Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 18.01.2019 року № 345596 укладеним в редакції позивача. За змістом позову зазначив, що Концерн «Міські теплові мережі» здійснює постачання теплової енергії та гарячої води в нежитлове приміщення, в цокольному поверсі А-2, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Право власності на об*єкт нерухомості належить [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу № 1486 від 28.03.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кишницею О.В. Відповідач користуються послугами постачання теплової енергії та гарячої води, які надає Концерн «Міські теплові мережі» та згідно ст.. 67,68 ЖК України зобов*язаний своєчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги. Нежитлове приміщення, яке займає відповідач розташоване у багатоквартирному житловому будинку, відповідне обладнання якого приєднанедо внутрішньо будинкових систем, є споживачем послуг і суб*єктом у сфері житлово-комунальних послуг, що підтверджується актом обстеження системи теплопостачання від 12.03.2019 року. Позивачем на адресу відповідача направлено Договір № 345596 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 18.01.2019 року. Проте, вказаний договір повернутий установою пошти на адресу позивача в зв*язку із закінченням терміну зберігання. 26.01.2019 року відповідачу повторно направлено Договір № 345596 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 18.01.2019 року, однак відповідач проігнорував пропозицію позивача та договір не уклав. Посилаючись на те, що відповідач є споживачем послуг які надаються Концерном «Міські теплові мережі», не надав відповіді на пропозицію позивача щодо укладення договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, позивач просить суд визнати договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води укладеним в редакції позивача. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2019 року вищезазначена цивільна справа передана на розгляд Шевченківському районному суду м. Запоріжжя на підставі пункту 1 частини 1 статті 31 Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою від 03.06.2019 року прийнято позовну заяву до свого провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач відзив на позов не подавав. Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши учасників справи та їх представників,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Спір у справі виник у зв`язку з неправомірною, на думку позивача, відмовою відповідача від укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Приписами статей 3, 6, 203, 626, 627 Цивільного кодексу України визначені загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та сформовані загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 208 Цивільного кодексу України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642, 643 Цивільного кодексу України. Частина перша статті 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту статей 6, 627 Цивільного кодексу України свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, Цивільного кодексу України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, і з урахуванням вказаних положень Закону позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг, а відповідач є їх споживачем. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов`язок відповідає зустрічному обов`язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Судом встановлено, що на адресу відповідача, позивачем, було направлено Договір №\~345596\~про надання\~послуг з\~централізованого опалення,\~постачання гарячої\~води від\~18.01.2019\~року,\~проте останній [PERSON] проігнорований. Форма та зміст (умови) типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Отже, умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд, окрім випадку, коли такий відступ пов`язаний з конкретизацією умов договору. Відповідно до ст. 630 Цивільного кодексу України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Судом встановлено, що запропонований позивачем до укладення договір відповідає умовам типових договорів, затверджених наведеною вище постановою Кабінету Міністрів України. Також суд відзначає, що типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630, не містить обов`язку включення до його умов методики розрахунку вартості надання послуг (формул, тарифів тощо), а лише містить посилання на форму оплати наданих послуг. Отримання у встановленому чинним законодавством України порядку інформації про перелік послуг, їх вартість, загальну суму місячного платежу та структуру тарифів, нормативів (норм) споживання, режиму надання послуг, їх споживчі властивості передбачено пунктами 11 та 18.4 вказаного договору. Відповідач вказаний договір не підписав, відповіді на пропозицію позивача не надав. З огляду на викладене, позивач скористався наданим йому спеціальним законом правом на звернення до відповідача з пропозицією укласти договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, проте не зміг реалізувати це право, оскільки не отримав відповіді у встановленому порядку. При цьому, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, статей 627, 630 Цивільного кодексу України та статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3, 6, 12, 15, 20, 630, 640, 642, 643 Цивільного кодексу України, виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії. За таких обставин суд дійшов до висновку про задоволення позову. При цьому днем укладення спірного договору є день набрання чинності цим рішенням суду. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved