overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Львівська сільська рада Бериславського району Херсонської області звернулася до суду із заявою про визнання спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] відумерлою та передачі у власність територіальної громади права на земельну частку (пай), що належала померлому та посвідчено Державним актом на земельну ділянку серія ХС № 0056687 від 09.09.1997 року. Заява мотивована тим, що після смерті [PERSON], який помер 03.01.2002 року, відкрилася спадщина за адресою: село Львове Бериславського району Херсонської області. Після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців не прийняв спадщину шляхом звернення із відповідною заявою до державної нотаріальної контори в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини, а тому у відповідності до ст. 1277 ЦК України спадщина на земельну ділянку загальною площею 7,54 га. є відумерлою, оскільки спадкоємці фактично відмовилися від прийняття спадщини, так як не подали заяву про її прийняття. Просять суд визнати спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] відумерлою та передати дане майно у власність територіальної громади Львівської сільської ради. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] наполягала на задоволенні даної заяви. Заслухавши представника заявника, перевіривши наявні письмові докази, суд прийшов до наступного. Звертаючись з заявою про визнання спадщини відумерлою, заявник посилався на норму статті 1277 ЦК України 2003 року. Заяви про визнання спадщини відумерлою розглядаються в порядку глави 9 розділу 2 ЦПК України. Положення ст. 1277 ЦК України про те, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, застосовується лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України - з 1 січня 2004 року (ст. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК Української РСР, а Цивільним кодексом Української РСР 1963 року не передбачено визнання спадщини відумерлою. Враховуючи, що заявник звертається з вимогами про визнання спадщини відумерлою після смерті [PERSON], який помер 03.01.2002 року, в задовленні заяви необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Львівська сільська рада Бериславського району Херсонської області звернулася до суду із заявою про визнання спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] відумерлою та передачі у власність територіальної громади права на земельну частку (пай), що належала померлому та посвідчено Державним актом на земельну ділянку серія ХС № 0056753 від 15.09.1997 року. Заява мотивована тим, що після смерті [PERSON], яка померла 18.03.2002 року, відкрилася спадщина за адресою: село Львове Бериславського району Херсонської області. Після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців не прийняв спадщину шляхом звернення із відповідною заявою до державної нотаріальної контори в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини, а тому у відповідності до ст. 1277 ЦК України спадщина на земельну ділянку загальною площею 8,42 га. є відумерлою, оскільки спадкоємці фактично відмовилися від прийняття спадщини, так як не подали заяву про її прийняття. Просять суд визнати спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] відумерлою та передати дане майно у власність територіальної громади Львівської сільської ради. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] наполягала на задоволенні даної заяви. Заслухавши представника заявника, перевіривши наявні письмові докази, суд прийшов до наступного. Звертаючись з заявою про визнання спадщини відумерлою, заявник посилався на норму статті 1277 ЦК України 2003 року. Заяви про визнання спадщини відумерлою розглядаються в порядку глави 9 розділу 2 ЦПК України. Положення ст. 1277 ЦК України про те, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, застосовується лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України - з 1 січня 2004 року (ст. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК Української РСР, а Цивільним кодексом Української РСР 1963 року не передбачено визнання спадщини відумерлою. Враховуючи, що заявник звертається з вимогами про визнання спадщини відумерлою після смерті [PERSON], яка померла 18.03.2002 року, в задовленні заяви необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Львівська сільська рада Бериславського району Херсонської області звернулася до суду із заявою про визнання спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] відумерлою та передачу у власність територіальної громади права на земельну частку (пай), що належало померлому у КСП «Львівський» с.Львове Бериславського району Херсонської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Бериславською районною державною адміністрацією у відповідності із Проектом землеустрою щодо організції земельних часток (паїв) колишнього КПС «Львівський» (невитребувані паї) в результаті розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) визначені земельні ділянки [NUMBER] в контурі [NUMBER] площею 4,28 га - рілля багарна та [NUMBER] в контурі [NUMBER] загальною площею 1,39 га - рілля зрошувана. Заява мотивована тим, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO], відкрилася спадщина за адресою: село Львове Бериславського району Херсонської області, ніхто із спадкоємців не прийняв спадщину шляхом звернення із відповідною заявою до державної нотаріальної контори в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини, а тому у відповідності до ст. 1277 ЦК України спадщина на земельні ділянки загальною площею 4,28 га та 1,39 га є відумерлими, оскільки спадкоємці фактично відмовилися від прийняття спадщини, так як не подали заяву про її прийняття. Просять суд визнати спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] відумерлою та передати дане майно у власність територіальної громади Львівської сільської ради. В судовому засіданні представник заявника Варару Л.В., голова Львівської сільської ради, наполягала на задоволенні даної заяви. Заінтересована особа, [PERSON], в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, оскільки сам являється спадкоємцем після смерті матері, [PERSON], та бажає прийняти спадщину. Вислухавши представника заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи суд встановив що заява задоволенню не підлягає на підставі наступного. Згідно до вимог ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. [PERSON] є сином померлої [INFO] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.26). Відповідно до вимог ст. 278 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Отже, враховуючи той факт, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON], та бажає приняти спадщину, підстав для визнання її відумерлою спадщиною у суду не має. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Львівський національний аграрний університет звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання, мотивуючи його тим, що відповідач протягом 2010-2012 років навчався на платній основі по спеціальності «Фінанси та кредит» на факультеті заочної освіти в Львівському національному аграрному університеті. Відповідно до п. 1 Типового договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами, що затверджений наказом Міністерства освіти і науки України №183 від 11.03.2002 р., позивач зобов'язався за рахунок коштів відповідача забезпечити його навчання. Відповідач згідно п. 3.1 Типового договору зобов'язався своєчасно вносити плату за отриману освіту. Згідно наказу № 66/к-с від 09.04.2012 р. відповідач, як студент, був відрахований з 2-го курсу 3-го семестру, оскільки до занять не приступив. Відповідач за надані освітні послуги університетом розрахувався частково, має заборгованість в сумі 545,00 грн. Просить стягнути заборгованість за договором та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. (а.с. 12) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення.( а.с. 18) Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача відповідно до гл. 8 розд. ІІІ ЦПК України. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] навчався у Львівському національному аграрному університеті протягом 2010 - 2012 років на платній основі по спеціальності «Фінанси і кредит» на факультеті заочної форми навчання. Згідно наказу № 66/к-с від 09.04.2012 р. відповідач, як студент, відрахований з 2-го курсу 3-го семестру, оскільки до занять не приступив (а.с. 4) Відповідач не виконав належним чином взяті зобов'язання за Типовим договором про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами, що затверджений наказом Міністерства освіти і науки України №183 від 11.03.2002 р., заборгованість відповідача [PERSON] згідно розрахунку станом на 01.09.2012 р. становить 545,00 грн. (а.с. 5) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, встановив, що права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача 229,40 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Любецький психоневрологічний інтернат звернувся до суду із заявою, в якій посилаючись на те, що [PERSON] страждає на тяжке психічне захворювання і потребує постійного догляду, на те, що остання була направлена до Любецького психоневрологічного інтернату, де перебуває і нині, просив визнати [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку, виконання обов'язків опікуна покласти на Любецький психоневрологічний інтернат в особі директора інтернату. В судове засідання представник заявника не з'явився, до суду надав заяву про розгляд заяви у його відсутність, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи - Мохначівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області не з'явився, до суду надав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ухвалою Ріпкинського районного суду від 25.04.2017 року, заявлені вимоги Любецького психоневрологічного інтернату роз'єднані та вимоги про призначення опікуна виділено в окреме провадження. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівського суду від 25.04.2016 року визнано [PERSON], [INFO], уродженку с. Липів-Ріг Ніжинського району Чернігівської області, яка перебуває у Любецькому психоневрологічному інтернаті недієздатною та встановлено над нею опіку. Зважаючи на висновок органу опіки та піклування Мохначівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області про доцільність призначення Любецького психоневрологічного інтернату в особі директора інтернату опікуном над [PERSON], через відсутність сумнівів в його обґрунтуванні, суд знаходить за можливе призначити опікуном Любецький психоневрологічний інтернат в особі директора інтернату над недієздатною [PERSON]. Вказане в сукупності свідчить про наявність підстав для задоволення заяви в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Любецький психоневрологічний інтернат звернувся до суду із заявою, в якій посилаючись на те, що [PERSON] страждає на тяжке психічне захворювання і потребує постійного догляду, на те, що остання була направлена до Любецького психоневрологічного інтернату, де перебуває і нині, просив визнати [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку, виконання обов'язків опікуна покласти на Любецький психоневрологічний інтернат в особі директора інтернату. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву з підстав, викладених в ній. Представник заінтересованої особи Мохначівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області не з'явилася, до суду надала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Заслухавши пояснення представника заявника [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 242 проведеної експертами судово-психіатричної експертної комісії судово-психіатричного експертного підрозділу КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» у [PERSON] має місце психічний розлад у вигляді атеросклеротичної деменції, психічний розлад є хронічним та стійким, [PERSON] за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На думку суду, відсутні підстави для сумніву в об'єктивності проведення експертизи, її висновки узгоджуються з іншими матеріалами справи, яким разом з висновком суд дав належну оцінку, тобто є всі підстави для визнання [PERSON] недієздатною в судовому порядку та для встановлення відповідно до ст. 60 ЦК України над нею опіки. Справа в частині вимог про покладення виконання обов'язків опікуна на Любецький психоневрологічний інтернат в особі директора інтернату роз'єднана, за ухвалою суду, зі справою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Любецький психоневрологічний інтернат звернувся до суду із заявою, в якій посилаючись на те, що [PERSON] страждає на тяжке психічне захворювання і потребує постійного догляду, на те, що остання була направлена до Любецького психоневрологічного інтернату, де перебуває і нині, просив визнати [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку, виконання обов'язків опікуна покласти на Любецький психоневрологічний інтернат в особі директора інтернату. В судовому засіданні, яке відбулось 22 березня 2017 р. представник заявника [PERSON] клопотав про призначення експертизи, а в дане засідання не з'явився, в поданій заяві підтримав заявлені вимоги, з підстав вказаних в заяві. Представник заявника заінтересованої особи Мохначівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області не з'явилася, до суду надала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 260 проведеної експертами судово-психіатричної експертної комісії судово-психіатричного експертного підрозділу КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» у [PERSON] простежуються клінічні ознаки атеросклеротичної деменції, у зв'язку з вищевказаним у неї важким (тобто хронічним та стійким) психічним розладом, позбавлена здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. На думку суду, відсутні підстави для сумніву в об'єктивності проведення експертизи, її висновки узгоджуються з іншими матеріалами справи, яким разом з висновком суд дав належну оцінку, тобто є всі підстави для визнання [PERSON] недієздатною в судовому порядку та для встановлення відповідно до ст. 60 ЦК України над нею опіки. Зважаючи на висновок органу опіки та піклування Мохначівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 4 травня 2017 р. № 101 про доцільність покладення обов'язків опікуна над [PERSON] на Любецький психоневрологічний інтернат в особі директора інтернату опікуном, з огляду на приписи ст.ст. 63, 60 ЦК України, які регламентують дії суду щодо призначення опікуна над особою визнаною, в судовому порядку, недієздатною, а не покладення судом обов'язків опікуна, суд вважає за можливе вийти за межі вимог та задовольнивши заяву в цій частині, призначити опікуном над [PERSON] - Любецький психоневрологічний інтернат в особі директора інтернату. Вказане в сукупності свідчить про наявність підстав для задоволення заяви в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Любецький психоневрологічний інтернат Ріпкинського району Чернігівської області звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати підопічну [PERSON], [INFO], недієздатною, зазначивши, що вона страждає тяжким хронічним психічним захворюванням, у звязку з чим, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судове засідання представник психоневрологічного інтернату не зявився, надіславши клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник органу опіки та піклування, в особі Мохначівської сільської ради, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому вказує про обгрунтованість вимог заявника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 336 від 30.05.2017 року, вбачається, що [PERSON] страждає стійким психічним розладом, який позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, в судовому засіданні вимоги заявника знайшли своє підтвердження. У відповідності до ч.1 ст.241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку та призначає їй опікуна. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Любешівським районним судом Волинської області 16 серпня 2019 року у порядку спрощеного провадження ухвалено заочне рішення про задоволення позову [PERSON] Ухвалено стягнути з [PERSON] у користь [PERSON] заборгованість відповідно до договору позики від 25 квітня 2016 року у сумі 1468 доларів США та 3 % річних від суми позики, що ставить 99,66 доларів США. Судове рішення набрало законної сили. У мотивувальній частині рішення судом оговорено про розподіл судових витрат, однак в резолютивній частині це питання упущено. У зв`язку з наведеним, судом ініційовано питання про ухвалення додаткового рішення у справі. На призначену дату судового засідання сторони не з`явилися. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У матеріалах справи відсутні відомості про понесені сторонами судові витрати. У ході судового розгляду встановлено, що позивач звільнений від оплати судового збору при поданні позовної заяви. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК, у зв`язку із повним задоволенням позову, з відповідача у користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі встановленої законом мінімальної ставки для вимог майнового характеру на момент ухвалення рішення, що складає 768,4 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Люботинським міським судом Харківської області 24 вересня 2013 року ухвалене рішення по цивільній справі за позовною заявою [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], до [PERSON] про поділ спільного майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та зустрічним позовом [PERSON], інтереси якого представляє [PERSON], до [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, яке набуте під час шлюбу. Рішенням Люботинського міського суду Харківської області позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю, зустрічний позов [PERSON] -задоволено частково. Від позивача [PERSON] надійшла заява про скасування рішення в частині стягнення з неї на користь [PERSON] судового збору. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилається на те, що вона є інвалідом ІІ групи, тому має бути звільнена від сплати судового збору. Розгляд справи призначено на 12.00 год. 08 липня 2014 року. В судове засідання з'явилися позивач за первісним позовом [PERSON], її представник [PERSON], позивач за зустрічним позовом [PERSON] Відповідно до рішення суду з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто судовий збір в сумі 750, 75 грн. В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] заяву підтримали, просили її задовольнити. [PERSON] просив відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на її необґрунтованість. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного. Статтею 220 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є інвалідом ІІ групи безстроково. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» інваліди ІІ групи звільняються від сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Люботинським міським судом Харківської області 29 cічня 2015 року ухвалене рішення по цивільній справі за позовною заявою ТОВ « ОТП Факторинг Україна», в особі представника Алімова Арутра Сергійовича, до [PERSON], інтереси якого представляють [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом [PERSON],інтереси якого представляють [PERSON], [PERSON], до ПАТ «ОТП Факторинг Україна», інтереси якого представляє Алімов Артур Сергійович про визнання недійсним положень договору і застосування наслідків їх недійсності Рішенням Люботинського міського суду Харківської області первісний позов ПАТ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково, а зустрічний позов [PERSON] задоволено повністю. В прийнятому рішенні суд не вирішив питання про судові витрати. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved