Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 13.09.2021 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що її дочка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м., на підставі договору дарування від 27.11.2004 року. У вищевказаній квартирі постійно проживала [PERSON] . Позивачка до 2020 року була зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , але після продажу стала проживати в квартирі [ADDRESS] даного будинку разом з дочкою [PERSON] [PERSON] , з моменту дарування квартири та постійного проживання, проводилися ремонтні роботи по реконструкції, переплануванню та облаштуванню квартири. Власниця квартири [PERSON] не заперечувала проти таких робіт, погоджувала всі дії, узгоджувала всі спірні питання перепланування та перебудови квартири. Позивачка зазначає, що в наслідок проведеного капітального ремонту вартість квартири значно збільшилась. На підтвердження проведених робіт надала копії розрахункових квитанцій. В межах виконавчого провадження Охтирським МВ ДВС Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) № 63233912 накладений арешт на майно [PERSON] , в тому числі на квартиру [ADDRESS] . Права [PERSON] на невідокремлене поліпшення у квартирі не визнаються іншими особами, а тому просить визнати її співвласницею квартири [ADDRESS] , загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м. з балконом, належної на праві приватної власності [PERSON] ; визнати за [PERSON] право приватної спільної часткової власності на вказану квартиру в частині внесення за власний рахунок невід`ємних поліпшень за згодою власника квартири з урахуванням висновків судово-будівельної експертизи та визначити її частку [PERSON] у праві спільної часткової власності. Процесуальні дії в справі та аргументи сторін. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.09.2021 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а. с. 87). Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.09.2021 року в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] відмовлено. 22.10.2021 року від представника позивачки - адвоката Цуркана В.І. надійшла позовна заява про збільшення позовних вимог, в якій просить визнати [PERSON] співвласницею квартири [ADDRESS] , загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м. з балконом, належної на праві приватної власності [PERSON] з визнанням за [PERSON] права приватної спільної часткової власності у розмірі 40 % (40/100) невід`ємних поліпшень за згодою власника квартири, що рівнозначно грошовому виразі в сумі 252 400 грн.; визнати за [PERSON] у праві спільної часткової власності у квартирі [ADDRESS] , загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м. з балконом, належної на праві приватної власності [PERSON] в наслідкок внесення за власний рахунок невід`ємних поліпшень за згодою власника у розмірі 40 % (40/100), що рівнозначно грошовому виразі в сумі 252 400 грн. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 25.10.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 01.11.2021 року від представника позивачки адвоката - Цуркана В.І. надійшла заява на усунення недоліків разом з квитанцією про доплату судового збору, а також клопотання про повернення сплаченого судового збору з підстав відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та заява про виклик позивачки [PERSON] для допиту в якості свідка. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 25.10.2021 року позовну заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог - прийнято до розгляду. В задоволенні клопотання представника позивачки - адвоката Цуркана В.І. про повернення судового збору, розгляду справи за правилами загального позовного провадження та допиту позивачки в якості свідка - відмовлено за необгрунтованістю. Продовжено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. 09.11.2021 року від [PERSON] надійшла заява про визнання позову. 12.11.2021 року надійшла заява представника позивачки Цуркана В.І. про відвід судді, в задоволенні якої ухвалою Охтирського міськрайсуду від 17 листопада 2021 року відмовлено. Протокольною ухвалою суду 24.11.2021 року відмовлено представнику позивача в задоволенні клопотання про виклик свідка та про допит позивачки в справі в якості свідка. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали повністю. Відповідачка в письмовій заяві просила розгляд справи проводити у її відсутність (а.с.161). Інші учасники справи будучи повідомленими в установленому законом порядку в судове засідання не з`явились. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у їх відсутність. