Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення, який згодом уточнили. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що відповідачі в період з 01.02.2019 року по 30.11.2019 року не сплачують витрат за надання послуг з централізованого опалення в добровільному порядку, не виконують своїх зобов`язань щодо оплати послуг, внаслідок чого виникла заборгованість, яка становить 6771, 77 грн. Позивач уже звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, з приводу заборгованості, однак ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 20.11.2019 року такий судовий наказ було скасовано та вказано звернутись до суду із тими самими вимогами у порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, представник зазначила, що неправомірні дії боржників призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. У зв`язку із цим просить суд стягнути з боржників на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 6682,25 грн., інфляційних втрат 74,34 грн. та 3% річних 15,18 грн., всього - 6771,77 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 31.01.2020 року відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності уточнені позовні вимоги підтримала. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Судом встановлено, що згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки ЛMKП «Львівтеплоенерго» №120 від 19.12.2019 року [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , відповідно користуються послугами з централізованого опалення. Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , а також щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості даних послуг з метою їх оплати. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, проте всупереч даної норми закону, відповідач не виконав свого зобов`язання щодо сплати послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, а тому зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлення індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми. Внаслідок неналежного виконання споживачами зобов`язання по оплаті наданих послуг складає: централізоване опалення - 6682,25 грн., інфляційних втрат - 74,34 грн. та 3% річних - 15,18 грн., всього - 6771,77 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за послуги з централізованого опалення. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Частиною 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньобудинкових систем, що укладається виконавцем із споживачем фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договір приєднання. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до закону, позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» був підготовлений для підписання договір приєднання, однак, договір приєднання відповідачами не підписаний. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до п. 1.1 договору приєднання предметом договору є те, що виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені договором приєднання. Всупереч п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі не виконали свого зобов`язання щодо сплати послуги з централізованого опалення, а тому зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Отже, зареєстровані особи несуть відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, і тільки за умов належного оформлення тимчасової відсутності має право не сплачувати за комунальні послуги. Тому з огляду на зазначене та відсутність в матеріалах справи доказів належного оформлення тимчасової відсутності відповідачів, суд вважає правомірним нарахування на них та стягнення заборгованості за надані послуги. Також в даному випадку законодавець чітко вказує на те, що дана норма не розповсюджується на постачання теплової енергії, послуги з надання якої і здійснює позивач. Внаслідок неналежного виконання споживачами зобов`язання по оплаті наданих послуг складає: централізоване опалення - 6682,25 грн., інфляційних втрат - 74,34 грн. та 3% річних - 15,18 грн., всього - 6771,77 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за послуги з централізованого опалення. Згідно з ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості чи про неналежне наданням послуг з теплопостачання судом не встановлено. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» щодо стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи та встановленими в ході розгляду справи обставинами, відповідачами такі доводи позивача спростовані не були, а відтак позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved