Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

керівник Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області Синельников М. в інтересах держави в особі Львівської міської ради, 25.05.2021 звернувся в суд з позовом про стягнення з [PERSON] 32 933 грн. 31 коп., понесених витрат на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] мотивуючи тим, що 14.09.2020 вироком Городоцького районного суду Львівської області, відповідача засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень від вчиненого останнім злочину, потерпіла [PERSON] з 18.07.2020 по 29.07.2020 стаціонарно лікувалась у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії і нейрохірургічному відділенні КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова», на що закладом охорони здоров`я витрачено 32 933 грн. 31 коп., які в порядку ст. 1206 ЦК України підлягають стягненню з відповідача. Окрім цього зазначив, що заява прокурора є заходом прокурорського реагування на захист інтересів держави, оскільки Львівська міська рада, всупереч інтересам держави, бездіє, заходів щодо звернення до суду з позовом про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, не вживає. Просив позов задовольнити. Ухвалою судді від 10.06.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Прокурор Денисюк М.В. в суді заявлені вимоги підтримав з мотивів наведених у заяві, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав. Представник Львівської міської ради, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив (а.с. 72). Представник третьої особи - КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» Квіт Д.І. у заяві від 24.06.2021 позов підтримав, просив про розгляд справи за його відсутності (а.с. 75). Заслухавши пояснення прокурора, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 3 і 4 статті 56 ЦПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. При цьому прокурор обґрунтовує, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Із пояснень прокурора в суді, із долученого до матеріалів справи копії вироку Городоцького районного суду Львівської області від 14.09.2020 убачається, що [PERSON] 17.07.2020 приблизно о 23 год. 00 хв., у стані алкогольного сп`яніння керуючи мотоциклом марки «Viper ZS» моделі 125J, р.н. [NUMBER] , із технічною несправністю системи освітлення, рухаючись по автодорозі «Городок-Грімне» в напрямку с. Грімне Городоцького району Львівської області, грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 «а», 2.3 «б», 12.1, 12.3, 12.4, 12.9 «б», 13.1, 31.1, 31.4.3 «а», 31.6 ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не обрав безпечної швидкості, яка б давала змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу та безпечно керувати ним, застосував такі методи керування мотоциклом, а з моменту виявлення небезпеки для руху не застосував заходів для зменшення швидкості свого транспортного засобу аж до повної його зупинки, як наслідок наїхав на пішоходів [PERSON] та [PERSON] , які рухались у попутному із ним напрямку, спричинивши [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді гострої епідуральної гематоми кістки зліва, забою головного мозку важкого ступеню, лінійного перелому лобної кістки зліва із переходом на основу черепа, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою загрози для життя в момент спричинення, а [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді садна на лівій гомілці, садна на лівій кисті, двох саден на попереку справа та зліва, забій лівої кисті, які відносяться до легкого тілесного ушкодження. 14.09.2020 вироком Городоцького районного суду Львівської області, [PERSON] визнано винуватими та засуджено ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік (а.с. 8-11). Вирок суду 15.10.2020 набрав законної сили. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 1, 3, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року № 11, відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Як убачається із листа в.о. головного лікаря Герега Р.О. №526 від 07.04.2021, копії медичної карти стаціонарного хворого №5914, інших матеріалів справи, після вчинення [PERSON] злочину, потерпіла [PERSON] з 18.07.2020 по 29.07.2020 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії і нейрохірургічному відділенні КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова», з приводу гострої епідуральної гематоми лобної ділянки зліва, забою головного мозку важкого ступеня, лінійного перелому лобної кістки зліва із переходом на основу черепа, множинні забійні садна голови, верхніх та нижніх кінцівок (а.с. 13-22, 29-46). Згідно листа в.о. головного лікаря Герега Р.О. №526 від 07.04.2021, на лікування потерпілої [PERSON] з 18.07.2020 по 29.07.2020, КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» витрачено 32 933 грн. 31 коп. (а.с. 13, 14). Отже, оскільки [PERSON] вчинено злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, внаслідок якого [PERSON] з 18.07.2020 по 29.07.2020 перебувала на лікувані у КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова», з огляду на положення ч. 1 ст. 1206 ЦК України, з відповідача на користь закладу охорони здоров`я слід стягнути 32 933 грн. 31 коп., витрат понесених на лікування потерпілої. Позивач (юридична особа) звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», отже, з огляду на вимоги ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 2 270 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved