Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 01.06.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02 листопада 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 505, мотивуючи тим, що подружні відносини між ними припинились з травня 2017 року, з цього часу спільне господарство не ведуть, подальші відносини з відповідачем вважає неможливими у зв`язку з тим, що в травні 2017 року відповідач пішов з сім`ї та почав проживати з іншою жінкою, тому, на даний час позивачка дійшла до висновку про неможливість та недоцільність подальшого знаходження у шлюбі, вважає, що примирення між ними не можливе, спір щодо спільного майна подружжя на теперішній час відсутній. Заяви, клопотання 10.09.2021 року від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. 15.07.2021 року від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Аргументи учасників справи Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяви від 10.09.2021року позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно заяви від 15.07.2021 року позовні вимоги визнав в повному обсязі. Фактичні обставини справи, встановлені судом 02.11.2002 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 505 (а.с. 5). Від спільного проживання дітей не мають. Сторони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з травня 2017 року у зв`язку з тим, що в травні 2017 року відповідач пішов з сім`ї та почав проживати з іншою жінкою, тому, на даний час позивачка дійшла до висновку про неможливість та недоцільність подальшого знаходження у шлюбі, вважає, що примирення між ними не можливе, спір щодо спільного майна подружжя на теперішній час відсутній. Позиція суду Частиною ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до\~статті 51 Конституції України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з\~ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою\~статті 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, а також його розірвання, що відповідає частині 1 статті 16 Загальної декларації прав людини та статті 16 Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок в частині 1 підпункту «с». Приймаючи до уваги, що сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки \~наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved