Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

І. СУТЬ ЗАЯВИ 22.01.2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн. В обґрунтування позову зазначила, що у період з 2005 року по 2018 рік сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] в них народилась дочка [PERSON] . З 2018 року сімейне життя сторін розладналось, що призвело до припинення шлюбних стосунків. Відповідач залишив позивача з донькою та пішов із сім`ї. Позивач вказує, що дочка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Щомісячно на утримання дитини позивач витрачає близько 10000,00 грн, зокрема, сплачує батьківську плату за дитячий садочок, оплачує вартість стоматологічних послуг. Дочка має ортопедичне захворювання нижніх кінцівок, у зв`язку з чим потребує лікування та придбання ортопедичного взуття, також періодично потребує лікування у інших лікарів. Дитина відвідує курси підготовки до школи, вартість яких становить 1050,00 грн в місяць. Позивач також несе витрати на оплату комунальних послуг. Батько жодної участі в утриманні дитини не бере, не приділяє належної уваги вихованню дочки, не підтримує зв`язок з дошкільним навчальним закладом, у якому вона навчається. Відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець та займається торгівлею побутовими електротоварами, розмір його доходу не є стабільним. Відповідач має задовільний стан здоров`я, матеріально забезпечений, має автомобіль, інших осіб на утриманні не має. Добровільної домовленості про участь батька в утриманні дитини між сторонами не досягнуто. На думку позивача, відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі 5000,00 грн щомісячно. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 27.01.2021 року ухвалою Богунського районного суду міста Житомира відкрито провадження у справі, її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Одночасно з позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування доказів, у якому вона просила витребувати із ГУ ДПС у Житомирській області інформацію про розмір доходів [PERSON] за останній звітний період. Ухвалою суду від 27.01.2021 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено, витребувано з Головного управління ДПС у Житомирській області інформацію про суми нарахованого доходу та утриманих податків, які отримував відповідач за 2020 рік. 10.02.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач частково визнає позовні вимоги про стягнення аліментів. Так, відповідач вказує, що твердження позивача про те, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, є неправдивими. Протягом 2019-2020 років відповідач постійно надавав позивачу грошові кошти на утримання дитини. З листопада 2020 року і по даний час стабільно сплачує позивачу по 2000,00 грн щомісячно на утримання дочки, про що долучає до відзиву копії квитанцій. Крім того, протягом 2019-2020 років відповідач сплачував батьківську плату за відвідування дитиною дитячого садочка, поповнював їй рахунок на мобільний телефон, сплатив борги за комунальні послуги, купував доньці різні речі. Відповідач вказує, що є фізичною особою-підприємцем другої групи, сплачує податки за спрощеною системою оподаткування. Його щомісячний дохід становить близько 10000,00 грн. У зв`язку з відсутністю власного житла відповідач орендує квартиру, орендна плата за яку становить 4500,00 грн щомісячно, а також несе витрати на оплату комунальних послуг. Відповідач проживає разом з цивільною дружиною, яка у зв`язку із запровадженням карантину у 2020 році, втратила роботу та перебуває на його утриманні. На підставі викладеного, відповідач вважає, що розмір аліментів у сумі 5000,00 грн є значним, та не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 2000,00 грн. 26.02.2021 року з Головного управління ДПС у Житомирській області до суду надійшла інформація про суми нарахованого доходу та утриманих податків, які отримував ФОП [PERSON] у 2020 році. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задоволити з підстав, викладених у ньому. Позивач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково з підстав, викладених у відзиві. Зазначив, що протягом часу, з якого вони з позивачем не проживають разом, він брав участь в матеріальному забезпеченні доньки, сплачував рахунки за садочок, возив її на масаж, на прийоми до лікарів і розраховувався за надані послуги, проте ніколи не залишав собі квитанції. Додатково пояснив, що він не проживає за місцем реєстрації, оскільки там проживають батьки та сестра з родиною. Також вказав, що у відомостях з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів відображений не чистий дохід, як фізичної особи, а кошти, які сплачувались різними суб`єктами підприємницької діяльності за придбані товари, тобто є оборотними коштами, які необхідні йому для здійснення підприємницької діяльності, як фізичній особі-підприємцю. Заперечував проти розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн, вважає таку суму завеликою. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності позивача, інтереси якого в судовому засіданні представляє адвокат. ІІІ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками цього обов`язку визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частини 1-2 статті 184 Сімейного кодексу України визначають, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ та ОЦІНКА СУДУ Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00028490363 від 11.11.2020 року (а.с. 10-11). Згідно копії довідки Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради №10-14/18806 від 18.09.2020 року, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за місцем проживання матері - [ADDRESS] (а.с. 13). Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №1514 від 16.12.2020 року визначено [PERSON] порядок побачень з дочкою [PERSON] , [INFO] : перша-третя субота місяця з 10:00 до 19:00 години та друга, четверта неділя місяця з 10:00 до 19:00 години на нейтральній території (а.с. 12). Згідно наданих позивачем копій квитанцій, які видані АТ «Укрпошта», у листопаді та грудні 2020 року позивачем внесено батьківську плату за відвідування [PERSON] дошкільного навчального закладу у сумі по 600,60 грн та 600,10 грн відповідно (а.с. 14-15). З копій медичних документів вбачається, що [PERSON] , [INFO] , потребувала лікування у лікарів: стоматолога, ортопеда-травматолога, отоларинголога, у зв`язку з чим позивачем понесені витрати на консультації лікарів, проведення лабораторних досліджень, масажі, тощо. Також позивачем для дитини придбавалось спеціальне ортопедичне взуття, що підтверджується копіями доданих до позову квитанцій (а.с. 16-27, 31-32). Відповідно до змісту довідки, яка видана 10.11.2020 року ФОП [PERSON] , [PERSON] відвідує курс «Підготовка до школи» в клубі сімейного розвитку Panda club з 01.09.2020 року. Оплата за навчання складає 1050 грн в місяць і вноситься своєчасно (а.с. 28-30). Також позивачем подано до суду копії товарних чеків про купівлю товарів для дитини - одягу та товарів для творчості (а.с. 33-35). Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини та нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Домовленість між батьками щодо виконання даного обов`язку відсутня. За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо. При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями ст. 182 СК України, бере до уваги, стан здоров`я дитини, яка потребує періодичного лікування; враховує, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я; відсутність в нього на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб; відповідач здійснює підприємницьку діяльність, що свідчить про те, що він має певний рівень доходу. Також суд враховує, що відповідач не має у власності нерухомого майна, він орендує житло, відтак має фінансове зобов`язання щодо оплати за договором оренди. Так, зі змісту копії договору оренди квартири від 01.08.2020 року вбачається, що [PERSON] орендує квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Розмір орендної плати становить 4500,00 грн щомісячно, вартість комунальних послуг не входить до орендної плати. Договір укладено строком на 12 місяців (а.с. 73). Доводи представника позивача про те, що вказаний договір укладено з жінкою, з якою на даний час проживає відповідач в фактичних шлюбних відносинах, не підтверджені належними доказами, а відтак не можуть бути взяті судом до уваги. Разом з тим, позивачем не доведено належними і допустимими доказами, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 5000,00 грн. щомісячно. При визначенні розміру аліментів, як на доказ, який підтверджує матеріальне становище відповідача і розмір його доходу, суд не може послатися на інформацію, надану з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів за 2020 рік, з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань, [PERSON] зареєстрований як фізична особа - підприємець та здійснює оптову та роздрібну торгівлю побутовими електротоварами, які призначені для приймання, записування та відтворення звуку й зображення (а.с. 36, 71) Відповідно до копії свідоцтва платника єдиного внеску від 30.03.2012 року [PERSON] є платником єдиного податку, ставка якого становить 20% до розміру мінімальної заробітної плати (а.с. 72). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів, які надані на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, у 1-4 кварталах 2020 року [PERSON] в І-му кварталі 2020 року отримав нарахованого та виплаченого доходу в розмірі 114811, 00 грн.; в ІІ-му кварталі - 11892,00 грн., з яких - 3558, 00 грн. соціальна виплата; 85383,34 грн., з яких - 3558,00 грн. соціальна виплата; 496 678,00 грн, з яких 3997,00 грн. соціальна виплата. Разом з тим, зі змісту вказаних відомостей вбачається, що податки на доходи із зазначених виплат не утримувались, переважна частина коштів надходила від юридичних осіб та суб`єктів підприємницької діяльності, що свідчить про те, що зазначені доходи не є доходами відповідача, з яких можуть бути стягнуті аліменти. В судовому засіданні відповідач пояснив, що кошти від суб`єктів підприємницької діяльності він отримував як плату за придбаний товар і не є його чистим прибутком, а є грошовими коштами від здійснення підприємницької діяльності та фінансово-господарських операцій за договорами. Крім того, зі змісту супровідного листа ГУ ДПС у Житомирській області вбачається, що відповідно до інформації, яка міститься в інформаційно-телекомунікаційних системах ДПС України «Податковий Блок», користувачами яких є територіальні органи ДПС, стосовно ФОП [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , загальна сума доходу за 2020 рік склала 1557359,00 грн. (декларація платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця, реєстраційний номер 7082892 від 03.02.2021 року, тип документу звітний). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 УПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, матеріали справи не містять достатніх доказів, які б переконливо підтверджували розмір безпосереднього прибутку відповідача, який він отримує від здійснення підприємницької діяльності після сплати ним податків, обов`язків платежів, розрахунків з контрагентами, інших витрат, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності. Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що частиною 2 статті 195 СУ України визначено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Крім того, суд бере до уваги, що відповідач регулярно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, що підтверджено належними доказами. Відповідачем надано копії квитанцій за період з жовтня по грудень 2020 року, згідно яких він сплачував аліменти грошовими переказами на ім`я [PERSON] у сумі по 2000,00 щомісячно (а.с. 76). Також, відповідачем надано копії квитанцій, відповідно до яких у 2019 та 2020 роках саме ним вносилась батьківська плата за відвідування дитиною [PERSON] дошкільного навчального закладу №35; здійснювались покупки товарів, призначених для дітей, у магазині « Чудо-острів » на суму близько 2000,00 грн; відповідач поповнював рахунок на мобільний телефон доньки; сплачував послуги за користування домашнім інтернетом; а також сплатив заборгованість за надані комунальні послуги за місцем проживання позивача та доньки за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму близько 7000,00 грн (а.с. 77-119). Таким чином, з урахуванням викладеного вище, суд дійшов до переконання, що доводи позивача з приводу того, що відповідач не бере участі в матеріальному забезпеченні доньки, є безпідставними та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. З урахуванням встановлених обставин, беручи до уваги, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 2395,00 грн., суд присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень щомісячно і до її повноліття. З огляду на те, що аліменти присуджуються судом в твердій грошовій сумі, підстави для визначення мінімального розміру аліментів в розмірі не меншому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відсутні. Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України витрати, які викликані особливими обставинами (серед яких може бути хвороба дитини) і понесені одним з батьків дитини, підлягають стягненню з другого з батьків, як додаткові витрати на дитину, і не підлягають стягненню як аліменти, які присуджуються на дитину. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вимоги сторони позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 5000,00 грн підтверджено наступними доказами: договором про надання правової допомоги №12/20 від 06.11.2020 року, який укладено між адвокатом Лук`янець Л.О. та позивачем [PERSON] та додатком №1 до зазначеного договору, яким визначено вартість наданих адвокатом послуг у сумі 5000,00 грн; ордером про надання правової допомоги; копією квитанції №0.0.1961713583 від 30.12.2020 року про перерахування позивачем коштів за договором про надання правової допомоги у сумі 5000,00 грн; актом наданих послуг за договором №12/20 від 06.11.2020 року та додатків до договору (а.с. 49-56). Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги те, що позов судом задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати на оплату професійної правничої допомоги пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 3000, 00 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн, оскільки при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved