Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до[PERSON] (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Миронівської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що в них [INFO] народилася донька - [PERSON] . Вони з відповідачем проживали по [ADDRESS] у квартирі, яка належить її матері [PERSON] . Коли доньці було лише п`ять місяців, в січні 2017 року відповідач залишив сім`ю, і виїхав в невідомому напрямку. З того часу він участі у вихованні та утриманні доньки не приймає, не цікавиться її життям, здоров`ям, розвитком. Достовірно знаючи де знаходиться його донька відповідач жодного разу її не відвідав, не поцікавився її потребами. Він не турбується про створення умов для проживання та нормального розвитку доньки, матеріальної допомоги на утримання дитини він не надає, не турбується про забезпечення доньки харчуванням, сезонним одягом, предметами домашнього вжитку тощо. Тому вона просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , яка народилася [INFO] . ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 31 березня 2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 13 травня 2021 року, закрито підготовче провадження та витребувано з органу опіки та піклування Миронівської міської ради висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , яка народилася [INFO] . ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, надали пояснення аналогічні позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та день слухання справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Правом на подачу відзиву відповідач не скористався. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик (судове повідомлення) вручене відповідачу належним чином. Представник третьої особи органу опіки та піклування Миронівської міської ради, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надала суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що знає позивачку з 2016 року, є її сусідом. Відповідача останній раз бачив у 2017 році, відповідач з дитиною не спілкується, участі у її житті не бере. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позивачку знає з жовтня 2018 року також являється її сусідом. Відповідача ні разу не бачив. Від позивачки знає, що відповідач участі у вихованні та утриманні доньки не приймає, не цікавиться її життям. Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на таке. IV. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 5 серпня 2016 року виконавчим комітетом Центральненської сільської рада Миронівського району Київської області, актовий запис 5 (а.с.11). Згідно Акту обстеження №02-49/347 від 4 лютого 2021 року, [PERSON] , 1986 року народження, [PERSON] , 2016 року народження та [PERSON] , 2007 року народження, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 20 грудня 2013 року (а.с. 14). Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від 10 лютого 2021 року, за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що на момент обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої [PERSON] - нормальні. Мати, [PERSON] та вітчим [PERSON] створили всі необхідні умови для життя та розвитку своїх дітей (а.с. 15). Згідно довідки Миронівської міської ради №02-49/245 від 27 січня 2021 року [PERSON] , батько [PERSON] , [INFO] , не звертався до органу опіки та піклування Миронівської міської ради з приводу вирішення питання призначення регламенту побачень з дочкою - [PERSON] та визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею (а.с.17). Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи №02-42/47 від 26 січня 2021 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 5 липня 2005 року по теперішній час (а.с. 18). Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи №02-42/48 від 26 січня 2021 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 5 серпня 2016 року по теперішній час (а.с. 19). Згідно характеристики закладу дошкільної загального розвитку «Сонечко», [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад дошкільної освіти «Сонечко» третій рік. За цей час дитиною опікується мама. Біологічного батька в установі ніколи не було. Приводить в садок і забирає додому мама, інколи вітчим. Святкові ранки, батьківські збори також відвідує мама (а.с. 20). Відповідно до інформації, виданої Комунальним некомерційним підприємством Миронівської міської ради «Миронівський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 28 січня 2021 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на диспансерному обліку у АЗПСМ-педіатра з часу народження. При відвідуванні лікаря-педіатра з приводу захворювань, профоглядів, супровід здійснює мама- [PERSON] (а.с. 13). Згідно наданого суду Висновку № 290 від 29 червня 2021 року, орган опіки та піклування Миронівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до приписів ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи достовірно підтверджено, що відповідач - [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки - [PERSON] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на розвиток дитини. Відповідач довготривалий час не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє жодного інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені вище обставини підтверджені зібраними у справі доказами та висновком органу опіки та піклування Миронівської міської ради. Суд наголошує, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі малолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Отже, відповідач, батько дитини - протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки щодо своєї доньки, не цікавиться її життям, не приймає участі у її вихованні, не надає належної матеріальної допомоги на її утримання без поважних на те причин, що є свідомим ухиленням батька від виконання своїх батьківських обов`язків, таке невиконання батьківських обов`язків не пов`язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних причин. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як батька малолітньої доньки, своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Позбавлення батьківських прав [PERSON] буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни ними свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав, а тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved