Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

КП «Добробут - 9» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми. Свої вимоги мотивували тим, що з 01.09.2011 року по 01.01.2013 року Євпаторійською об'єднаною державною фінансовою інспекцією було проведено ревізію фінансово - господарської діяльності КП «Добробут - 9». За результатами перевірки було встановлено незаконні витрати підприємства та матеріальна шкода в розмірі 15163, 32 гривень, яка заподіяна з вини відповідача. За письмовою вимогою Євпаторійської об'єднаної державної фінансової інспекції позивачу необхідно здійснити заходи щодо стягнення з відповідача незаконно отриманої заробітної плати, оскільки зазначені виплати були проведені з вини [PERSON] Оскільки матеріальна шкода, завдана підприємству, відповідачем в добровільному порядку на письмову вимогу відшкодована не була, підприємство вважає, що має право пред'явлення вимоги до [PERSON] на відшкодування заподіяної шкоди, яке передбачено ст.ст. 1212-1215 ЦК України. У судовому засіданні представники позивача позов підтримали, наполягали на його задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Суд, заслухавши представників позивача, дослідивши наявні в справі докази, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі на наступних правових підставах. Судом встановлено, що відповідно до акту № 21/21/60 від 01.07.2013 року Євпаторійська об'єднана державна фінансова інспекція перевірила КП «добробут - 9» за період діяльності з 01.09.2011 року по 01.01.2013 року. За результатами перевірки було встановлено, що в порушення вимог КЗПП України, Закону України про оплату праці, Постанови КМУ №859 від 19.05.1999 року, [PERSON] була нарахована та виплачена зайво нарахована заробітна плата по завищеному розміру посадового окладу у розмірі 1920,00 гривень, надбавка за інтенсивність праці у розмірі 9828,00 гривень, нарахована заробітна плата за весь місяць та відпускні при знаходженні [PERSON] у відпустці, які нараховані незаконно у розмірі 2210,48 гривень, заробітна плата за невідпрацьований час у розмірі 1204,84 гривень, всього [PERSON] заподіяно шкоду підприємству у розмірі 15163, 32 гривень. Відповідно до контракту, який був укладено між КП «Добробут - 9» та [PERSON] та розпорядження Роздольненської селищної ради Роздольненського району АР Крим від 05.12.2012 року, в період з 17.08.2011 року по 05.12.2012 року відповідач працював на посаді начальника КП «Добробут - 9». Відповідно до п. 2.1 вищенаведеного контракту до обов'язків [PERSON] входило здійснення поточного (оперативного) керівництва підприємством, організація його виробничо - господарської, соціально - побутової та іншої діяльності, забезпечення виконання задач підприємства, передбачених законодавством, уставом підприємства та контрактом, забезпечення виконання рішень Роздольненської селищної ради Роздольненського району АР Крим, розпоряджень селищного голови, рішень виконавчого комітету Роздольненської селищної ради Роздольненського району АР Крим та інших розпорядчих документів, забезпечення відповідності своїх рішень діючому законодавству, уставу підприємства, рішенням Роздольненської селищної ради та розпорядженням селищного голови, виконання показників ефективності використання комунального майна та показників фінансово - господарської діяльності, а також майнового стану підприємства, забезпечити збереження основних фондів, товарно - матеріальних цінностей, переданих підприємству, своєчасне та повне внесення платежів в бюджет, включаючи внески до Пенсійного фонду, а також своєчасну виплату заробітної плати. Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Таким чином, суд приходить до висновку, що між КП «Добробут - 9» та [PERSON] склалися трудові правовідносини. Згідно до ч. 1 ст. 1 КЗпП України, Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що до правовідносин які виникли між КП «Добробут - 9» та [PERSON] слід застосовувати саме норми Кодекс законів про працю України, який містить права та обов'язки працівників та роботодавців, визначає гарантії працівників у тому числі і при покладенні на працівників обов'язку відшкодувати шкоду, яку вони заподіяли підприємству під час виконання покладених на них трудових обов'язків. Глава ІХ КЗпП України, визначає гарантії при покладенні на працівників матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації. Посилання позивача на ст.ст. 1212-1215 ЦК України, які передбачають, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно, як на підставу відшкодування шкоди, заподіяної працівником - [PERSON], КП «Добробут - 9» є безпідставною, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. На думку суду, є безпідставними посилання позивача і на п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», яка передбачає, що судовому розгляду підлягають: заяви власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу до працівника про відшкодування шкоди в розмірі, що перевищує середній місячний заробіток, а також в розмірі, що не перевищує цей заробіток (перевищує, але законом встановлена відповідальність в межах середнього місячного заробітку), якщо відшкодування не може бути проведене за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу шляхом відрахування із заробітної плати (наприклад, у випадку припинення працівником трудових відносин з даним підприємством, у зв'язку з закінченням строку на видання розпорядження про відрахування), оскільки у цій нормі визначено порядок відшкодування шкоди підприємству за шкоду, яку заподіяно працівником під час виконання своїх трудових обов'язків, при цьому і у цій нормі встановлено, що працівник відповідає перед підприємством за заподіяну шкоду у порядку, визначеному нормами трудового законодавства. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed