Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

І.Виклад позиції позивача та відповідача. До Іллічівського міського суду Одеської області звернулася [PERSON] (далі позивач) з позовом до ДП «МТП «Чорноморськ» (далі Відповідач) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 02.12.2020 року задоволено частково позов [PERSON] (далі за текстом - Позивач) до ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі за текстом - Відповідач) про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди у сумі 50 000 грн.: визнано протиправним та скасовано наказ в. о. директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» Попова О.М. № 260/0-33 від 28.07.2020 про звільнення [PERSON] з посади управителя ресторану «Готельного комплексу «Моряк» Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці шляхом скорочення штату працівників; поновлено [PERSON] на посаді управителя ресторану «Готельного комплексу «Моряк» Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ»; стягнуто з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., судові витрати у розмірі 2102,00 грн.; допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та виплаті заробітної плати за один місяць, в задоволенні решти вимог - відмовлено Додатковим рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 05.01.2021 року стягнуто з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 27 914,40 грн. Постановою Одеського апеляційного суду від 21.07.2021 року вказані рішення Іллічівського міського суду Одеської області залишено без змін. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 14.09.2021 року відмовив Відповідачу у відкритті касаційного провадження. Так, рішенням Іллічівського міського суду Одеської області про поновлення [PERSON] на роботі було винесено 02.12.2020 року, а наказ про поновлення роботодавцем видано лише 02.02.2021 року, через 2 місяці. Відповідачем не забезпечено негайного виконання рішення суду. Невиконання рішення суду є підставою для притягнення Відповідача до відповідальності шляхом стягнення на користь Позивача середнього заробітку за цей період. Тому позивач змушена звернутись до суду, та просить суд; Стягнути з Державного підприємства «МТП «Чорноморськ» на користь [PERSON] (рнокпп [NUMBER] ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду у справі № 501/2883/20 у розмірі 12 406,40 (дванадцять тисяч чотириста шість гривень сорок копійок) грн. Судові витрати покласти на Відповідача. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити (а.с. 54-59). ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, сповіщалася належним чином, про причини неявки не повідомила (а.с. 39). Представник відповідача надавав до суду відзив по справі, заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог сповіщався належним чином, в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи без його участі (а.с41, 54-59). ІІІ. Інші процесуальні дії у справ. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 26.10.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання (а.с. 38). Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 02.12.2020 року задоволено частково позов [PERSON] (далі за текстом - Позивач) до ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі за текстом - Відповідач) про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди у сумі 50 000 грн.: (а.с. 9-19). Додатковим рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 05.01.2021 року стягнуто з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 27 914,40 грн. (а.с. 20-22). Постановою Одеського апеляційного суду від 21.07.2021 року вказані рішення Іллічівського міського суду Одеської області залишено без змін (а.с. 23-29). Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 14.09.2021 року відмовив Відповідачу у відкритті касаційного провадження (а.с. 30-32). Згідно наказу №25-К 02.02.2021 року ДП «МТП «Чорноморськ» на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 02.12.2020 року по справі №501/2883/20 [PERSON] поновлено на посаді управителя ресторану «Готельного комплексу «Моряк» ДП «МТП «Чорноморськ» (а.с. 33, 63). V. Оцінка Суду. Конституція України, трудове та цивільне законодавство закріплює обов`язок кожного неухильно додержуватися положень Конституції України та законів України, добросовісно здійснювати свої права та обов`язки, встановлює юридичну відповідальність за їх невиконання та передбачає заходи примусового виконання цивільних обов`язків, які виникають, зокрема, безпосередньо з актів законодавства, рішення суду або договору, у разі їх невиконання боржником добровільно (стаття 68 Конституції України, статті 11, 14 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження»). У той же час, частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина сьома стаття 235 КЗпП України). Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості, і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його оголошення в судовому засіданні. У пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок полягає в тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Такого висновку дійшов Верховний Суд у стаді колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у цивільній справі № 760/9521/15-ц. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 18 ЦПК України ). Статтею 236 КЗпП України встановлено, що в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. Таким чином, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Ця відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.04.2021 року у справі № 461/1303/19, від 30.04.2020 у справі № 260/1424/18. Крім того, законодавством України не передбачено обов`язку із зверненням працівника до роботодавця із заявою про поновлення його на роботі, оскільки судове рішення про поновлення позивача на роботі мало виконуватися негайно без прив`язки до вчинення будь-яких дій з боку позивача. Наведене свідчить, що Відповідачем не забезпечено негайного виконання рішення суду. Невиконання рішення суду є підставою для притягнення Відповідача до відповідальності шляхом стягнення на користь Позивача середнього заробітку за цей період. Середній заробіток працівника згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100. Відповідно до абз. З пункту 2 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Абзацом першим пункту 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Враховуючи наведене вище, суд проходить до висновку про задоволення позову. V. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги повністю задоволені, то судовий збір має бути покладений на відповідача.

Outcome: approved