERSON] за серпень 2020 року по постанові відділу ДВС № 6028816 від 05.08.2020 утримано 3445,40 грн (т. 1, а.с. 136). Постановою державного виконавця Московського відділу ДВС від 05.08.2020 прийнято рішення: 1. звернути стягнення на доходи боржника [PERSON] , яка отримує дохід в АТ «УкрСиббанк», 2. здійснити відрахування із доходів боржника на користь стягувача у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 15287,03 грн. При цьому загальна сума боргу розрахована державним виконавцем наступним чином: основна сума боргу 13714,58 грн, виконавчий збір у розмірі 10% від суми боргу 1371,45 грн, витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 201 грн (т. 1, а.с. 61). В ч. 6 ст. 444 ЦПК України вказано, що до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. Згідно ст.ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Довідка банка про відрахування з заробітної плати [PERSON] є належним доказом, проте у даному випадку недостатнім для задоволення заяви про поворот виконання судового рішення шляхом стягнення з позивача на користь [PERSON] різницю від утриманої суми за скасованим заочним рішенням та сумою, яка присуджена до стягнення, оскільки з неї не вбачається, яка саме сума зарахована в рахунок стягнення заборгованості КП «Харківводоканал», а яка сума відрахована на виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій на рахунок Московського відділу ДВС, отже у задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення суд відмовляє. При цьому [PERSON] має право на звернення з відповідною заявою до суду у строки, передбачені ч. 10 ст. 444 ЦПК України з зазначенням суми стягнення з КП «Харківводоканал» та наданням достатніх доказів на підтвердження цієї суми. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Між [PERSON] та адвокатом Лукашенком О.В. укладено договір № 31-2020/Д-7 про надання правової (правничої) допомоги від 17.08.2020 (т. 1, а.с. 66-68), надані акти приймання-передання послуг за цим договором (т. 1, а.с. 104, 107; т. 2, а.с. 15). Як вбачається з розрахунків сум судових витрат (т. 1, а.с. 101; т. 2, а.с. 17), сукупні витрати відповідача [PERSON] склали 10230,40 грн. На підставі наданих копій квитанцій відповідачем доведено, що нею витрачено наступні кошти: 420,40 грн - сплата судового збору за подання заяви про скасування судового рішення (т. 1, а.с. 56), три квитанції по 23 грн кожна - витрати на поштові відправлення (т. 1, а.с. 98-100), 28 грн - комісія банку (т. 1, а.с. 102), 33 грн - витрати на отримання довідки з реєстру речових прав (т. 1, а.с. 103), 2000 грн - оплата юридичної допомоги, 20 грн - комісія банку (т. 1, а.с. 105), 2000 грн - оплата юридичної допомоги, 20 грн - комісія банку (т. 1, а.с. 106), 3000 грн - оплата юридичної допомоги, 30 грн - комісія банку (т. 1, а.с. 108), три квитанції по 23 грн кожна - витрати на поштові відправлення (т. 1, а.с. 133-135), чотири квитанції по 26 грн кожна - витрати на поштові відправлення (т. 2, а.с. 11-14), 2500 грн - оплата юридичної допомоги, 25 грн - комісія банку (т. 2, а.с. 16), а всього 10318,40 грн. Оскільки в розрахунку судових витрат відповідачем зазначається інша, менша сума - 10230,40 грн, суд виходить з неї, як такої, що просить стягнути відповідач. Згідно ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач підставою для покладення витрат на правничу допомогу у повному обсязі на відповідача зазначає поведінку останньої, а саме неповідомлення підприємства про зміну місця реєстрації на підставі п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Проте, на час зняття відповідача з реєстрації у 2013 році, діяла інша редакція закону, де ст. 20, яка встановлює права та обов`язки споживача, обов`язок повідомляти виконавця послуг про зміну кількості проживаючих у приміщення відсутній. Посилання на недодержання принципу співмірності позивачем не доведений, оскільки первісні позовні вимоги складали 13714,58 грн, а на правничу допомогу витрачено до уточнення позовних вимог 7000 грн, перелік робіт та їх вартість, зазначені у розрахунку витрат на правничу допомогу, суд вважає реальною, співмірною та обґрунтованою. Як вбачається з ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, оцінюючи докази і доводи сторін щодо розподілу витрат на правничу допомогу, суд вважає, що позивачем не доведено неспівмірність заявлених відповідачем витрат, а останнім, навпаки, надано належні докази їх дійсності, необхідності, розумності розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, тобто вказані у розрахунку витрати на правничу допомогу, витрати по сплаті судового збору та інші витрати, пов`язані з розглядом справи у загальному розмірі 10230,40 грн мають бути розподілені відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На час звернення до суду судовий збір становив 1378,60 грн, позивачу ухвалою суду відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення. Згідно п.п. 35, 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Позов заявлений на загальну суму 25521,72 грн, задоволено на загальну суму 22420,25 грн - на 87,848%, відтак з відповідачів на користь держави стягненню підлягає 1211,07 грн, а з позивача, якому відстрочено сплату судового збору до рішення підлягає стягненню на користь держави 167,53 грн. Оскільки відповідачів декілька та позовні вимоги містять різні суми до стягнення з різних відповідачів, з метою дотримання принципу пропорційності їх стягнення суд дійшов наступного: - до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заявлено вимоги про солідарне стягнення 3388,21 грн - 13,276 % від загальних позовних вимог, на які припадає 183,02 грн судового збору (1378,60 х 13,279% = 183,02 грн), в цій частині позов задоволено частково на суму 286,74 грн, отже на 8,463 % (286,74 / 3388,21 х 100% = 8,463%). Таким чином, з цих відповідачів на користь держави підлягає стягненню 15,49 грн судового збору (183,02 х 8,463% = 15,49 грн), тобто по 5,16 грн з кожного; - до [PERSON] , [PERSON] заявлено вимоги про солідарне стягнення 3840,34 грн - 15,047% від загальних позовних вимог, на які припадає 207,44 грн судового збору (1378,60 х 15,047% = 207,44 грн); позов в цій частині задоволено повністю, отже 207,44 грн судового збору підлягає стягненню на користь держави з вказаних відповідачів у рівних частках по 103,72 грн з кожного; - до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заявлено вимоги про солідарне стягнення 18293,17 грн - 71,677% від загальних позовних вимог, на які припадає 988,14 грн судового збору (1378,60 х 71,677% = 988,14 грн), позов в частині цієї суми задоволено, отже з вказаних відповідачів на користь держави підлягає стягненню 988,14 грн судового збору, по 329,38 грн з кожного. При цьому, пропорційно розрахована до стягнення сума судового збору до різних відповідачів в загальній сумі дорівнює 1211,07 грн (87,848 % від загального розміру задоволених позовних вимог), а саме: 15,49 +207,44 + 988,14 = 1211,07 грн. Оскільки позовні вимоги до [PERSON] задоволено на 8,463%, відповідно відмовлено на 91,537%, на користь відповідача [PERSON] з позивача підлягає стягненню 91,537% понесених нею витрат по сплаті судового збору, витрат на правничу допомогу, інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, що становить 9364,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial