Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі за текстом ПФУ) про стягнення сум пенсії в порядку спадкування, в обґрунтування якої вказала, що [INFO] в м.Макіївка Донецької області померла її мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з недоотриманої пенсії. На підставі виданої відповідачем довідки, нотаріусом їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на суму 123268,08 грн., а не на суму 144992,88 грн., яка, як вважає позивач належить її матері. Але, відповідачем їй була виплачена частина суми в розмірі 120319,71 грн., інша частина пенсії в сумі 24673,17 грн. не виплачена. Просила суд стягнути з відповідача різницю між нарахованою та виплаченою сумою пенсії померлої [PERSON] в сумі 24673,17 грн., а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач та її представник до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством України, позивачем надана заява з проханням розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала.. Представник відповідача Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду відзив на позов, згідно з яким вказав, що [INFO] померла [PERSON] , яка перебувала на обліку в Покровському ПФУ. Сума недоотриманої за життя пенсії складала 144992,88 грн. Позивач 13.02.2020 року звернулась до Покровського ОУПФУ з заявою про виплату їй пенсії [PERSON] та їй була виплачена недоотримана пенсія в сумі 120319,71 грн. Сума недоотриманої пенсії була зменшена згідно з ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІУ, а саме, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Тому вважає відсутні підстави для виплати позивачу недоотриманої пенсії її матері. Просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. ІІІ. Процесуальні дії у справі На підставі ухвали судді від 22.04.2020 року позовна заява залишена без руху з наданням строку на усунення недоліків позовної заяви, які були усунуті 29.04.2020 року. 06.05.2020 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 08.30 год. 03.06.2020 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, третім особам пояснення (заперечення) на позовну заяву. На підставі ухвали судді від 03.06.2020 року закінчено підготовку справи до судового розгляду та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні о 09.00 год. 30.06.2020 року. Відповідача зобов`язано надати довідку про розмір недоотриманої пенсії [PERSON] . Через неявку сторін до судового засідання розгляд справи відкладений на 09.00 год. 24.07.2020 року. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом П`ятої донецької державної нотаріальної контори 10.02.2019 року, спадкоємцем майна, а саме недоотриманої пенсії померлої [PERSON] в сумі 123268,08 грн. є позивач [PERSON] (а.с. 7-зворотній бік ). Згідно з талоном до разового доручення № 914270301886/86 від 16.03.2020 року [PERSON] отримала недоотриману її матір`ю [PERSON] суму пенсії 120319,71 грн. за період з 01.06.2016 року по 31.07.2019 року (а.с. 7). V. Оцінка суду Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами. Згідно за ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім?ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Відповідно до ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв?язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім?ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім?ї, зазначеним у ч.2 ст.36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали (ч.1). Члени сім?ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім?ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті суми пенсії ділиться між ними порівну (ч.2). У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв?язку з його смертю, входить до складу спадщини (ч.3). З системного аналізу вищевказаних норм права вбачається, що нарахована особі пенсія, яка не була їй виплачена, у разі смерті такої особи переходить в порядку спадкування до її спадкоємців. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тлумачення ст.ст.1218, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії. При цьому необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання відповідних сум. Судом встановлено, що недоотримана за життя померлою [PERSON] пенсія, після її смерті увійшла до складу спадщини. Позивач у порядку спадкування за законом набув право власності на вказані грошові кошти. Позивач, як спадкоємець за законом, в установленому порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на кошти в сумі 123268,08 грн. нарахованої, але повністю не виплаченої пенсії, таким чином саме ця сума належить позивачу до виплати. Оскільки відповідачем позивачу частково виплачено 120319,71 грн., то з нього на користь позивача необхідно стягнути різницю в сумі 2948,37 грн. Суд відхиляє доводи відповідача, які ґрунтуються на ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини. Пред`являючи до стягнення суму, що є більшою від різниці між розміром спадкового майна та виплаченою відповідачем недоотриманою пенсією, позивач фактично вимагає визнання за ним права власності у порядку спадкування на недоодержану пенсію померлого батька у сумі більш, ніж зазначено у свідоцтві про право на спадщину та стягнення цієї суми з відповідача. Відповідно до положень частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке згідно з положеннями частини 1 статті 1298 ЦК України видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. За роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Тобто, зверненню до суду із вимогами про визнання права власності у порядку спадкування має передувати відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Суд вважає, що посилання позивача на необхідність стягнення на його користь недоотриманої пенсії в сумі 24673,17 грн. є необґрунтованим, оскільки нотаріусом йому видано свідоцтво про право на спадщину в якому зазначено, що спадщина, яка належить йому до виплати складає саме 123268,08 грн., сума, про стягнення якої просить позивач 24673,17 грн. перевищує залишок несплаченої суми, яка увійшла до складу спадщини. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати позивача на правову допомогу по цій справі склали 3000 грн., що підтверджується Договором представництва про надання правової допомоги від 22.11.2019, ордером серія ДН № 022250 від 10.04.2020, Актом прийому передачі виконаної роботи від 30.06.2020 року, прибутковим касовим ордером від 10.04.2020 року, квитанцією від 10.04.2020 року, згідно з якими позивачу була надана консультація вартістю 200 грн., складено позовну заяву, вартість якої склала 1500 грн. та представництво в суді вартістю 1300 грн. (а. с. 4, 5, 8, 37). Суд вважає, що дані вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивачем, незважаючи на посилання на акт виконаних робіт, згідно з яким адвокатом надано позивачу консультацію, складено позовну заяву та відбулось представництво адвокатом в суді інтересів позивача, на підтвердження участі адвоката в судових засіданнях не надано жодного документу, оскільки згідно з матеріалами справи судові засідання відбувались без участі сторін та адвоката позивача, а тому суд вважає, що у задоволенні вимоги щодо представництва в суді вартістю 1300 грн. позивачу слід відмовити. За змістом п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати (крім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене, суд пропорційно задоволеним вимогам зменшує суму витрат на професійну правничу допомогу з суми 1700 грн., яка б належала позивачу у випадку задоволення позовних вимог у повному обсязі, до 203,11 грн,, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В силу ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам необхідно стягнути судовий збір в сумі 100,45 грн. Відповідно до положень ч. 2 ст. 140 ЦПК України, розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача суми касового збору за банківське обслуговування в розмірі 25 грн. необхідно відмовити, через ненадання позивачем доказів про сплату такого збору. На підставі ст.ст. 1216, 1218, 1220 ЦК України,

Outcome: partial