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 24.11.2021 року відмовлено у прийнятті заяви про визнання [PERSON] позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Охтирський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно з підстав внесення невід`ємних поліпшень за згодою власника та визначення частки у праві власності. Враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, вказана справа відноситься відповідно до положень ст.19, ст.274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, позивачем відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази в обґрунтування позову, інших клопотань щодо надання чи витребування доказів сторонами не заявлялося, суд не знаходить підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального провадження та вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень ст.ст.277-279 ЦПК України. Оскільки, Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд, проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом . Встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 27.11.2004 року (а.с.21). Згідно довідки голови правління ОСББ «Гончаренко - 180» [PERSON]. дійсно проживає за адресою [ADDRESS] (а.с.25). [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.07.1966 року (а.с.18). В матеріали справи позивачкою надані копії товарних чеків, якими вона обґрунтовує розмір витрачених нею коштів на здійснення невід`ємних поліпшень квартири [ADDRESS] (а.с.51-72). Згідно звіту про незалежну оцінку майна здійсненого суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] від 10.07.2017 року ринкова вартість об`єкта оцінки - квартири [ADDRESS] станом на дату оцінки визначена в розмірі 413 920 грн. (а.с. 73-74). З інформації про державну реєстрацію обмежень на квартиру [ADDRESS] вбачається, що згідно рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.07.2018 року № 583/3671/16-к 1-кс/583/787/18, зареєстрованого 07.07.2020 року накладено арешт (а.с.50). Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на квартиру [ADDRESS] приватним нотаріусом Лебедєвою Л.М. 27.08.2008 року накладено заборону на нерухоме майно, реєстраційним номер обтяження 7807681 (а.с.50). За приписами ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесений до Реєстру. В розумінні положень ст.81 ч. 7 ЦПК України судом з ЄДРСР отримано копію судового рішення, про яке вказує в позові сторона позивача. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вироком Охтирського міськрайонного суду від 14.11.2019 року №583/2632/18 1-кп/583/38/19, залишеним без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 21.09.2020 року та постановою Верховного Суду від 08.04.2021 року [PERSON] визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. Задоволено цивільний позов [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь 350 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (а.с.177-191). Позивачкою надано в обгрунтування вимог висновок експерта (оціночно-будівельна) № 120 від 08.10.2021 року в якому зазначається, що експертом підтверджено факт відповідності складу та об`єму проведених робіт (ремонт, реконструкція, переобладнання, в тому числі комунікаційних мереж та зміна будівельно-технічних характеристик), зазначених в заяві, наявним поліпшенням виконаних у квартирі [ADDRESS] , загальною площею 47,9 м2, житловою площею 28,2 м2 з балконом. Наведені в заяві на дослідження та підтверджені експертом ремонтно-будівельні ро\-боти є невід`ємними (невіддільними) поліпшеннями.Ринкова вартість в цінах на час проведення експертизи квартири [ADDRESS] , належної на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування від 27.11.2004 року, в стані що був наявний на 27.11.2004 рік (дата дарування), складає: 378 700 (триста сімдесят вісім тисяч сімсот) гривень. Ринкова вартість в цінах на час проведення експертизи квартири [ADDRESS] , в стані на час проведення експертизи (сучасний стан 2021 рік) складає: 631 100 (шістсот тридцять одна тисяча сто) гривень. Ринкова вартість квартири [ADDRESS] в на\-слідок проведених та ідентифікованих експертом поліпшень (з 27.11.2004 по 2021 рік) збі\-льшилася з 378 700 гривень (вартість до поліпшень на 27.11.2004 рік) до 631 100 гривень (вар\-тість після поліпшень на 2021 рік) на суму 252 400 гривень або в 1,7 рази, або на 67 %. Виконані ремонтно-будівельні роботи зазначені в заяві на дослідження та ідентифі\-ковані експертом є істотними поліпшеннями. Частка виконаних невід`ємних поліпшень у загальній вартості ізольованої квартири на даний час складає: 40 %, що в правильних дробах дорівнює: 40/100. Вартість невід`ємних поліпшень виконаних в квартири [ADDRESS] , складає: 252 400 (двісті п`ятдесят дві тисячі чотириста) гри\-вень. Ідеальна частка може бути виділена за [PERSON] внаслі\-док здійснення невід`ємних (невіддільних) і істотних поліпшень та покращень за згодою власника квартири у праві спільної часткової власності у квартирі [ADDRESS] , загальною площею 47,9 м2, житловою площею 28,2 м2 з балконом, належної на праві приватної власності [PERSON] на підс\-таві договору дарування від 27.11.2004 року з урахуванням що поліпшення у зазначеній квартирі проведені [PERSON] особисто (одноосібно) у відсотко\-вому відношенні: 40% (40/100) та грошовій сумі у розмірі 252 400 (двісті п`ятдесят дві тися\-чі чотириста) гривень. Вказаний висновок експерта суд оцінює критично, не може прийняти його до уваги як належний доказ, який у суду викликає певні сумніви. Конституція України у статті 41 гарантує право кожному володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ( далі - Конвенція) в статті 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у ряді рішень зауважує, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції», пункти 69 і 73). У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Тлумачення та застосування національного законодавства - прерогатива національних судів, але спосіб, у який це тлумачення і застосування відбувається, повинен призводити до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики ЄСПЛ. Отже, першою умовою виправданості втручання у права, гарантовані статтею першою Протоколу №1 до Конвенції є те, що воно має бути передбачене законом. Відповідно до положень статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Позивачка, як підставу для визнання за нею права власності на квартиру, зазначає істотне збільшення вартості квартири внаслідок проведення капітального ремонту, який вона нібито зробила зі згоди власника, однак, такі твердження не заслуговують на увагу суду та є необґрунтованими. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям. Відповідно до Державних будівельних норм України капітальний ремонт будівлі - це комплекс ремонтно-будівельних, робіт, який передбачає заміну, відновлювання та модернізацію конструкцій і обладнання будівель в зв`язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також покращання планування будівлі і благоустрою території без зміни будівельних габаритів об`єкта. Капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації будівлі в цілому або її частин (за умови їх автономності). Поточний ремонт - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання. Якщо будівля в цілому не підлягає капітальному ремонту, комплекс робіт поточного ремонту може враховувати окремі роботи, які класифікуються як такі, що відносяться до капітального ремонту (крім робіт, які передбачають заміну та модернізацію конструктивних елементів будівлі). Поточний ремонт повинен проводитись з періодичністю, що забезпечує ефективну експлуатацію будівлі або об`єкта з моменту завершення його будівництва (капітального ремонту) до моменту постановки на черговий капітальний ремонт (реконструкцію). Істотність має визначальне значення, так як необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального удорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті. Істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень, внаслідок трудових чи грошових затрат. За загальною практикою мають враховуватися капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості. Поточний ремонт житла без капітального переобладнання не надає підстав для визнання такого об`єкта спільною власністю, оскільки значних перетворень сам об`єкт не зазнав і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість майна. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у Постанові Верховного суду України від 22.09.2021 року за № 303/1259/17. Твердження позивачки про істотне збільшення вартості майна внаслідок поліпшення суд відхиляє та не погоджується з висновком експерта, оскільки в даному випадку перелік поліпшень, які ним встановлені в ході проведеного дослідження квартири, а саме: заміна всіх дверей, заміна вікон з підвіконнями та балконних дверей, обшивка балкону, влаштування підлоги на балконі, засклення балкону метало пластиковими вікнами, влаштування нової підлоги у всіх приміщеннях, заміна системи електрообладнання та приборів, заміна системи водопостачання, встановлення бойлера для нагрівання води, заміна системи каналізації та сантехніки, закладання пройому між кухнею та коридором та облаштування прийому-арки між кімнатою та кухнею, облаштування системи вентиляції, влаштування внутрішнього опорядження (оздоблення) підвищеної якості в усіх приміщеннях (а.с.114), не відносяться до капітального ремонту в розумінні положень діючого законодавства, а відноситься фактично до поточного ремонту, виконання якого не дає підстав для набуття права власності у вказаній квартирі. А тому висновок експерта не узгоджується із положеннями діючого законодавства, зокрема, експертом визначено частку виконаних невід`ємних поліпшень 40 % (40/100), що нібито збільшення вартості квартири відбулося за рахунок проведеного в ній ремонту, невід`ємних поліпшень, як зазначає експерт, та нібито це надає право на набуття частки у квартирі у розмірі 40/100. Такий висновок експерта не може бути прийнятий судом до уваги, на переконання суду обсяг та перелік виконаних поліпшень є поточним ремонтом, а не капітальним, а внесені кошти на вказані поліпшення не надають підстав для набуття права на частку у квартирі, так як положеннями ЖК України передбачається обов`язок осіб, які проживають у власності іншої особи здійснювати періодично поточний ремонт, зокрема положеннями ст. 156 ЖК України. Доводи позивачки про значне збільшення вартості спірної квартири після проведення ремонту у порівнянні з її вартістю, що вказана у договорі купівлі продажу нерухомого майна також є неспроможними, оскільки вартість продажу нерухомого майна у договорі купівлі продажу визначена за домовленістю сторін, даних щодо проведеної оцінки майна станом на час укладання вказаного договору матеріали справи не містять, експертом взято до уваги вартість спірної квартири станом на час її придбання 378 700 грн. зі змісту договору. Дослідивши висновок експерта, який містить перелік і обсяг поліпшень у вказаній квартирі (а.с.114), суд приходить до висновку про відсутність законних підстав стверджувати про набуття позивачкою права власності на частку в квартирі за рахунок внесених нібито нею поліпшень. Крім того, слід зазначити, що додані до позову позивачкою копії товарних чеків та розрахунок вартості витрат в довільній формі не підтверджують факту сплати грошових коштів саме позивачкою, оскільки вони взагалі не містять інформації про платика (а.с.51-70,72), а копія талону-передплати за замовлення дверей та вікон, в якому вказано замовника [PERSON] (а.с.71) не підтверджує оплату за замовленням. За наведених обставин вказані документи суд не приймає до уваги. Крім того, суд зазначає, що відповідно до статті 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості. Виконані позивачкою поліпшення (проведення капітального ремонту) не мали наслідком створення нової речі як окремого (іншого) об`єкта, оскільки не було змінено, зокрема, зовнішніх розмірів даної квартири, а лише призвели до її поліпшення (зміни якісних характеристик). Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у Постанові Верховного суду України від 19.03.2021 року за № 754/13450/17. Як встановлено судом вищевказана квартира перебуває під арештом, позов заявлено з надуманих підстав, порушень прав позивачки не встановлено з вищевикладених підстав, інші доводи позивачки не заслуговують на увагу суду, заяву [PERSON] про визнання позову суд не може прийняти до уваги, оскільки це суперечить положенням закону за даних обставин. Разом з тим слід зазначити, що з дослідженого судом судового рішення, про яке в позові зазначає позивач, за яким відповідачка є засудженою особою, вбачається, що відповідачкою були вчинені незаконні дії, що стосувалися саме цієї спірної квартири за адресою [ADDRESS] , а тому подання заяви про визнання позову в рамках даної цивільної справи відповідачкою судом не прийнято до уваги, так як це суперечить закону. Додані позивачкою до позову копія кредитного договору, іпотечного договору, повідомлення про відступлення прав вимоги, копія постанови судового рішення від 18.04.2018 року, копія постанови державного виконавця про відкриття та про закінчення виконавчого провадження суд не бере до уваги, оскільки це не впливає на вирішення даної справи (а.с.26-47). Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На переконання суду у контексті одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін - вирішальним фактором є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновок суду. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку, що позивачкою не надано належних, допустимих, достовірних, переконливих, а також достатніх доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні його позовних вимог, з вищевикладених підстав. Щодо судових витрат. По справі маються судові витрати, які понесла позивачка, а саме судовий збір при зверненні до суду з позовом (908+ 454+1616= 2978 грн.), витрати за експертизу 4818 грн., поштові витрати 113,20 грн., а всього 7909,20 грн., які у відповідності до положень ст.141 ЦПК України залишаються за позивачкою ( а. с. 13,14,134,137-138,158). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed