Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільним та визнання права власності на ідеальну частку нерухомого майна. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб між нею та відповідачем був укладений 01 березня 1994 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, які є повнолітніми. Рішенням Тячівського районного суду від 16 травня 2011 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. За період шлюбу, тобто з березня 1997 року по травень 2011 року, нею та відповідачем було побудовано житловий будинок, який знаходиться на земельній ділянці по [ADDRESS] , загальною площею 174,4 кв.м. Зазначене будівництво було здійснено згідно із будівельним паспортом, виданим у 1993 році на ім`я відповідача. Факт будівництва цього будинку нею та позивачем у шлюбі стверджено і органом місцевого самоврядування - Добрянською сільської радою, яка надала довідку від за № 452 від 21 березня 2011, в якій стверджується, що будинок в [ADDRESS] , побудований [PERSON] та [PERSON] . Починаючи з 2011 року між нею та відповідачем шлюб був розірваний, існував конфлікт, і відповідач [PERSON] , маючи на меті перешкодити проживанню її та дітей у спірному будинку, 02 березня 2013 року, навмисно розбив у кімнаті капітальну стіну, двері, стелі і перекриття, відрізав лічильник від лінії електропередачі, поламав труби водо- та теплопостачання, що унеможливило проживання у цьому будинку. Через певний час відповідач [PERSON] відновив капітальну стіну, двері, стелі і перекриття, відновив електропостачання у будинок, відновив водо- та теплопостачання та 29 листопада 2013 року зареєстрував право власності на даний будинок з господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS] , і які є спільною сумісною власністю сторін, за собою, як номінальним власником. Наразі, відповідач проживає у цьому будинку та здійснює там підприємницьку діяльність. Також, відповідач зареєстрував право власності на земельну ділянку, призначену для обслуговування даного будинку. Про зазначену обставину вона довідалась в липні 2017 році, отримавши відповідну інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зважаючи на те, що вона залишається співвласником цього нерухомого майна, реєстрація права власності за відповідачем, як номінальним власником створює умови для можливого порушення прав позивачки шляхом відчуження цього майна, оскільки в зазначеному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про неї, як про співвласника. Одночасно, вважає, що має право на виділ належної їй частки у цьому нерухомому майні в натурі та право на розпорядження нею. Просить визнати житловий будинок та господарські споруди, що розташовані на земельній ділянці, кадастровий номер 2124482500:02:001:0127 , за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер 227229521244 , об`єктом спільної сумісної власності, набутої сторонами у шлюбі та визнати за [PERSON] право власності на Ѕ ідеальну частину у цьому майні. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив та доповнення до нього, в якому заперечив проти позовних вимог та зазначив, що будівництво спірного житлового будинку було розпочато до реєстрації шлюбу між ним та позивачем, а закінчено лише через три роки після розірвання шлюбу. Жодних доказів того, що спірний будинок був побудований під час шлюбу, позивачем не додано. Крім цього, з 2008 року його шлюб з позивачем існував лише формально, що підтверджується тим, що позивач та їх діти проживали в с. Терново, де ходили в школу. Також вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки їй про дані обставини справи було відомо ще в 2013 році, коли вона зверталася до суду з метою захисту своїх прав, про що подав заяву. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім цього пояснили, що відповідач умисно розібрав стелю між першим та другим поверхом, щоб унеможливити проживання позивача з дітьми у спірному будинку. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 листопада 2018 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільним частковим та виділ частки прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 травня 2019 року призначено судове засідання для розгляду даної прави по суті. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Із копії свідоцтва про шлюб та копії рішення Тячівського районного суду від 16 травня 2011 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 1994 року по 16 травня 2011 року (а.с.9, 10). Згідно рішення Добрянської сільської ради від 24 лютого 1992 року, [PERSON] виділено земельну ділянку під будівництво, розміром 0,15 га, в [ADDRESS] , та згідно Акту відведено її в натурі, площею 700 кв.м. (а.с.12, 13). Із копії будівельного паспорту на забудову земельної ділянки забудовника [PERSON] в [ADDRESS] , вбачається, що він виданий в 1993 році (а.с.11). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] , 1976 року народження, яка фактично проживає в [ADDRESS] , [PERSON] є розлученою і проживає разом з сином та дочкою в [ADDRESS] паспорт на будівництво виданий у 1993 році, але будівництво будинку було розпочато у 1997 році. З 2000 року сім`я проживає у даному будинку. На теперішній час будинок незавершений будівництвом. З 1994 року сім`я користувалася земельною ділянкою площею 0,30 га (а.с. 16). Із довідки виконкому Добрянської сільської ради № 1429 від 02 грудня 2010 року вбачається, що згідно запису погосподарської книги №9 особовий рахунок № [NUMBER] , рахується недобудований житловий будинок, який розміщений в [ADDRESS] , власниками якого є подружжя [PERSON] та [PERSON] За дворогосподарством закріплена земельна ділянка, площею 0,25 га. У цьому будинку постійно проживає сім`я [PERSON], а саме, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син (а.с. 17). Згідно рішення Добрянської сільської ради № 118 від 25 липня 2012 року, [PERSON] передано у власність земельну ділянку, площею 0,10 га, в [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.18). Із інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що [PERSON] , з 29 листопада 2013 року, є власником житлового будинку в [ADDRESS] (а.с.22). Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , останній виданий на ім`я [PERSON] (а.с.23-26). Із звіту від 21 липня 2017 року про оцінку майна - житлового будинку [ADDRESS] вбачається, що його вартість становить 711 356 грн. 00 коп. (а.с.27-36). Згідно довідки Тернівської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 23 лютого 2011 року № 38, [PERSON] , 1997 року народження, навчається в Тернівській ЗОШ І-ІІІ ступенів, з 01 вересня 2008 року і по даний час (а.с.62). Із рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2013 року вбачається, що [PERSON] відмовлено в позові до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Закарпатській області, реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції в Закарпатській області, третьої особи - [PERSON] про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю (а.с.63). Згідно декларації про готовність до експлуатації житлового будинку в [ADDRESS] , заповненої [PERSON] , початком будівництва даного будинку є 24 лютого 1992 року, а датою завершення будівництва є серпень 2013 року (а.с.85-87). Із долучених до справи для порівняння фотографій житлового будинку в [ADDRESS] , зроблених в 2013 році та в 2019 році, вбачається, що в 2013 році в будинку, між першим та другим поверхом відсутня стеля, та стоять дерев`яні вікна. В 2019 році, в будинку облаштована стеля між поверхами і замінені дерев`яні вікна на металопластикові та здійснені інші будівельні роботи. Однак, із фотографій, зроблених в 2013 році, чітко вбачається, що незважаючи на відсутність стелі, тобто перекриття між поверхами, у кімнатах був здійснений ремонт, а саме, поштукатурені та побілені стіни, облаштована дверна арка, збудована та облицьована плиткою піч, встановлені міжкімнатні двері (а.с.98-108). Згідно заяви [PERSON] від 16 вересня 2011 року, надісланої [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням, [PERSON] зазначає, що вони з [PERSON] не проживають однією сім`єю і не ведуть спільного господарства з січня 2011 року, а побудований в період їх шлюбу будинок по [ADDRESS] , технічно можливо розділити в натурі на приблизно дві рівні частини з обладнанням двох ізольованих квартир з окремими входами, а тому просить дати згоду на його розподіл, в іншому випадку він буде вимушений звернути в суд з позовом про розподіл будинку (а.с.111). Із письмової вимоги [PERSON] до [PERSON] від 27 червня 2013 року, надісланої рекомендованим листом з повідомленням вбачається, що [PERSON] просить [PERSON] у зв`язку з проведенням ремонтних робіт в будинку [ADDRESS] , викликаних необхідністю заміни деформованого перекриття стелі будинку, і з метою недопущення пошкодження в будинку речей [PERSON] , забрати їх в строк до 30 липня 2013 року (а.с.112). Згідно заяви [PERSON] на ім`я начальника УМВС України в Закарпатській областівід 24 липня 2013 року, [PERSON] проживає в спільно побудованому житловому будинку по [ADDRESS] (а.с.113). Із акту опису майна вбачається, що комісія Добрянської сільської ради провела опис спільно нажитого майна [PERSON] та [PERSON] в будинку по [ADDRESS] . При обстеженні було виявлено, що подружжя [PERSON] перебуває у шлюбі з 1994 року. З 2000 року сім`я проживає у житловому будинку, із шлакоблоків, який покритий шифером, на першому поверсі, другий поверх недобудований (встановлені вікна, не має підлоги та дверей). В будинку було виявлено меблевий гарнітур, спальний гарнітур, кухонний гарнітур, стіл та шість стільців, м`яка частина, комод, килими, акваріум та побутову техніку (музикальний центр, телевізор, обігрівач електричний, електробойлер, газову плиту, холодильник, пральну машину, мікрохвильову піч, котел опалювальний, електронасос) (а.с.114). V. Оцінка Суду. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).Згідно ч.2 цієї є статті, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно ч.1ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст.28 КпШС України,в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Згідно ч.3 та ч.4 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З матеріалів справи (акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] , заяви [PERSON] від 16 вересня 2011 року, надісланої [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням, заяви [PERSON] на ім`я начальника УМВС України в Закарпатській області від 24 липня 2013 року, акту опису майна, довідки виконкому Добрянської сільської ради № 1429 від 02 грудня 2010 року) вбачається, що сторони як подружжя, під час перебування у зареєстрованому шлюбі, набули майно, а саме житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , в якому проживали, а тому його слід визнати спільною частковою власністю подружжя, по Ѕ частині, за кожним. Суд не бере до уваги посилання відповідача про те, що під час його шлюбу з позивачем, даний будинок був не придатним для проживання, оскільки це спростовується вищезазначеними документами та фотографіями будинку, станом на 2013 рік, з яких вбачається, що у кімнатах був здійснений ремонт, а саме, поштукатурені та побілені стіни, облаштована дверна арка, збудована та облицьована плиткою піч, встановлені міжкімнатні двері. Також, суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності для звернення до суду, оскільки відповідачем не спростовано те, що позивач дізналася про реєстрацію спірного майна за відповідачем лише 19 липня 2017 року. Отже, суд вважає, що слід визнати житловий будинок та господарські споруди, що розташовані на земельній ділянці, кадастровий номер 2124482500:02:001:0127 , за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер 227229521244, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , та визнати за [PERSON] право власності на Ѕ ідеальну частку житлового будинку та господарських споруд, що розташовані на земельній ділянці, кадастровий номер 2124482500:02:001:0127 , за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер 227229521244. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним витрати з сплати судового збору в сумі 3 556 гривень 79 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved