Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі за текстом - КП «ХТМ») звернулось до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просить стягнути з [PERSON] на його користь вартість спожитої теплової енергії у нежитловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , у сумі 9 453 грн. 80 коп., а також суму інфляційних витрат 263 грн. 61 коп., суму трьох відсотків річних - 776 грн. 15 коп. та судовий збір в сумі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] на праві власності за договором купівлі-продажу від 01.11.2012 року належали нежитлові приміщення 1-го поверху №36-1-:-36-3, загальною площею 63,4 кв.м., в житловому будинку літ.А-5, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в житловому будинку з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «Харківські теплові мережі». Згідно укладеного договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №16120 від 01.03.2013 року між фізичною особою [PERSON] та КП «Харківські теплові мережі», останнє здійснило відпустку теплової енергії по о/р [NUMBER] у приміщення належне відповідачу за адресою: [ADDRESS] , в повному обсязі. На підставі чого відповідачу були направлені рахунки за спожиту теплову енергію. Відповідачем рахунки сплачено не було. Борг за неналежне виконання договірних обов`язків за період з 13.10.15 року по 03.04.2017 року складає 9453,80 грн. Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актом про підключення та відключення від опалення (№ 172/4110 від 13.10.2015 року, № 172/5008 від 05.04.04.2016 року, № 172/6362 від 14.10.2016 року, № 172/6712 від 03.04.2017 року). У зв`язку з тим, що приміщення відповідача не обладнані пристроями обліку теплової енергії розрахунок спожитої теплової енергії зроблено згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження. Таким чином, у період з 13.10.15 року по 03.04.2017 року відповідач за рахунок позивача користувався тепловою енергією на потреби опалення на підставі договору, тому згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України вартість спожитої теплової енергії повинна бути відшкодована КП «Харківські теплові мережі». Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, боржнику здійснено індексацію боргу та нараховані 3% річних від простроченої суми. Сума інфляційних витрат складає 263,61 грн., сума 3 % річних 776,15 грн. В судове засідання представник позивача Панько Н.М., яка діє на підставі довіреності, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з`явилась. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, у якій просив застосувати до позивних вимог КП «ХТМ» строк позовної давності. Ухвалою суду від 15.07.2020 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідач з 01.11.2012 року є власником нежитлових приміщень 1 поверху № 36-1-:-36-3, загальною площею 63,4 кв.м., в житловому будинку літ.А-5, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 01.11.2012 року, що посвідчений ПН ХМНО Саврасовою І.О. та зареєстрований в реєстрі за № 2515. (а.с. 14) Крім того, з копії витягу про державну реєстрацію прав КП «ХМБТІ» № 36144321 від 07.11.2012 року вбачається, що нежитлові приміщення 1 поверху № 36-1-:-36-3, загальною площею 63,4 кв.м., в житловому будинку літ.А-5 за адресою: [ADDRESS] , належать [PERSON] на праві приватної власності. (а.с. 15) Вказане також підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів № 12061527 від 01.11.2012 року. (а.с. 16) Згідно договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 16120 від 01.03.2013 року (особистий рахунок № [NUMBER] ), укладеним між фізичною особою-підприємцем [PERSON] в особі [PERSON] та КП «Харківські теплові мережі», та додатків до нього, теплопостачальна організація (КП «Харківські теплові мережі») бере на себе зобов`язання постачати споживачеві ( [PERSON] ) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах у приміщення за адресою: [ADDRESS] , а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. (а.с. 5-12) Відповідач користувався тепловою енергією, яку подавав у нежитлове приміщення та в цілому в централізовану систему теплопостачання всього будинку КП «ХТМ», що підтверджується актами про підключення опалення № 172/4110 від 13.10.2016 року, № 172/6326 від 14.10.2016 року та актами про відключення опалення №172/5008 від 05.04.2016 року та № 172/6712 від 03.04.2017 року в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . (а.с.18-19) За період користування тепловою енергією з 13.10.2015 року по 03.04.2017 року, відповідач не належним чином сплачував кошти за спожиту теплову енергію, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість у розмірі 9 453 грн. 80 коп. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Тобто регулювання відносин здійснюється щодо постачання теплової енергії, яка призначена для купівлі - продажу. Основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Згідно п. 3 Правил користування тепловою енергією, споживач теплової енергії є фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Таким чином, судом встановлено, що відповідач дійсно користувався тепловою енергією за період з 13.10.2015 року по 03.04.2017 року та повинен булв сплачувати її вартість позивачу, однак її не сплатив, що є порушенням прав останнього. Відповідно до частини першої статті 256 ЦК України, позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 261 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення (стаття 267 ЦК України). Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (§ 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Stubbings and Others v. the United Kingdom»; § 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Судом встановлено, що на ім`я відповідача було відкрито особистий рахунок № [NUMBER] , договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 16120 від 01.03.2013 року були визначені всі необхідні умови і порядок постачання теплової енергії, її обсяги, а також відповідальність сторін за його невиконання, нараховувалась відповідна плата, яка повинна була сплачуватись щомісячно відповідачем. Позивач ставить вимоги про стягнення заборгованості за період з 13.10.2015 року по 03.04.2017 року у розмірі 9 453 грн. 80 коп. У жовтні 2017 року позивач звертався до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, проте, 12.10.2017 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області вказану позовну заяву КП «Харківські теплові мережі» було повернено позивачу для подання до належного суду, справа № 619/3132/17, провадження № 2/619/1662/17. (а.с. 17) Таким чином, позивач вже тривалий час був обізнаний про порушення своїх прав та наявність заборгованості у відповідача, між тим, вказана сума стягнення заявлена з порушенням встановленого законом трирічного строку позовної давності. З даним позовом позивач звернувся до суду лише 13.07.2020 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Доказів пропуску строку позовної давності з поважних причин позивач суду не надав, тому суд вважає причини пропуску не поважною, а відтак підстав для поновлення строків позовної давності у суду не існує. Відповідач [PERSON] , в порядку ст. 267 ЦК України, звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності до вимог КП «Харківські теплові мережі». Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» в повному обсязі у зв`язку зі спливом строку позовної давності, та вважає причину його пропуску неповажною. У відповідності до ст. 141 ч.1 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок самого позивача.

Outcome: dismissed