Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Кредитна спілка «Святий Мартин» звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором у сумі 8669,34 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що в процесі цивільно-правової реалізації укладеного між позивачем та відповідачем договору кредиту, зобов`язання відповідача перед кредитною спілкою зі сплати кредиту та інших нарахувань залишилися невиконаними, внаслідок чого відповідач заборгувала перед позивачем станом на 26 лютого 2021 року суму за предметом позову. Відповідач відзив на позовну заяву не подала. Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. За умовами Договору про споживчий кредит №315-19 від 11 вересня 2019 року (надалі - Договір, а.с. 5-7, 8) кредитна спілка «Святий Мартин» (далі - Кредитна спілка), надала [PERSON] (далі - Позичальник) кредит у сумі 6000,00 гривень на двадцять чотири фактичних місяців з реальною річною ставкою 32,82 %. Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України). У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга ст. 1050 Цивільного кодексу України). Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент ухвалення судового рішення по справі, зобов`язання за кредитним договором відповідачем не виконані. Заборгованість Позичальника станом на 26 лютого 2021 року (карточка позики, а.с.11, розрахунок розміру інфляційних витрат та трьох процентів річних, а.с. 3) за предметом позову у сумі 8669,34 гривень (в т.ч. 5454,65 гривень - залишок заборгованості за кредитом, 2808,66 гривень - несплачені відсотки за користування кредитом, 283,64 гривень - інфляційні втрати; 122,39 грн - три проценти річних) підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачами не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Судові витрати по справі у сумі 2270,00 грн. (а.с. 4) підлягають віднесенню на відповідачів відповідно до частин першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: approved