Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

І.Позивач звернулася з позовом до відповідача з вимогою про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом. В обгрунтування позову зазначає, що [INFO]помер [PERSON], за життя останній склав заповіт, за яким усе своє майно заповів [PERSON]. Після його смерті залишився житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем за заповітом. При зверненні позивача до державного нотаріуса Компаніївської ДНК для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно [PERSON]- [PERSON], отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії через те, що правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності відсутній на будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS]. У зв»язку з тим, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS]. ІІ. В судове засідання позивач не з'явився, відповідно до поданої заяви просив суд розглядати справу у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, відповідно до заяви не заперечував проти задоволення позову просив суд розглядати справу у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. IІІ.Судом встановлено, що згідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.01.2018 [PERSON], помер [INFO] року.(а.с.9) За життя [PERSON] склав заповіт, за яким усе своє майно заповів [PERSON].(а.с.8) Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину державного нотаріуса Компаніївської ДНК від 20.07.2018 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS].(а.с.13) ІV. Аналізуючи надані суду документи судом встановлені наступні факти. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз'ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Ст.1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, встановлюється належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. З матеріалів справи слідує, що позивач, здійснила дії, які необхідні для набуття права власності на спадкове майно (житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] ) після смерті [PERSON], тому її позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Судовий збір за згоди позивача залишити за фактично понесеним.

Outcome: approved