Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

«Київпастранс» через свого представника Асніса Євгенія Івановича звернулось до Подільського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу. В обгрунтування позову зазначивши, що на підставі наказу №232-к від 15.06.2016 року [PERSON] був прийнятий на роботу водієм автотранспортного засобу другого класу для роботи на автобусах всіх марок на міських пасажирських маршрутах до Автобусного парку №5 КП «Київпастранс». 30.07.2016 року виконуючи свої посадові обов`язки, керуючи автобусом «МАЗ» д.н.з. [NUMBER] , о 14 год. 50 хв. по вул. Васильківська, 34 у м. Києві відповідач порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Infinity FX-37» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 02.09.2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП. Відповідно до поліса № АЕ/7102818 від 01.12.2016 року цивільно-правова відповідальність КП «Київпастранс» на момент ДТП була застрахована в Міжрегіональній дирекції ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», з лімітом відповідальності 50000,00 грн. У жовтні 2016 року власник пошкодженого автомобіля [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до КП «Київпастранс» про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. КП «Київпастранс» було виплачено [PERSON] суму у розмірі 68357,85 грн. на відшкодування заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Посилаючись на те, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншим особам, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, просило стягнути з [PERSON] на користь КП «Київпастранс» 68357,85 грн. на відшкодування шкоди в порядку регресу та судовий збір у розмірі 1600,00 грн. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13.11.2017 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Відповідно до розпорядження від 03 жовтня 2018 року №758, було проведено повторний автоматизований розподіл судових справ у зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади судді, цивільну справу було передано в провадження судді [PERSON] . Розпорядженням від 07 червня 2021 року №2603, на підставі рішення Вищої ради правосуддя №798/0/15-12 від 08 квітня 2021 року «Про звільнення [PERSON] з посади судді Подільського районного суду м. Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку», було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано в провадження судді Головчаку М.М. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, просила суд позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, до суду не надіслав заяви про слухання справи у його відсутності. Відзиву до суду не надав. За таких підстав суд проводить в даному провадженні заочний судовий розгляд, що передбачено ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] працював в Філії Автобусний парк №5 з 16.06.2016 р. по 13.11.2016 р. на посаді водія автотранспортних засобів, що підтверджується довідкою від 21.03.2018 року №5АП00000034, наказом про прийняття на роботу №232-К від 15.06.2016 року. 30.07.2016 року о 14 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Васильківська, 34 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автобуса «МАЗ» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який не дотримався безпечної дистанції, не впорався з керуванням, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Infinity FX-37» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 02.09.2016 року у справі №752/12447/16-ц винною особою у вчиненні вказаної ДТП визнано відповідача [PERSON] та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/7102818 від 01.12.2016 року цивільно-правова відповідальність КП «Київпастранс» на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Міжрегіональній дирекції ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн. Зі звіту про визначення вартості матеріального збитку №1337 від 07.08.2016 року проведений ФОП [PERSON] , вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Infinity FX-37» д.н.з. [NUMBER] складає 117 157,85 грн. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року затверджено мирову угоду укладену між [PERSON] та Комунальним підприємством «Київпастранс». На час звернення з позовною заявою КП «Київпастранс», в особі Автобусного парку №5, відшкодувало завдану шкоду у розмірі 69 011,43 грн., з яких 67157,85 грн. - вартість матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля [PERSON] ; 1200,00 грн. - вартість проведення авто товарознавчого дослідження та 653.58 грн. судовий збір. Здійснення платежів підтверджується платіжними дорученнями: №5АП00088/1 від 19.01.2017 р., №5АП00306/1 від 23.02.2017р., №5АП00420/1 від 15.03.2017 р., №5АП00720/1 від 25.04.2017р., №5АП00939/1 від 25.05.2017 р., №5АП01167/1 від 22.06.2017 р. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної, небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 даної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Із урахуванням наведеного, приймаючи до уваги те, що відповідач не спростував обставин щодо завданої шкоди, суд вважає надані позивачем в обґрунтуванням позовних вимог докази достовірними. Згідно із ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір на суму 1 600,00 грн.

Outcome: approved