Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Львівський державний університет внутрішніх справ, в особі представника [PERSON], звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] посилаючись на те, що відповідно до наказу Львівського державного університету внутрішніх справ (далі - ЛьвДУВС) від 08.08.2011 року за №229 о/с [PERSON] було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання. При цьому, між сторонами було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, відповідно до п.2.3.6 якого відповідач взяв зобовязання у разі звільнення з органів внутрішніх справ (далі - ОВС) після закінчення навчання до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі, відшкодувати витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі. Наказом УМВС України у Тернопільській області від 10.02.2015 № 33 о/с [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Згідно з проведеним розрахунком сума фактичних витрат, повязаних з утриманням курсанта [PERSON] у ЛьвДУВС становить 18\~545 (вісімнадцять тисяч пятсот сорок пять) грн. 41 коп. А тому, оскільки відповідач після закінчення навчання в університеті звільнився з органів внутрішніх справ до спливу встановленого 3-річного терміну за власним бажанням, просив стягнути з останнього на свою користь витрати пов»язані з його навчанням і утриманням у вищому навчальному закладі в розмірі 18545,41 грн. та понесені позивачем судові витрати по справі. Сторони в судове засідання не з»явилися. В поданій до суду позовній заяві представник позивача [PERSON] просив розгляд справи провести у його відсутності, при цьому зазначив, що позов підтримує, дає згоду щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час та місце судового розгляду був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 11, 14 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, згідно наказу Львівського державного університету внутрішніх справ від 08 серпня 2011 року за №229 о/с [PERSON] було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання. Поряд з тим, між Львівським державним університетом внутрішніх справ, управлінням МВС України в Тернопільській області та відповідачем [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, строк дії якого визначено з моменту підписання і до 30 червня 2017 року, та відповідно до п.2.3.6 якого відповідач взяв на себе зобовязання у разі звільнення з органів внутрішніх справ (далі - ОВС) після закінчення навчання до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі, відшкодувати витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі. Згідно п.3.1 вищезазначеного Договору, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни. Як слідує з наказу управління МВС України у Тернопільській області №33 о/с від 10 лютого 2015 року, [PERSON] звільнений за п.64 «ж» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» за власним бажанням з 10.02.2015 року. У відповідності до п.4.2 даного укладеного між сторонами договору, у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. З довідки-розрахунку від 05 травня 2015 року №27 вбачається, що сума фактичних витрат, пов'язаних з утриманням [PERSON] за період з серпня 2011 року по липень 2015 року становить 18\~545,41 грн. Відповідно до ст. 509, 526 Цивільного Кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А отже, [PERSON] свої зобов»язання за укладеним між сторонами договором належним чином не виконав після закінчення навчання і до спливу 3-річного терміну з моменту закінчення такого, звільнився за власним бажанням з органів внутрішніх справ, що в свою чергу дає право позивачу ставити вимогу про відшкодування витрат, пов»язаних з його утриманням в навчальному закладі. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що право позивача було порушене та підлягає захисту, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 11, 14, 509, 526 ЦК України,

Outcome: approved