Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Мусієнко звернулася до суду з даним позовом, який обґрунтувала тим, що 5 січня1991 року прибула на постійне проживання до свого батька - [PERSON] , який мешкав за адресою [ADDRESS] . Раніше вона привезла до нього свого сина, який з 1974 року проживав разом з дідусем. Також з батьком проживала його дружина - [PERSON] . Вона була для мене як рідна мати, вона її називала мамою, а [PERSON] її - своєю донькою. Дітей [PERSON] не мала. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 січня 1962 року. 14.07.1990р. виконкомом Київської районної ради народних депутатів на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право власності на новозбудований жилий будинок за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини у вказаному домоволодінні, оскільки будинок є спільною власністю подружжя. Спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON] та вона - дочка [PERSON] . На момент відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживали його дружина [PERSON] та вона - [PERSON] , а отже вони вважаються такими, що прийняли спадщину в рівних долях. Таким чином частка [PERSON] після прийняття спадщини в названому домоволодінні складає 3/4 частини, а частка доньки - [PERSON] - 1/4 частини домоволодіння. Ні дружина, ні донька до нотаріуса не звертались, вважали, що прийняли спадщину за законом, оскільки разом проживали зі спадкодавцем. Після смерті батька я продовжувала проживати зі своїм сином та названою матір`ю у вказаному домоволодінні). [INFO] . [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, яке складається з 3/4 частин вищевказаного житлового будинку. Спадкоємців першої, другої та третьої черги у померлої немає. Спадкоємцем першої черги міг бути мій батько [PERSON] , але він помер раніше. Оскільки [PERSON] на момент смерті [PERSON] проживала з нею однією сім`єю більш п`яти років (з 1991 по 2009 рр.) то вважає себе спадкоємцем четвертої черги за законом. Посилаючись на норми ст.ст.549 ЦК України в редакції 1961 року, 1216-1218 ЦК України, ст.1258,1264 ЦК України, просила суд встановити факт сумісного проживання її з батьком на момент його смерті; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на ј частину домоволодіння [ADDRESS] ; встановити факт сумісного її проживання однією сім`єю з [PERSON] з січня 1991 року по день смерті останньої - [INFO] та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на ѕ частини домоволодіння [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач свого представника до суду не направив, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Свідки [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] дали суду пояснення та підтвердили, що позивач в січні 1991р. приїхало проживати до свого батька та [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Вони проживали разом, а після смерті батька позивача, остання проживала однією сім`єю з [PERSON] , вели загальне господарство, як мати та дочка. Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Правовідносини між сторонами регулюються Кодексом про шлюб та сім`ю України, Сімейним Кодексом України та Цивільним кодекс України. Цим судом та рішенням апеляційного суду Одеської області від 8.12.2016р. у справі №520/15510/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи Одеська міська рада, [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем, встановлення факту відсутності родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи Одеська міська рада, [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом, встановлено, що позивач 5 січня1991 року прибула на постійне проживання до свого батька - [PERSON] , який мешкав за адресою [ADDRESS] . До цього вона привезла до батька свого сина [PERSON] , який з 1974 року проживав разом з [PERSON] Також з останнім проживала його дружина - [PERSON] , з якої було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] , виданого Кировською сільрадою Кировського району Сахалінської області 18 січня 1962 року. 14.07.1990 року Виконавчим комітетом Київської районної ради народних депутатів, на підставі рішення Київської районної ради народних депутатів №679 від 01.12.1989 року, [PERSON] видано свідоцтво про право власності на новозбудований жилий будинок за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] . Отже вказане майно, на підставі ст.22 КзПШС УРСР, є сумісною власністю подружжя, атому частка [PERSON] становить 1/2 частину. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану м.Одеси 23 березня 1992 року. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/ 2 частини у вказаному домоволодінні. Спадкоємцями першої черги за законом є його пережила дружина - [PERSON] та дочка - позивач по справі [PERSON] . Відповідно до ст.549 ЦК УРСР в редакції 1961 року, який діяв на момент смерті батька та ст.1268 ч.3 діючого ЦК України «Спадкоємець, який проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.» На момент відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] проживали його дружина [PERSON] та його дочка - позивач, а отже вони вважаються такими, що прийняли спадщину в рівних долях. Отже частка [PERSON] після прийняття спадщини складає 3/4 частини (1/2 майна подружжя + 1/4 частка у спадщині), а частка позивача - 1/4 частини. Слід зазначити, що позивач та [PERSON] з відповідними заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися, вважали, що прийняли її на підставі ст.549 ЦК УРСР, оскільки разом проживали зі спадкодавцем. Після смерті [PERSON] позивач продовжувала проживати зі своїм сином та [PERSON] у зазначеному домоволодінні. Вони вели загальне господарство, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки, що підтвердили у судовому засіданні свідки. [INFO] померла [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина на майно, яке складається з 3/4 частин житлового будинку по [ADDRESS] . Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст.1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування в разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних і Кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно слід зважати на те, що належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Доказами постійного проживання разом із спадкодавцем можуть бути довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом із ним, реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або у будинковій книзі, інші документи, які підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем. Факт підтвердження постійного проживання позивача однією сім`єю з [PERSON] підтверджується наступними доказами: - актом мешканців мікрорайону, затвердженого головою, з якого вбачається, що сусіді померлої [PERSON] підтверджують факт проживання позивача в будинку [ADDRESS] з 1991 року, а після смерті батька, - з [PERSON] ; - довідкою органу самоорганізації населення про те, що позивач проживає в будинку з 05.01.1991 року по теперішній час; - фотокартками, на яких відображені разом з позивачем батько та [PERSON] на протязі багатьох років, в тому числі і в спірному домоволодінні. Спадкоємців першої, другої та третьої черги у померлої немає. Позивач на момент смерті [PERSON] проживала з нею однією сім`єю більш п`яти років (з 1991 по 2009 рр.) Таким чином позивач є єдиною спадкоємицею майна після смерті рідного батька [PERSON] та [PERSON] , та є підстави визнання її спадкоємцем четвертої черги за законом. Після смерті спадкодавця [PERSON] у встановлений 6-ти місячний термін позивач не зверталась до нотаріальної контори у зв`язку із втратою документів, які посвідчували її особу. У 2018р. позивач надала заяву до Приватного нотаріусу Запольскій В.О. про прийняття спадщини після смерті батька та заяву до Третьої одеської нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері, однак отримала відповідь про необхідність надати документи, підтверджуючи факт мого сумісного проживання разом із спадкодавцями. Згідно ст.81ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 82 ЦПК України встановлено, що, зокрема, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Аналізуючи встановлені судом обставини, з боку їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту, а позов підлягає частковому задоволенню, з визнанням за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на ј частину домоволодіння [ADDRESS] ; встановленням факту сумісного проживання позивача однією сім`єю з [PERSON] з січня 1991 року по день смерті останньої - [INFO] та визнанням за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на ѕ частини домоволодіння [ADDRESS] . Щодо встановлення факту проживання позивач разом зі своїм батьком на момент його смерті, як самостійної вимоги, суд вважає, що встановлення такого факту цивільно-процесуальним законодавством, яке діяло на час смерті [PERSON] , не було передбачено, а отже окремо встановлювати його судом необхідності не має. На підставі викладеного,

Outcome: partial