Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Кредитна спілка «Громада» звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в якому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за користування кредитними коштами за кредитним договором №484 від 13.09.2012 року в сумі 38 080 грн. 36 коп., три відсотки річних в сумі 4\~924 грн. 17коп. інфляційні втрати в сумі 65\~327 грн. 28 коп., а всього стягнути 108 331 грн. 80 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.09.2012 року між кредитною спілкою «Громада» та [PERSON] був укладений договір № 484 про надання кредиту у формі кредитної лінії, що дійсна з 13.09.2012 року по 25.09.2014 в розмірі 156 000,00 грн. відповідно до умов якого кредитодавець зобовязується надати в межах кредитної лінії позичальнику кредит на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобовязується повернути кредит відповідно до умов, передбачених договором та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 41,5% річних від суми залишку кредиту. Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязань боржника за кредитним договором був укладений договір поруки № 484п від 13.09.2012 року, за яким поручителями виступають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], що відповідають як солідарні боржники в разі порушення боржником умов кредитного договору. В результаті неналежного виконання боржником умов кредитного договору, позивачем до Цюрупинского районного суду Херсонської області було направлено позов про стягнення заборгованості за кредитом. 05.11.2014 року Цюрупинським районним судом Херсонської області винесено рішення, згідно якого на користь КС «Громада» стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 143 058,22 грн., яка утворилась станом на 10.09.2014 року. Боржник [PERSON] в період з моменту винесення рішення Цюрупинським районними судом Херсонської області по теперішній час не проводив погашення заборгованості, але 29.11.2014 року йому було повернуто цільовий внесок в додатковий капітал спілки в розмірі 300 грн. в рахунок погашення заборгованості по відсоткам, в результаті чого станом на 15.06.2015 року заборгованість по кредиту складає 142 758,23 грн. Заборгованість по кредиту станом на 15.06.2015 року не погашена в повному обсязі, отже боржник користується кредитними коштами в звязку з чим станом на 15.06.2015 року на не сплачену суму кредиту нараховані проценти за користування кредитними коштами у сумі 38 080,36 грн., а також 3 % річних у сумі 4 924,17 грн., інфляційні втрати у сумі 65 327,28 грн. відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, що підлягає стягнення з боржника та поручителів солідарно. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причина їх неявки не відома. На підставі положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.09.2012 року між кредитною спілкою «Громада» та [PERSON] був укладений договір № 484 про надання кредиту у формі кредитної лінії, що дійсна з 13.09.2012 року по 25.09.2014 в розмірі 156 000,00 грн. відповідно до умов якого кредитодавець зобовязується надати в межах кредитної лінії позичальнику кредит на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобовязується повернути кредит відповідно до умов, передбачених договором та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 41,5% річних від суми залишку кредиту. З метою забезпечення виконання зобовязань боржника за кредитним договором був укладений договір поруки № 484п від 13.09.2012 року, за яким поручителями виступають: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 05.11.2014 року на користь КС «Громада» стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за вказаним вище кредитним договором у сумі 143 058,22 грн., яка утворилась станом на 10.09.2014 року. З моменту винесення рішення Цюрупинським районними судом Херсонської області відповідачем не проводилося погашення заборгованості за кредитним договором. 29.11.2014 року відповідачу було повернуто цільовий внесок в додатковий капітал спілки в розмірі 300 грн. в рахунок погашення заборгованості по відсоткам, в результаті чого станом на 15.06.2015 року заборгованість по кредиту складає 142 758,23 грн. оскільки на не сплачену суму кредиту позивачем нараховані проценти за користування кредитними коштами у сумі 38 080,36 грн., а також 3 % річних у сумі 4 924,17 грн., інфляційні втрати у сумі 65 327,28 грн. відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Так, пунктом 3.4 ст. 3 кредитного договору передбачено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються від суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Таким чином позовні вимоги про стягнення відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором є такими, що відповідають вимогам закону, оскільки системний аналіз ст.ст. 525, 526, 599 ЦК України свідчить про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання відсотків за користування кредитними коштами в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, отже позичальник зобовязаний сплатити на користь позикодавця також інфляційні втрати у звязку з несплатою заборгованості за рішенням суду. Враховуючи, що пунктом 3.4 ст. 3 кредитного договору прямо передбачено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, а також, що проценти за користування кредитом нараховуються від суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно, підстав для стягнення додатково трьох відсотків річних суд не вбачає, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення трьох відсотків річних задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У пункті 3.1 договору поруки зазначено, що він вступає в силу з моменту підписання позичальником та поручителем і діє на протязі трьох років після закінчення зобовязань позичальником та поручителем перед кредитором по кредитному договору № 485 від 13.09.2012 року. Разом з тим, вказаним пунктом встановлено строк дії договору, а не строк дії поруки, а тому, діють положення ч. 4 ст. 559 ЦК України, відповідно до яких порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не пред'явить вимоги до поручителя. Крім того, відповідно до п. 1.5 кредитного договору і додаткових договорів до нього № 1, 2, 3, 4 погашення заборгованості за кредитом визначено періодичними платежами згідно графіків сплати траншу та процентів за його користування. Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 25 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя. У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Зважаючи, що термін останнього платежу згідно додаткового договору № 4 від 26.04.2013 року сплив 25.09.2014 року, свою вимогу до поручителів позивач мав заявити до 25.03.2015 року. Натомість, позивач звернувся до суду лише 01.09.2015 року, а тому порука і в цій частині є припиненою, отже у задоволенні позову в частині вимог до поручителів слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial