Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Керівник Сєвєродонецької місцевої прокуратури Михайлюк А.Г. в інтересах держави в особі Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради Луганської області, комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради Луганської області звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. В обґрунтовування позовних вимог з посиланням на ст. 131-1 Конституції України прокурор зазначає, що Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради Луганської області створене Сєвєродонецькою міською радою Луганської області з метою реалізації державної політики у галузі охорони і зміцнення здоров`я населення м. Сєвєродонецька та селищ, розташованих на підпорядкованій раді території. Управління охорони здоров`я є виконавчим органом місцевої ради, юридичною особою, має майно та кошти, утримується за рахунок коштів міського бюджету. 11.12.2017 року [PERSON] скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження та з 11.12.2017 року по 20.12.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня». Зазначені обставини були встановлені під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Сума фактичних витрат на лікування потерпілого [PERSON] склала 14940,64 грн., що підтверджується розрахунком вартості лікування від 27.12.2018 року №2799. Відповідно до вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.03.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, і застосувано ст. 75 КК України та звільнено від відбування основного покарання з випробувальним строком на рік, поклавши на нього певні обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. В рамках вказаної кримінальної справи прокуратурою не було заявлено цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого [PERSON] з [PERSON] З посиланням на ст. 1206 ЦК України прокурор зазначає, що [PERSON] зобов`язаний відшкодувати комунальній установі «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 14940,64 грн. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради Луганської області в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 14940,64 грн., судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні прокурор Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області Глазунова О.В. підтримала заявлений позов, підтвердила доводи, викладені в позові. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивачів Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради Луганської області, Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради Луганської області Феленко П.І. підтримав заявлений позов, підтвердив доводи, викладені в позові. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Просив суд задовольнити позовні вимоги. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі. Частинами 3, 4 ст. 56 ЦПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та абзацем 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 3, 7 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Керівник Сєвєродонецької місцевої прокуратури Михайлюк А.Г. звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради Луганської області, Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради Луганської області, посилаючись на ст. 1206 ЦК України та обґрунтовуючи своє звернення тим, що Управління охорони здоров`я створене Сєвєродонецькою міською радою Луганської області з метою реалізації державної політики у галузі охорони і зміцнення здоров`я населення м. Сєвєродонецька та селищ, розташованих на підпорядкованій раді території. Управління охорони здоров`я є виконавчим органом місцевої ради, юридичною особою, має майно та кошти, утримується за рахунок коштів міського бюджету. Пунктами 1.1., 1.2., 1.6. Статуту Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня», затвердженого рішенням сесії Сєвєродонецької міської ради сьомого скликання від 29.09.2016 року №721 та погодженого наказом Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради від 08.09.2016 року №49 §3 встановлено, що Комунальна установа «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» є бюджетною установою охорони здоров`я комунальної власності територіальної громади м. Сєвєродонецька Луганської області та підзвітна і підконтрольна Управлінню охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради. Її засновником є Сєвєродонецька міська рада. Згідно з п. 1.1. положення про Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради, затвердженого рішенням сесії Сєвєродонецької міської ради шостого скликання від 30.09.2011 року №869, Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради є виконавчим органом місцевого самоврядування Сєвєродонецької міської ради, нею утворюється, наділяється майном та коштами, їй підзвітне та підконтрольне, підпорядковане її виконавчому комітету, міському голові та відповідному заступнику міського голови та методологічно підпорядковується Управлінню охорони здоров`я Луганської обласної державної адміністрації та Міністерству охорони здоров`я України. Керівник Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області Михайлюк А.Г. повідомив позивачів Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради Луганської області та Комунальну установу «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради Луганської області про намір звернутися до Сєвєродонецького міського суду Луганської області в їх інтересах із зазначеною позовною заявою. Вказані обставини підтверджуються копією повідомлення Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 22.03.2019 року №453 та копією повідомлення Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 22.03.2019 року №730, з яких також вбачається, що позивачі не заперечували проти представництва їх інтересів і подання вказаної позовної заяви. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Згідно з ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. З аналізу наведених норм права вбачається, що кошти на відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину відшкодовуються винною особою та зараховуються до відповідного бюджету територіальної громади, у власності якої перебуває заклад охорони здоров`я. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Як передбачено Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року передбачено, що визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Відповідно п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. В судовому засіданні встановлено, що 11.12.2017 року [PERSON] скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження та з 11.12.2017 року по 20.12.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради Луганської області. Зазначені обставини підтверджуються копією вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.03.2018 року по справі №428/710/18, копією медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] №22024, копією виписного епікризу [PERSON] № 22024 від 21.12.2017 року. Відповідно до вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.03.2018 року по справі №428/710/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, застосовано ст. 75 КК України та звільнено від відбування основного покарання з випробувальним строком на рік, поклавши на нього певні обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Потерпілий [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради Луганської області в період з 11.12.2017 року по 20.12.2017 року, внаслідок чого витрати на його лікування склали 14940,64 грн., що підтверджується копією розрахунку вартості лікування потерпілого [PERSON] , виданим Комунальною установою «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради Луганської області, від 27.12.2018 року №2799. Вказаний розрахунок вартості лікування потерпілого [PERSON] повністю відповідає вимогам закріпленим у Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. При цьому, суд приймає визнання позову відповідачем [PERSON] , оскільки воно не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved