Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що з 7 серпня 2015 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу\~мають малолітню\~доньку [PERSON] ,\~ [INFO] .Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Шлюбні відносини не склалися. З 7 січня 2020 року вони з відповідачем остаточно припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Відповідач не підтримував її ні морально, ні матеріально в останні місяці вагітності та під час пологів. Всі витрати, пов`язані з пологами вона несла одноособово. Після народження доньки [PERSON] , відповідач жодного разу не поцікавився її здоров`ям та матеріальними потребами. Участі в утриманні дитини він не приймає взагалі, добровільно сплачувати кошти на її утримання доньки відмовляється. Домовленості щодо добровільного надання коштів на утримання дитини з відповідачем не досягнуто. З 23\~жовтня 2019\~року по\~12\~січня 2020\~вона була\~зареєстрована в центрі зайнятості як безробітна і одержувала допомогу по безробіттю. На даний час вона не працює, займається доглядом доньки до досягнення трирічного віку і теж потребує коштів на утримання. Відповідач відмовляється надавати аліменти на її утримання. Просила в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку, щомісячно і до її повноліття, та аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення донькою трирічного віку. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 5 травня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно зі ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 5 травня 2020 року відповідачу направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 19 травня 2020 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено відповідачу. Відповідно до п. 1 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України,\~днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень ст. 274 ЦПК України справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи Відзив на позовну заяву 15 червня 2020 року відповідачем подано відзив на позов. У відзиві відповідач вказав, що заявлені позовні вимоги не визнає. Заперечуючи проти заявлених вимог, вказав, що позивач народила доньку [PERSON] від іншого чоловіка, він не є кровним батьком вказаної дитини. Факт його батьківства щодо дитини [PERSON] він оскаржив до Миронівського районного суду, справа № 371/541/20. Крім того, зазначив, що не має змоги сплачувати аліменти в розмірі по 1/4 частині всіх видів заробітку(доходу) як на дитину, так і на позивача, тому що не має стабільного та достатнього заробітку, вже сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , відповідно до рішення Миронівського районного суду Київської області від 27 березня 2017 року. Вказані факти вважає обгрунтованими, просить суд повністю відмовити в задоволенні позову. Відповідь на відзив 19 червня 2020 року позивач подала відповідь на відзив. Вважає, що доводи відповідача проти позовних вимог не підтверджені належними та допустимими доказами, грунтуються на припущеннях відповідача та не спростовують його обов`язку по утриманню дитини та дружини. Посилання відповідача на ті обставини, що він не має змоги сплачувати аліменти, оскільки він не має стабільного та достатнього заробітку, не підтверджені доказами. Ним не долучено до відзиву жодного доказу того, що він на даний час не працевлаштований чи перебуває на обліку у центрі зайнятості, як безробітній, чи має інші обставини, які б свідчили про неможливість сплати аліментів на утримання дитини та дружини. Відповідач є дорослим, здоровим, працездатним чоловіком, їй відомо, що він працює в Польщі в компанії «HUBER Sp.o.o. of S.K.» в місті JawoTZ.no. далекобійником за контрактом, де отримує стабільну заробітну плату у розмірі близько 50000 грн. Відповідач має «Карту побуту», яка надає йому право працювати за кордоном, та по якій він перетинає кордон і має місце реєстрації у Польщі. Крім того, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Той факт, що відповідач офіційно не працевлаштований і має на утриманні одну малолітню дитину, розмір стягуваних аліментів на яку становить лише 800 грн., не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання своєї неповнолітньої доньки, народженої в іншому шлюбі та сплачувати аліменти на утримання дружини. Вона не має змоги працювати, оскільки займається доглядом та вихованням новонародженої доньки (дитина знаходиться на грудному вигодовуванні), соціальну допомогу по безробіттю також не отримує, на її утриманні перебуває малолітній син від попереднього шлюбу. Щодо твердження відповідача про те, що він має сумніви, що народжена донька є його кровною дитиною, то такі твердження є лише припущеннями і не підтверджуються жодним належним доказом. Відповідачем на підтвердження своїх тверджень не надано ні висновку експерта про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною, ні рішення суду про виключення відомостей про нього, як батька дитини. На підставі статті 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Наразі, батьківство відповідача засвідчене свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15 квітня 2020 року, яке наявне в матеріалах справи. Відповідач матиме право на перегляд рішення суду про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами у випадку прийняття судом у справі про оспорювання батьківства позитивного для нього рішення. Наразі, відсутні підстави для позбавлення дитини права на належне її утримання зі сторони батька та звільнення батька від обов`язку нести відповідальність за взяті на себе батьківські обов`язки та обов`язки чоловіка по утриманню дружини, яка здійснює догляд за його дитиною. На підставі вище викладеного, вважає, що доводи відповідача проти позовних вимог позивача не підтверджені належними та допустимими доказам, грунтуються на припущеннях відповідача та не спростовують його обов`язку по утриманню дитини та дружини. Фактичні обставини справи Судом встановлено такі фактичні обставини. Сторони перебувають у шлюбі з 7 серпня 2015 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області 7 серпня 2015 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 15 квітня 2020 року (а.с.,а.с. 8,9). Судом встановлено, що дитина сторін зареєстрована та проживає з позивачем, перебуває на її утриманні. Такі обставини підтверджені даними наданих позивачем довідок № 02-50/1181 та № 07-50/1179, виданих Миронівською міською радою 23 квітня 2020 року (а.с.,а.с. 10,11). Позивач не\~працює,\~була зареєстрована\~в Миронівській\~районній філії\~Київського обласного\~центру зайнятості,\~як безробітна,\~до 12\~січня 2020\~року,\~щопідтверджуютьсяданими довідки № 154/29.02/29.01-29, виданої Миронівською районною філією КОЦЗ 22 квітня 2020 року (а.с. 12). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. На підставі положень статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язків батьків щодо утримання дитини, за загальним правилом, визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Згоди щодо утримання дочки сторонами не досягнуто. Відповідач не оспорював тієї обставини, що дитина проживає з позивачем, оспорив сам факт батьківства. У відповідності до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В частині 6 вказаної статті зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Посилання відповідача на ті обставини, що він не є батьком дитини, спростовані наданим позивачем експертним висновком, який складено за судовим рішенням, прийнятим у іншій цивільній справі. За результатами проведеної судово-медичної експертизи молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства відповідача відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99 відсотків. Таким чином, біологічне батьківство відповідача відносно дитини позивача практично доведено. Такі обставини підтверджені висновком судово-медичної генетичної ідентифікації № 103-217-2020 від 22 жовтня 2020 року, складеним експертом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (а.с., а.с. 49-51). Оскільки обов`язки по утриманню дитини батьки несуть спільно, згоди щодо розміру аліментів на утримання дитини сторонами не досягнуто, з відповідача аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд зазначає наступне. Батьки несуть відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на\~дитину, визначається\~судом. За правилами статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~ доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Вказані норми матеріального права встановлюють обов`язок батьків утримувати свою дитину до досягнення повноліття з урахуванням істотних обставин, що можуть впливати на розмір такого утримання, і це повинно бути доведено сторонами спору належними та допустимими доказами. Відповідачем повідомлено суд про наявність обставин, передбачених статтею 182 Сімейного Кодексу України, які мають братися судом до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. Відповідач, як таку обставину, зазначив той факт, що має на утриманні дочку від іншого шлюбу, на яку з нього за судовим рішенням стягуються аліменти в сумі 800 гривень. Ці обставини підтверджені даними рішення Миронівського районного суду Київської області від 27 березня 2017 року (а.с. 29). Факт наявності у відповідача іншої дитини та необхідність несення витрат на її утримання не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання своєї неповнолітньої доньки, народженої в іншому шлюбі, не вказує на ті обставини, що аліменти не можуть бути визначені у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. Відповідно до правил частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50\~відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати\~ 70 відсотків. Згідно наведеного правила розмір відрахувань на утримання неповнолітніх дітей може досягати 70 відсотків заробітку. Суд також враховує, що позивач не має змоги працювати та отримувати кошти на утримання дитини, оскільки займається доглядом та вихованням новонародженої доньки. Суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частини його заробітку є обґрунтованою. Такий розмір аліментів, з урахуванням позиції позивача, є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Це право виникає лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка. Дитина проживає з позивачем. Вказані обставини свідчать про те, що позивач є такою, що має право на утримання та потребує матеріальної допомоги. Відповідач не проявляє турботу про позивача, проживає окремо. Звертаючись до\~суду,\~позивач \~зазначила,\~що відповідач\~працевлаштований,\~має постійний\~ і\~достатній заробіток.Відповідачем вказаних обставин не спростовано, лише зазначено, що заробіток не є стабільним і достатнім. не надано доказів неспроможності сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення донькою трирічного віку. Враховуючи ті обставини, що відповідач несе вит рати на утримання дитини від іншого шлюбу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку. Обставини, які б свідчили про необхідність стягнення аліментів в іншому розмірі, судом не встановлені. Висновки за результатами розгляду Згідно правил\~статті 263\~ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мають місце, позивач має право на аліменти на утримання дитини та набула права на своє утримання до досягення дитиною певного віку. Відповідно до\~п.\~17\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 статті 182 СК України, а це не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до\~положень частини\~1\~статті 430\~ЦПК України\~суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про\~стягнення аліментів\~-\~у межах\~суми платежу\~за один місяць. Рішення в частині стягнення аліментів з відповідача в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно зі статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial