Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі проживають та зареєстровані в [ADDRESS]. У період з 01.10.2014 року по 01.02.2018 року позивач надав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 9223,68 грн., яку просили стягнути солідарно з відповідачів, а також судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою суду від 18.10.2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 12.11.2018 року. 12.11.2018 року розгляд справи відкладено на 18.01.2019 року на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України для повторного виклику відповідачів. В судове засідання представник позивача не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, причини неявки суду невідомі. В зв'язку із чим, причина неявки відповідачів визнана судом неповажною. Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій позов визнав, просив розглянути справу за його відсутності. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За змістом ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ст. 206 ЦПК України суд приймає заяву відповідача про визнання позову, оскільки визнання позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши надані письмові докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності і достатності, суд на їх підставі встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно Статуту Концерну «Міські теплові мережі», предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, її розподілення для обігріву житла і побутової потреби населення та на комунально-побутові потреби підприємств, організацій, установ і її збут, тобто Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого опалення та підігріву гарячої води. Система теплопостачання квартири відповідачів є загальнобудинковою, від'єднання від централізованого опалення не проводилось, тому послуги відповідачам надавались постійно і в повному обсязі. Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого № 114664062 від 20.02.2018 року, відповідачам на праві приватної спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідачі зареєстровані в [ADDRESS]. 08.10.2010 року між [PERSON] та позивачем був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, за умовами якого, зокрема пункту 9 передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі за послуги вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язань. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язань, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Концерн «Міські теплові мережі» у період з 01.10.10.2014 року по 01.02.2018 року надав відповідачам послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 9223,68 грн., що підтверджується довідкою та особовим рахунком. Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач житлового приміщення зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки відповідачі не виконали свої зобов'язання щодо сплати заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, заборгованість підлягає солідарному стягненню у повному обсязі. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] подано письмову заяву про визнання позову, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, що складає 881 грн.

Outcome: approved