Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. В серпні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 01 листопада 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області між нею\~та [PERSON] був зареєстрований\~шлюб.\~Від цього\~шлюбу неповнолітніх\~дітей вони\~не мають.\~Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та відсутністю взаєморозуміння. На даний час шлюбні відносини та сумісне проживання ними фактично припинено, наміру зберегти сім`ю немає. Тому, [PERSON] переконана, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити її інтересам, а тому просить розірвати шлюб. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилася. Надала до суду заяву, якою розгляд справи просить здійснити за її відсутності та наполягає на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання також не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою, складеною секретарем судового засідання від 17 березня 2020 року (а.с.24). ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено до підготовче засідання (а.с.13). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2020 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.18). IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 01 листопада 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №385 (а.с.5). Від подружнього життя неповнолітніх дітей вони не мають (а.с.6). V. Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч.3 та ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до припинення шлюбних відносин або примушення до їх збереження не може мати місце. У відповідності до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач не може жити однією сім`єю з відповідачем. Відновлювати відносини не бажає. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси позивача. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved