Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Керівник Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області\~ звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі [PERSON] обласної державної адміністрації до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними договорів та звільнення земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2010 року задоволено позов [PERSON] та визнано за ним право власності на обєкт будинок для відпочинку літ. «81» з підвалом «пд.», загальною площею 76,9 кв. м., розташований по вул. Набережній, 49 у с. Генічеська Гірка, Генічеського району, та зобовязано Генічеське ДБТІ провести державну реєстрацію. На підставі зазначеного рішення, за [PERSON] оформлено право власності на вказаний обєкт від 29 жовтня 2010 року за № 31918533. Разом з тим, ухвалою апеляційного суду Херсонської області за апеляційною скаргою прокурора Новотроїцького району від 08 червня 2011 року, рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2010 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Таким чином, підстава для реєстрації права власності на вказаний обєкт скасована. Ухвала апеляційного суду Херсонської області набрала законної сили. А тому право власності на майно, а саме: будинок для відпочинку літ. «81» з підвалом «пд.», загальною площею 76,9 кв. м., розташований по вул. Набережній, 49 у с. Генічеська Гірка, Генічеського району є набутим незаконно, та підлягає скасуванню. Водночас, [PERSON], достовірно знаючи, що підстава для набуття ним права власності на спірний обєкт скасована, 11 липня 2013 року разом із [PERSON] уклав договір купівлі-продажу будинку для відпочинку з підвалом «пд.», літер «81». Вказаний договір посвідчено нотаріально та зареєстровано в реєстрі за № 1288. На підставі зазначеного [PERSON] оформлено право власності на спірний будинок за № 101986765221. В подальшому, того ж дня, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу будинку відпочинку літер «81» з підвалом «пд.», загальною площею 76,9 кв. м., розташований по вул. Набережній, 49 у с. Генічеська Гірка, Генічеського району, який нотаріально посвідчено за № 1298. За вказаних обставин, керівник Генічеської місцевої прокуратури вважає, що оскільки право власності на вказане майно здобуте незаконно, договори купівлі-продажу прямо суперечать вимогам чинного законодавства, тому спірний обєкт підлягає знесенню, договори купівлі-продажу необхідно визнати незаконними та скасувати реєстрацію прав на обєкт нерухомого майна. В судовому прокурор Генічеської місцевої прокуратури [PERSON] підтримала позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі, а також стягнути із відповідачів судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутністю їхнього представника, вимоги позову підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], будучі присутньою в попередньому судовому засіданні вимоги позову не визнала в повному обсязі, пояснивши, що [PERSON] під час укладання угоди купівлі-продажу будинку відпочинку літер «81» з підвалом «пд.», загальною площею 76,9 кв. м., розташованого по вул. Набережній, 49 у с. Генічеська Гірка, Генічеського району Херсонської області, мав на руках, усі необхідні для переоформлення права власності документи, про те, що існує рішення апеляційного суду, яким скасовано рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2010 року, яким було визнано за ним право власності на вказаний обєкт нерухомості та зобовязано Генічеське ДБТІ провести державну реєстрацію, йому відомо не було. В подальші судові засідання, які були призначені на 27 червня 2017 року, 09 серпня 2017 року, 06 вересня 2017 року та 27 вересня 2017 року представник відповідача та відповідач [PERSON] не зявлялись. Відповідач [PERSON] в судові засідання жодного разу не зявився, будучі належним чином повідомленим про місце, день та час розгляду справи, надавши заяву про відкладення слухання справи також не зявлявся до суду, що призводило до відкладення судових засідань. Суд, вислухавши думку прокурора, на місці ухвалив, проводити судовий розгляд справи у відсутності не зявившихся відповідачів. Вислухавши прокурора, вивчивши матеріали справи, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2010 року позов [PERSON] до спілки власників (співвласників) «Росія» про визнання права власності на новостворене, самочинно збудоване майно - задоволено. Визнано за [PERSON] право приватної власності на самочинно збудоване нерухоме майно: будинок для відпочинку літер «81» з підвалом «пд.», загальною площею 76,9 кв. м., що знаходиться по вул. Набережній, 49 у с. Генічеська Гірка, Генічеського району Херсонської області. Зобовязано Генічеське державне бюро технічної інвентаризації провести реєстрацію. (а.с. 13-14). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 31918533, [PERSON], 29 жовтня 2010 року, на підставі вищевказаного рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2017 зареєстрував право власності на будинок відпочинку з підвалом що знаходиться по вул. Набережній, 49 у с. Генічеська Гірка, Генічеського району Херсонської області. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 08 червня 2011 року, за апеляційною скаргою прокурора Новотроїцького району - рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2010 року у справі за позовом [PERSON] до спілки власників (співвласників) «Росія» про визнання права власності на новостворене, самочинно збудоване майно скасоване, та ухвалено нове, яким у задоволенні вимог [PERSON] відмовлено. Рішення Апеляційного суду мотивоване тим, що матеріали цивільної справи не містили доказів на підтвердження того, що [PERSON] є власником (користувачем) земельної ділянки за адресою с. Генічеська Гірка, Генічеського району, вул. Набережна, 49, що земельна ділянка надавалась йому у встановленому законом порядку під уже збудоване нерухоме майно, а також що є належний дозвіл і затверджений проект на будівництво. Також, матеріали справи не містять доказів підтвердження факту прийняття нерухомого майна до експлуатації, а також даних про державну реєстрацію нерухомого майна. Крім того, при вирішенні спору по суті, суд першої інстанції порушив правило виключної підсудності (а.с. 16-18). Отже, підстава для реєстрації права власності на вищевказаний обєкт нерухомості скасована. Ухвала Апеляційного суду Херсонської області набрала законної сили, а тому право власності набуте [PERSON] незаконно. Згідно договору купівлі-продажу від 11 липня 2013 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1288, [PERSON] продав [PERSON] будинок для відпочинку літер «81» з підвалом «пд.», загальною площею 76,9 кв. м., на земельній ділянці, що має кадастровий номер 6522186500:11:002:0054, що знаходиться по вул. Набережній, 49 у с. Генічеська Гірка, Генічеського району Херсонської області. На підставі вищевказаного договору купівлі-продажу за [PERSON] зареєстровано право власності на вказаний будинок для відпочинку із підвалом за № 101986765221 (а.с.11). В подальшому, того ж дня, як вбачається з договору купівлі-продажу від 11 липня 2013 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1298, [PERSON] продав [PERSON] той самий будинок для відпочинку літер «81» з підвалом «пд.», загальною площею 76,9 кв. м., на земельній ділянці, що має кадастровий номер 6522186500:11:002:0054, що знаходиться по вул. Набережній, 49 у с. Генічеська Гірка, Генічеського району Херсонської області (а.с.12). Згідно інформації голови Щасливцівської сільської ради Генічеського району Херсонської області [PERSON] вих. № 09-02/02.18 від 06 січня 2017 року, земельна ділянка, яка розташована по вул. Набережній, 49, знаходиться за межами с. Генічеська [PERSON], рішення про відчуження вказаної земельної ділянки, висновки чи погодження щодо її відчуження сільською радою не приймались (а.с. 15). Крім того, згідно витягу з Державного земельного кадастру від 05 січня 2017 року, земельна ділянка з кадастровим номером 6522186500:11:002:0054, площею 1,2114 га, яка розташована на території Щасливцівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, відноситься до земель рекреаційного призначення та перебуває у власності [PERSON] обласної державної адміністрації (а.с.47-49). При розгляді справи, судом було вжито заходів, що витребування від приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] документів, на підставі яких було укладено договори купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в реєстрі за № 1288 та № 1298 від 11 липня 2013 року, проте остання їх суду не надала, надавши відповідь про те, що всі документи 12 липня 2013 року було направлено на адресу Реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції (а.с.63, 64,65,66). Також, оглянуті в судовому засіданні матеріали інвентарних справ Генічеського БТІ на будинок відпочинку № 81 з підвалом за адресою: вул. Набережна, 49 у с. Генічеська Гірка, Генічеського району Херсонської області не містять відомостей про прийняття вказаного обєкта в експлуатацію, про зміну власника вказаного обєкта, що мало передувати державній реєстрації права власності на вказане майно. Згідно матеріалів, наданих управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області, а саме акту перевірки будиночку для відпочинку з підвалом «пд.» літера 81 по вул. Набережній, 49 у с. Генічеська Гірка, Генічеського району, Херсонської області, від 14 квітня 2016 року було виявлено, що на території ДОТ «Юний Гагаринець», самовільно виконано будівельні роботи із реконструкції будинків відпочинку, а саме [PERSON], самовільно без реєстрації дозвільної документації на початок виконання будівельних робіт проводились роботи по реконструкції будиночків відпочинку, в тому числі і будиночку для відпочинку з підвалом «пд.» літера 81 (а.с.69, 70, 71, 72). Отже, враховуючи вищевикладене судом встановлено, що на момент укладання спірних договорів вищевказана земельна ділянка на законних підставах не перебувала у власності чи користуванні [PERSON] та [PERSON], а перебувала та перебуває у власності держави. Так, відповідно до ст.131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, зокрема, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Згідно зі ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи місцевого самоврядування в межах повноважень, наданих Конституцією та Законами України. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Статтею 14 Конституції визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до вимог ст. 1 Земельного Кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. В основі інтересу держави (національного, суспільного інтересу) лежить потреба у здійсненні дій, спрямованих на охорону землі як національного багатства. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Поряд з цим, інтерес держави (національний, суспільний інтерес) у вказаній сфері суспільних відносин полягає у дотриманні органом місцевого самоврядування та суб'єктом господарювання відповідно конституційних обов'язків здійснювати повноваження щодо реалізації прав на землю Українського народу та користуватися природними об'єктами права власності народу виключно відповідно до вимог Закону. Згідно зі ст. 45 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності в нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. В даному випадку, предметом позову є договори щодо нерухомого майна, яке розташоване на землях державної власності. Орган, уповноважений державою на здійснення перевірки правомірності укладення угод та їх реєстрації відсутній, що стало підставою для звернення прокурора - керівника Генічеської місцевої прокуратури до суду з позовом про визнання недійсними договорів. Здійснення прокурором представництва законних інтересів держави шляхом звернення до суду із позовною заявою обумовлено тим, що захист інтересів держави тривалий час не здійснює орган, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Так, земельна ділянка, що перебуває у власності держави незаконно, безкоштовно використовується під розміщення нерухомого майна без належної землевпорядної та дозвільної документації. Отже, враховуючи вищевикладене, договори купівлі-продажу укладені між [PERSON] та [PERSON] є незаконним, які прямо суперечать вимогам чинного законодавства, а спірний об'єкт підлягає знесенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зважаючи, що підставу для визнання права власності на вказані об'єкти - рішення суду скасовано, реєстрація права власності на вказані об'єкти за [PERSON] є такою, що суперечить нормам чинного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Разом з тим, в силу ст. 203 ЦК України, підставу для виникнення права власності на спірний об'єкт за [PERSON] на момент укладення договорів було скасовано, а відтак предметом договорів купівлі-продажу від 11 липня 2013 було майно, право власності на яке у встановленому порядку не набувалось. Згідно зі ст. 665 ЦК України, істотною умовою договору купівлі-продажу є товар (предмет). Зважаючи, що предметом договору є майно, право власності на яке не набувалось, така істотна умова спірних договорів, як предмет не дотримана. Таким чином, спірні договори купівлі-продажу не відповідають вимогам Цивільного кодексу України, а тому підлягають визнанню їх недійсними. Крім того, відповідно до вимог ст.228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Згідно п.18 Постанови пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України). Зважаючи, що предметом спірних договорів було майно, яке незаконно розміщувалось на земельній ділянці державної власності, про що було достовірно відомо сторонам, вказані договори є такими, що порушують публічний порядок та підлягають визнанню недійсними. Також, згідно зі ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон), в редакції, яка діяла на момент укладення спірних договорів, Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 Закону, обов'язковій державній реєстрації підлягає, зокрема право власності на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст.5 Закону у Державному реєстрі прав реєструються, зокрема, речові права та їх обтяження на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Згідно з ч.2 вказаної статті, якщо законодавством передбачено прийняття до експлуатації об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Обов'язок та порядок прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта передбачався вимогами Закону України «Про планування та забудову територій» від 20.04.2000 року, що був чинний на момент зведення спірного будинку [PERSON], та подальшому визнанню на нього права власності. Зокрема, згідно з вимогами ст. 28-1, 29 вказаного Закону, початку будівельних робіт передувало отримання дозволу на виконання підготовчих робіт, дозволу на виконання будівельних робіт. При цьому, обов'язковим додатком до заяви про надання дозволу на початок підготовчих робіт був документ, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою. Однак, [PERSON] при здійсненні будівництва будинку № 81 по вул. Набережній,49 у с. Генічеська Гірка, не отримано вказані дозволи. Згідно зі ст. 30-1 вказаного Закону, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, який видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата видачі зареєстрованого сертифіката відповідності. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів будівництва забороняється. Таким чином, спірний об'єкт не прийнято у встановленому законодавством порядку до експлуатації. Також, згідно з ч.3 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, права стосовно якого підлягають державній реєстрації. Але оглянуті в судовому засіданні, матеріали інвентарної справи, наявної в Генічеському ДБТІ ХОР на будинок відпочинку № 81 з підвалом, за адресою Генічеський район, с. Генічеська Гірка, вул. Набережна,49 не містять відомостей ні про прийняття вказаного об'єкта в експлуатацію, ні про зміну власника вказаного об'єкта, що мало передувати державній реєстрації права власності на вказане майно. Згідно з умовами договорів, будинок № 81 зведений на земельній ділянці з кадастровим номером 6522186500:11:002:0054. Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що на момент укладення спірних договорів вказана земельна ділянка на законних підставах не перебувала у власності чи користуванні [PERSON] чи [PERSON] Згідно з ч.6 ст. 120 Земельного кодексу України, істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. Отже, зведення спірного об'єкта площею 76,9 кв.м. здійснювалось без надання [PERSON] прав на вказану земельну ділянку та без попереднього виділення земельної ділянки в натурі, що підтверджує недійсність укладених договорів. Крім того, відповідно до договорів купівлі-продажу укладених 11 липня 2013 року, продаж будиночку з підвалом між [PERSON] та [PERSON] та навпаки проводився в один день, що свідчить про те, що вказані правочини не були направлені на реальне настання наслідків. Отже судом встановлено, що власником вказаної землі є держава, а органом уповноваженим розпоряджатись вказаною земельною ділянкою в силу ст.122 Земельного кодексу України є [PERSON] обласна державна адміністрація. На підставі ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно з п.б ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Статтею 206 ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. За приписами статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. З аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє власника права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Таким чином, розміщення вказаного майна на земельній ділянці державної форми власності не лише суперечить нормам Цивільного кодексу України, а й порушує права [PERSON] обласної державної адміністрації щодо раціонального та розумного використання земель, що перебувають у власності громади, а тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved