Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У травні 2017 р. Державна іпотечна установа (позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач 2) про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит в загальному розмірі 77182,73 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 22.09.2005 між ВАТ «КБ «Хрещатик» (банком) та [PERSON] (позичальником) укладено договір іпотечного кредиту № 37/05-13М, та 23.02.2006 було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору іпотечного кредиту. Згідно умов кредитного договору позичальник отримав в порядку, передбаченому цим договором та Положенням «Про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в місті Києві», довготерміновий іпотечний кредит в сумі 177786,00 грн. з кінцевим терміном погашення 22.09.2032. Договором встановлена плата за користування кредитом у розмірі діючої на момент підписання договору облікової ставки НБУ плюс 5,5% річних, що складає 15% річних. Процентна ставка по кредиту змінюється відповідно до зміни облікової ставки НБУ. Відсотки за користування кредитом нараховуються щомісячно, починаючи з дня надання кредиту, за фактичний термін користування кредитом, з урахуванням суми фактичної заборгованості, діючої процентної ставки та фактичної кількості календарних днів у році до дня остаточного погашення кредиту. Пунктом 6.2 кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки рефінансування НБУ від суми коштів, яка належить сплати, за кожний прострочений день, починаючи з дати сплати кредиту, визначеної графіком погашення кредиту та пунктами 4.1, 4.3, 4.4. В забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] (поручителем) було укладено договір поруки № 37/05-13М-02 від 22.09.2005, за умовами якого поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за невиконання умов кредитного договору. 11.10.2007 позивач уклав з ВАТ «КБ «Хрещатик» договір відступлення права вимоги № 793, відповідно якого позивач набув усі права вимоги за договором іпотечного кредиту № 37/05-13М і за усіма договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. 24.04.2009 Державна іпотечна установа та [PERSON] уклали договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору, яким змінили умови пункту 4.2. договору передбачивши, що позичальник має право на повну компенсацію відсоткової ставки за користування кредитом та звільнення від сплати 25 % суми кредиту. Договір № 13 від 22.09.2005 Про порядок компенсації відсотків за користування кредитом, часткове погашення кредиту, наданого за договором іпотечного кредиту № 37/05-13М від 22.09.2005, укладений між банком, позичальником та розпорядником - Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) регулює відносини щодо компенсації позичальнику відсотків за користування кредитними коштами і жодним чином не змінює умов договору про іпотечний кредит, зокрема, не звільняє позичальника від плати за користування кредитними коштами. Отже за умовами кредитного договору та з огляду на положення статті 1054 ЦК України саме позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а за сплату таких платежів повинен отримати компенсацію від розпорядника бюджетних коштів. Через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 26.01.2017 складає 77182,73 грн., в тому числі: заборгованість по основній сумі боргу - 66462,00 грн.; заборгованість по відсотках - 10720,73 грн. 13.12.2017 позивач збільшив розмір позовних вимог - просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в загальному розмірі 84437,55 грн., в тому числі: заборгованість по основній сумі боргу - 58137,00 грн.; заборгованість по відсотках - 21303,28 грн., пеня - 4997,27 грн. (т. 1 а.с. 105-106). 13.02.2019 позивач подав заяву про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Департамент будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації. З урахуванням поданої заяви просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованість по основній сумі боргу - 72012,00 грн., пеню - 3686,23 грн., а з Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації заборгованість по відсотках - 8739,32 грн. (т. 3 а.с. 1-6). Відповідачі 1 та представник відповідачів 1, 2 позов не визнали та обґрунтували свої заперечення такими обставинами. [PERSON] завжди належним чином виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у встановлені терміни сплачував чергові платежі на погашення суми кредиту. Даний спір виник з приводу прострочення сплати відсотків, однак [PERSON] не зобов`язаний здійснювати сплату відсотків за користування кредитними коштами позивачу, а позивач не вправі вимагати від відповідачів дострокового повернення всієї суми кредиту та сплати заборгованості по відсоткам. Кредит було надано в порядку, передбаченому Положенням «Про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в місті Києві», яке регулює правовідносини, що виникають при отриманні молодими сім`ями та одинокими молодими громадянами, що потребують поліпшення житлових умов, пільгових довготермінових іпотечних кредитів на будівництво (реконструкцію) житла у м. Києві за рахунок коштів бюджету м. Києва у комерційних банках. 23.09.2005 між Головним управлінням житлового забезпечення, ВАТ КБ «Хрещатик» та [PERSON] було укладено договір про порядок компенсації відсотків за користування кредитом та часткове погашення кредиту, наданого за вищевказаним договором. Відповідно до умов цього договору розпорядник бюджетних коштів в термін до 15 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, перераховує уповноваженому банку належну позичальнику компенсаційну частину відсотків, а позичальник безпосередньо сплачує уповноваженому банку лише суму кредиту. Відтак за умовами цього договору банк зобов`язаний був щомісячно надавати Головному управлінню житлового забезпечення розрахунок відсотків, що підлягають сплаті та компенсації за кредитним договором, а Головне управління зобов`язане було перераховувати кошти безпосередньо на рахунок банку. Згідно з пунктом 8.5. кредитного договору договір про встановлення порядку компенсації відсотків за користування кредитом, часткового погашення кредиту, наданого за цим кредитним договором, є невід`ємною частиною кредитного договору. Постановою Правління Національного Банку України від 05.04.2016 ПАТ КБ «Хрещатик» визнано неплатоспроможним, і саме з цього часу почалися проблеми з компенсацією відсотків за кредитним договором. До цього часу як позичальники, так і розпорядник коштів, всі платежі перераховували на рахунки банку, а після визнання банку неплатоспроможним позивач повідомив про необхідність сплачувати грошові кошти на його рахунок, відкритий в іншій банківській установі. Позивач, визнаючи ту обставину, що компенсація відсотків за кредитним договором мала би здійснюватись Департаментом будівництва та житлового забезпечення як правонаступником Головного управління житлового забезпечення, неодноразово особисто, а також спільно з позичальниками, звертався до Департаменту з проханням здійснити дії щодо перерахування коштів в рахунок компенсації відсотків. Проте Департамент відмовляється це робити посилаючись на те, що відповідно до рішення Київської міської ради від 18.11.2004 № 570/1980 не укладав з Державною іпотечною установою жодних договорів. Отже позивач замість того, щоб пред`явити вимоги до Департаменту будівництва та житлового забезпечення, звернувся з позовом до відповідачів про дострокове повернення кредиту та стягнення заборгованості по відсотках, який не ґрунтується на законі та договорі (т. 1 а.с. а.с. 126-138). Відповідач 3 Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації, далі - КМДА) заперечував щодо задоволення позовних вимог Державної іпотечної установи посилаючись на те, що порядок надання пільгових довготермінових кредитів визначений спеціальною нормою, відповідно до якої тільки банки можуть надавати пільгові довготермінові іпотечні кредити молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам на будівництво житла у м. Києві. Враховуючи, що Державна іпотечна установа не є банком-агентом, до неї не можуть перейти усі права ПАТ «КБ «Хрещатик» в обсязі і на умовах, що визначені договором іпотечного кредиту № 37/05-13М від 22.09.2005. Договір про відступлення права вимоги, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідачів, суперечить змісту статті 203 ЦК України та рішенню Київської міської ради від 18.11.2004 № 570/1980. Крім того у додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги від 11.10.2007 № 793 відсутній Договір про порядок компенсації відсотків за користування кредитом, часткове погашення кредиту, наданого за Договором іпотечного кредиту № 37/05-13 М від 22.09.2005 та Договір про співробітництво від 07.09.2005 № 1, що був укладений між Департаментом будівництва та житлового забезпечення та ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» (т. 3 а.с. 91-98). Представник відповідача 3 в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання також не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. ?03.10.2017 позивач подав клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Департамент будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації (т. 1 а.с. 79-82). ?09.11.2017 відповідач Департамент будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації подав письмові заперечення проти позову (т. 1 а.с. 90-94). ?13.12.2017 представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог із розрахунком заборгованості (т. 1 а.с. 105-110). ?08.05.2018 відповідач 1 подав відзив на позовну заяву з додатками (т. 1 а.с. 126-250). ?24.05.2018 представник позивача подав відповідь на відзив відповідача 1 (т. 2 а.с. 22-28). ?24.05.2018 відповідач 1 подав клопотання про витребування письмових доказів (т. 2 а.с. 36-40). ?12.11.2018, 13.02.2019 представник позивача подав клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Департамент будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації (т. 2 а.с. 244-246, т. 3 а.с. 1-6). ?09.09.2019 відповідач 3 Департамент будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації подав відзив на позовну заяву (т. 3 а.с. 91-98). ІІІ. Процесуальні дії суду. ?21.06.2017 відкрито провадження у справі та справа призначена до судового розгляду (т. 1 а.с. 53). ?03.10.2017 ухвалою суду залучено до участі у справі третю особу та відкладено розгляд справи (т. 1 а.с. 85). ?24.05.2018 протокольною ухвалою суду закрито підготовче засідання (т. 2 а.с. 44-45). ?24.05.2018 ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача 1 про витребування доказів (т. 2 а.с. 48-49). ?09.11.2018 ухвалою судді Мицик Ю.С. прийнято справу до свого провадження, визначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.11.2018 на 10 год. 00 хв.(т. 2 а.с. 189-190). ?10.04.2019 ухвалою суду залучено до участі у справі в якості співвідповідача Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації); виключено його з числа третьої особи, встановлені строки на подання заяв по суті справи та роз`яснено порядок їх подання (т. 3 а.с. 66-67). ?21.06.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21.10.2019 о 10 год. 00 хв. (т. 3 а.с. 80-81). ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Рішенням Київської міської ради від 18.11.2004 № 570/1980 (далі - Рішення) затверджено Положення «Про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в місті Києві» (далі - Положення, т. 1 а.с. 169-179). Положення встановлює порядок використання грошових коштів, що передбачаються в бюджеті м. Києва для надання фінансово-кредитної підтримки молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання пільгових довготермінових іпотечних кредитів молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам та здешевлення (компенсації різниці у відсоткових ставках) довготермінових іпотечних кредитів на будівництво (реконструкцію) житла у м. Києві, отриманих ними в банках, та погашення частини таких кредитів. Відповідно до пункту 4.2.6. Положення, відсоткова ставка за пільговими довготерміновими іпотечними кредитами та іпотечними кредитами встановлюється у розмірі однієї ставки Національного Банку України плюс 3 % річних. Витрати, пов`язані з наданням та обслуговуванням пільгових довготермінових іпотечних кредитів та іпотечних кредитів, компенсуються уповноваженому банку розпорядником бюджетних коштів (пункт 4.2.7. Положення). Згідно з умовами, визначеними пунктами 4.3.1- 4.3.4 Положення, позичальники, які мають одну (або більше) дитину, не сплачують відсотки за користування пільговим довготерміновим іпотечним кредитом та іпотечним кредитом, позичальникам, які мають двох дітей, за рахунок бюджетних коштів погашається 25% залишку зобов`язань за пільговим довготерміновим іпотечним кредитом та іпотечним кредитом, позичальникам, які мають трьох і більше дітей, за рахунок бюджетних коштів погашається 50% залишку зобов`язань за пільговим довготерміновим іпотечним кредитом та іпотечним кредитом, решта позичальників сплачують уповноваженому банку відсотки за користування пільговим довготерміновим іпотечним кредитом та іпотечним кредитом на рівні 3% річних. Затверджуючи вищевказане Положення, Київська міська рада визначила розпорядником кредитних коштів Головне управління житлового забезпечення КМДА, а банком-агентом - ВАТ КБ «Хрещатик» (підпункти 2.1., 2.2. пункту 2 Рішення). Відповідно до підпункту 4.3.7. пункту 4.3. Положення розпорядник бюджетних коштів щомісячно перераховує банку бюджетні кошти на компенсацію відсоткових ставок за кредитами та часткового погашення зобов`язань позичальників за пільговими іпотечними кредитами на підставі отриманого від банку реєстру. 22.09.2005 між ВАТ «КБ «Хрещатик» (банком) та [PERSON] (позичальником) укладено договір іпотечного кредиту № 37/05-13М, предметом якого є надання банком позичальнику в порядку, передбаченому цим договором та Положенням «Про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в місті Києві», довготермінового іпотечного кредиту в розмірі 177786,00 грн. для інвестування в будівництво житла на строк 27 років з кінцевим терміном погашення 22.09.2032 та встановлення графіку погашення кредиту, починаючи з місяця отримання свідоцтва про право власності на житло (т. 1 а.с. 7-11). Згідно з умовами, визначеними у пункті 4. договору, за користування кредитом встановлюється плата у розмірі діючої на момент підписання договору облікової ставки НБУ плюс 5,5% річних, що складає 15% річних. Вказаним пунктом договору передбачено, що позичальнику повністю компенсується відсоткова ставка за користування кредитом, а погашення кредиту здійснюється за графіком, який встановлюється з місяця, в якому позичальник отримує свідоцтво про право власності на квартиру. Сплата частини відсотків та кредиту за встановленою пільгою відповідно до пункту 4.3. здійснюється на підставі договору про встановлення порядку компенсації відсотків за користування кредитом, часткового погашення кредиту, наданого за цим кредитним договором, укладеного між банком, позичальником та розпорядником бюджетних коштів, визначеного рішенням Київської міської ради (пункт 4.5.1). Пунктом 8.5. договору визначено, що договір про порядок компенсації відсотків за користування кредитом, часткового погашення кредиту, укладений між банком, позичальником та розпорядником бюджетних коштів, визначеним рішенням Київської міської ради № 570/1980 від 18.11.2004, є невід`ємною частиною цього договору. 22.09.2005 між Головним управлінням житлового забезпечення (розпорядником бюджетних коштів), ВАТ КБ «Хрещатик» (уповноваженим банком) та [PERSON] (позичальником) укладено договір № 13 про порядок компенсації відсотків за користування кредитом та часткове погашення кредиту, наданого за договором іпотечного кредиту № 37/05-13М від 22.09.2005 (т. 1 а.с. 34-35). Згідно з умовами, визначеними пунктами 1, 2 цього договору, розпорядник бюджетних коштів в термін до 15 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, перераховує уповноваженому банку належну позичальнику компенсаційну частину відсотків у розмірі процентної ставки за кредитним договором, а позичальник безпосередньо сплачує уповноваженому банку суму кредиту на позичковий рахунок щомісячно, до 25 числа поточного місяця. Цим договором передбачено, що розпорядник бюджетних коштів на підставі реєстру, отриманого від уповноваженого банку, про суму часткового погашення відсотків, що підлягають погашенню з бюджету за пільгами, встановленими позичальнику, перераховує уповноваженому банку суму компенсації, а позичальник доручає уповноваженому банку самостійно здійснити перерахування належних позичальнику коштів на його рахунок нарахованих доходів або на рахунок обліку прострочених відсотків за кредитом та/або на рахунок майбутніх платежів (пункт 2.2.). В забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором ВАТ «КБ «Хрещатик» та [PERSON] (поручитель) уклали договір поруки від 22.09.2005 № 37/05-13М-02, за умовами якого поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за невиконання умов кредитного договору (т. 1 а.с. 24-25). У зв`язку зі зміною обставин банк та позичальник уклали договір про внесення змін та доповнень до договору іпотечного кредиту, яким виклали договір іпотечного кредиту у новій редакції. Згідно з пунктом 4.4. цієї редакції договору погашення кредиту здійснюється позичальником щомісячно, рівними частинами, з лютого 2006 р. по вересень 2032 р., за графіком згідно з Додатком № 1 (т. 1 а.с. 12-16). 11.10.2007 Державна іпотечна установа (установа) та ПАТ «КБ «Хрещатик» (правонаступник ВАТ «КБ «Хрещатик», банк) уклали договір про відступлення права вимоги № 793, предметом якого є передача банком установі права вимоги за іпотечними договорами, в тому числі і за договором іпотечного кредиту, укладеним з [PERSON] , на суму заборгованості в розмірі 166686,00 грн. (т. 1 а.с. 26-31). 26.09.2009 Головне управління житлового забезпечення, ВАТ КБ «Хрещатик» та [PERSON] уклали договір про внесення змін та доповнень до договору порядок компенсації відсотків за користування кредитом та часткове погашення кредиту, наданого за договором іпотечного кредиту № 37/05-13М від 22.09.2005 яким, зокрема, передбачили право позичальника на повну компенсацію відсоткової ставки за користування кредитом та звільнення від сплати 25% суми кредиту (т. 1 а.с. 36-38). 24.04.2009 Державна іпотечна установа та [PERSON] уклали договір про внесення змін та доповнень до договору іпотечного кредиту, яким зафіксували умови пункту 4.2. договору, що позичальник має пільги щодо погашення кредиту та сплати відсотків: повну компенсацію встановленої цим Договором відсоткової ставки за користування кредитом та звільнення від сплати 25 % суми кредиту (т. 1 а.с. 17). Згідно з наданим позивачем розрахунком загальний розмір непогашених боргових зобов`язань за кредитним договором станом на 29.11.2017 становить 84437,55 грн, в тому числі: заборгованість по основній сумі боргу - 72012,00 грн., пеня - 3686,23 грн., заборгованість по відсотках - 8739,32 грн. V. Оцінка суду. Відповідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За приписом частини 2 статті 1050 ЦК України прострочення позичальником повернення чергової частини позики (кредиту) кореспондує праву позикодавця (кредитодавця) вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до пункту 5.2.2. договору іпотечного кредиту № 37/05-13М у випадку недотримання позичальником умов договору банк має право достроково розірвати договір та вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань за цим договором. У цивільному судочинстві діє правило, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12, 81 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82 ЦПК України). Аналіз змісту наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що кредитодавець, звертаючись до суду з вимогою про дострокове повернення кредиту, який наданий на умовах розстрочення, повинен довести факт порушення позичальником зобов`язань щодо повернення чергової частини кредиту та/або сплати процентів. Водночас судом встановлено, що позичальник [PERSON] належним чином виконував і виконує на даний час визначені договором іпотечного кредиту та договорами про внесення змін та доповнень до договору іпотечного кредиту зобов`язання по поверненню кредиту (тіла кредиту), що підтверджується наданими ним платіжними документами, і не заперечується представником позивача в судовому засіданні. Доводи позивача про те, що позичальник зобов`язаний не лише повертати кредит, а й сплачувати проценти за користування кредитними коштами, суд визнає необґрунтованими, оскільки за змістом правочинів, які є предметом розгляду цієї справи, зобов`язання по сплаті процентів за укладеним з [PERSON] кредитним договором повинні виконуватись за рахунок бюджетних коштів шляхом перерахування відповідних сум безпосередньо на рахунок кредитодавця, а відтак відповідач не повинен нести відповідальність за їх несплату. Такий висновок суду випливає і з суті статті 10 Закону України «Про сприяння соціальному становленню та розвитку молоді в Україні», постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім`я та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла» та прийнятого Київською міською радою на їх виконання Положення «Про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в місті Києві». За нормою статті 14 ЦК України цивільні права та обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Наведене означає, що якщо договором або актом цивільного законодавства не встановлено певний обов`язок особи, то вона не може бути примушена до його виконання. Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення матеріального та процесуального закону, суд дійшов висновку про необґрунтованість і недоведеність вимог Державної іпотечної установи до позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] , а тому підстави для задоволення позову до відповідачів 1, 2 відсутні. Що стосується вимог позивача до Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації про стягнення відсотків за користування кредитом, суд приходить до наступного. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Як встановлено судом 11.10.2007 Державна іпотечна установа (установа) та ВАТ «КБ «Хрещатик» уклали договір про відступлення права вимоги № 793, предметом якого є передача банком установі права вимоги за іпотечними договорами, в тому числі і за договором іпотечного кредиту, укладеним з [PERSON] , на суму заборгованості в розмірі 166686,00 грн. Пунктами 1.1 та 3.1 Договору відступлення права вимоги від 11.10.2007 № 793 передбачено, що Банк передає, а Установа приймає всі права вимоги за іпотечними договорами, вказаними у Додатку № 1 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною. При укладенні цього Договору Банк передає, а Установа приймає оригінали Договорів, вказаних у додатку № 1 до цього Договору. Водночас, у додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги від 11.10.2007 № 793 відсутній Договір про порядок компенсації відсотків за користування кредитом, часткове погашення кредиту, наданого за Договором іпотечного кредиту № 37/05-13 М від 22.09.2005. Тобто досліджуючи зміст Договору відступлення права вимоги від 11.10.2007 № 793 та додаток № 1 до нього, встановлено, що його предметом є відступлення права вимоги лише за іпотечними договорами, а право вимоги за Договором про порядок компенсації відсотків за користування кредитом, часткове погашення кредиту, наданого за Договором іпотечного кредиту № 37/05-13М від 22.09.2005, що укладений між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та [PERSON] , позивач не набув. За таких обставин у позивача відсутні підстави вимагати виконання зобов`язань Департаментом будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації щодо компенсації відсотків за Договором про порядок компенсації відсотків за користування кредитом, часткове погашення кредиту, наданого за Договором іпотечного кредиту № 37/05-13М від 22.09.2005, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог до Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації. Що стосується посилань Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації стосовно того, що Договором про порядок компенсації відсотків за користування кредитом, часткове погашення кредиту визначено, що жодна із Сторін не має права передавати свої права та обов`язки за цим Договором третім особам без письмової згоди інших Сторін та те, що Державна іпотечна установа не є банком-агентом, то їх дослідження є недоцільним, оскільки в даному випадку суд встановив, що у позивача відсутнє право вимоги до відповідача 3, що є визначальною і достатньою підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає що вимоги позову не підлягають задоволенню в повному обсязі. Інші доводи учасників справи, які наведені у заявах по суті справи, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. З огляду на те, що суд відмовляє у позові, а судові витрати понесені лише позивачем, на підставі статті 141 ЦПК України їх розподіл не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed