Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 01.10.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати укладений між сторонами шлюб, що був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 679 від 17.07.1997 року. Позов пред`явлено на підставі ст. 110 СК України. Ухвалою від 18.10.2021 року провадження у справі відкрито. Позивач [PERSON] надала до суду 26.10.2021 року заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, згодна на заочний розгляд справи та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] правом на надання відзиву не скористався, будь-яких заяв та клопотань до суду не надав, до судового засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином. Окрім того, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України судом здійснено оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони з 17.07.1997 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалось, відсутнє взаєморозуміння, неможливе сумісне ведення господарства. Фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено майже 2 роки. Відповідач [PERSON] \~правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористався. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Судом встановлено,\~що [PERSON] \~ та\~ [PERSON] 17\~липня 1997року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №679, що вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції /а.с.3/. Від шлюбу у сторін дітей немає. На теперішній час сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спорів щодо поділу спільного майна не заявлено. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 110-112 СК. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved