Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 24 вересня 2021 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визнання правочину дійсним та визнання права власності на майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . 2. Позов обґрунтований тим, що 03.09.2021р. між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна. Щодо усіх умов договору купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, сторони домовилися повністю. Даний договір позивач та відповідач визначили таким, що підлягає нотаріальному посвідченню, однак не посвідчили, оскільки відповідач ухиляється прийти до нотаріальної контори для посвідчення договору, пояснюючи причину, що хоче отримати більшу суму коштів ніж отримала. На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити, визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений між нею та [PERSON] 03.09.2021р., визнати за нею право власності на майно, зазначене у договорі купівлі-продажу. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 29 вересня 2021 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 4. Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 20 жовтня 2021 року. 5. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі з повним підтриманням та визнанням позовних вимог. 6. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 7. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 8. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 9. Як вбачається із договору купівлі-продажу серії ВКЕ №528089 від 27.02.2008року, посвідченого державним нотаріусом Шумської державної нотаріальної контори Килимар О.Д., [PERSON] придбала у [PERSON] жилий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . 10. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18313725 від 31.03.2008р., [PERSON] є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу ВКЕ №528089 від 27.02.2008р. 11. Згідно довідки комунального підприємства «Шумське бюро технічної інвентаризації» від 21 вересня 2021р. вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , зареєстрований за відповідачем [PERSON] згідно договору купівлі-продажу ВКЕ №528089 від 27.02.2008р. 12. Відповідачем [PERSON] 21.09.2021р. було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . З вищевикладеного можна зробити висновок, що власником зазначеного вище майна є продавець [PERSON] , а тому мав право його продажу. 13. 03 вересня 2021 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу зазначеного вище майна, на суму 60 000 грн. 14. Кошти за проданий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, були отримані відповідачем, що у загальній сумі становить 60 000,00 грн., згідно розписки написаної власноруч [PERSON] . 15. Згідно акту прийому-передачі від 03.09.2021р., зазначене вище майно було прийняте покупцем [PERSON] . 16. Як вбачається із заяви позивача [PERSON] , остання просить прибути відповідача [PERSON] в строк 20.09.2021р. в м. Шумськ до нотаріуса для посвідчення договору. 17. Відповідно до заяви відповідача [PERSON] , остання відмовляється прибути для нотаріального посвідчення договору, оскільки просить доплатити їй ще кошти за придбане майно. 18. Згідно заяви [PERSON] вказується, що останній надає дозвіл та згоду своїй дружині [PERSON] на купівлю житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 19. Відповідно до Переліку вулиць у населених пунктах Шумського району, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, що перейменовуються, затвердженого Розпорядженням голови Тернопільської обласної державної адміністрації 20.09.2016року слідує, що [ADDRESS] . Із довідки № 405 від 15 вересня 2021 року, виданої Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що у будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованих осіб немає. ІV. Оцінка Суду. 21. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав (див. пункт 4), таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. 22. Вимогами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 23. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 24. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 25. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 26. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 27. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 28. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 29. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 30. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. 31. У відповідності до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, належить власнику товару. Якщо продавець не є власником, покупець набуває права власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. 32. У відповідності до ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 33. У відповідності до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. 34. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 35. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 36. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 37. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 38. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 39. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. 40. Зважаючи на викладене вище суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення, оскільки сторони досягли згоди з усіх істотних умов під час укладення договору, покупець повністю здійснив розрахунок за придбане майно, неможливість нотаріального посвідчення договору перешкоджає покупцеві та порушує його права щодо володіння, користування та розпорядження придбаним майном. 41. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 42. Позивачем при подачі позову було сплачено 1816 грн. 00 коп. судового збору. З цих підстав, На підставі вищесказаного та

Outcome: approved