Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

КП КМР «Тепломережі» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 88488,32 грн. за період з січня 1996 року по березень 2019 року та судовий збір на користь позивача. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що відповідач має заборгованість за період з січня 1996 року по березень 2019 року на суму 88488,32 грн. за послуги з централізованого опалення квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач сумлінно виконує свої обов`язки з теплопостачання та очікує такого ж сумлінного виконання обов`язків зі сторони відповідача, обов`язки якого передбачені ЦК України та нормами чинного законодавства. Однак, відповідач обов`язків по сплаті послуг не проводив у зв`язку з чим виникла заборгованість. 02 липня 2019 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 06 серпня 2019 року представник відповідача - адвокат Чупилка Ю.С. направила до суду відзив на позовну заяву, який був отриманий судом 22 серпня 2019 року, та в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, застосувавши наслідки пропуску позивачем строків позовної давності встановленого ч. 1 ст. 257 ЦК України. В обґрунтування відзиву зазначила, що квартира [ADDRESS] загальною площею 101,0 кв.м, житловою площею 63,3 кв.м, на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] та [PERSON] [PERSON] . Окрім співвласників у зазначеному житловому приміщенні зареєстрована донька відповідача - [PERSON] , [INFO] . Приписами статей 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначені загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та сформовані загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Позивачем не надано доказів направлення на адресу відповідача та відповідно отримання чи не отримання останнім пропозиції укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, рішення суду, яке набрало законної сили, яким було визнано укладеним відповідний договір між сторонами по справі. Крім того, зазначають, що з урахуванням висновків постанови Великої палати Верховного суду від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц споживачі послуг, яким такі послуги надавалися згідно з тарифами, визначеними рішенням, яке у подальшому скасовано судом, мають право на здійснення виконавцями послуг перерахунку платежів, у тому числі за послуги з централізованого опалення. 19 серпня 2019 року позивачем була надана відповідь на відзив, в обґрунтування якої зазначили, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготований виконавцем на основі типового договору. Всупереч передбаченому законодавством обов`язку, відповідач з пропозицією укласти договір не звертався, проте продовжував використовувати послуги з теплопостачання, які йому фактично надавались для задоволення власних потреб, та не відмовлявся від них. Договір між сторонами відсутній, проте звергає увагу суду, що у постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у справі № 6-2951 цс 15 від 20 квітня 2016 року зазначено, що хоч у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги, згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Відповідач стверджує, що ними був пропущений строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Як вбачається із виписки по особовому рахунку № [NUMBER] відповідач має заборгованість за період з січня 1996 року по березень 2019 року, однак позивач звернувся з позовом до суду у травні 2019 року, тому заборгованість за період з травня 2016 по березень 2019 року не є пропущеною. Крім того, зазначаэ, що постановою від Великої палати Верховного суду від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц справу направлено на новий розгляд. Представник позивача надав суду заяву, згідно якої просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача надала суду заяву, згідно якої просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги не визнає, оскільки не бажає, щоб позивач проживала у спірній квартирі. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є співвласником квартири [ADDRESS] з 24 березня 2004 року, у якій, окрім нього, зареєстровані: [PERSON] (дочка) та співвласники [PERSON] (колишня дружина), [PERSON] (син), що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 001046942 від 03 квітня 2019 року (а.с. 8), довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 3793/13 від 17 липня 2019 року (а.с. 62), свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с. 63) та витягом з рішення від 04 грудня 2007 року (а.с. 68). Згідно ч. 3, 5, 6 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до п. 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів, форми яких затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Тарифи формуються для трьох категорій споживачів - населення, бюджетних установ, інших споживачів. Відповідно п.п. 7.1., 7.2 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У період з 01 січня 1996 року по березень 2019 року відповідач не виконував свої обов`язки по сплаті отриманих послуг з опалення квартири [ADDRESS] , у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 88488,32 грн., в т.ч. заборгованість у межах позовної давності з травня 2016 року по 07 травня 2019 року у сумі 50778,05 грн., що підтверджується випискою із особистого рахунку (а.с. 9, 10-11). Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Представником відповідача була подана суду заява про застосування строків позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS], в межах строків позовної давності у період з травня 2016 року по 07 травня 2019 2019 року в розмірі 50777,05 грн. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial