Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

КП «Єдиний розрахунковий центр» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 1 575,87 грн., стягнення судових витрат в розмірі 243,60 грн. 16.02.2015 року та 09.06.2015 року представником позивача були подані заяви про збільшення позовних вимог, відповідно до яких з відповідачки підлягає до стягнення заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 1 659,83 грн. та 1 826,35 грн. відповідно. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду повідмила, що відповідачка є власником квартири [ADDRESS]. Вона користується послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та відповідно до ст. 1 ЗУ Про житлово-комунальні послуги є споживачем послуг, які надає позивач, оскільки, їх отримує. Відповідачка ігнорує обовязок споживача житлово-комунальних послуг здійснювати оплату за отримані послуги, у звязку з чим в період з листопада 2011 року по травень 2015 року за відповідачкою наявна заборгованість на загальну суму 1 826,35 грн. Позивач уже звертався до Івано-Франківського міського суду із заявою про стягнення з відповідачки заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 1 488,38 грн. в порядку наказного провадження та ухвалою суду від 17.11.2014 року судовй наказ від 03.10.2014 року було скасовано. А тому, представник позивача звернувся до суду з наведеним позовом та просив позов задоволити, стягнути з відповідачки заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 1 826,35 грн. Відповідачка, представник відповідачки в судове засідання 22.09.2014 року не зявилися, відповідачка попередньо подала до суду заяву-клопотання, відповідно до якої просила розгляд справи перенести на інший день та час, у звязку з тим, що позивачем до судового засідання не надано відповідних документів, які зазначені у заяві, яка додається до клопотання (а.с.45, 46 том 2). Представник позивача в судовому засіданні проти відкладення розгляду справи заперечила, оскільки, вказана справа у провадженні судді перебуває більше девяти місяців, відповідачка та її представник неодноразово просили про відкладення справи, що є затягуванням процесу та зловживанням їхніми правами. Із матеріалів справи вбачається, що судові засідання призначені на 09.06.2015 року, 16.06.2015 року, 14.09.2015 року були відкладені за копопотанням відповідачки та представника відповідачки зокрема для надання можливості ознайомитись із матеріалами справи та залучення до участі у розгляді справи представника. Крім цього, в судові засідання 10.03.2015 року, 09.06.2015 року та 22.09.2015 року відповідачка та її представник не зявились без зазначення поважних на те причин. Беручи до уваги вищенаведене, думку представника позивача, суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи з врахуванням пояснень представника позивача та відповідачки, які вона надала в судовому засіданні 16.02.2015 року, оскільки, чергове клопотання відповідачки про відкладення справи є зловживанням правами зі сторони відповідачки, що призводить до порушення вимог ст. 157 ЦПК України щодо строків розгляду справи. Відповідачка в судовому засіданні 16.02.2015 року позовні вимоги заперечила, суду повідомила, що жодних послуг як позивач так і інші такого роду організації їй на протязі 30 років не надавали. Представником позивача не надано доказів надання буль-яких послуг по обслуговуванню будинку та їх вартості. Крім цього, між позивачем та нею жодних договорів на надання таких послуг немає, а тому на підставі вищенаведеного, вважає позовні вимоги незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, просила в задоволенні позову відмовити. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цілому виходячи з наступного. За рішенням Івано-Франківської міської ради «Про організацію та забезпечення роботи комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» від 02.06.2011р., №212-Х позивача визначено виконавцем послуг з 01.11.2011р.: з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; з управління будинком, спорудою або групою будинків; з ремонту приміщень, будинків, споруд (а.с. 6). Будинок № 1 по вул. Пасічна в м.Івано-Франківську, в якому проживає відповідачка та є уповноваженим власником квартири №53, згідно довідки про склад сім'ї від 14.07.2014 року №02-02/2526 (а.с. 20 том 1), віднесено до переліку будинків, щодо яких позивач надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що підтверджується актом прийняття-передачі об'єкта в управління з управління (з балансу) 01.11.2011 року (а.с.19). Отже, позивач у даній справі є належним балансоутримувачем, а тому він користується правами, передбаченими ч.2 ст. 24 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 27.12.2011 року №842 Про побудинкові тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м.Івано-Франківську було затверджено побудинкові тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, встановлено граничні тарифи на послуги, встановлено граничну місячну вартість послуг (а.с.16-18). Відповідно до довідки про розрахунки за надані послуги за період з листопада 2011 року по травень 2015 року заборгованість [PERSON] становить 1 826,35 грн.(а.с.17 том 2). Перед початком надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та після цього слугувало здійснення всіх залежних від позивача дій, які полягали в укладенні договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» у спосіб передбачений ст. 634 ЦК України, як договір приєднання, а саме: здійснено публікацію суті житлово-комунальної реформи та даного договору в офіційному виданні «Західний кур'єр» від 29.09.2011р. та на сайті www.domivka.if.ua. Проте, відповідачка ігнорує обовязки споживача житлово-комунальних послуг зокрема, щодо укладення договору та оплати послуги з утримання вказаного будинку та прибудинкової території, чим порушує вимоги чинного законодавства України, зокрема, відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Пунктом 1 ч.1 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст. 20 цього Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із заначеними нормами закону, споживач зобовязани оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Приписами ст. 530 згаданого Кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Предстаником позивача до матеріалів справи було долучено рахунки-фактури за кожний місяць в період з листопада 2011 року по січень 2015 року (а.с. 53-73 том 1) та договори укладені між позивачем та підрядними організаціями по виконанню різного роду робіт щодо утримання, управління та ремонту будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.74-237 том 1). А отже, посилання відповідачки, що позивачем жодних послуг їй не надавалось не заслуговує на увагу, оскільки, спростовується наданими суду доказами. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідачкою в судовому засіданні було заявлено про застосування необгрунтованих тарифів до оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Представником позивача було спростовано таке твердження відповідачки, оскільки, нарахування оплати за надані послуги здійснюється на підставі Рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 27.12.2011 року №842 Про побудинкові тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м.Івано-Франківську. Вказане рішення на даний час є чинним, а тому підлягає до виконання. Окрім цього, щодо строків позовної давності, то 03.10.2014 року Івано-Франківським міським судом був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь КП Єдиний розрахунковий центр 1488,38 грн. заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та 121,80 грн. судового збору, який ухвалою від 17.11.2014 року за заявою [PERSON] був скасований (а.с.30 том 1). Відповідно до ч.2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Згідно ч.1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається за результатами розгляду вимог передбачених ст. 96 цього Кодексу. Отже, представник позивача скористався своїм правом на захист звернувшись до суду з заявою про видачу судового наказу, який в подальшому був скасований, що призвело до звернення за захистом порушених прав в порядку позовного провадження, а тому суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності. За таких обставин та з урахуванням доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 1 826,35 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 509, 901, 903 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved