Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

МТСБУ звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 15.09.2021 року о 05:50 год в м. Житомирі по вул. Домбровського, 14-А сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Daewoo, д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , та автомобіля ЗАЗ, д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . Внаслідок зазначеної вказаного транспортного засобу ДТП було пошкоджено автомобіль ЗАЗ, д.н.з. [NUMBER] , та завдано шкоди його власнику - [PERSON] . ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 2.3.б, 13.1 ПДР України. Відповідач ухиляється від добровільного відшкодування позивачу витрат на виплату страхового відшкодування. Тому МТСБУ просить суд стягнути з [PERSON] понесені витрати на виплату страхового відшкодування у сумі 6818,50 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. 23.10.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву; про розгляд справи сповіщався належним чином шляхом направлення судової повістки на зареєстроване місце проживання та на останнє відоме місце проживання, однак конверти повенулись до суду не врученими адресату з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 56-59). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки ЗАЗ, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 12). [PERSON] 15.09.2018 року о 02:50 год керував автомобілем марки ЗАЗ Daewoo, д.н.з. [NUMBER] по вул. Домбровського, 14-А в м. Житомирі, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] , чим порушив п. 2.3-6, п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Дана обставина підтверджується копією постанови Богунського районного суду м. Житомира від 28.09.2018 року (а.с. 8). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються главою 82 «Відшкодування шкоди» ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на Моторне (транспортне) страхове бюро покладається обов`язок за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодувати власнику транспортного засобу, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, шкоду, заподіяну іншим транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з п. 38.2 ст. 38 цього Закону після сплати страхового відшкодування Моторне (транспортне) страхове бюро має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, винного у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди. У відповідності до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно положення п. 40.3 ст. 40 вказаного Закону МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За правилами ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої прийнято постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до звіту № SOS-180926-4968292 від 02.10.2018 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу ЗАЗ 110307, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вартість збитків становить 5983,90 грн (а.с. 13-19). [PERSON] не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тому МТСБУ виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 5983,90 грн, що підтверджується наказом МТСБУ № 1544 від 18.02.2019 року (а.с. 21) та копією платіжного доручення № 912551 від 26.02.2019 року (а.с. 22). Таким чином, до МТСБУ перейшло право вимоги (регресу) до відповідача. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] добровільно відшкодував позивачу витрати на виплату страхового відшкодування. Зважаючи на вищезазначене, з [PERSON] на користь МТСБУ належить стягнути витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 5983,90 грн. Щодо вимог позивача про відшкодування витрат, понесених на врегулювання справи у розмірі 834,60 грн, то слід відмовити у стягнення цієї суми з огляду на таке. Положення п. 34.2, 34.4 ст. 34, п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які регулюють повноваження МТСБУ щодо залучення аварійних комісарів та експертів з метою встановлення розміру завданих збитків, а також інші норми вказаного Закону не передбачають право МТСБУ на відшкодування з боку винної особи витрат, пов`язаних із встановленням суми збитків. Крім того, слід зауважити, що залучення інших осіб замість власних працівників для визначення розміру збитків є правом, а не обов`язком МТСБУ. Нормами вказаного Закону, а саме, п. 34.3, передбачено лише обов`язок страховика (МТСБУ) відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) в разі, якщо потерпілий самостійно обирає аварійного комісара або експерта. Будь-яких інших випадків, коли витрати на врегулювання справи та визначення збитків підлягають відшкодуванню, вказаним Законом не передбачено. Як вбачається з положень статей 28 та 29 вказаного вище Закону, до складу витрат, що відшкодовуються страховиком (МТСБУ) та які можуть бути стягнуті в порядку регресу, витрати на врегулювання справи та визначення збитків також не входять. За таких обставин відсутні підстави для відшкодування відповідачем витрат в розмірі 834,60 грн, що пов`язані із врегулюванням справи. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Суд розподіляє судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial