Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Комунальний заклад «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» Черкаської обласної ради звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої закладу працівником. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що наказом № 9 від 31.01.2007 року по о/с Комунального закладу «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» Черкаської обласної ради [PERSON] прийнята на роботу на посаду кастелянші. Наказом від 21.11.2008 року № 74 [PERSON] переведена на посаду завідуючою коморою. 10 липня 2015 року Державною фінансовою інспекцією в Черкаській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального закладу «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» Черкаської обласної ради за період з 01.08.2012 року по 30.04.2015 року. За результатами ревізії лишків та нестач на складі та харчоблоці не встановлено. Однак встановлені випадки придбання диспансером продуктів харчування при відсутності належним чином оформлених документів, які підтверджують їх якість та термін придатності на загальну суму 63\~336,52 грн. Ревізією було встановлені випадки придбання мясної продукції у ФОП [PERSON] та ТОВ «Аркоп» за накладними, які не відповідають ветеринарним довідкам та свідоцтвам. Всього такої мясної продукції було придбано на загальну суму 4422,00 грн. Внаслідок допущених порушень Комунальним закладом «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» Черкаської обласної ради було безпідставно прийнято і оплачено протягом 01.08.201230.04.2015 років ФОП [PERSON] 19282 грн. та ТОВ «Аркон» 44\~054,52 грн., чим порушені вимоги ст. 36 Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів» чим завдано матеріальної шкоди установі. Вказані порушення допущені завідуючою коморою [PERSON], яка згідно посадової інструкції відповідальна за приймання та перевірку харчової продукції від постачальників. В звязку з цим просить суд стягнути з [PERSON] на користь Комунального закладу «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» Черкаської обласної ради 3\~434 грн (середній заробіток) у відшкодування завданої шкоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] суду пояснила, що проведеною ревізією Державної фінансовою інспекцією недостачі по складу та харчоблоку не встановлено, були лише зауваження про порядок прийому мясної продукції, але вини в цьому відповідачки [PERSON] не вбачає, тому що до комори мясна продукція надходить маркованою та з відповідними ветеринарними документами. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позову не визнала і пояснила, що працює в Комунальному закладі «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» Черкаської обласної ради комірником і являється матеріально-відповідальною особою за збереження матеріальних цінностей, що знаходяться на складі. 10 липня 2015 року Державною фінансовою інспекцією в Черкаській області було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального закладу «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» Черкаської обласної ради за період з 01.08.2012 по 30.04.2015 роки. За результатами ревізії лишків та нестач на складі та харчоблоці не встановлено, були виявлені деякі порушення при придбанні харчових продуктів диспансером, однак своєї вини в тому не вбачає, в звязку з тим, що контроль за якістю продукції та належним оформленням ветеринарних свідоцтв лежить на постачальниках. Заслухавни сторони, вивчивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав та інтересів юридичної особи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу № 9 від 31.01.2007 року по Комунальному закладу «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» Черкаської обласної ради [PERSON] прийнята на роботу на посаду кастелянші. Наказом від 21.11.2008 року № 74 [PERSON] переведена на посаду завідуючою коморою вказаного закладу. Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, встановлених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідно договору про матеріальну відповідальність на відповідачку [PERSON] покладена повна матеріальна відповідальність за збереження ввіреного їй майна. Актом ревізії фінансово-господарської діяльності №04-24/07 Комунального закладу «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» Черкаської обласної ради за період з 01.08.2012 по 30.04.2015 роки від 10.07.2015 року Державної фінансової інспекції в Черкаській області лишків та нестач харчових продуктів, за зберігання яких відповідальна [PERSON], не встановлено. Відповідно ч. 4 ст. 130 КЗпП України на працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського риску, а встановлені випадки придбання диспансером продуктів харчування при відсутності належним чином оформлених документів, які підтверджують їх якість та термін придатності не є прямою шкодою завданій установі, тому підстав для притягнення до матеріальної відповідальності відповідачки [PERSON] суд не вбачає. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed