Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. 1. 10 січня 2017 року Бахмацька районна державна адміністрація Чернігівської області (далі позивач) звернулась з позовною заявою в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON], [PERSON] (далі відповідачі) з вимогою про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі не приділяють належної уваги вихованню, здоров'ю та розвитку малолітньої дитини [PERSON], зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний спосіб життя, неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності. Крім того, відповідач [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності. В цілому батьки вихованням дитини не займаються, не виконують своїх батьківських обов'язків, і таким чином ухиляються від них. У зв'язку із чим позивач просив позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та вирішити питання про стягнення аліментів з кожного у розмірі по 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на користь закладу або осіб, де буде виховуватись дитина. ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у справі. 2. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, суду пояснила, що дитина протягом тривалого часу проживає разом із бабусею, відповідачі вихованням дитини не займаються, не піклуються про неї, зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний спосіб життя. Відповідач [PERSON] схильний до насильства та негативно впливає на дитину у зв'язку із чим їй потрібна допомога психолога. Також, відповідачі протягом тривалого часу знаходяться під увагою органів опіки та піклування, вони неодноразово попереджались про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини, але належних висновків не зробили і продовжують ухилятись від виконання своїх батьківських обов'язків. 3. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що хочуть, щоб дитина проживала разом з ними, зазначили, що на даний час шукають роботу і бажають займатись вихованням дитини. Проте, пояснили, що нікуди не звертались, щоб вирішити питання про виховання дитини, органи соціального захисту з метою вирішення питання про захист прав дитини не повідомляли, інших заходів по вихованню дитини не вживали. 4. Третя особа в судовому засіданні пояснила, що дитина близько чотирьох років проживає з нею, вона здійснює догляд і виховання дитини, батьки іноді приходять спілкуватись з дитиною, але часто своєю поведінкою негативно впливають на неї. [PERSON] пояснила, що вона не має заперечень, щоб батьки спілкувались з дитиною і проживали з нею, але за умови їх належної поведінки і виконання ними своїх батьківських обов'язків, оскільки при їхній теперішній поведінці дитина залишається не доглянутою, не може нормально розвиватись і виховуватись. ІІІ. Встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 5. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5 зворот). 6. Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 3 листопада 2016 року (а.с.10) підтверджується дослідження умов проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS]. Так, за результатами обстеження було встановлено, що батьки ведуть аморальний спосіб життя, хлопчик проживає і навчається у м. Бахмач Чернігівської області, його вихованням займається бабуся. 7. В свою чергу актом обстеження умов проживання від 7 листопада 2016 року (а.с.10 зворот) підтверджується дослідження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Обстеженням встановлено, що з [PERSON] проживає малолітній внук [PERSON], стосунки в сім'ї є дружніми, а санітарно-гігієнічний стан помешкання відповідає нормам, подальше проживання дитини з бабусею можливе. 8. Характеристиками Бахмацької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 03 січня 2017 року № 03-17/6 та № 03-17/7 (а.с.7 та а.с.7 зворот) підтверджується, що відповідачі характеризуються з негативної сторони, не належним чином виконують батьківські обов'язки, схильні до вживання спиртного. 9. Довідками Бахмацького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 23 серпня 2016 року (а.с.9 та а.с.9 зворот), від 13 лютого 2017 року (а.с.44-45) та постановами про притягнення до адміністративної відповідальності від 6 листопада 2015 року, від 9 березня 2016 року, від 6 червня 2016 року, від 9 лютого 2017 року (а.с.11 зворот, 12, 13, 42) підтверджується, що відповідачі неодноразово притягувалась до адміністративної, перебувають на обліку у Бахмацькому відділу поліції ГУНП в Чернігівській області як сімейні насильники. 10. Витягами з протоколу засідання з питань захисту прав дітей від 18 березня 2014 року та від 16 грудня 2015 року (а.с.46-47), пояснюючими відповідача [PERSON] (а.с.49-52) підтверджується, що сім'я відповідачів знаходиться на обліку в органах з питань захисту прав дітей з 2012 року, вони неодноразово попереджались про необхідність зміни свого ставлення до виховання дитини та висловлювали свої обіцянки про виправлення. 11. Повідомленням головного лікаря Бахмацької районної центральної лікарні від 4 липня 2012 року № 02-44/1263 (а.с.48) підтверджується, що відповідач [PERSON]. потрапила на лікування у неврологічне відділення із струсом мозку, який отримала внаслідок алкогольного сп'яніння. 12. Листом Бахмацької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 № 5 від 16 лютого 2017 року (а.с.43) підтверджується, що відповідачі не приймають участі в навчально-виховному процесі свого сина (успішністю не цікавляться, класні заходи та батьківські збори не відвідують). 13. На момент розгляду справи відповідачі зі своєю дитиною не проживають, що підтверджується довідками Бахмацької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 10 листопада 2016 року № 1405 та № 1408 (а.с.11,8, зворот) та поясненнями сторін. 14. Відповідно до висновку органу опіки та піклування (а.с.3, зворот), затвердженого рішенням Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області № 766 від 10 листопада 2016 року (а.с.3) відповідачів доцільно позбавити батьківських прав. 15. Під час судового розгляду відповідно до статті 12 Конвенції про права дитини на виконання права дитини бути заслуханою з питань, що її торкаються, реалізуючи приписи статті 171 Сімейного кодексу України (далі СК) судом була заслухана думка дитини. Зокрема, малолітній [PERSON] пояснив, що він проживає разом із бабусею, яка здійснює за ним піклування, проте батьки іноді приходять спілкуватись з ним, іноді батько буває в нетверезому стані і поводить себе погано. [PERSON] хотів би проживати разом з батьками і щоб вони більше приділяли йому уваги. ІV. Оцінка Суду. А. Загальні принципи. 16. В даній ситуації Суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. А в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов'язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). 17. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами Суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в право відповідачів на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов'язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини). 18. Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Б. Застосування вказаних принципів в даній справі. 1). Чи здійснювалось втручання «згідно із законом». 19. Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідачів законом» Суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК (статті 164-167). Зокрема, відповідно до статті 164 СК батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої). Тому, для Суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідачів має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається. 2). Чи відповідало втручання цілям передбаченим в пункті 2 статті 8 Конвенції. 20. Обговорюючи питання чи відповідало втручання у право відповідачів «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров'я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) Суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дитини [PERSON], і відповідно воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8. 3). Чи було втручання «необхідним в демократичному суспільстві» (пропорційним). 21. Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідачів, «необхідним в демократичному суспільстві», Суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України). 22. Так, відповідачам, як батькам неповнолітньої дитини в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК). Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів. Зокрема, відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. На думку Суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов'язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. 23. Повертаючись до обставин даної справи Суд підкреслює, що матеріалами справи підтверджується, що відповідачі мають негативні характеристики за місцем проживання, вони схильні до насильства в сім'ї, у зв'язку із чим притягувались до адміністративної відповідальності за такі дії, вони перебувають на обліку в органах внутрішніх справ як сімейні насильники. Також, відповідачі притягувались до адміністративної відповідальності у зв'язку із вживанням алкоголю (а.с.11 зворот, 12, 44-45). Окрім іншого, в судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідачі не приймають участі в навчально-виховному процесі свого сина (успішністю не цікавляться, класні заходи та батьківські збори не відвідують) (а.с.43). Наведене в своїй сукупності на думку Суду може свідчити про ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов'язків. 24. При цьому, в даній конкретній ситуації Судом враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов'язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Але реалізація таких обов'язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, в даній справі відповідачі жодного разу не звернулись до уповноважених органів держави з метою захисту прав своєї дитини, сприянні їм будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов'язки. Суд зауважує, що навіть протягом розгляду справи в суді вони таких дій не вчинили і в судовому засіданні не змогли пояснити причини не вчинення таких дій, так як і не змогли пояснити те, яким чином вони бажають поліпшити своє ставлення до виховання дитини. В свою чергу, відповідач [PERSON]. в присутності дитини в приміщенні суду вчинив хуліганські дії за що був притягнутий до адміністративної відповідальності (а.с.42). 25. Далі Суд зазначає, що в процесі розгляду справи при з'ясуванні думки дитини в судовому засіданні вона з власної волі знаходилась поряд з бабусею, а не батьками, іноді вступаючи в спір з батьком. При цьому Суд звертає увагу, що взаємовідносини між дитиною, батьками та бабусею склались таким чином, що дитина протягом останніх чотирьох років проживає разом з бабусею, а тому в даній ситуації Судом будуть враховані «інтереси дитини» в широкому розумінні на поняття сім'ї (включаючи біологічних батьків та бабусі) (стаття 5 Конвенції про права дитини). Зокрема, в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у батьків, оскільки вона з ними не проживає протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення батьків із своєю дитиною, про що не заперечували третя особа та представник позивача. Тобто, позбавлення батьківських прав відповідачів фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між батьками та дитиною. 26. Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачі мають право у випадку зміни їх поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК (стаття 169). 27. Додатково Суд враховує, що на даний час правовий статус дитини чітко не визначений, а позбавлення батьківських прав буде сприяти дитині визначити її правовий статус, як захищеної групи осіб і отримати відповідну соціальну допомогу від держави, чого вона на даний час з вини батьків позбавлена, і останні, як законні представники дитини не сприяють цьому протягом тривалого часу. 28. Також, Суд бере до уваги думку дитини, яка пояснила, що бажає проживати разом з батьками і бабусею, хоче, щоб батьки частіше з нею спілкувались. В цій ситуації таке бажання дитини багато в чому залежить від волі самих батьків, які повинні вчинити активні дії в такому напрямку. Обставини справи свідчать, що позбавлення їх батьківських прав, як було наголошено вище фактично не змінює існуючу ситуацію, при цьому батьки мають можливість виправити ситуацію, і не позбавлені права на спілкування з дитиною. 29. З огляду на те, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дитину, Суд розуміє, що таке розлучення має проводитися лише в крайньому випадку, тому перш ніж вдатися до позбавлення батьківських прав в даній ситуації Судом була перевірена можливість застосування менш радикальних заходів. Зокрема враховано, що держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов'язків і відновити або зміцнити здатність сім'ї піклуватися про свою дитину. Проте, в правовідносинах, що склались між сторонами Суд не знаходить підстав для попередження відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов'язків, оскільки відповідачі знаходяться під наглядом соціальних органів протягом тривалого часу і їм надавалась можливість та час для виправлення свого ставлення до виховання дитини, такий час у них був і протягом судового розгляду, але виходячи з наведених вище обставин, вони таких заходів не вжили. 30. Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, Суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачами, свідомого нехтування ними своїми обов'язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачі можуть бути позбавлені батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і в такому випадку Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3)). V. Застосування статті 166 СК. 31. Згідно із частиною другою статті 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавленням батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. А статтею 180 СК передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У зв'язку із чим, відповідно до статті 182 СК, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідачів, суд знаходить підстави для стягнення з відповідачів аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі по 1/4 частині всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. 32. Відповідно до статті 88 ЦПК з відповідачів підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved