Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (далі за текстом позивач, ПрАТ «УСК «КВІГ») у травні 2018 року звернулося до суду з позовом, за яким двічі збільшувало позовні вимоги та остаточно просило стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] грошові кошти у сумі 258087,48 грн. матеріальної шкоди за виплати, здійснену по втраченим полісам. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачки працювали в Херсонській обласній дирекції, є матеріально відповідальними особами та за час їх роботи, внаслідок неналежного виконання ними своїх посадових обов`язків було втрачено 889 бланків - договорів страхування. За трьома з них ПрАТ «УСК «КВІГ» було вимушено здійснити страхові виплати на загальну суму 258087,48 грн., тому просили стягнути вказану суму з відповідачок. Майнова шкода завдана під час виконання відповідачками трудових обов`язків, оскільки по укладеним договорам, які згідно акту нестачі від 16.11.2015 обліковані як втрачені, насправді є реалізованими, страхувальники є винуватцями дорожньо-транспортних пригод, а потерпілими заявлені вимоги на сплату страхових відшкодувань. На вимогу контролюючих органів по вказаних полісах страхування, позивачем проведені страхові виплати. Оскільки за вказаними договорами страхові премії до позивача не надходили, позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] та [PERSON] ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» заподіяно матеріальної шкоди. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачки про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзиви на позовну заяву суду не надані. Від представника відповідачки [PERSON] адвоката Орловцевої М.О. надійшла заява про відкладення судового засідання через її знаходження у черговій відпустці. Суд вважає неявку адвоката в судове засідання неповажною з огляду на те, що дата судового засідання була з нею узгоджена в судовому засіданні 30.06.2021 р. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Хайдарової І.В. від 23 червня 2018 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В. від 25 лютого 2019 року справа прийнята до провадження, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою підготовчого засідання Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2019 року відмовлено у зупиненні провадження у справі, витребувано оригінали доказів. Ухвалою підготовчого засідання Херсонського міського суду Херсонської області від 01 жовтня 2019 року відмовлено в об`єднанні справ, витребувано оригінали доказів. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про відвід головуючому Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 грудня 2020 року закрито підготовче провадження у цивільній справі. Усною ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05 серпня 2020 року суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд дійшов висновку про залишення без розгляду раніше заявленого клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, оскільки відповідачка [PERSON] в жодне засідання, як підготовче, так і судове не прибула, внаслідок чого суд позбавлений можливості відібрати у неї зразки підпису без яких проведення експертизи є неможливим. ІІІ. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 31.05.2012 Рішенням Правління ПрАТ «УСК «КВІГ» затверджено Положення про Херсонську обласну Дирекцію. Відповідно до положення Дирекція не є юридичною особою, здійснює свою діяльність від імені Товариства (ПрАТ «УСК «КВІГ»). Дирекція не має відокремленого майна, не може від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав, а директор не має своєї печатки та використовує лише печатку Товариства. Дирекція не веде бухгалтерського обліку. Всі операції, що здійснюються, відображаються в бухгалтерському обліку Товариства. Дирекція не має права приймати від страхувальників страхові платежі (арк. справи 9-11). 11.03.2013 року [PERSON] наказом Голови Правління ПрАТ «УСК «КВІГ» №317-к була прийнята на посаду директора філії №2 Херсонської обласної дирекції ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІГ» (арк. справи 18). З 07.11.2013 на [PERSON] наказом Голови Правління від 04.11.2013 №927-к було покладено виконання обов`язків директора Херсонської обласної дирекції (арк. спарви 18 зворотній бік), а 11.08.2014 [PERSON] наказом Голови Правління №670-к була переведена на посаду директора Херсонської обласної дирекції (арк. справи 19). 11.08.2014 року було затверджено посадову інструкцію директора обласної дирекції (арк. справи 20-21), згідно якої остання: - контролює своєчасне проведення звірки підпорядкованими працівниками про укладені договори страхування відповідно до правил, встановлених організаційно-розпорядчими документами встановлених організаційно-розпорядчими документами Компанії (п. 2.11); - забезпечує виконання в дирекції всіх операцій, необхідних для здійснення централізованого бухгалтерського, страхового та кадрового обліку Компанії (п. 2.13); - забезпечує належне зберігання матеріальних цінностей, бланків суворої звітності та інших документів дирекції та компанії (п.2.15); - організовує діловодство дирекції, розглядає вхідну і вихідну кореспонденцію (п.2.18); - несе відповідальність за дотримання трудової, фінансової, штатно-кошторисної дисципліни (п.3.13), своєчасне виконання в дирекції всіх операцій, необхідних для здійснення централізованого бухгалтерського, страхового та кадрового обліку Компанії (п. 3.8), належне зберігання матеріальних цінностей, бланків суворої звітності та документообігу (3.5). Окрім цього, між [PERSON] та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІГ» було укладено договір про повну матеріальну відповідальність (арк. справи 22), згідно якого [PERSON] взяла на себе зобов`язання вести належний облік довірених матеріальних цінностей, у тому числі бланків суворої звітності (п.1.3), а у разі втрати протягом доби повідомляти роботодавця із зазначенням причини втрати, номеру, дати та кількості втрачених документів (п.1.9). Водночас, згідно цього ж договору, [PERSON] взяла на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження матеріальних цінностей, у тому числі бланків суворої звітності, які отримані від роботодавця за актом прийому-передачі документів, а також грошових коштів отриманих від третіх осіб (пп.3.1,3.2 договору). 05.11.2013 року [PERSON] наказом від 05.11.2013 №931-к (арк. справи арк. справи 12 зворотній бік) було прийнято на роботу спеціалістом фінансово-адміністративного відділу Херсонської обласної дирекції, 01.12.2014 року [PERSON] наказом від 01.12.2014 №1010-к (арк. справи 12) переведено на посаду провідного спеціаліста фінансово-адміністративного відділу Херсонської обласної дирекції, а з 02.03.2015 року [PERSON] наказом від 02.03.2015 №170-к (арк. справи 13) переведено на посаду начальника фінансово-адміністративного відділу Херсонської обласної дирекції. Згідно посадової інструкції (арк. справи 14-15) начальника фінансово-адміністративного відділу остання повинна забезпечити підтримку обліку основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей (запасів), проведення інвентаризації, контролю за їх наявністю та використанням, забезпечує формування та своєчасне надання повної і достовірної внутрішньої звітності, приймання звітів про укладені договори страхування від страхових агентів та штатних продавців, контроль і облік винагороди в системі страхування згідно звітів та внутрішніх наказів, обіг бланків страхових полісів та нумерованих бланків для договорів страхування, контролює достовірність внесеної інформації в систему 1С щодо укладених договорів страхування/страхових полісів. 05.11.2013 р. з [PERSON] було укладено договір про повну матеріальну відповідальність (арк. справи 16), згідно якого [PERSON] взяла на себе зобов`язання вести належний облік довірених матеріальних цінностей, у тому числі бланків суворої звітності (п.1.3), а у разі втрати протягом доби повідомляти роботодавця із зазначенням причини втрати, номеру, дати та кількості втрачених документів (п.1.9). 10.02.2015 року згідно акту № 8701289 передачі (внутрішнього переміщення) бланків договорів страхування філія №2 Херсонської обласної дирекції ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІГ» в особі Кашанської Л.В. отримала від фінансово-економічного департаменту ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІГ» бланки договорів страхування «Картка міжнародного автомобільного страхування (Білорусь та Молдова + Росія) серії UA015 з № 10527501 по №10528000 у кількості 500 шт., бланк «Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту» серії АЕ №2798651 по №2799000 у кількості 350 шт., бланк «Спеціальний знак до договору ОСЦПВ» серії АЕ №2798651 по №2799000 у кількості 350 шт. (арк. справи 25). Особою, відповідальною за облік нумерованих бланків для договорів страхування, контролює достовірність внесеної інформації в систему 1С щодо укладених договорів страхування/страхових полісів згідно функціональних обов`язків було визначено [PERSON] 16.09.2015 року складено акт службового розслідування, згідно якого з урахуванням пояснень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та інших матеріалів розслідування дебіторська заборгованість в Херсонській обласній дирекції виникла внаслідок халатного відношення до виконання своїх службових обов`язків, недотримання трудової, фінансової, штатно кошторисної дисципліни, порушення норм чинного законодавства України та організаційно-розпорядчих документів Компанії [PERSON] та [PERSON] , що призвело до ненадходження на рахунки компанії 629 103,29 грн. страхових премій за 1978 укладені договори страхування; після закриття звітного періоду Товариства за серпень 2015 року та внесення інформації в облікову систему товариства 1С по 1429 договорах страхування, вилучених в Херсонській ОД буде встановлена загальна сума дебіторської заборгованості; винесено дисциплінарне стягнення [PERSON] ; прийнято рішення про передачу матеріалів до правоохоронних органів для кваліфікації дій [PERSON] . Згідно акту нестачі бланків станом на 16.11.2015 року виявлено нестачу 889 бланків договорів страхування, зокрема і бланків полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АЕ №2798760, АЕ №41815115, АЕ №5774263 (арк. справи 31-34). 889 полісів було визначено, як втрачені. 02.03.2016 року ПрАТ «УСК «КВІГ» на ім`я прокурора Херсонської місцевої прокуратури Холоші Х.Ю. спрямовано листа про результати інвентаризації фінансово-господарської діяльності Херсонської обласної дирекції ПрАТ «УСК «КВІГ», в ході якої встановлено відсутність 889 бланків договорів страхування, зокрема і бланків полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АЕ №2798760, АЕ №41815115, АЕ №5774263, тобто остаточно встановлено, що втрачено контроль над місцемзнаходженням бланків полісів, без отримання коштів за них. Вартість втрачених бланків складає 7102,34 грн. (арк. справи 24). ПрАТ «УСК «КВІГ» встановлено, що 15.07.2016 близько 03.00 год., [PERSON] [INFO] керуючи автомобілем «Ніссан Альмера» реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] [INFO] , яка зареєстрована [ADDRESS] рухаючись автодорогою Харків - Сімферополь зі сторони м. Генічеськ в напрямку м. Мелітополь на 459 км. зазначеної автодороги неподалік с. Сокологірне Генічеського району Херсонської області допустив виїзд автомобіля на смугу зустрічного руху де здійснив зіткнення з автомобілем «Опель Віваро» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] [INFO]., який рухався у зустрічному напрямку. В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля «Ніссан Альмера» [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження несумісні з життям від яких останній помер на місці пригоди. Водієві та пасажирам автомобіля «Опель Віваро» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , отримані тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження несумісні з життям, від яких вони померли на місці. Під час огляду місця пригоди (автомобіля «Ніссан Альмера») було знайдено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АЕ №2798760 ПрАТ «УСК «КВІГ» , який згідно записів видано 18.03.2016 строком на 4 місяці з 18.03.2016 по 17.07.2016 року на ім`я [PERSON] . В порушення вимог Інструкції «Про порядок заповнення бланку поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зразка 2011 року, форма якого затверджена розпорядженням Держфінпослуг від 29.08.2011 р. № 558, затвердженої протоколом Президії МТСБУ від 01.09.2011 № 279/2011 строк дії полісу (розділ 3 бланку полісу) визначений як 4 місяці (згідно інструкції 1 рік), у розділі 12 полісу мають місце виправлення дати з 19 на 18 (відповідно до цієї ж інструкції (бланк полісу з виправленнями та закресленнями вважається зіпсованим. Такий бланк (оригінал та копія) вилучається), зазначений страховий платіж у сумі 300 грн. не відповідає встановленому тарифу (356,40 грн.), до того ж, дата оплати платежу зазначено як 19.03.2016 року. Згідно акту внутрішнього переміщення бланків, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АЕ №2798760 було переміщено до Херсонської обласної дирекції 10.02.2015 року (арк. справи 25). Згідно інформації центральної бази даних Моторно-транспортного страхового бюро України облікові записи до бази даних внесені 29.05.2017, тобто для здійснення страхової виплати (арк. справи 37). Вжитими заходами встановити особу, яка виписала вказаний полія та/або місце його виписки не вдалося у зв`язку зі смертю водія забезпеченого засобу. ПрАТ «УСК «КВІГ» за вимогою Держфінпослуг України (наразі ліквідована) складено три страхові акти та перерахувано на рахунок [PERSON] 168479,20 грн. страхового відшкодування за шкоду майну, що підтверджується копіями платіжних доручень та страховими актами. Таким чином, у наслідок втрати бланку АЕ №2798760 договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та неотриманні при його видачі страхового платежу (страхової премії) страховику завдана матеріальна шкода у сумі 181411,04 грн., яка повинна бути відшкодована матеріально-відповідальними особами Окрім цього, позивачем по втраченим [PERSON] та [PERSON] полісам здійснено виплати: - по полісу АЕ № 4815115 - 27176,44 грн на користь ПАТ СК Українська страхова група на підставі рішення Господарського суду м. Києва (справа №910/6480/17); - по полісу АЕ № 5774263 - 49500 грн. на користь [PERSON] на підставі страхового акту №170000126002, на вимогу МТСБУ України. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Стаття 130 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) містить загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників. У ч. 1 ст. 130 КЗпП передбачена матеріальна відповідальність працівників за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. У чинному законодавстві поряд із поняттям матеріальної відповідальності визначена категорія цивільно-майнової відповідальності. Матеріальна відповідальність є інститутом трудового права. Умови, підстави, обсяг та порядок її застосування закріплено КЗпП. Майнова відповідальність є цивільно-правовою категорією. Правове забезпечення застосування заходів майнової відповідальності здійснює ЦК України, тому вона не поширюється на трудові правовідносини. Галузева належність матеріальної відповідальності до трудового права визначається характером правопорушення. Щодо шкоди, завданої роботодавцю працівником внаслідок недотримання трудової дисципліни, норми цивільного законодавства не застосовуються. За трудовим законодавством суб`єктом матеріальної відповідальності може бути лише працівник, який знаходиться в трудових правовідносинах з підприємством, установою, організацією і заподіяв матеріальну шкоду внаслідок невиконання чи неналежного виконання трудових обов`язків, покладених на нього трудовими договором. Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Підставою трудових правовідносин є трудовий договір. У ст. 21 КЗпП передбачено, що трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (ч. 2 ст. 130 КЗпП). Згідно з ч. 2 ст. 130 КЗпП умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Протиправна поведінка працівника - це поведінка працівника, який не виконує чи неналежним чином виконує трудові обов`язки, передбачені приписами правових норм, трудовими договорами, наказами та розпорядженнями підприємств, установ та організацій. Формами протиправної поведінки працівника є протиправна дія чи протиправна бездіяльність. Обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є вина. Зі змісту ч. 2 ст. 130 КЗпП матеріальна відповідальність працівника настає тільки за наявності його вини в заподіянні підприємству, установі, організації майнової шкоди. Вина працівника - це його психічне ставлення до вчинюваної дії чи бездіяльності, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності. Отже, працівник визнається винним у заподіянні шкоди, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно або з необережності (за винятком випадків, коли шкоду нанесено джерелом підвищеної небезпеки). Матеріальна відповідальність за трудовим законодавством настає незалежно від форми вини працівника: умислу чи необережності. Форма вини впливає на вид та межі матеріальної відповідальності. Так, п. 1 ч. 1 ст. 133 КЗпП встановлює обмежену матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих працівникові в користування. За умисне знищення та умисне зіпсуття того ж майна п. 5 ч. 1 ст. 134 КЗпП встановлена повна матеріальна відповідальність. Причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і майновою шкодою, яка сталася, повинен бути прямим (безпосереднім). Прямий зв`язок - це такий, за якого майнова шкода безпосередньо, з неминучістю випливає з дій чи бездіяльності працівника. У будь-якому разі працівник повинен нести матеріальну відповідальність лише за ту частину шкоди, яка безпосередньо випливає з його дій чи бездіяльності. Адже згідно зі змістом ч. 2 ст. 130 КЗпП матеріальна відповідальність працівника за трудовим правовідношенням має особистий характер. Це пов`язано з тим, що виконувати доручену йому роботу працівник повинен особисто (ст. 30 КЗпП). Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Відповідно до ст. 131 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. У разі невиконання власником цього обов`язку та за наявності вини працівника розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, згідно з ч. 1 ст. 137 КЗпП повинен бути зменшений. Якщо ж власник зазначені свої обв`язки не виконав, а вини працівника в незабезпеченні збереження майна власника немає, працівник взагалі не може нести матеріальну відповідальність. За загальним правилом за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві (ст. 132 КЗпП). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП випадки повної матеріальної відповідальності, заподіяної з вини працівника підприємству, установі, організації, в тому числі, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Статтею 135-1 цього ж Кодексу встановлено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність можуть бути укладені підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов`язані зі зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 135-2 КЗпП України при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв`язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність. Колективна (бригадна) матеріальна відповідальність установлюється власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. Письмовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність укладається між підприємством, установою, організацією і всіма членами колективу (бригади). Згідно з ч. 5 ст. 