Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Наказом начальника Управління освіти Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації (далі Управління освіти) від 22.08.2014р. №964-к [PERSON] було призначено на посаду вчителя біології та географії Спеціалізованої авіаційно-технологічної школи №203 Святошинського району м. Києва (спеціалізована школа №203), з 1 вересня 2014 року, на час відсутності основного працівника [PERSON], з тижневим навантаженням згідно тарифікації. На підставі цього наказу, 22 серпня 2014 року директором спеціалізованої школи №203 було видано наказ №65-к про призначення [PERSON] на посаду вчителя біології та географії спеціалізованої школи №203, з 1 вересня 2014 року, на умовах строкової угоди по 25 серпня 2015 року, з педагогічним навантаженням 21 год. [PERSON] 9 жовтня 2014 року подала до спеціалізованої школи №203 заяву про вихід на роботу з 25 листопада 2014 року, на підставі якої директор школи 29.10.2014р. видав відповідний наказ №126-к, а 24.11.2014р. звернувся до Управління освіти з клопотанням про звільнення вчителя [PERSON] з 24.11.2014р., у зв'язку з виходом на роботу основного працівника. Цього ж дня, начальник Управління освіти видав наказ №1564-к про звільнення [PERSON] з роботи на підставі ст.36 п.2 КЗпП України, у зв'язку з закінченням дії строкової угоди, а директор спеціалізованої школи №203 продублював його своїм наказом №128-к. [PERSON], вважаючи, що строк на який укладався трудовий договір не закінчився, 05.01.2015р. надіслала до суду позовну заяву, за якою просила скасувати накази про звільнення з роботи, поновити на роботі, та стягнути з відповідачів середній заробіток за час вимушеного прогулу (13984,91 за підрахунками представників позивача, станом на 20.03.2015р) і 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди. На томість, представник Управління освіти заявив зустрічний позов до [PERSON] про визнання припиненим трудового договору, що був укладений між сторонами. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримали, просили їх задовольнити за доводів та підстав, викладених в позовній заяві, а в задоволенні зустрічного позову відмовити за безпідставністю. Представник відповідачів Моренко Ю.І., просив відмовити в задоволенні позову [PERSON], за необґрунтованістю, і заявив про застосування до спору наслідків пропуску строків позовної давності, а зустрічний позов просив задовольнити, надавши при цьому пояснення, що відповідають викладеному в позовній заяві. Вислухавши сторони, дослідивши зібрані докази, суд вважає, що підстав для задоволення як первісного так і зустрічного позову не вбачається. Так, ст. 21 КЗпП України встановлено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи загальної середньої освіти врегульовано Законом України «Про загальну середню освіту». Частиною 2 ст.26 Закону України «Про загальну середню освіту» визначено, що призначення на посаду та звільнення з посади заступників керівника та інших педагогічних працівників державного та комунального загально-освітнього навчального закладу здійснюється відповідним органом управління освітою за поданням керівника загальноосвітнього навчального закладу. Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, що на виконання вимог ст.24 Закону України «Про загальну середню освіту» затверджений постановою КМ України від 14 червня 2000 року №963, посада вчителя віднесена до педагогічних працівників. Спеціалізована авіаційно-технологічна школа №203 Святошинського району м. Києва відповідно до п.1.1 Статуту школи, зареєстрованого Державним реєстратором Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації 14 вересня 2007 року за №10721050003002907, перебуває в комунальній власності територіальної громади Святошинського району м. Києва. Державний контроль за діяльністю Спеціалізованої авіаційно-технологічної школи №203 Святошинського району м.Києва, окрім інших органів, здійснює Управління освіти Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації (п.8.2 Статуту). В свою чергу, п.3 Положення про управління освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, затвердженого розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 31 грудня 2010 року №11, визначені функції управління, до яких також віднесене кадрове забезпечення навчальних закладів Святошинського району м. Києва. Отже, питання прийняття та звільнення з роботи педагогічних працівників Спеціалізованої школи №203 належить до виключної компетенції Управління освіти. Тому, наказ директора спеціалізованої школи №203 про призначення [PERSON] на посаду в частині визначення строку дії трудової угоди, який є відмінним від строку, що визначений у відповідному наказі начальника Управління освіти, є нікчемним, тобто таким, що не тягне за собою будь яких правових наслідків, а відповідно не має правового значення для вирішення даного спору по суті. До того ж, цей наказ в частині визначення строку дії трудової угоди скасовано наказом начальника Управління освіти від 15.12.2014р. №1655-к. Разом з тим, строковий трудовий договір, згідно з ст.23 КЗпП України, укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу (ст.24 КЗпП України). Згідно зі статтею 251 ч.2 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Термін, як це встановлено статтею 252 ч.2 ЦК України, визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Саме на термін (час) відсутності основного працівника [PERSON] і будо укладено трудовий договір з [PERSON], який оформлено спірним наказом. Очевидно, що в цьому випадку днем закінчення строку дії договору є день, що передує дню виходу основного працівника на роботу. За обставин справи таким днем є 24.11.2014р. Саме цього дня позивача і звільнено з роботи на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, у зв'язку із закінченням строку трудового договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] звільнена з роботи у повній відповідності до умов трудового договору, на підставі та в порядку визначеному чинним законодавством. Оскільки, вимоги позову мотивовані обставинами незаконного звільнення і такі обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, то суд визнає позов необґрунтованим, тобто таким, що задоволенню не підлягає. Разом з тим, суд визнає, що позивачем пропущено місячний строк на звернення до суду за вирішенням трудового спору (ст. 233 КЗпП), проте підстав для застосування наслідків пропуску таких строків не вбачає, оскільки такі наслідки можуть бути застосовані лише в разі встановлення факту порушення прав позивача. Що стосується вимог зустрічного позову, то вони є безпідставним за таких обставин. Так, припинення трудового договору, як це вбачається зі ст. 23 КЗпП України, є нічим іншим, як юридичний факт. Такі факти не можуть бути оспорені, вони можуть бути лише встановлені за наслідками дій учасників цивільно-правових відносин (ст. 11 ЦК України). Посилання відповідача на ст. 16 ЦК України, як на підставу зустрічного позову, є недоречним, оскільки даною нормою передбачено спосіб захисту порушеного права у виді припинення правовідношення, а не у виді визнання правочину припиненим, як на те вказує відповідач. За таких висновків, підстав для перерозподілу судових витрат не вбачається.

Outcome: dismissed