Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У жовтні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення пені за прострочення заборгованості по аліментах. Позовна заява мотивована тим, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який 16 грудня 2005 року було розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2005 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вищевказаного судового рішення 21 листопада 2005 року Менським районним судом Чернігівської області видано виконавчий лист №2-963, на підставі якого відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. Відповідач належним чином не виконує рішення суду, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на вересень 2020 року складає 79155,29 грн. Враховуючи те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, посилаючись на положення статей 180 та 196 СК України, позивач просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів з 01 січня 2019 року до 30 вересня 2020 в розмірі 79155 гривень 29 копійок ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, судове засідання призначено на 18 листопада 2020 року, витребувано у Менського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) докази у вигляді належним чином завірених матеріалів виконавчого провадження, відкритого з примусового виконання виконавчого листа №2-963. Судове засідання у даній справі неодноразово відкладалось за клопотанням відповідача, останній раз на 21 грудня 2020 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що щомісячно здійснював поштові перекази грошових коштів на утримання доньки в розмірі 300 гривень по мірі своєї можливості, проте ці квитанції не прийняті державним виконавцем, оскільки у них не зазначено призначення платежу, а саме, що ці кошти перераховувались позивачу саме в рахунок сплати аліментів, не заперечував, що має заборгованість за аліментами, позовні вимоги визнав. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (з.арк.с.4). 16\~грудня 2005\~року відділом реєстрації актів цивільного стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Позивачу після розірвання шлюбу залишено прізвище « [PERSON] » (арк.с.4). Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2005 року з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (арк.с.8). 21 листопада 2005 року Менським районним судом Чернігівської області на підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист №2-963. За заявою стягувача постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Менського районного управління юстиції Кадиковою Л.П. від 25 листопада 2005 року відкрито виконавче провадження №40988401 з примусового виконання вказаного виконавчого листа (арк.с.22). Згідно з розрахунками заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому провадженню №40988401, які містяться в матеріалах виконавчого провадження, наданого Менським РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] перед позивачем за період з 01 січня 2019 року до 30 вересня 2020 року складає 79155,29 грн (арк. 28, 43). 20 травня 2019 року у зв`язку із наявністю у [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів головним державним виконавцем Менського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Пономаренко Г.А. в рамках вищевказаного виконавчого провадження винесені постанови про встановлення тимчасових обмежень боржника [PERSON] у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання, у праві виїзду за межі України, а також про арешт майна боржника (арк.с.31-35). 12 листопада 2020 року старшим державним виконавцем Менського РВ ДВС Прищепою С.О. винесена постанова про накладення на [PERSON] штрафу за ухилення від виконання зобов`язання по сплаті аліментів у розмірі 50% від суми заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 40566,15 грн (арк.с.41). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, це платіж ї періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Відповідно до положень частини 1 статі 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляду і вирішення цивільних прав з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство ґрунтується на принципах, вказаних у ч. 3 ст. 2 ЦПК України, зокрема, на принципах змагальності і диспозитивності сторін. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Положеннями статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Відповідно до положень статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержав за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежного від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою підприємцем і перебуває на спрощені системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (доход) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги, погодився з розміром заборгованості за аліментами, обчисленим державним виконавцем. Згідно із частинами першою-третьою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст..196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки ( пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За правовою природою аліментні зобов`язання це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Відповідно до статті 549 ЦПК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня, має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. Отже, з урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. \~ \~ \~ \~Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до положень частини 14 статті 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи вищевказані правила визначення розміру пені, а також письмові докази: щодо розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця; щодо застосування до відповідача заходів, передбачених частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача\~зі сплати\~аліментів за\~період з\~ 01\~січня 2019\~року до\~30\~вересня 2020\~року складає\~79155,29\~грн,\~розмір неустойки\~(пені)\~за прострочення\~сплати аліментів,\~які підлягали\~до сплати\~за вказаний\~період \~до дня\~ухвалення судом\~рішення про\~стягнення пені\~становить 136927,09\~грн,\~що є\~більшим,\~ніж 100%\~заборгованості зі\~сплати аліментів, сума заходів, передбачених частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», застосованих до відповідача складає 40566,15\~грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] , як одержувач аліментів, має право на стягнення з відповідача [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, у розмірі, визначеному згідно зі статтею 196 СК України 38589,14 грн, що визначений як різниця між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (79155,29 40566,15 = 38589,14). Враховуючи положення п.п.1 п.1 ч.2 ст.4, п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», статей 133, 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial