Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] . Позовна заява\~мотивована тим,\~що вона\~ є\~власником житлового\~будинку з\~надвірними будівлями,\~розташованого по\~ [ADDRESS] ,\~на підставі\~договору дарування\~від 10\~листопада 2010\~року,\~в якому\~з 15\~липня 2005\~року зареєстрований\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який з\~початку 2010\~року у\~спірному будинку\~не проживає,\~не несе\~тягар фінансових\~витрат \~по утриманню\~ будинку\~у належному\~стані, не здійснює\~поточні та\~капітальні ремонти,\~не сплачує\~комунальні послуги,\~ його\~особисті \~речі \~ \~у будинку\~відсутні,\~на її\~пропозицію знятись\~з реєстраційного\~обліку відповідач\~ жодних\~дій не\~вчиняє. Реєстрація відповідача у даному будинку призводить до порушення її прав як власника. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 09 серпня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 25 серпня 2021 року. 25 серпня 2021 року судове засідання з розгляду вказаної цивільної справи відкладено у зв`язку з витребуванням доказів на 26 серпня 2021 року. 26 серпня 2021 року представником позивача Минцем О.В. до суду подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його участі, відзиву на позовну заяву суду не надав. Представник третьої особи Менської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Представник позивача\~ [PERSON] \~в судовому\~засіданні,\~25\~серпня 2021\~року,\~позовні вимоги\~підтримав,\~посилаючись на\~обставини викладені\~в позовній\~заяві,\~просив позовні\~вимоги задовольнити. 26 серпня 2021 року в судове засідання не з`явився, просив завершити розгляд справи без його участі. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, розташованих по [ADDRESS] , на підставі договорів дарування від 10 листопада 2010 року, посвідчених приватним нотаріусом Менського районного нотаріального округу Чернігівської області Новик В.П. та зареєстрованих в реєстрі за №2670 та за №2672 відповідно. Право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та на земельну ділянку, розташовані по [ADDRESS] , належним чином зареєстровані за [PERSON] , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №28042979 від 18 листопада 2010 року та Державним актом на право власності на земельну ділянку. Відповідно до рішення Менської міської ради Менського району Чернігівської області від 19 червня 2021 року «Про необхідність приведення у відповідність з реаліями життя назв [ADDRESS] перейменована на « [ADDRESS] ». Факт реєстрації відповідача [PERSON] у будинку [ADDRESS] та не проживання його за вказаною адресою підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян та актом обстеження умов проживання від 14 липня 2021 року, з яких вбачається, що відповідач зареєстрований по [ADDRESS] з 15 липня 2005 року, проте за вказаною адресою не проживає. Відсутність відповідача за місцем реєстрації більше одного року підтверджується також показаннями свідків, наданими в судовому засіданні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, 25 серпня 2021 року, показала, що з дитинства проживає по сусідству з позивачем, [PERSON] є рідним братом позивача, бачила його у спірному будинку ще у дитинстві, після цього [PERSON] за вказаною адресою жодного разу не бачила, зазначила, що відповідач тривалий час знаходився в місцях позбавлення волі, після звільнення виїхав до м. Києва, позивач розповідала, що придбала останньому житловий будинок у с. Куковичі, проте у вказаному будинку він ніколи не проживав, його мати померла близько 4 років тому. Свідок\~ [PERSON] \~в судовому\~засіданні,\~25\~серпня 2021\~року,\~показала,\~що \~з 1980\~року проживає по сусідству з позивачем, по [ADDRESS] , у будинку [ADDRESS] проживали [PERSON] та [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] тривалий час відбував покарання в місцях позбавлення волі, після звільнення проживав незначний час з матір`ю за вказаною адресою, потім знову був засуджений та відбував покарання. Починаючи з 2005 року відповідач не проживає по [ADDRESS] , останній раз бачила його близько 10 років тому, їй відомо, що начебто позивач придбала [PERSON] будинок в с. Куковичі, проте останній проживає у Києві, перешкод у користуванні житлом позивач та інші члени сім`ї йому не чинять. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Вирішення питання щодо розподілу судових витрат. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями статті 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За положеннями ст.47 Конституції, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною 1 ст.383 ЦК та ст.150 Житлового кодексу Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей та інших осіб. Згідно з ч.1 ст.156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 317 ЦК встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Статтею 405 ЦК передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлений ст.405 ЦК України строк у жилому приміщенні без поважних причин. Виходячи з викладеного вище, аналізуючи надані суду докази та доводи представника позивача в сукупності з письмовими доказами у справі та показаннями свідків, наданими в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що відповідач добровільно змінив своє місце проживання і є таким, що понад один рік без причин, які б могли бути визнані судом поважними, не проживає у спірному житловому будинку, належному на праві власності позивачу, не бере участі в утриманні будинку, його тривала відсутність за місцем реєстрації свідчить про те, що він має інше місце проживання, втратив інтерес до спірного житлового будинку, а отже є законні підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Враховуючи положення ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved