Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення. В позові зазначено, що позивач надає відповідачу, яка є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, а відповідач користується зазначеними послугами. В силу положень цивільного законодавства між позивачем та відповідачем виникли та продовжують існувати зобов'язальні відносини, і жодна з сторін про їх припинення не заявила. Позивач постачає відповідачеві теплову енергію, а відповідач без будь-яких заперечень приймає виконання цих послуг. Заяви про відключення від системи централізованого постачання теплової енергії та претензій щодо якості наданих послуг відповідач не заявляла і продовжує використовувати їх для власних потреб. Відповідно до вимог діючого законодавства, споживачі зобов'язані сплачувати послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води щомісячно за тарифами, встановленими чинним законодавством. Однак, відповідач не здійснює своєчасну оплату за спожиту теплову енергію, в результаті чого, за нею утворилась заборгованість за надані послуги за період з серпня 2009 року по квітень 2013 року, яка до теперішнього часу не погашена. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 4615 гривень 06 копійок та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явився, від неї надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27 вересня 2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того, це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за їх відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до п. 1, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні, згідно договору купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 25 червня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 3482, продавець - [PERSON] продала та передала у власність, а покупець - [PERSON] купила та прийняла у власність належну продавцю квартиру [ADDRESS] загальною площею 39,28 кв. м, житловою площею 19,9 кв. м. Згідно претензії від 31 травня 2012 року, направленої позивачем на адресу відповідача, останню проінформовано про наявність заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, а також вимагається здійснити оплату заборгованості, яка станом на 01 травня 2012 року становить суму в розмірі 3473 гривні 90 копійок. Згідно листа від 25 вересня 2012 року, направленого позивачем на адресу відповідача, останній, як власнику квартири, пропонується укласти з позивачем договір про надання послуг з централізованого опалення, підігріву питної води, примірник якого був направлений відповідачу разом із цим листом. Зазначений лист із додатками до нього були надіслані відповідачу рекомендованим поштовим відправленням. Однак, відповідач не відреагувала на зазначені вище претензію щодо сплати заборгованості та пропозицію укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, виниклу заборгованість за надані послуги з централізованого опалення не погасила, договір про надання послуг з централізованого опалення, підігріву питної води не погодила, що свідчить про її ухилення від укладення договору та небажання оплачувати надані їй житлово-комунальні послуги. Також встановлено, що позивач надавало та надає відповідачу послуги з централізованого опалення, підігріву питної води для населення, а відповідач користувалась та продовжує користуватись вказаними послугами, при цьому претензій на якість цих послуг чи про припинення надання вказаних послуг відповідач не заявляла. Тому, в силу положень ст.ст. 11, 509 ЦК України, між позивачем та відповідачем виникли та продовжують існувати зобов'язальні відносини, і жодна з сторін про їх припинення не заявила. Згідно довідки про розрахунок наданих послуг з централізованого опалення, підігріву питної води для населення, заборгованість по особистому рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], за період з 01 серпня 2009 року по 30 квітня 2013 року складає 4615 гривень 06 копійок (нараховано 4715 гривень 06 копійок, сплачено 100 гривень). Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості та додатком до нього, наданими позивачем. Таким чином, в зв'язку з тим, що відповідач порушила вимоги закону щодо своєчасного внесення сплати за спожиті житлово-комунальні послуги, свої обов'язки виконує неналежним чином, плату за надані їй послуги з централізованого опалення, підігріву питної води для населення вносить несвоєчасно, тому, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, суд вважає необхідним суму заборгованості стягнути з відповідача. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 4615 гривень 06 копійок та судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved