Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. В січні 2017 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 23 грудня 2010 року позивач видав [PERSON] кредитну картку «Універсальна», за допомогою якої відповідач набув можливість знімати грошові кошти та розраховуватись ними. Він зобов`язався повертати АТ КБ «Приватбанк» зняті або витрачені ним грошові кошти та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 30% річних. У випадку неналежного виконання цих грошових зобов`язань [PERSON] зобов`язалась сплатити пеню та штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми боргу.Відповідач неодноразово знімав грошові кошти та розраховувався ними. Однак він неналежним чином виконував грошові зобов`язання за кредитним договором. Тому у нього виник борг по поверненню кредиту в розмірі 1676 гривень 72 копійок, борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 16461 гривні 15 копійок, пеня в розмірі 3100 гривень та штраф в загальному розмірі 1561 гривні 89 копійок. Загальний розмір боргу за кредитним договором становить 22799 гривень 76 копійок. [PERSON] ухиляється від погашення цього боргу. Тому АТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути з відповідача борг за кредитним договором в розмірі 22799 гривень 76 копійок. 2. У судовому засіданні представник позивача Борщ А.В. підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 3. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що АТ КБ «Приватбанк» пред`явив позов після закінчення строку позовної давності. Підстави для поновлення цього строку відсутні. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. 4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 13 лютого 2017 року (а.с.44) було відкрито провадження у цивільній справі. 5. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 19 жовтня 2017 року (а.с.68-69) було задоволено клопотання представника АТ КБ «Приватбанк» про забезпечення його участі у розгляді цивільної справи в режимі відеоконференції. ІІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 6. 23 грудня 2010 року АТ КБ «Приватбанк» видав [PERSON] кредитну картку «Універсальна», за допомогою якої відповідач набув можливість знімати грошові кошти та розраховуватись ними. Він зобов`язався повертати АТ КБ «Приватбанк» зняті або витрачені ним грошові кошти та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. У випадку неналежного виконання цих грошових зобов`язань [PERSON] зобов`язалась сплатити пеню та штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми боргу. 7. Ці умови кредитного договору викладені в довідці про умови кредитування з використанням платіжної карки «Універсальна» (а.с.6) та в умовах та правилах надання банківських послуг (а.с.7-30). 8. Факт отримання відповідачем кредитної картки та його ознайомлення з тарифами обслуговування кредитної картки «Універсальна» підтверджується копією підписаної ним анкети-заяви (а.с.5) та роздруківкою індивідуальної картки [PERSON] , як клієнта АТ КБ «Приватбанк» (а.с.218). 9. Ці обставини свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. IV. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо боргу за кредитним договором. 10. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повернути банку або іншій фінансовій установі кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором. 11. Згідно з ч.1 ст.549 цього ж Кодексу у разі порушення зобов`язання боржник повинен сплатити неустойку (пеню, штраф). 12. Як роз`яснив Верховний Суд України в правовій позиції №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. б. щодо строку позовної давності. 13. Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 14. Згідно з ч.1 ст.257 та п.1 ч.2 ст.258 цього ж Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Водночас, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосується позовна давність в один рік. 15. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 16. Згідно з ч.1 ст.264 цього ж Кодексу перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. 17. За правилами ч.4 та ч.5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Водночас, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. V. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 18. З виписок за кредитною карткою (а.с.122-128, 128-155) вбачається, що [PERSON] неодноразово знімала грошові кошти та розраховувалась ними. Однак в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що вона належним чином виконувала грошові зобов`язання за кредитним договором. Тому у неї виник борг по поверненню кредиту в розмірі 1676 гривень 72 копійок, борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 16461 гривні 15 копійок та штраф в загальному розмірі 1561 гривні 89 копійок (500 + 1061,89). Ці обставини підтверджуються письмовим розрахунком, приєднаним до позову (а.с.3-4). 19. З цього ж розрахунку вбачається, що у [PERSON] виникла також пеня в розмірі 3100 гривень. Однак за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором з відповідача вже стягується штраф. Додаткове стягнення з нього ще й пені буде свідчити про подвійну цивільно-правову відповідальність відповідача за одне і те ж порушення, що прямо суперечить ст.61 Конституції України. Тому пеня підлягає виключенню зі складу боргу за кредитним договором. 20. З огляду на це суд вважає, що загальний розмір боргу [PERSON] за кредитним договором становить 19699 гривень 76 копійок (1676,72 + 16461,15 + 1561,89). б. щодо строку позовної давності. 21. З письмового розрахунку, приєднаного до позову (а.с.3-4), вбачається, що [PERSON] востаннє сплатила на користь АТ КБ «Приватбанк» грошові кошти в розмірі 104 гривень 80 копійок ще 30 грудня 2013 року. 22. Починаючи з 31 грудня 2013 року вона взагалі припинила погашати борг за кредитним договором. З того дня розпочався трирічний строк позовної давності для пред`явлення вимог про стягнення боргу по поверненню кредиту та боргу по сплаті процентів за користування ним, а також річний строк позовної давності для пред`явлення вимоги про стягнення штрафу. Перебіг загальної позовної давності закінчився 31 грудня 2016 року, а спеціальної позовної давності - 31 грудня 2014 року. 23. Зі штампу, розміщеному на конверті, в якому був надісланий позов (а.с.40), вбачається, що позивач звернувся до суду лише 21 січня 2017 року. Ця обставина свідчить про те, що АТ КБ «Приватбанк» пред`явив позов вже після закінчення строку позовної давності. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження обставин, які об`єктивно перешкоджали позивачу звернутись до суду протягом трьох років поспіль. 24. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача боргу за кредитним договором в розмірі 19699 гривень 76 копійок відсутні. Тому у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» належить відмовити. VІ. Аргументи та докази позивача, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. 25. З письмового розрахунку, приєднаного до позову (а.с.3-4), вбачається, що 20 лютого 2014 року в рахунок погашення боргу за кредитним договором були сплачені грошові кошти в розмірі 122 гривень 43 копійок. Крім того, 24 березня 2014 року були сплачені грошові кошти в розмірі 14 гривень 93 копійок та 26 березня 2014 року - в розмірі 7 гривень 46 копійок. 26. Однак з виписок за кредитною карткою вбачається, що вказані грошові кошти були автоматично списані з рахунку відповідача, а не за його волевиявленням. Тому ані 20 лютого 2014 року, ані 24-26 березня 2014 року [PERSON] не вчиняла жодних дій, що свідчили про визнання нею свого боргу. Ці обставини переконливо свідчать про те, що строк позовної давності в зазначені дні не переривався. 27. В матеріалах цивільної справи також міститься довідка АТ КБ «Приватбанк» (а.с.159), з якої вбачається, що 19 квітня 2013 року на ім`я [PERSON] була оформлена нова кредитна картка з терміном дії до березня 2016 року. Однак ця обставина жодним чином не впливає на перебіг строку позовної давності. Тому вказаний письмовий доказ взагалі є неналежним в розумінні ст.77 ЦПК України. VІІ. Розподіл судових витрат. 28. Згідно з ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 29 АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір в розмірі 1378 гривень. Ця обставина підтверджується платіжним дорученням (а.с.36). Однак у задоволенні пред`явленого позову відмовлено. Тому підстави для відшкодування АТ КБ «Приватбанк» судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed