Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

із позовною заявою про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення і відшкодування моральної шкоди у суд звернулася [PERSON] до Державного підприємства по розповсюдженню періодичних видань «Преса». Позивач [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги тим, що працює сортувальником у ДП «Преса» у нічні зміни, з неповним робочим часом, із графіком роботи ніч через ніч по 12 годин (із 17.00 години до 06.00 години ранку наступного дня, 1 година обідньої перерви). В трудовому договорі, наказі № 03-к від 09 січня 2003 року зазначені обовязкові умови до виконання для обох сторін. Директор ДП «Преса» зобовязувався виплачувати їй зарплату згідно окладу. Розрахунок зарплати робився для її та інших сортувальників нічних змін за підсумованого обліку робочого часу, що суперечить трудовій угоді. Після чергового незаконного звільнення та поновлення її на роботі, за її першу робочу зміну (з 1 березня 2016 року на 2 березня 2016 року) 3 березня 2016 року начальник цеху [PERSON] вимагала у неї письмове пояснення з приводу порушення трудової дисципліни, а саме: закінчення робочої зміни вона проставила замість 05.00 до 06.00 годин ранку, це саме той час, що на законодавчому рівні повинен їй оплачуватися, як час на особисті потреби, технічні перерви. 9 березня 2016 року був складений акт про грубе порушення нею трудової дисципліни. Вважає, що працювала згідно трудового договору, рішення суду, яке підприємством в апеляційному порядку не оспорювалося, де графік роботи з 17.00 години до 06.00 години. З її боку ніяких порушень, тим паче грубих, ніколи не було. Вдруге надавала пояснення 7 березня 2016 року і так на протязі двох місяців. З неї керівництво ДП «Преса» морально знущалось, принижувало, звинуватили її у порушенні трудової дисципліни відповідно до п. 3.1.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, це ці правила для сортувальників денних змін, для її, як сортувальника нічної зміни, ніяких правил не розроблено. 28 квітня 2016 року без її участі, без попередження, винесли догану, яку вважає незаконною. Вважає, що з боку керівництва ДП «Преса» відбувається на її моральний тиск, який довів її до надзвичайного психологічного дискомфорту, що принижує її, як особистість. Позивач ставить позовні вимоги про: скасування наказу директора «Преса» [PERSON] «Про винесення догани за порушення трудової дисципліни» від 28 квітня 2016 року та визнання незаконним (недійсним) стягнення у виді догани; стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди в розмірі 40000 гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представники відповідача [PERSON] і [PERSON] позовні вимоги не визнали. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] працює в Державному підприємстві по розповсюдженню періодичних видань ДП «Преса» на посаді сортувальника поштових відправлень і виробів друку 1 класу цеху експедирування преси № 1. Відповідно до наказу № 03-21 від 28 квітня 2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]П.», винесеного директором Державного підприємства по розповсюдженню періодичних видань «Преса», працівникові [PERSON] оголошена догана за порушення трудової дисципліни. Зі змісту вказаного наказу виходить, що [PERSON], сортувальник поштових відправлень і виробів друку 1 класу цеху експедирування преси № 1, 05.04.2016, 07.04.2016, 09.04.2016, 13.04.2016, 15.04.2016, 19.04.2016 в табелі виходу на роботу в графі «кінець роботи» ставить 6-00 годин ранку замість 5-00 відповідно до затвердженого графіку роботи з яким вона, [PERSON] ознайомлена під розпис. Таким чином [PERSON] знаходиться на території виробничого підрозділу цеху експедирування преси № 1 без розпорядження керівництва підприємства та начальника цеху № 1 поза межами робочого часу, який визначений графіком роботи. На зауваження начальника цеху не чинити подібного в подальшому не реагує, веде себе агресивно, не коректно та своєю поведінкою деморалізує трудову дисципліну не тільки в бригаді, але й в зміні. На власний розсуд, окрім перерви на обід, 05.04.2016, 07.04.2016, 09.04.2016, 13.04.2016, 15.04.2016, 19.04.2016 влаштовувала собі технологічні перерви (невідомо з яких причин) та без дозволу бригадира залишала своє робоче місце, що відповідно своєю поведінкою ставить під загрозу злагодженість роботи бригади, а це в свою чергу може призвести до порушення технологічного циклу експедирування преси. Будь-яких виправдних документів не надала, надати письмове пояснення відмовилась, в відділ укомплектування та підготовки кадрів на виклик начальника відділу 22.04.2016 р., 26.04.2016 р. та 28.04.2016 р. для надання пояснення не зявилась. Своїми діями [PERSON] систематично порушує правила внутрішнього трудового розпорядку: недодержується дисципліни праці п. 3.1.1 та п. 3.1.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку ДП «Преса», порушує графік роботи, відповідно до п. 5.1.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку ДП «Преса». За наказом від 16 січня 2015 року № 03-05 «Про зміну режиму роботи», виданого директором Державного підприємства по розповсюдженню періодичних видань «Преса», у звязку із значним зменшенням обсягів оброблення та експедирування преси в порівнянні із аналогічним періодом минулого року в цеху експедирування преси № 1 та з метою оптимального і ефективного використання робочого часу працівників, встановлено із 1 квітня 2015 року неповний робочий час працівникам цеху експедирування преси, що безпосередньо зайняті на обробленні та експедируванні періодичних видань (нічні та денні зміни), відповідно до фактичної зайнятості шляхом скорочення тривалості робочих змін. За розпорядженням по цеху № 1 від 28 січня 2015 року у звязку із виробничою необхідністю та із значним зменшенням обсягів по експедируванню періодичних видань, починаючи з 1 квітня 2015 року, встановлено працівникам цеху, які працюють за підсумованим обліком робочого часу тривалість зміни 12 годин, час початку і завершення роботи 17.00 години до 5.00 години. Черговість роботи працівників цеху по експедируванню преси № 1, які працюють за підсумованим обліком робочого часу, визначається графіком виходу на роботу, які затверджуються на кожний календарний місяць та доводяться під розпис до відома всіх працівників. Графіками передбачена перерва для відпочинку і харчування загальною тривалістю одна година (із 22.00 години до 22.30 години та із 2.30 години до 3.00 години), яка не включається в робочий час. Згідно висновку санітарно-гігієнічної характеристики № 1201 від 25 серпня 2015 року умови праці [PERSON] на місці сортувальника поштових відправлень та виробі друку відповідають класу умов праці 2 (допустимий). Відповідно до медичного висновку від 29 вересня 2015 року № 33/765 Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного захворювання, захворювання [PERSON] не віднесене до категорії професійних. Із письмового службового повідомлення від 19 квітня 2016 року начальника цеху № 1 [PERSON], адресованого директору ДП «Преса» [PERSON], виходить, що сортувальник [PERSON] систематично порушує правила внутрішнього трудового розпорядку, вчиняючи підпис у табелі виходу на роботу в графі кінець роботи до 6.00 замість 5.00. Таким чином, вона знаходиться на території виробничого приміщення цеху в неробочий час без дозволу на те керівника зміни. Ніякої виробничої необхідності перебування [PERSON] у цеху немає, оскільки вся зміна закінчує роботу по графіку о 5.00 годині. [PERSON] на зауваження не чинити подібного у подальшому не реагує, веде себе агресивно, хамовито та своєю поведінкою деморалізує трудову дисципліну не тільки в бригаді, але й в зміні в цілому. На власний розсуд, окрім перерви на обід, влаштовує собі технологічні перерви (невідомо з яких причин), без дозволу бригадира залишає своє робоче місце та своєю поведінкою ставить під загрозу злагодженість роботи бригади, а це в свою чергу може призвести до порушення технологічного циклу експедирування преси. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст. 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обовязки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Відповідно до ст. 142 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, установах та організаціях регламентується правилами внутрішнього трудового розпорядку, статутами та положеннями про трудову дисципліну. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], представників відповідача [PERSON] і [PERSON], вивчивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов [PERSON] до Державного підприємства по розповсюдженню періодичних видань «Преса» про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення і відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Дисциплінарне стягнення від 28 квітня 2016 року у виді догани накладене на працівника [PERSON] за систематичне порушення трудової дисципліни (5, 7, 13, 15 і 19 квітня 2016 року) відповідно до п. 3.1.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме - за: знаходження її на території виробничого підрозділу цеху експедирування преси без розпорядження керівництва підприємства та начальника цеху № 1 поза межами її робочого часу (з 5.00 години до 6.00 години ранку), що визначений графіком роботи; періодичну відсутність її без поважних причин та відома начальника зміни на робочому місці протягом робочої зміни. Відповідно до п. 3.1.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку (від 12 січня 2016 року) по Державному підприємстві по розповсюдженню періодичних видань «Преса» працівники та службовці зобовязані почати та закінчити роботу відповідно до режиму робочого дня, встановленого на підприємстві наказом або графіком роботи з підсумованим обліком робочого часу. Працівникам із підсумованим обліком робочого часу забороняється без розпорядження керівника підприємства або цеху знаходитись на території виробничого підрозділу поза межами робочого часу, який визначений графіком роботи. Відповідно до п. 3.1.4 працівники та службовці зобовязані бути на робочому місці впродовж робочого часу за винятком перерв на відпочинок та харчування. Із вказаними Правилами внутрішнього трудового розпорядку працівник [PERSON] ознайомлена у березні 2016 року. Також у березні 2016 року працівник [PERSON] ознайомлена із графіком (на квітень 2016 року) працівників цеху експедирування преси № 1, які працюють за підсумованим обліком робочого часу. Зі змісту протоколу № 1 від 28 квітня 2016 року засідання комісії по розгляду порушення трудової дисципліни сортувальником поштових відправлень і виробів друку 1 класу [PERSON], зокрема виходить, що [PERSON] закінчує роботу о 5.00 годині, але в табелі робочого часу цеху експедирування преси № 1 ставить час закінчення роботи 6.00 година. Ніякої виробничої необхідності перебування [PERSON] в цеху немає, оскільки вся зміна закінчує роботу по графіку о 5.00 годині. [PERSON] на власний розсуд, окрім перерви на обід, 5, 7, 9, 13, 15 і 19 квітня 2016 року влаштовувала собі технологічні перерви (невідомо з яких причин) та без дозволу бригадира залишала своє робоче місце, що відповідно своєю поведінкою ставить під загрозу злагодженість роботи бригади, а це в свою чергу може призвести до порушення технологічного циклу експедирування преси. Начальник ВУПК [PERSON] повідомила, що в письмовій формі під особистий підпис викликала [PERSON] до відділу кадрів, неодноразово розмовляла з нею в телефонному режимі, але [PERSON] із різних причин для бесіди не зявлялася. У розмові по телефону із працівниками відділу кадрів виявляла агресію та неадекватну поведінку. Будь-яких виправдних документів не надала, надати письмове пояснення відмовилася, у відділ укомплектування та підготовки кадрів на виклик начальника відділу 22, 26 і 28 квітня 2016 року для надання пояснення не зявилася. За порушення трудової та виробничої дисципліни запропоновано винести [PERSON] догану, як захід морально-психологічного впливу, повязаний із осудом поведінки та без обмеження її прав чи блага. У судовому засідання позивач [PERSON] зокрема пояснила, що Правил внутрішнього трудового розпорядку ДП по розповсюдженню періодичних видань «Преса» дотримувалася і трудову дисципліну у квітні 2016 року не порушувала. Вважає, що її робоча зміна триває із 17.00 години до 6.00 години, про це також зазначено змісті рішення від 26 листопада 2015 року Козелецького районного суду Чернігівської області (справа № 734/2993/15-ц). Роботу на підприємстві виконує до 5.00 години. 5.00 година є нічним часом, а тому інколи й інші працівники підприємства, які проживають в іншій місцевості, до того як після робочої зміни поїхати додому, залишаються на нетривалий час у цеху. Технологічні перерви собі не влаштовувала, а інколи відлучалася до 5 хвилин у звязку із природніми потребами. Аналізуючи надані сторонами докази, суд вважає, що представниками відповідача [PERSON] і [PERSON] не надані докази про те, що працівником [PERSON] допущені 5, 7, 9, 13, 15 і 19 квітня 2016 року порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку ДП «Преса». При цьому, відповідачем не встановлена причина (зазначається невідомо з яких причин) того, що працівник [PERSON] на власний розсуд, окрім перерви на обід, 5, 7, 9, 13, 15 і 19 квітня 2016 року влаштовувала собі ймовірні технологічні перерви та без дозволу бригадира залишала своє робоче місце. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що існують правові підстави для визнання незаконним наказу № 03-21 від 28 квітня 2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]П.», винесеного директором Державного підприємства по розповсюдженню періодичних видань «Преса», про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани відносно [PERSON] Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Позовні вимоги позивача [PERSON] про відшкодування Державним підприємством по розповсюдженню періодичних видань «Преса» на її користь моральної шкоди, яку вона оцінила у розмірі 40000 гривень, не підлягають задоволенню. Позивачем [PERSON] не надані докази на підтвердження предявлених позовних вимог у вказаному розмірі. Тому, підстави для відшкодування у порядку ст. 237-1 КЗпП України моральної шкоди відсутні.

Outcome: partial