Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 14.08.1989 по 22.05.2019 він перебував у трудових відносинах з ДП «Мирноградвугілля», працював у ВП «Шахта «Родинська» з 30.03.2016 електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті. 22.05.2019 був звільнений згідно з п.1 ст.40 КЗпП України. В умовах впливу шкідливих факторів працював 29 років 09 місяців 09 днів, що призвело до професійного захворювання. Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії від 06.10.2020 №34/845 йому встановлене уперше професійне захворювання: хронічна радикулопатія S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язові-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ступеня. 11.11.2020 було проведене розслідування професійного захворювання та складено акт за формою П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, за яким причинами виникнення професійного захворювання стали недосконалість технологічного процесу видобутку вугілля, тривалий період роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. 10.12.2020 йому встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково за профзахворюванням та 65% втрати працездатності, в тому числі 35% за хронічною попереково-крижовою радикулопатією, 30% за хронічним бронхітом. Рекомендовано Д-облік невролога та пульмонолога, медикаментозне та санаторно-курортне лікування, носіння корсету. Отримання професійних захворювань позивачем спричинило для нього моральну шкоду, що полягає у фізичних і душевних стражданнях через невідворотність втрати працездатності, неможливість продовжувати роботу, необхідність вжиття реабілітаційних заходів та проходження лікування для підтримання стану здоров`я, неможливість вести повноцінний спосіб життя, що впливає на звичайний життєвий уклад, призводить до психологічного дискомфорту та вимагає додаткових зусиль для організації життя. Порушення здоров`я спричиняють йому фізичний біль, моральне пригнічення. Він не може забезпечувати родину на тому ж рівні, на якому забезпечував, працюючи. Наразі майже всі кошти родини спрямовані на відновлення його здоров`я. Він відчуває себе втраченою для суспільства і родини людиною, знаходиться у пригніченому стані через те, що можливості повного відновлення здоров`я немає. Погіршилися відносини у сім`ї. У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування моральної шкоди 65000,00 гривень. ІІ. Позиції, заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача адвокат Ільющенко Ю.А. також до судового засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач свого представника до суду не направив, про суть справи, дату та час її розгляду повідомлений належним чином, відзиву на позов, жодних заяв та клопотань у справі не надав. Третьою особою надані суду письмові пояснення, в яких зазначено про призначення постановами від 28.12.2020 позивачеві страхових виплат: одноразової допомоги в разі стійкої втрати працездатності в розмірі 25083,50 грн та щомісячної грошової суми в розмірі 5197,48 грн. Просить суд розглянути справу без участі представника управління та ухвалити рішення на розсуд суду. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 06.04.2021 ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, розгляд якої по суті призначено на 30.04.2021, відповідачеві запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, третій особі - письмові пояснення (заперечення) щодо позову. 30.05.2021 розгляд справи відкладено на 25.05.2021. 25.05.2021, враховуючи повторну неявку представника належним чином повідомленого відповідача та наявність заяв інших учасників справи про розгляд справи у їхню відсутність, судом встановлена відсутність перешкод для вирішення справи. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. Через відсутність згоди позивача на заочний розгляд справи питання заочного розгляду судом не вирішувалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] з 14.08.1989 працював на шахті «Родинській», яка за час його роботи увійшла до складу ДП «Мирноградвугілля», звідки був звільнений 22.05.2019 наказом №268-к за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.6-8). Згідно з медичним висновком №34/845 від 06.10.2020 Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання у [PERSON] встановлені вперше професійні захворювання: хронічна радикулопатія S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язові-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ступеня (а.с.17). Про наявність та перебіг вказаних захворювань позивача свідчать і інші досліджені судом медичні документи (а.с.18-22,31). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11.11.2020 за формою П-4 встановлено, що хронічні професійні захворювання [PERSON] - хронічна радикулопатія S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язові-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ступеня, виникли у зв`язку із недосконалістю технологічного процесу видобутку вугілля та тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів - важкості праці та пилу фібро генної дії. Осіб, що порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, що стали причиною профзахворювань, виявити не стало можливим через тривалий час роботи [PERSON] (а.с.9-12). 10.12.2020 позивачеві за наслідками огляду медико-соціальною експертною комісією встановлено з 07.12.2020 ІІІ групу інвалідності безстроково за професійним захворюванням та первісно за сукупністю 65% втрати працездатності (35% за хронічною попереково-крижовою радикулопатією, 30% за хронічним бронхітом). Рекомендоване медикаментозне та санаторно-курортне лікування за професійними захворюваннями, носіння корсету, Д-облік у лікарів невролога та пульмонолога (а.с.14-15). V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. На всіх підприємствах, в установах, організаціях згідно з положеннями ст.153 КЗпП України повинні створюватися безпечні і нешкідливі умови праці. При цьому забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається виключно на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону корелюється з нормою, викладеною у ст.13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Згідно з ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому частина 2 ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується, зокрема, незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Статтею ст.38 Гірничого Закону України до обов`язків гірничого підприємства віднесене й відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Як вбачається зі змісту ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що позивачеві дійсно заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок професійних захворювань він зазнав фізичного болю, страждань, втратив 65% своєї працездатності, набув інвалідність, що суттєво змінило звичайний уклад його життя. Отже, вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди є правомірними та підлягають задоволенню. Щодо визначення розміру відшкодування, суд вважає, що вимога позивача про стягнення 65000,00 гривень має бути задоволена частково. За роз`ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 з подальшими змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеню вини відповідача та інших обставин. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачеві суд враховує характер правопорушення, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини підприємства, що завдало моральну шкоду (на якому позивач працював весь час загального строку підземних робіт), істотність вимушених змін у способі життя позивача та інші обставини, які мають вагоме значення, в тому числі, наслідки втрати працездатності позивачем, стан його здоров`я на теперішній час та медичні рекомендації, додержання яких тягне за собою внесення коректив у звичайний спосіб життя позивача. Виходячи з викладеного вище та

Outcome: partial