Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Косівське районне підприємство «Райагроліс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної злочином. Представник позивача, юрисконсульт Косівського РП «Райагроліс» Томюк Микола Петрович у судовому засіданні позов підтримав повністю із мотивів наведених у позовній заяві і просив його задовольнити. Із позовної заяви вбачається, що підставою звернення до суду є невідшкодування відповідачем шкоди в розмірі 18891,61 грн. спричиненої інтересам держави в особі Косівського РП «Райагроліс» внаслідок незаконної порубки лісу. Шкода була спричинена за таких обставин: 22 квітня 2013 року на території обходу № 2, у кварталі № 15, ділянки № 25, Яворівського лісництва Косівського РП «Райагроліс», [PERSON], діючи умисно, самовільно, без належного дозволу, який посвідчується відповідними документами, виданими уповноваженим органом, незаконно вчинив порубку трьох дерев хвойної породи, загальною кубомасою 7 м.куб., спричинивши своїми діями шкоду державі в особі Косівського РП «Райагроліс» на загальну суму 18891,61 грн. У протоколі про адміністративні правопорушення вимог лісового законодавства від 23 квітня 2013 року зафіксовано факт незаконної порубки трьох дерев хвойної породи загальною кубомасою 7 м.куб. Сума шкоди, нарахована відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23 липня 2008 року, становить 18891,61 грн. Слідчим СВ Косівського РВ УМВС відкрито кримінальне провадження за № 42013090190000010. Добровільно шкода, заподіяна Косівському РП «Райагроліс» лісо порушником [PERSON] відшкодована не була. Вироком Косівського районного суду від 19 липня 2013 року, у кримінальному провадженні № 347/1704/13-к, [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 246 КК України із призначенням йому відповідного покарання. Цивільний позов не заявлявся. Просив стягнути з відповідача на користь держави в особі Косівського РП «Райагроліс» 18891,61 грн. заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди і стягнути з відповідача судові витрати на користь держави. Відповідач, [PERSON], повторно в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2013 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України (а.с.3). Згідно з роз'ясненням, яке міститься у абзаці 1 пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого). Вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2013 року встановлено, що 22 квітня 2013 року, [PERSON] в с. Яворів Косівського району на території обходу № 2, кварталу 15, ділянки 25, Яворівського лісництва Косівського РП «Райагроліс», діючи умисно, самовільно без належного дозволу, який посвідчується відповідними документами, виданими уповноваженим органом, вчинив незаконну порубку трьох дерев породи ялиця, загальною кубомасою 7 м.куб, внаслідок чого заподіяв державі в особі Косівського РП «Райагроліс» істотну шкоду на загальну суму 18891,61 грн. (а.с.3). Згідно з ст. 66 Конституції України кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 105 ЛК України особи винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників несуть відповідальність за порушення лісового законодавства. Згідно з ст. 107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року, з наступними змінами, «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Неправомірність дій відповідача, його вина та причинний зв'язок між такими діями і фактом завдання шкоди, підтверджується вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2013 року, який набрав законної сили. Завдання матеріальної шкоди саме в такому розмірі, окрім вироку суду, який набрав законної сили, також підтверджується письмовими доказами з цього приводу, а саме копією протоколу № 2/7 про адміністративне правопорушення вимог лісового законодавства від 23 квітня 2013 року (а.с.4) і копією довідки-розрахунку про вартість завданої шкоди (а.с.5), згідно з якими [PERSON] завдав матеріальної шкоди у розмірі 18291,67 грн. Розмір шкоди, обчислено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23 липня 2008 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування відповідачем шкоди на користь держави в особі Косівського районного підприємства «Райагроліс», є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати у справі слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі наведеного, відповідно до ст. 66 Конституції України, ч. 1 ст. 1166 ЦК України, ч. 1 ст. 105, п. 1 ч. 2 ст. 105, ст. 107 ЛК України, ч. 1 ст. ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», абзацу 1 пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 61 ЦПК України,

Outcome: approved