Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Міське комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS], є абонентом МКП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» та користується послугами з подачі холодної води і прийому стоків, на протязі тривалого часу належним чином не сплачує плату за водопостачання та водовідведення, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за період з лютого 2002 року по липень 2014 року (включно) в сумі 5372,95 грн. Просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач позовні вимоги визнав, також просив суд застосувати строки позовної давності. З'ясувавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] та користується послугами з водопостачання та водовідведення. Оскільки послуги з водопостачання та водовідведення надавалися належним чином, враховуючи вимоги ст.ст. 22, 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», положень Правил користування системами центрального комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст. 525, 526, 628, 630 ЦК України, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості, що утворилась. Разом з тим, відповідно до положень ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У судовому засіданні відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, яке, враховуючи відсутність поважних причин пропуску (ч. 5 ст. 267 ЦК України), для суду є обов'язковим. Судом встановлено, що позивачем нарахована заборгованість за період, який виходить за межі трирічного строку позовної давності, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Визначаючи суму заборгованості та період, за який вона підлягає стягненню, суд виходить з того, що заборгованість за спожиту холодну воду і прийом стоків складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. До пред'явлення цього позову позивач в червні 2013 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості, який в липні 2013 року було скасовано. Наказне провадження є спрощеною та спеціальною формою судового захисту, застосовується вона у чітко визначених випадках, зокрема, при зверненні до суду з вимогами щодо стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги. При цьому законодавством (ч. 3 ст. 118 ЦПК України) заборонено звернення до суду в порядку позовного провадження без попереднього звернення із заявою про видачу судового наказу. Таким чином, в даному випадку перебіг позовної давності був перерваний поданням заяви про видачу судового наказу в червні 2013 року та почався заново з поданням позову після скасування в липні 2013 року судового наказу. Позовна давність, у межах якої позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу щодо стягнення заборгованості за спожиту холодну воду і прийому строків, що складається з суми заборгованості за кожен місяць як черговий платіж, має відраховуватись з червня 2010 року (три роки з червня 2013 року - часу звернення із заявою про видачу судового наказу) по день звернення до суду з відповідним позовом). Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, яка утворилась з червня 2010 року по липень 2014 року включно (згідно позовних вимог). Визначаючи суму заборгованості, що підлягає стягненню, суд виходить з того, що заборгованість відповідача за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення за вказаний період складає 3366,99 грн. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана сума заборгованості. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 243,6 грн.

Outcome: partial