135-3 КЗпП розмір підлягаючої покриттю шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і межі матеріальної відповідальності. З урахуванням викладеного суд вважає, що надані позивачем докази, які жодним чином не спростовані [PERSON] та [PERSON] , свідчать про недостачу матеріальних цінностей, виявленої у матеріально відповідальних осіб, які передані [PERSON] , та, відповідно до пояснень останньої (арк. справи 29-31) передані [PERSON] як начальнику відділу ФАВ, якою належним чином не обліковувалася передача бланків агентам, при виявленні їх втрати, останні відповідно до своїх посадових обов`язків не відзвітували про їх використання або втрату. Згідно абз.1 п. 3 постанови Пленуму ВСУ № 14 також зазначено, що відповідно зі статтею 130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації. Це правило узгоджується зі статтею 61 Конституції України, яка забороняє двічі притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) в Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва не вказані, юридичної сили не мають і не можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної з їх вини шкоди. У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 27 травня 2008 року № 146/06/186-88, крім того, зазначено, що наявність посади або роботи в Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, не дає підстави для укладення договору про повну матеріальну відповідальність, якщо у змісті трудової функції працівника відсутні перелічені обов`язки. Отже, ще однією з умов укладення договору про повну матеріальну відповідальність є виконання працівником роботи, безпосередньо пов`язаної із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням в процесі виробництва цінностей. Згідно з п.2 ч. 1 134 КЗпП відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами. Згідно ст. 136 КЗпП встановлено порядок покриття шкоди, заподіяної працівником. При цьому право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову, тобто з 26 травня 2017 року(арк. справи 40). Згідно з п. 6 ч.1 ст. 134 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли відповідно до законодавства на нього покладено таку відповідальність при виконанні трудових обов`язків. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 134 КЗпП матеріальна відповідальність в повному розмірі покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами. Згідно п. 6 ч.1. ст. 134 КЗпП значно розширений перелік випадків повної матеріальної відповідальності працівників та дію статті 134 КЗпП. Оскільки глава IX КЗпП встановила як загальне правило гарантії при покладенні на працівників матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, статутом підприємства в інших ніж передбачених статтею 134 КЗпП випадках повна матеріальна відповідальність може бути встановлена лише стосовно тих працівників, для яких згідно з ч.2 ст. 3 КЗпП можуть визначатися особливості праці законодавством та статутами (членів кооперативів, їх об`єднань, колективних сільськогосподарських підприємств, працівників підприємств з іноземними інвестиціями, до якої належить ПрАТ «КВІГ»). V. Висновок суду щодо суті позовних вимог. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову та покладення на відповідачок обов`язку відшкодування заподіяної шкоди (99 000,00 грн. + 69 479,20 грн. + 27 176,44 грн. + 12 931,84 грн. + 49 500,00 грн. = 258 087,48 грн.), при цьому, суд вважає, що ступень вини кожної з відповідачок є однаковим, оскільки обидві, враховуючи їх посадові обов`язки не забезпечили належним чином дбайливого ставлення до матеріальних цінностей, в тому числі до бланків суворої звітності та не вжили заходів щодо запобігання нанесення шкоди позивачу, вчасно не повідомили про втрату матеріальних цінностей, не вели належний облік, не склали та не представили у встановленому порядку звіти про рух залишків довірених їм матеріальних цінностей, протягом доби не повідомили роботодавця про втрату договорів із зазначенням причини втрати, номеру, дати та кількості втрачених документів тощо. Підстави для солідарного стягнення шкоди відсутні, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає, та, з врахуванням обоюдної вини відповідачок, яку суд вважає однаковою, стягнення з кожної з відповідачок підлягає по 129 043,74 грн. VІ. Щодо розподілу судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідачок, при цьому суд враховує, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2527,19 грн., а тому з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 1263,60 грн., а з [PERSON] - 1263,59 грн. Крім того, позивачем при збільшенні позовних вимог не було доплачено судовий збір в дохід держави 1 344,12 грн., а тому з кожної з відповідачок підлягає стягненню в дохід держави по 672,06 грн. VІІ. Підстави для допущення негайного виконання рішення відсутні. VІІІ. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 09 серпня 2021 року.

Outcome: partial