Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» в травні 2018 року звернулось до суду з позовом у якому просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 11 062,62 грн. Вимоги мотивовані тим, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS], а за позивачем, на підставі розпорядження Дніпровської РДА у м. Києві № 61 від 13 лютого 2015 року, закріплено на праві господарського відання об'єкти житлового та нежитлового фонду територіальної громади міста Києві переданого до сфери управління Дніпровської РДА у м. Києві, зокрема вказаний вище будинок. Мешканці вказаної квартири не сплачували квартирні оплати, однак, послуги надаються в повному обсязі. Станом на 01 березня 2018 року заборгованість відповідачів з утримання будинків споруд та прибудинкових територій складає 11 062,62 грн. А тому, просить стягнути з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку вказану суму заборгованості, пеню в розмірі 8 375,94 грн., 3% річних в розмірі 9 132,80 грн. та судовий збір у розмірі 1 720,00 грн. Ухвалою суду від 17 травня 2018 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. В червні 2018 року відповідачі подали відзив на позовну заяву з якого вбачається, що позов ними не визнається виходячи з наступного. Так, при визначенні вартості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, позивач повинен був керувати приписами п. 1 ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 1 ст. 5 Закону України «Про ціни та ціноутворення», ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування», ч. 3 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Позивачем не дотримано даних приписів, внаслідок чого розрахунок заборгованості є помилковим та не може бути прийнятим до уваги судом, як обґрунтування позовних вимог. Крім того, позивач не вчиняв жодних дій, які були б направлені на виникнення договірних відносин між ним та відповідачами з приводу надання послуг у утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків і споруд. Ці обставини виключають можливість застосувати до спірних відносин положення ст. 509 ЦК України. Крім того, в червні відповідачі подали до суду заяву про застосування строків позовної давності до основного та додаткових вимог. Ухвалою суду від 13 червня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідачів про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], неповнолітні [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою № 103/45-468 від 26 березня 2018 року, виданою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (а.с. 6). Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать , зокрема, житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території надаються мешканцям квартири [ADDRESS] згідно з типовим переліком, який затверджений Постановою КМУ № 529 від 20 травня 2009 року «Про затвердження Порядку і формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № 65246 ([NUMBER]) за період з 01 червня 2015 року по 20 березня 2018 року, станом на 01 березня 2018 року заборгованість за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій становить 11 062,62 грн. (а.с. 7). Відповідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно ст. 66 ЖК України, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Відповідно до ст. 156 ЖК України, повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов'язанням. Суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності в межах розгляду даного спору виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність заявленої відповідачами вимоги про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки позивачем подано позов в строк, визначений чинним законодавством. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої заборгованості, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що заборгованість у відповідачів перед позивачем існує, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідачів на корить позивача пеню в розмірі 8 375,94 грн. та 3% річних в розмірі 9 132,80 грн. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі наведеного, суд приходить до висновку що позов КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача також підлягає стягненню сплачений ним в дохід держави судовий збір по 440,50 грн. із кожного з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved