Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Кредитна спілка «Добробут» (далі кредитна спілка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 78 924,66 грн., посилаючись на те, що 12 січня 2015 року між кредитною спілкою та [PERSON] був укладений кредитний до говір № 7322/3НК (далі - кредитний договір), відповідно до якого, кредитна спілка надала йому кредит в розмірі 62 000,00 грн. під 0,1% за кожен календарний день на термін до 12 серпня 2015 року. В забезпечення даного кредитного договору кредиту між кредитною спілкою та [PERSON] було укладено договір поруки №7322/3НК від 12 січня 2015 року, згідно якого поручитель зобовязався відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобовязань боржником за кредитним договором. Протягом часу до 19 лютого 2015 року було зроблено один платіж. З 20 лютого 2015 року погашення кредиту припинилося. Станом на 11 лютого 2016 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 78 924,66 грн., із яких : 62 000,00 грн. основна сума боргу, 16 924,66 грн. відсотки за користування кредитом. Просить суд стягнути з поручителя [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 78 924,66 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомивши суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про день та час розгляду справи завчасно повідомлялася в установленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого рішення справи. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, виносить рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст.224 ЦПК України. Суд вважає за можливим провести розгляд справи по суті без участі сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємостосунки сторін. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 12 січня 2015 року між Кредитною спілкою «Добробут» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 7322/3НК, відповідно до умов якого, кредитна спілка надала [PERSON] кредит на загальну суму 62000,00 грн. (п. 1.1. кредитного договору) зі сплатою за користування кредитом (процентів) 40 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, нарахування процентів здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом (п.3.1. кредитного договору) /а.с.6-7/. [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку дії договору 12 серпня 2015 року (п. 2.3., п. 2.1. кредитного договору). Сторони кредитного договору домовились про те, погашення кредиту та процентів за користування кредитом буде здійснюватись згідно графіка розрахунків (Додаток 1), що є невідємною частиною кредитного договору (п. 3.3. кредитного договору). Строк погашення кредиту, встановлений п. 2.1. кредитного договору, становить 7 місяців від дати отримання кредиту, тобто, з 12 січня 2015 року по 12 серпня 2015 року. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, 12 січня 2015 року між кредитною спілкою, як кредитором і [PERSON] як поручителем, був укладений договір поруки №7322/ЗНК, за яким поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобовязань боржником [PERSON] за кредитним договором ( пункти 1.1, 2.2 договору поруки) /а.с.8-9/. Позивач повністю і в строк, передбачений кредитним договором, виконав свої зобовязання за кредитним договором тим, що надав [PERSON] кредитні кошти у сумі 62 000,00 грн., які він одержав згідно видаткового касового ордеру 12 січня 2015 року (а.с.10). Згідно п. 2.3. кредитного договору позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1. цього Договору. Згідно п. 3.6. кредитного договору прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем. Згідно п. 6.2. кредитного договору порушенням умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов визначених змістом цього договору. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором №7322/ЗНК від 12.01.2015 року щодо забезпеченості, строковості та платності отриманого кредиту належним чином не виконав, здійснив лише один платіж 19.02.2015 року на суму 2100,00 гривень (а.с.11), що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Станом на 11.02.2016 року [PERSON] має заборгованість по кредитному договору у сумі 78 924,66 грн, із яких : 62 000,00 грн. основна сума боргу, 16 924,66 грн. відсотки за користування кредитом (а.с.11-12). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та відповідно до умов договору. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (частина перша статті 628 ЦК України). Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, а якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Пунктом 5.1. договору поруки встановлено, що порука діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором (а.с.8-9). Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній в пункті 24 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року (далі Постанова) при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Відповідно до абз. 4 п. 24 Постанови сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Згідно зі ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Як видно із матеріалів справи строк виконання основного зобовязання за кредитним договором, укладеного між позивачем та [PERSON], становить 7 місяців, тобто, з 12 січня 2015 року до 12 серпня 2015 року. Суд вважає, що умова договору поруки про його дію до повного виконання боргових зобовязань у повному обсязі не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки суперечить вимогам ст. 252 ЦК України. Тому строк предявлення позивачем вимоги до поручителя про повернення, отриманих у кредит коштів, має обчислюватися від дня настання строку виконання основного зобовязання, а саме з 12 серпня 2015 року. Оскільки за даних правовідносин строк предявлення вимоги до поручителя становить шість місяців, то кінець цього строку припадає на 12 лютого 2016 року. Позивач звернувся до суду із позовом до поручителя 12 лютого 2016 року, що підтверджується поштовим конвертом (а.с.15), тобто в установлений законом строк. Таким чином, є підстави для стягнення з поручителя [PERSON] на користь позивача кредитної заборгованості за кредитним договором № 7322/ЗНК від 12 січня 2015 року у сумі 78 924,66 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Згідно платіжного доручення №504 від 12.02.2016 року кредитною спілкою сплачено судовий збір в сумі 1378,00 грн, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача в повному обємі.

Outcome: approved