Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України в особі представника за довіреністю - адвоката Панасюка Олега Миколайовича (далі - позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Позивач свою заяву мотивує тим, що 23 червня 2019 року у м. Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу «ВАЗ-21011», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ЗАЗ-LANOS», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а їх власники зазнали матеріальних збитків. Постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 вересня 2019 року винним у зазначеній ДТП визнано [PERSON] . На момент скоєння ДТП транспортний засіб «ВАЗ-21011», д.н.з. [NUMBER] , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, внаслідок чого, заподіяна шкода відповідачем, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. У зв`язку з цим, 24 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) із заявою про виплату завданої шкоди. Позивачем було встановлено розмір збитків, заподіяних відповідачем при ДТП та здійснено виплату потерпілій особі в розмірі 7701,29 грн. Крім цього, розмір виплати для залучення експерта з метою встановлення розміру відшкодування, заподіяному при ДТП становить 945,00 грн. Враховуючи вищевикладене, а також посилаючись на приписи цивільного законодавства, позивач звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовною заявою, у якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ суму сплаченого відшкодування в розмірі 7701,29 грн., суму сплачених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів у розмірі 945,00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2270,00 грн. Частиною 6 ст. 187 ЦПК України передбачено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України Чорнобаївським районним судом Черкаської області було направлено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) [PERSON] до Лукашівського старостату Чорнобаївської селищної ради (а.с. 35). Відповідно до листа виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради № 80 від 07 травня 2021 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але в даний час знаходиться в місцях позбавлення волі (а.с. 37). Чорнобаївським районним судом Черкаської області встановлено, що [PERSON] відбуває покарання, призначене вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 06 травня 2019 року, у Державній установі «Старобабанівська виправна колонія № 92». Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 38 - 39). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 09 червня 2021 року направив на адресу Чорнобаївського районного суду Черкаської області заяву, відповідно до якої, розгляд справи просив проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні, у якому брав участь у режимі відеоконференції, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 23 червня 2019 року о 16:02 на перехресті вулиць Надпільна - Смілянська в м. Черкаси [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ-21011», д.н.з. [NUMBER] , при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом «ЗАЗ LANOS», д.н.з. [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачена адміністративна відповідальність. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню. Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року (справа № 761/29966/16-ц). Так, постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 вересня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 8 - 10). Дане судове рішення вступило в законну силу 08.10.2019. Крім того, судом встановлено, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, у зв`язку з чим 24 жовтня 2019 року власник пошкодженого транспортного засобу марки «ЗАЗ LANOS», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 11 - 12) та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 13). 08 листопада 2019 року позивач доручив ФОП [PERSON] визначити вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, що підтверджується копією листа про надання доручення на виконання робіт по справі № 64175 від 08 листопада 2019 року № 3.1-05/64175/вих/2 (а.с. 18). Відповідно до копії рахунка - фактури № 621 від 13 грудня 2021 року (а.с. 19) та копії акту виконаних робіт (а.с. 20) витрати за експертні послуги по справі № 64175, огляд пошкодженого КТЗ, складання калькуляції вартості відновлювального ремонту та визначення розміру відновлювального ремонту, телеграфні витрати, надані ФОП [PERSON] за дорученням МТСБУ становлять 975,00 грн. Відповідно до копії платіжного доручення № 557411 від 21 січня 2020 року МТСБУ сплачено ФОП [PERSON] 945,00 грн. (а.с. 23). Згідно з копією звіту № А11-130 про оцінку автомобіля ЗАЗ LANOS, реєстраційний номер [NUMBER] від 29 листопада 2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ЗАЗ LANOS, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] унаслідок ДТП станом на 29 листопада 2019 року складає 8848,92 грн (а.с. 26 - 31). Абзацом 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. На виконання вимог абзацу 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ЗАЗ LANOS», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] унаслідок ДТП у розмірі 8848,92 грн. відраховано суму податку на додану вартість та сплачено [PERSON] 7701,29 грн., що підтверджується копією наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 1854 від 13 лютого 2020 року Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] (а.с. 21), копією довідки № 1 від 13 січня 2020 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с. 22) та копією платіжного доручення № 989926 від 14 лютого 2020 року (а.с. 23). З метою досудового врегулювання спору позивачем 17 лютого 2020 року було направлено відповідачу листа № 3.1-02/5329 з повідомленням про необхідність сплати витрат МТСБУ у розмірі 8646,29 грн. (а.с. 25), який відповідачем було проігноровано. Частиною першою ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як передбачено ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п. 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону. Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил ст. 993 ЦК України. Аналогічна правова норма міститься у ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Оскільки цивільно-правова відповідальність на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідача не була застрахована, а позивач відшкодував потерпілій особі завдану шкоду, Моторне (транспортне) страхове бюро України має право зворотної вимоги до відповідача, як до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, а тому суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) гривень судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved