Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив суд стягнути з відповідача суму у розмірі 25 923, 31 грн та понесені судові витрати - судовий збір, оплата проведення оцінки і гонорар адвокату. В обґрунтування позову вказано, що 26 грудня 2019 року позивач на своєму автомобілі Volkswagen Polo потрапив у дорожньо-транспортну пригоду з автомобілем Mercedes-Benz Vito 112, за кермом якого був [PERSON] та котрий судом був визнаний винним у пригоді. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була забезпечена на момент аварії полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/3344264 від 03 липня 2019 року, укладений з відповідачем. Визначена стороною відповідача сума відшкодування становить 41 171, 86 грн, яку і було виплачено позивачу. Проте оцінка пошкоджень, проведена на замовлення позивача, становить суму у розмірі 67 095, 17 грн, що на 25 923, 31 грн більше, ніж було сплачено. Відповідач у своїх поясненнях позов не визнав, вказано, що страхове відшкодування позивачу 01 березня 2019 року було сплачено у вигляді вартості відновлювального ремонту без урахування ПДВ у розмірі 41 171, 86 грн, але з врахуванням фізичного зносу. Звіт № 243 оцінки за замовленням позивача складено без застосування коефіцієнту фізичного зносу, що передбачено порядком визначення розміру матеріального збитку, пов`язаного із відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, визначено спеціалізованим нормативно-правовим актом, а саме Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою МУЮ, Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 29 вересня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва, на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2020 року, надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді від 05 жовтня 2020 року у справі відкрито провадження та встановлено розгляд справи проводити у спрощеному порядку з викликом сторін у судове засідання. 25 листопада 2020 року від відповідача до суду на електронну пошту, а 30 листопада 2020 року - засобами поштового зв`язку, надійшли пояснення на позов. 21 травня 2021 року від представника позивача на електронну пошту суду надійшли письмові пояснення на пояснення сторони відповідача. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, у письмових поясненнях від 21 травня 2021 року представник позивача просив розглянути справу за відсутності сторони. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. 26 грудня 2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Mercedes-Benz Vito112 ( [NUMBER] ), яким керував [PERSON] , та автомобіля Volkswagen Polo, ([NUMBER]), під керуванням [PERSON] і власником якого він є, у результаті якої автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/3344264 від 03 липня 2019 року, автомобіль Mercedes-Benz Vito112 ( [NUMBER] ), яким керував [PERSON] , був забезпеченим у ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-Кооп», до якої 27 грудня 2019 року позивач подав заяву про виплату страховою відшкодування. Згідно з постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 січня 2020 року (справа № 676/70/20) [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Наприкінці січня 2020 року відповідач повідомив позивача, що сума страхового відшкодування становитиме 40 966, 00 грн. Не погодившись з попередньо визначеною сумою страхового відшкодування, у січні 2020 року позивачем було укладено договір з ФОП [PERSON] , для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Polo ([NUMBER]), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26 грудня 2019 року. Огляд автомобіля Volkswagen Polo ([NUMBER]) ФОП [PERSON] було призначено на 11 лютого 2020 року, о 11:00 год., у м. Тернопіль по вул. Галицька, буд. 38, про що було повідомлено відповідача 05 лютого 2020 року. 16 січня 2020 року на замовлення відповідача оцінювачем [PERSON] складено звіт № 5U20, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Polo ([NUMBER]), внаслідок пошкодження його транспортного засобу у ДТП, станом на час завершення виконання цього дослідження становить 41 171, 86 грн без ПДВ. Відповідно до пункту 1.2.1 звіту № 5U20 від 16 січня 2020 року, обстеженням встановлені наступні особливості стану досліджуваного автомобіля, які враховуються як такі, що не мають відношення до отриманих у ДТП, та впливають на вартість, коефіцієнт фізичного зносу даного автомобіля на момент до скоєння відміченої ДТП: 84361 тис. км пробіг згідно з однометром, інших особливостей стану досліджуваного автомобіля не встановлено. Як вбачається з пункту 1.2.2 звіту № 5U20, представлений для дослідження автомобіль має основні аварійні пошкодження з задньої частини кузова. Проведеним органолептичним обстеженням визначені наведені його пошкодження та відповідні методи їх ремонтного усунення, які приймаються такими, що є наслідком ДТП (види автомобіля та основних його пошкоджень наведені на фотографіях фото таблиць додатку № 1 до даного висновку та акті огляду, що додається). Згідно із звітом № 243 від 21 лютого 2020 року ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку позивача від пошкодження його автомобіля внаслідок ДТП, у якому винним визнано [PERSON] , станом на 26 грудня 2020 року становить 67 095, 17 грн. 24 лютого 2020 року позивач повідомив відповідача, що розмір шкоди визначена ФОП [PERSON] перевищує розмір шкоди визначену ним та просив виплатити суму заподіяної шкоди, що визначена ФОП [PERSON] , надавши звіт № 243 ФОП [PERSON] від 21 лютого 2020 року. Однак, 03 квітня 2020 року відповідач перерахував позивачу кошти лише у сумі 41 171, 86 грн. 14 квітня 2021 року позивач направив відповідачу письмову претензію на суму 25 923, 31 грн, яку він отримав 27 квітня 2020 року, але залишилася не виконаною. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування ~ не письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальник або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Нормами статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що н. суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих з наслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настанню страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому ПОЛІСІ. відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленої) законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до вимог ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, строк експлуатації визначається як період часу від дати виготовлення колісного транспортного засобу до дати його оцінки. Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна, відповідно до положень статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Так, дата виготовлення автомобіля Volkswagen Polo ([NUMBER]), згідно з VIN, - 01 січня 2013 року, дата оцінки - 26 грудня 2019 року, станом на яку визначається вартість транспортного засобу, тому строк експлуатації вказаного автомобіля на дату дорожньо-транспортної пригоди становив менше ніж 7 років. Крім того, відповідно до звіту № 5U20 від 16 січня 2020 року, оцінювачем [PERSON] не встановлено при обстеженні об`єкту експертного дослідження особливості у його стані, які враховуються як такі, що не мають відношення до отриманих у ДТП, та впливають на вартість, у тому числі і не вказаний коефіцієнт фізичного зносу даного автомобіля на момент до скоєння відміченої ДТП, а тільки зазначена кількість пробігу згідно з однометром. Таким чином, оцінювачем 16 січня 2020 року не було встановлено додаткових пошкоджень транспортного засобу Volkswagen Polo ([NUMBER]), які не мали відношення до отриманих у ДТП, яка мала місце 26 грудня 2019 року, але впливають на вартість. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню по суті позовних вимог у частині розміру страхової виплати. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При поданні позовної заяви до Шевченківського районного суду м. Києва позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840, 80 грн, що підтверджується квитанцією № 50318837 від 13 липня 2020 року та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України. У постанові від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18 Верховний Суд звернув увагу, що суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». За відсутності у тексті договору умов (пунктів) щодо порядку обчислення зазначених витрат, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги і на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості, що сплачена чи підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічний висновок викладено в постанові ВП ВС від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № 43-20 від 08 квітня 2020 року, на підставі якого адвокатом Калінніковим М. О. виписано ордер б/н від 17 квітня 2020 року, суду не надано, що позбавляє суд можливості перевірити докази представника позивача щодо складу та розміру витрат, погоджених із клієнтом. Крім того, квитанція до прибуткового касового ордера №67 від 08 квітня 2020 року, яку прийнято адвокатом Калінніковим М. О. на підставі договору про надання правничої допомоги від 08 квітня 2020 року № 43-20, у розмірі 3 000, 00 грн, сплачено [PERSON] , а не позивачем. У матеріалах відсутні посилання і докази того, що вказана особа є уповноваженою позивачем на оплату послуг від його імені. Також позивач просив відшкодувати суму оплати експертного дослідження щодо оцінки майна № 243 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля у розмірі 1 500, 00 грн, проте доказів сплати такої суми суду не надано. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: partial