Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Керівник Бориспільської місцевої прокуратури звернувся з позовом до суду, в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON] самовільно збудовав садовий будинок, площею 35,1 кв.м., сарай, навіс, убиральню, колонку питну та огорожу на земельній ділянці з кадастровим номером 3220886000:03:002:0390 площею 0,03 га, яка знаходиться поза межами земель СТ «Дніпровець», що не була відведена для цієї мети та без належних дозволів на будівельні роботи, що встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили. Зважаючи на те, що право власності відповідача на спірну земельну ділянку та садовий будинок [ADDRESS] - скасовано, а спірна земельна ділянка знаходиться у власності держави в особі Київської обласної державної адміністрації, відновити становище, яке існувало до порушення можливо лише шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна. В обґрунтування підстав для представництва інтересів держави в особі Київської обласної державної адміністрації, керівник Бориспільської місцевої прокуратури вказав на письмове звернення, адресоване Київській обласній державній адміністрації, в якому міститься обґрунтування необхідності звернення прокурора в інтересах держави для захисту її прав та інтересів. У зв`язку з цим керівник Бориспільської місцевої прокуратури просив зобов`язати [PERSON] знести самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна: садовий будинок «А-1» (2004 року), «А-I», загальною площею 35,1 кв.м. (по зовнішнім розмірам площею 43,5 кв.м.), розміром (6,14+6,24)/2?7,02 кв.м.; сарай «Б» площею 5,9 кв.м., розміром 2,80?2,10 кв.м.; навіс «В» площею 5,6 кв.м., розміром 2,02?2,78 кв.м.; сарай «Г» площею 23,2 кв.м., розміром 7,03?3,30 кв.м.; убиральня «Д» площею 1,7 кв.м., розміром 1,19?1,45 кв.м.; навіс «Е» площею 29,5 кв.м., розміром 6,23?4,73 кв.м.; колонка питна «К»; огорожа «N1-4» 1,5 кв.м., 4,9 кв.м., 9,4 кв.м., 61,6 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,03 га з кадастровим номером 3220886000:03:002:0390. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2019 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.126). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2019 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.200). ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Представник позивача Качкалда В.В. під час судового розгляду справи підтримала пред`явлений позов та наполягала на його задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] під час підготовчого судового засідання та розгляду справи по суті заперечував проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні. IV. Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та норми права, якими керувався суд при вирішенні спору. Судом встановлено, що 22 липня 2004 року Бориспільська районна державна адміністрація Київської області прийняла розпорядження №576, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку громадянину [PERSON] для садівництва в СТ «Дніпровець» в адміністративних межах Процівської сільської ради. 29 липня 2004 року Бориспільським районним відділом земельних ресурсів Бориспільської районної державної адміністрації Київської області на підставі вказаного розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації видано державний акт серії КВ №117091 на право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,030 га, яка розташована в адміністративних межах Процівської сільської ради на території СТ «Дніпровець». Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2005 року у справі №2-1623/2005, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10 жовтня 2005 року, задоволено позов Чорнобильського міжрайонного природоохоронного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Бориспільського районного відділу земельних ресурсів до [PERSON] , Бориспільської районної державної адміністрації про визнання недійсним державного акту на право власності та про визнання незаконним розпорядження. Вказаним рішенням суду визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ №117091 від 29 липня 2004 року, а розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації №576 від 22 липня 2004 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] на території садівницького товариства «Дніпровець» в адмінмежах Процівської сільської ради» - незаконним (а.с.76-78). 19 жовтня 2010 року виконавчим комітетом Процівської сільської ради Бориспільського району прийнято рішення № 86/7 про оформлення права власності [PERSON] на садовий будинок [ADDRESS] з відповідними надвірними будівлями, збудованого в 2004 році. На підставі вказаного рішення Процівською сільською радою Бориспільського району 14 грудня 2010 року видано свідоцтво на право власності [PERSON] на садовий будинок. На підставі рішення виконавчого комітету Процівської сільської ради Бориспільського району №86/7 від 19 жовтня 2010 року та свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 14 грудня 2010 року, КП БРР БР «Бюро технічної інвентаризації» прийнято рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на садовий будинок [ADDRESS] оформлене витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (реєстраційний номер 32349645 від 30 грудня 2010 року). Згідно експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку та журналу зовнішніх розмірів з технічного паспорту на садовий будинок [ADDRESS] , вказане нерухоме майно складається з наступних об`єктів та має такі технічні характеристики: садовий будинок (2004), «А-I», загальною площею 35,1 кв.м. (по зовнішнім розмірам площею 43,5 кв.м.), розміром (6,14+6,24)/2?7,02 кв.м.; сарай «Б» площею 5,9 кв.м., розміром 2,80?2,10 кв.м.; навіс «В» площею 5,6 кв.м., розміром 2,02?2,78 кв.м.; сарай «Г» площею 23,2 кв.м., розміром 7,03?3,30 кв.м.; убиральня «Д» площею 1,7 кв.м., розміром 1,19?1,45 кв.м.; навіс «Е» площею 29,5 кв.м., розміром 6,23?4,73 кв.м.; колонка питна «К»; огорожа «N1-4» (1,5 кв.м., 4,9 кв.м., 9,4 кв.м., 61,6 кв.м.). У лютому 2014 року заступник Бориспільського міжрайонного прокурора Київської області пред`явив позов до Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області, КП БРР БР «Бюро технічної інвентаризації», реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції, третя особа: [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення Процівської сільської ради №86/7 від 19 жовтня 2010 року про оформлення права власності [PERSON] на садовий будинок; визнання протиправними дій Процівської сільської ради щодо видачі свідоцтва [NUMBER] від 14 грудня 2010 року на право власності [PERSON] на садовий будинок [ADDRESS] ; визнання протиправним та скасування свідоцтва на право власності № [NUMBER] від 14 грудня 2010 року; визнання протиправним та скасування з моменту прийняття рішення КП БРР БР «Бюро технічної інвентаризації» від 30 грудня 2010 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на садовий будинок [ADDRESS] , оформлене витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (реєстраційний номер 32349645 від 30 грудня 2010 року); зобов`язання реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції внести запис до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на садовий будинок [ADDRESS] . Постановою Київського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року в задоволені адміністративного позову відмовлено. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року постанову Київського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року скасовано та постановлено нову, якою позовні вимоги задоволено частково. Визнано незаконним з моменту прийняття та скасовано рішення Процівської сільської ради №86/7 від 19 жовтня 2010 року про оформлення права власності [PERSON] на садовий будинок. Визнано протиправними дії Процівської сільської ради щодо видачі свідоцтва [NUMBER] від 14 грудня 2010 року на право власності [PERSON] на садовий будинок [ADDRESS] . Визнано протиправним та скасовано свідоцтво [NUMBER] від 14 грудня 2010 року на право власності [PERSON] на садовий будинок [ADDRESS] . Визнано незаконним з моменту прийняття та скасовано рішення КП БРР БР «Бюро технічної інвентаризації» від 30 грудня 2010 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на садовий будинок [ADDRESS] , оформлене витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (реєстраційний номер 32349645 від 30 грудня 2010 року). На виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року, реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області внесено запис про скасування права власності [PERSON] на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку із кадастровим номером 3220886000:03:002:0390, площею 0,03 га, садовий будинок [ADDRESS] (а.с.113). Отже, суд приходить до висновку, що наведені вище судові рішення, що набрали законної сили свідчать про те, що право власності відповідача на спірну земельну ділянку та садовий будинок [ADDRESS] - скасовано. Проте, у липні 2011 року Бориспільський міжрайонний прокурор Київської області в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель, Дніпровського баченого управління водних ресурсів звернулася з позовом до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, [PERSON] з вимогами про скасування державного акту та повернення ділянки у придатний для використання стан шляхом знесення усього побудованого. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2012 року у справі №2/1005/486/2012 позов задоволено. Скасовано державну реєстрацію державного акту серії КВ №117091 на право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,03 га із кадастровим номером 3220886000:03:002:0390, для ведення садівництва в СТ «Дніпровець» на території Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області, який зареєстрований 29 липня 2004 року за №613. Зобов`язано [PERSON] повернути земельну ділянку, площею 0,03 га із кадастровим номером 3220886000:03:002:0390, державі в особі Бориспільської районної державної адміністрації із проведенням земельної ділянки у придатний для використання стан шляхом знесення усього побудованого майна та вивезення його за власний рахунок за межі земельної ділянки. Однак, рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 квітня 2013 року у справі №2/1005/486/2012 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2012 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову Бориспільського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель, Дніпровського баченого управління водних ресурсів звернулася з позовом до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, [PERSON] про скасування державного акту та повернення ділянки у придатний для використання стан шляхом знесення усього побудованого - відмовлено. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, Апеляційний суд Київської області дійшов висновків та встановив наступні обставини «…з наявних у справі доказів, а саме виписки з протоколу №1 засідання правління СТ «Дніпровець» від 03.03.2004 року, державного акту на право користування землею №085781, рішення виконавчого комітету Бориспільської районної ради №159/3 від 26.08.1987 року, статуту СТ «Дніпровець» вбачається, що спірна земельна ділянка була виділена в постійне користування СТ «Дніпровець», яке в свою чергу надало її в користування відповідачу [PERSON] . За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що вимоги прокурора про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку державі в особі Бориспільської РДА є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. Задовольняючи зазначені вимоги, суд першої інстанції не звернув уваги, що спірна земельна ділянка, до передачі її у власність відповідачу перебувала в постійному користуванні СТ «Дніпровець», а потім [PERSON] . Таким чином, повернувши земельну ділянку державі в особі Бориспільської РДА, суд фактично припинив право користування даною ділянкою СТ «Дніпровець» та відповідача, хоча таких вимог перед судом прокурор не ставив і доказів на їх обґрунтування суду не подавав….» (а.с.162-167). Таким чином, обставини, встановлені рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 квітня 2013 року у справі №2/1005/486/2012, що набрало законної сили, в тій частині, що земельна ділянка, площею 0,03 га із кадастровим номером 3220886000:03:002:0390, для ведення садівництва в СТ «Дніпровець» на території Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області перебувала у постійному користуванні СТ «Дніпровець», яке в подальшому передало в користування вказану земельну ділянку [PERSON] в силу вимог ч.4 ст.82 ЦПК України не доказуються при розгляді даної справи у якій бере участь [PERSON] як особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, виходячи зі змісту встановлених рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 квітня 2013 року у справі №2/1005/486/2012 обставин, суд приходить до висновку, що земельна ділянка, площею 0,03 га із кадастровим номером 3220886000:03:002:0390, для ведення садівництва в СТ «Дніпровець» на території Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області перебуває у користуванні [PERSON] . Крім того, факт надання такої земельної ділянки СТ «Дніпровець» у користування [PERSON] також підтверджується рішенням СТ «Дніпровець», викладеного у формі протоколу №1 засідання правління СТ «Дніпровець» від 03 березня 2004 року, прийнятого на підставі заяви [PERSON] , який просив розглянути питання про надання йому у користування 0,03 га земельної ділянки в межах СТ «Дніпровець» для ведення садівництва, а також довідки СТ «Дніпровець», яка видана [PERSON] про те, що він є членом СТ «Дніпровець» з 2004 року і має в користуванні земельну ділянку, розміром 0,03 га, за [NUMBER] (а.с.176,178,179) Оскільки земельна ділянка, площею 0,03 га із кадастровим номером 3220886000:03:002:0390, для ведення садівництва в СТ «Дніпровець» на території Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області спочатку була передана у користування СТ «Дніпровець», оскільки є частиною земельної ділянки, площею 30 га, наданої СТ «Дніпровець» на підставі державного акту на право користування землею серії «Б» №085781 для розміщення колективних садів (а.с.168-171), яке у свою чергу, передало частину цієї землі, площею 0,03 га, у користування [PERSON] , якого було прийнято до членів СТ «Дніпровець», позивачем не надано будь-яких належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження обставин щодо припинення права користування відповідача на вказану земельну ділянку, як і не було підтверджено факт припинення такого права користування землею СТ «Дніпровець». Зважаючи на те, що орган державної влади, уповноважений законом на розпорядження землями державної власності, прийняв розпорядчий акт на підставі якого передав у постійне користування СТ «Дніпровець» земельну ділянку, площею 0,30 га, для розміщення колективних садів, яке у свою чергу, передало частину цієї землі, площею 0,03 га, у користування [PERSON] , такий орган державної влади на час користування передав суб`єктивне право володіння та користування цією землею СТ «Дніпровець», а потім [PERSON] . Тому на період такого користування орган державної влади, уповноважений законом на розпорядження землями державної власності, залишається лише власником такої землі, однак без права здійснювати володіння та користування земельною ділянкою. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду з позовом в один із спосіб, що передбачений ч.2 ст.16 ЦК України, зокрема відновлення становища, яке існувало до порушення. Приписами ст.152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Аналогічне за змістом положення міститься і в ст.391 ЦК України, відповідно до якого власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На вказані вище норми актів законодавства України як на підставу своїх вимог посилається і позивач у поданому ним позові та обґрунтовував такі вимоги у своїх пояснення, наданих під час розгляду справи. Тому, позивачем не доведено, яке саме право Київської обласної державної адміністрації на вказану земельну ділянку було порушено, що підлягало б судовому захисту, якщо земельна ділянка перебуває у законному володінні та користуванні СТ «Дніпровець» та [PERSON] і доказів припинення такого права позивачем не надано суду і відповідних вимог у позові не заявлено. Предметом позову, заявленого керівником Бориспільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації є матеріально-правова вимога до [PERSON] покликана захистити права та інтереси Київської обласної державної адміністрації як органу, який уповноважений законом на розпорядження землями державної власності, у спосіб пред`явлення негаторного позову про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою, площею 0,03 га, для ведення садівництва в СТ «Дніпровець» на території Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області, не пов`язаного із позбавленням володіння, шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна у вигляді садового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами. Тобто, як в поданому до суду позові так і під час судового розгляду, позивач обґрунтовував свої вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна порушенням [PERSON] права власності Київської обласної державної адміністрації на земельну ділянку, площею 0,03 га, для ведення садівництва в СТ «Дніпровець» на території Процівської сільської ради, та виникненням спірних правовідносин між сторонами з приводу права власності на спірну земельну ділянку та підстав її набуття. На підтвердження своїх вимог позивач посилається на те, що втрата відповідачем права власності на земельну ділянку є підставою для знесення самочинно побудованого нерухомого майна. Натомість, суд вважає, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту шляхом втручання власником земельної ділянки у здійснення користувачем землі свого права володіння та користування землею в період строку такого користування, шляхом усунення перешкод через знесення самочинного будівництва. При цьому, позивачем не подано позову до СТ «Дніпровець» та [PERSON] про припинення права користування спірною земельною ділянкою, у тому числі скасування рішення про передання землі у постійне користування, державного акту на право постійного користування, тощо, та повернення земельної ділянки у власність держави з посиланням на відповідні норми права, що регулювали б спірні правовідносини. Слід також зазначити те, що положення ст.376 ЦК України не надає право власнику землі звертатися до суду з позовом до користувача цієї землі, який здійснив самочинне будівництво, з вимогами про його знесення, поки не буде припинено право користування забудовника. Також, суд звертає увагу на те, що вимоги позивача не покликані реалізувати ним, відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України, як суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій зі здійснення контролю у сфері регулювання земельних відносин, у зв`язку з порушенням відповідачем вимог законодавства з питань будівництва. Посилання також позивача на те, що згідно із інформації СТ «Дніпровець» спірна земельна ділянка, площею 0,03 га із кадастровим номером 3220886000:03:002:0390, знаходиться поза межами земель СТ «Дніпровець», не підтверджена належними засобами доказування, які б у своїй сукупності дали б підстави для таких висновків, а натомість такі обставини спростовуються письмовими доказами, що були надані самим позивачем, зокрема: довідкою, виданою державними інспекторами з охорони навколишнього природнього середовища Київської області, актом обстеження земельної ділянки від 21 липня 2016 року №04-19/36 (а.с.106), складеного державним інспектором сільського господарства в Київській області (а.с.108-109), а також письмовими доказами, що були надані відповідачем, такі як викопіювання із земель СТ «Дніпровець» (а.с.195-196), Витягом із Поземельної книги, сформованої 04 листопада 2011 року (а.с.189), Витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01 квітня 2016 року №НВ3206228722016 (а.с.190-191), в тому числі судовими рішеннями, що набрали законної сили та були досліджені судом в ході судового розгляду цивільної справи. Звертаючись із даним позовом до суду, прокурор зазначив, що вказана позовна заява вжита, як захід прокурорського реагування відповідно до ст.131-1 Конституції України та ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та направлена, насамперед, на захист інтересів держави, яким спричинено шкоду, внаслідок користування земельною ділянкою. Серед іншого, Бориспільською місцевою прокуратурою зазначено, що даний позов подається в інтересах Київської обласної державної адміністрації, яка відповідно до приписів ст.122 ЗК України є органом виконавчої влади, наділений повноваженнями по розпорядженню землями водного фонду на території Бориспільського району Київської області. Водночас, відповідно до ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідає принципу рівноправності сторін. Необхідно прийняти до уваги, що в Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 року №1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не належить до сфери кримінального права, наголошено, що вкрай важливо забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і щоб загальні завдання щодо захисту інтересів держави вирішувалися через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій було засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи. З урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу стосовно рівноправності сторін судового провадження зміст ст.131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено. Отже, прокурор може представляти інтереси держави у суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави у суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.3 ч.2 ст.129 Конституції України). За змістом ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Згідно з ст.131-1 Конституції України зазначено про можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. Аналіз ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно. «Нездійснення захисту» має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. «Здійснення захисту неналежним чином» має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною. «Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, охоплює досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача. Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено, зокрема у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №806/1000/17 та від 20 вересня 2018 року у справі №924/1237/17, від 23 жовтня 2018 року у справі №906/240/18, від 01 листопада 2018 року у справі №910/18770/17, від 05 листопада 2018 року у справі №910/4345/18, від 05 грудня 2018 року у справі №923/129/17, від 22 жовтня 2019 року у справі №913/117/19). У справі міститься письмове повідомлення Бориспільської місцевої прокуратури про встановлення підстав та намірів здійснювати представництво інтересів держави в суді, адресованого Київській обласній державній адміністрації, яке містить лише намір здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави в особі Київської обласної державної адміністрації до [PERSON] про знесення самочинно побудованого нерухомого майна (а.с.115-116). Будь-яких інших доказів у справі на підтвердження підстав для представництва інтересів держави в суді та відповідного належного обґрунтування в позові, прокурором не надано суду. Тому, саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, є недостатнім. В такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст.367 КК України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо). Зазначене вище також у повній мірі узгоджується з усталеними правовими висновками Верховного Суду, висловленими, зокрема, в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07 грудня 2018 року у справі №924/1256/17, у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі №926/03/18, від 23 вересня 2018 року у справі №924/1237/17. Також, сам лише факт відсутності звернення суб`єкта владних повноважень із позовом до суду, не може свідчити про свідоме зволікання уповноваженого органу щодо захисту своїх прав та інтересів. Така практика Верховного Суду зумовлена необхідністю забезпечення гарантованого принципу рівності сторін у судовому процесі. Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31 березня 2005 року, заява 61517/00, пункт 27). Таким чином, прокурор у даній справи не обґрунтував та не надав належні докази наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, не здійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави Київською обласною державною адміністрацією та судом не встановлено обставин, які перешкоджають захисту прав та інтересів саме належним суб`єктом - Київською обласною державною адміністрацією, що є обов`язковою умовою для виникнення у прокурора права на звернення до суду. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, судом не встановлено правових підстав для покладення на [PERSON] зобов`язання знести самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна, а саме: садовий будинок, сарай, навіс, сарай, убиральня, навіс, колонка питна, які розташовані за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,03 га з кадастровим номером 3220886000:03:002:0390. VII. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При пред`явленні позову Бориспільською місцевою прокуратурою було сплачено судовий збір у розмірі 1762 гривні (а.с.9,119). Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування понесених судових витрат, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed