Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача ТОВ «Чернігівгаз збут» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу за розрахунковий період з 01.07.2015 року по 31.05.2016 року у розмірі 2578,93 грн. та понесених судових витрат у розмірі 1921 грн. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є власником квартири в газифікованому житловому будинку за адресою : [ADDRESS] та являється споживачем природного газу, з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] , який надає ТОВ «Чернігівгаз Збут». Договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним і укладається шляхом заявочного приєднання споживачів до умов договору. Якщо ж споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, то згода споживача на приєднання до умов договору підтверджується сплаченим споживачем рахунком (квитанцією) постачальника за поставлений природний газ або фактичним споживанням природного газу після офіційного опублікування договору постачальником. Заяв щодо припинення розподілу природного газу та постачання на об`єкт від споживача не надходило, між сторонами склалися договірні правовідносини щодо постачання природного газу згідно чинного законодавства. Свої зобов`язання по забезпеченню відповідача природним газом як споживача послуг, ТОВ «Чернігівгаз Збут» виконує належним чином. Відповідач свої зобов`язання по оплаті за постачання природного газу не виконує, в зв`язку з чим заборгованість за спожитий природний газ за розрахунковий період з 01.07.2015 року по 31.05.2016 року становить 2578,93 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.07.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явивсь, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. 13.09.2019 року надіслав до суду заяву про застосування строку позовної давності, в задоволенні позову відмовити. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири в газифікованому житловому будинку за адресою : [ADDRESS] та являється споживачем природного газу, з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] , який надає ТОВ «Чернігівгаз Збут». Відповідно до наданого позивачем розрахунку нарахувань (на підставі даних про обсяги споживання, наданих ПАТ «Чернігівгаз») та оплат по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , побутовий споживач [PERSON] має заборгованість за послуги з постачання природного газу за період з 01.07.2015 року по 31.05.2016 року в розмірі 2578,93 грн (а.с. 19). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, в тому числі договори та інші правочини. Згідно із ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно зі ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, а у разі неможливості - відшкодувати його вартість. Згідно із вимогами «Правил постачання природного газу» (постанова НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2496, надалі - Правила) визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500 затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. Згідно з п.1.1. Типового Договору визначено, що він є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником (п.1.1 Типового Договору). Згідно з п.1.2. Типового Договору визначено, що умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496 і є однаковими для всіх побутових споживачів України. Згідно із п. 1.3. Типового Договору визначено, що цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641,642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Згідно із ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно Правил побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу, а розрахунковим періодом є календарний місць, а строк оплати встановлено не пізніше 10 числа наступного місяця. Судом встановлено, що ТОВ «Чернівцігаз Збут» у порядку, передбаченому Правилами розмістив на своєму сайті типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, а також надіслав усім побутовим споживачам заяви-приєднання із супровідним листом по формі, встановленій у постанові НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500, яку споживачам необхідно було підписати та повернути в ТОВ «Чернівцігаз Збут». Згідно із вимогами Правил, якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ або факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору постачальником відповідно до вимог цих Правил. Крім того, у разі незгоди споживача укладати договір з постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу та його об`єкт. Разом з тим, судом встановлено що відповідач не подавав письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт, споживання природного газу з газорозподільної системи не припиняв та фактично проводив споживання природного газу. Отже, вказані дії відповідача свідчать про його фактичну згоду про приєднання до умов Типового договору. Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених договорами (п.20 Порядку). Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). До розгляду справи по суті відповідач заявив клопотання про застосування строків позовної давності та просив суд застосувати строки позовної давності, відмовити в задоволенні позову. Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Статтею 261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що ТОВ «Чернігівгаз Збут» довідалося про порушення свого права 31.05.2016 року, до суду звернулися лише 11.06.2019 року, перебіг строку позовної давності розпочинається з 31.05.2016 року, який позивачем пропущено. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Також, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32). ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)). Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Чернігівгаз Збут» про стягнення заборгованості з [PERSON] за послуги з постачання природного газу за розрахунковий період з 01.07.2015 року по 31.05.2016 року у розмірі 2578,93 грн. задоволенню не підлягають в зв`язку з пропуском строків позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed