Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Керівник [PERSON] місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області та Хмельницької обласної державної адміністрації у червні 2017 року звернувсь з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Хмельницької області та [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження [PERSON] РДА №113/2006-р від 04.04.2006 про передачу безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,3007 га для ведення особистого селянського господарства на території Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району [PERSON]; визнати недійсним державний акт серії ЯГ №141593 на право власності на земельну ділянку площею 0,3007 га, розташовану на території Вишнопільської сільської ради, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010674700010 та виданий [PERSON] 30 травня 2006 року. В обґрунтування позову посилавсь на те, що розпорядженням [PERSON] райдержадміністрації №113/2006-р від 04.04.2006 передано безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,3007 га для ведення особистого селянського господарства на території Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району [PERSON] 30.05.2006 управлінням Держкомзему у [PERSON] районі [PERSON] видано державний акт серії ЯГ №141593 на право власності на земельну ділянку площею 0,3007 га, розташовану на території Вишнопільської сільської ради. Даний державний акт зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010674700010 кадастровий номер №6824282000:05:018:0001. Вказане рішення [PERSON] райдержадміністрації прийняте з порушенням вимог законодавства, а тому підлягає визнанню незаконним та скасуванню, оскільки рішенням Хмельницької обласної ради №13 від 16.12.1998 на території Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району створено гідрологічний заказник місцевого значення «Вишнопільський». В подальшому Хмельницьким філіалом ДП «Поділлягеодезкартографія» у 2008 році було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж в натурі. Згідно розробленої технічної документації було визначено в натурі межі та площу гідрологічних заказників. Розташування погоджено начальником управлінням Держкомзему у [PERSON] районі, начальником Держуправління ОНПС у Хмельницькій області, сільським головою та директором Хмельницького філіалу ДП «Поділлягеодезкартографія». Також, актами визначено в натурі на місцевості межі земельних ділянок гідрологічних заказників, згідно яких, сільські голови прийняли на зберігання межові знаки. Згідно інформації Департаменту екології та природних ресурсів Хмельницької облдержадміністрації зазначена вище спірна земельна ділянка, що надана у власність [PERSON], знаходиться в межах гідрологічного заказника «Вишнопільський». Повноваження з передачі земельних ділянок із земель державної власності у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених ч.ч. 3, 7 ст.122 ЗК України, віднесені до компетенції обласної державної адміністрації. Проте ст.84 ЗК України встановлено обмеження щодо передачі у приватну власність із земель державної власності землі під об'єктами природно-заповідного фонду, то передача таких земель у приватну власність можлива лише за умови зміни її цільового призначення та зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній та комунальній власності, здійснюється за погодженням з КМ України. А відповідно до ч.1 ст.9 ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації» обовязковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Окрім цього, виходячи з принципу ЗК України щодо раціонального використання та охорони земель, зміна виду використання землі повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цільового призначення землі. Таким чином, спірне нерухоме майно вибуло з власності держави з порушенням вимог чинного законодавства шляхом укладення цивільно-правової угоди без дозволу уповноваженого державою органу Хмельницької обласної державної адміністрації (поза волею власника), а тому існують всі правові підстави для витребування їх з незаконного володіння відповідача на користь держави. Відповідно до ч.3 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Органом на території Хмельницької області відповідно до вказаного вище Закону та Положення про [PERSON] екологічну інспекцію у Хмельницькій області (затверджена наказом Державної екологічної інспекції України №136 від 12.12.2011) є [PERSON] екологічна інспекція у Хмельницькій області. Однак [PERSON] екологічна інспекція у Хмельницькій області та Хмельницька обласна державна адміністрація, не забезпечили належного контролю за охороною та використанням обєкту природно-заповідного фонду, належні заходи щодо виявлення порушень та реагування на них не вживає, а тому у відповідності до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» позов заявляється [PERSON] місцевою прокуратурою. Про допущення порушень [PERSON] райдержадімінстрацією законодавства під час передачі у власність земельної ділянки [PERSON], місцевій прокуратурі стало відомо із інформації Департаменту екології та природних ресурсів Хмельницької облдержадміністрації від 01.03.2017, Хмельницькій обласній державній адміністрації - 03.05.2017, [PERSON] екологічній інспекції у Хмельницькій області - 05.04.2017, а тому строк на звернення до суду з позовом пропущено з поважних причин. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, з вищенаведених підстав. Протокольною ухвалою [PERSON] райсуду від 25 вересня 2017р. залучено відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] звернулась до суду з письмовою заявою про те, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу слухати у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації при вирішенні позову покладається на думку суду. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, судом встановлено що розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації №113/2006-р від 04.04.2006 передано безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,3007 га для ведення особистого селянського господарства на території Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району [PERSON] 30 травня 2006 управлінням Держкомзему у [PERSON] районі [PERSON] видано державний акт серії ЯГ №141593 на право власності на земельну ділянку площею 0,3007 га, розташовану на території Вишнопільської сільської ради і даний державний акт зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010674700010 кадастровий номер №6824282000:05:018:0001. Разом з тим, судом встановлено, що вказане рішення [PERSON] райдержадміністрації прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає визнанню незаконним та скасуванню із наступних підстав. Так, згідно із ст.1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави та ст.19 ЗК України визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення. Визначивши особливий правовий режим для різних категорій земель України відповідно до їх основного цільового призначення, законодавець тим самим встановив для кожної з категорій особливості щодо порядку набуття прав та умови використання земель, межі права власності та права користування землями, засади державного управління та контролю за земельними ресурсами, здійснення їх охорони, відповідальність за порушення земельного законодавства тощо. Тобто землі природно-заповідного фонду є землями з особливим режимом охорони і повністю або частково вилучені з господарського обороту. Так, відповідно до ч.2 ст.43 ЗК України (в редакції, що діяла на момент прийняття розпорядження) та ст.7 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» (в редакції, що діяла на момент прийняття розпорядження) землі природно-заповідного фонду це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та обєктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та обєктів природно-заповідного фонду. До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об'єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об'єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва) (ст. 44 ЗК України). Відповідно до ч.4 ст.84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, віднесено, зокрема, землі під об'єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом. Судом також встановлено, що рішенням Хмельницької обласної ради №13 від 16.12.1998р. на території Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району створено гідрологічний заказник місцевого значення «Вишнопільський». В подальшому, Хмельницьким філіалом ДП «Поділлягеодезкартографія» у 2008 році було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж в натурі та згідно розробленої технічної документації було визначено в натурі межі та площу гідрологічних заказників і розташування погоджено начальником управлінням Держкомзему у [PERSON] районі, начальником Держуправління ОНПС у Хмельницькій області, сільським головою та директором Хмельницького філіалу ДП «Поділлягеодезкартографія». Також, актами визначено в натурі на місцевості межі земельних ділянок гідрологічних заказників, згідно яких, сільські голови прийняли на зберігання межові знаки. Як вбачається з інформації Департаменту екології та природних ресурсів Хмельницької облдержадміністрації зазначена вище спірна земельна ділянка, що надана у власність [PERSON], знаходиться в межах гідрологічного заказника «Вишнопільський». Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із п.2 ч.1 ст.21 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. Відповідно до ч.3 ст.122 ЗК України (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваних розпоряджень) районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності (крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті) у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини шостої цієї статті. А повноваження з передачі земельних ділянок із земель державної власності у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених ч.ч. 3, 7 ст.122 ЗК України, віднесені до компетенції обласної державної адміністрації (ч. 4 ст. 122 цього Кодексу). Оскільки ч.4 ст.84 ЗК України встановлено обмеження щодо передачі у приватну власність із земель державної власності землі під об'єктами природно-заповідного фонду, тому передача таких земель у приватну власність можлива лише за умови зміни її цільового призначення. Згідно із ч.1 ст.20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення та ч.7 цієї ж статті передбачено, що зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній та комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Також, ч.1 ст.50 ЗУ «Про землеустрій» передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Частинами 2, 3 статті 20 ЗК України встановлено, що зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою АР Крим, Радою міністрів АР Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст.9 ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації» обовязковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Окрім цього, виходячи з принципу ЗК України щодо раціонального використання та охорони земель, зміна виду використання землі повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цільового призначення землі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 08.04.2015 у справі №6-32цс15. А положеннями ст.81 ЗК України передбачає, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Також, відповідно до ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності. Громадянам передаються у власність та надаються у користування землі сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ч.3 ст.22 ЗК України). При цьому, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури у тому числі інфраструктури\~оптових\~ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей (ч.1 ст.22 ЗК України). З наведеного слідує, що безоплатно приватизувати земельні ділянки для ведення фермерського господарства, особистого селянського господарства, ведення садівництва громадяни України можуть лише із земель сільськогосподарського призначення. Відповідно до ч.2 ст.45 ЗК України порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом. Таким законом, який визначає правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об'єктів, на сьогодні є вже згадуваний ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» від 16 червня 1992 р. Із змісту ч.1 ст.4 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» території природних заповідників, заповідні зони біосферних заповідників, землі та інші природні ресурси, надані національним природним паркам, можуть перебувати лише у державній власності, що фактично і передбачено статтею 84 ЗК України. Землі, на яких знаходяться регіональні ландшафтні парки, зони - буферна, антропогенних ландшафтів, регульованого заповідного режиму біосферних заповідників, землі, включені до складу, але не надані національним природним паркам, землі, на яких знаходяться заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва можуть перебувати як у власності Українського народу (державній власності), так і в інших формах власності, передбачених законодавством України (комунальній чи приватній). Землі, на яких знаходяться ботанічні сади, дендрологічні парки та зоологічні парки, створені до прийняття Закону України «Про природно-заповідний фонд України», не підлягають приватизації, тобто можуть перебувати або у державній, або у комунальній власності. Землі, на яких знаходяться штучно створені обєкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-памятки садово-паркового мистецтва) можуть перебувати у приватній власності, якщо ці обєкти були створені на приватизованих у встановленому порядку землях. Таким чином, чинне земельне законодавство не передбачає можливості і не встановлює порядку безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок, які відносяться до земель природно-заповідного фонду для ведення особистого селянського господарства. Частина 2 ст.20 ЗК України передбачає, що зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які, зокрема, приймають рішення про створення обєктів природоохоронного призначення. Компетенція органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо створення чи оголошення територій та обєктів природно-заповідного фонду передбачена ст.53 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України». Враховуючи вищевикладене, суд прийшов д висновку, що земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства у 2006 році у власність [PERSON] на території гідрологічного заказника місцевого значення «Вишнопільський» була передана незаконно, незважаючи на те, що обєкт природно-заповідного фонду був створений ще у 1998 році. Крім цього, під час передачі у власність земельної ділянки зміна цільового призначення земельної ділянки із природно-заповідного на сільськогосподарського призначення не проводилася. Перебування земельної ділянки в межах обєкту ПЗФ підтверджується також накладками координат, виконаними ПП «Обрій». Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки про допущення порушень [PERSON] райдержадімінстрацією законодавства під час передачі у власність земельної ділянки [PERSON], місцевій прокуратурі стало відомо із інформації Департаменту екології та природних ресурсів Хмельницької облдержадміністрації від 01.03.2017р., Хмельницькій обласній державній адміністрації з 03.05.2017р., а [PERSON] екологічній інспекції у Хмельницькій області з 05.04.2017р., тому строк на звернення до суду з позовом пропущено з поважних причин. За вищевказаних обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони повністю доведені в суді позивачем, а тому слід визнати незаконним та скасувати розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації Хмельницької області №113/2006-р від 04.04.2006 про передачу безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,3007 га для ведення особистого селянського господарства на території Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району [PERSON] та визнати недійсним державний акт серії ЯГ №141593 на право власності на земельну ділянку площею 0,3007 га, розташовану на території Вишнопільської сільської ради, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010674700010 та виданий [PERSON] 30 травня 2006 року. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідачів -[PERSON] РДА та [PERSON], з кожного, по 1600 грн. судових витрат на користь прокуратури Хмельницької області. На підставі викладеного,

Outcome: approved