Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

Керівник Бориспільської місцевої прокуратури Головка Л. звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтовує тим, що під час вивчення прокуратурою законності відведення у власність громадян земельних ділянок на території Згурівського району Київської області було встановлено, що рішенням Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області № 150-37-VII від 01.10.2019 року «Про затвердження Проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність гр. [PERSON] на території сільської ради» затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність відповідачки [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га з кадастровим номером 3221980600:04:010:0002, розташовану на території Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області. Після чого на підставі вказаного Рішення державним реєстратором Згурівської селищної ради проведено державну реєстрацію права власності - індексний номер рішення 49058259 від 08.10.2019 року, номер запису про право власності 33571812. Водночас, набуття права власності на земельну ділянку відбулось всупереч вимогам земельного законодавства. Спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту та відноситься до земель державної власності, у зв`язку з чим її розпорядником є Головне управління Держгеокадастру у Київській області, як територіальний орган Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та відповідно територіальний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин. Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області не приймалось рішення про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки території Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області площею 2,0000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221980600:04:010:0002 та надання її у приватну власність [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, прокурор просить визнати незаконним та скасувати рішення Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області № 150-37-VII від 01.10.2019 року «Про затвердження Проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність гр. [PERSON] на території сільської ради»; скасувати рішення про проведення державної реєстрації права власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером 3221980600:04:010:0002, індексний номер рішення 49058259 від 08.10.2019 року, номер запису про право власності 33571812; витребувати на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 3221980600:04:010:0002, вартістю 51805,62 грн, розташовану на території Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області; стягнути судовий збір з Безуглівської сільської ради. В підготовчому судовому засідання прокурор [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обґрунтування, викладене в позовній заяві. В підготовче судове засідання інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі Безуглівська сільська рада та [PERSON] позовні вимоги визнали повністю. Третя особа Згурівська селищна рада проти задоволення позову не заперечувала. Суд визнав можливим розглядати справу без участі учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи визнання позову відповідачами. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачами позову за наявності для того законних підстав. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачами, яке прийняте судом, як таке, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що 24.11.2014 року Головним управлінням Держземагенства у Київській області надано відповідачці [PERSON] дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки з площею 2,0000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності (копія письмової інформації Безуглівської сільської ради - а.с.28, копія заяви [PERSON] про відведення земельної ділянки у власність - а.с.33, копія наказу Головного управління Держземагенства у Київській області «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 24.11.2014 року - а.с.34). За наслідками розгляду клопотання [PERSON] стосовно затвердження документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,000 га, яка розташована в адміністративних межах Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області, Головним управлінням Держземагенства у Київській області повідомлено, що затвердження Проекту матиме місце після усунення зауважень (копія письмового повідомлення Головного управління Держземагенства у Київській області від 12.03.2018 року - а.с.36). Головним управлінням Держземагенства у Київській області наказ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність [PERSON] не приймався. За інформацією Відділу у Згурівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області до місцевого фонду документації із землеустрою Відділу не передавались розробником проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 3221980600:04:010:0002 для ведення особистого селянського господарства на території Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області (копія письмового повідомлення Головного управління Держземагенства у Київській області від 17.04.2020 року - а.с.29). За інформацією Відділу у Згурівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, згідно наявного у місцевому фонді документації із землеустрою Відділу проекту формування території і встановлення меж Безуглівської сільської ради народних депутатів та сільських населених пунктів села Безуглівка та села Свобода Згурівського району Київської області, розробленого Київським відділенням Інституту землеустрою у 1993 році. Та згідно Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 3221980600:04:010:0002 розташована за межами населених пунктів на території Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області (копія письмового повідомлення Головного управління Держземагенства у Київській області від 30.04.2020 року - а.с.30). Рішенням Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області № 150-37-VII від 01.10.2019 року «Про затвердження Проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність гр. [PERSON] на території сільської ради» затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність відповідачці [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га з кадастровим номером 3221980600:04:010:0002, розташованої на території Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області, що встановлено з копії заяви [PERSON] про затвердження Проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.18), копії результатів поіменного голосування 37 сесії Безуглівської сільської ради VII скликання (а.с.19), копії протоколу пленарного засідання Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області від 01.10.2019 року (а.с.20-27), копії рішення Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області № 150-37-VII від 01.10.2019 року (а.с.47), викопіювання із ортофотоплану щодо розташування земельної ділянки (а.с.35). Право власності відповідачки [PERSON] на спірну земельну ділянку пройшло державну реєстрацію. Так, державним реєстратором Згурівської селищної ради проведено державну реєстрацію права власності - індексний номер рішення 49058259 від 08.10.2019 року, номер запису про право власності 33571812 (копія інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - а.с.37). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec(2012)11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно ч. 4 ст. 56 ЦПК України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. ЄСПЛ у своїй практиці звертає увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, § 35). Виключність випадку звернення прокурора з даною позовною заявою зумовлена потребою захистити інтереси держави, оскільки внаслідок прийняття Безуглівською сільською радою рішення № 150-37-VII від 01.10.2019 року «Про затвердження Проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність гр. [PERSON] на території сільської ради», із державної власності незаконно вибула земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність у прокурора права на звернення до суду із відповідним позовом в інтересах держави. Статтями 13 та 14 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу, від його імені права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Згідно ч. 2 ст. 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать , зокрема сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); В силу п «а» ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства . В силу ч. 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється , зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; Статтею 80 ЗК України визначені суб`єкти права власності на землю. Суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (ст. 81 ЗК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України). Відповідно до п «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Процедура погодження і затвердження документації із землеустрою, а також повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначені ст.ст. 186, 186-1 ЗК України. Таким чином, рішенням Безуглівської сільської ради рішення № 150-37-VII від 01.10.2019 року «Про затвердження Проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність гр. [PERSON] на території сільської ради», порушено норми земельного законодавства, щодо передачі земельних ділянок, вказане рішення підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Щодо витребування земельної ділянки, як способу відновлення порушеного права, суд виходить з наступного. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Тому, суд приходить до висновку, що в даному випадку, прокурором заявлено негаторний позов та позов в частині витребування земельної ділянки підлягає до задоволення. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою цієї статті є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Новоселецький проти України» та «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Отже, враховуючи наведене, а також встановлені обставини, суд вважає, що повернення власникові спірної земельної ділянки є пропорційним вищевказаній легітимній меті. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що прийнявши рішення № 150-37-VII від 01.10.2019 року «Про затвердження Проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність гр. [PERSON] на території сільської ради» Безуглівська сільська рада Згурівського району Київської області розпорядилась не належним їй майном, а саме майном, що перебуває в державній власності. З огляду на це таке рішення Безуглівської сільської ради є незаконним та має бути скасованим. Суд вважає за необхідне визнати незаконним та скасувати рішення Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області № 150-37-VII від 01.10.2019 року «Про затвердження Проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність гр. [PERSON] на території сільської ради». Враховуючи те, що на підставі вказаного незаконного рішення, відповідачкою [PERSON] було проведено державну реєстрацію права власності, суд вважає за необхідне скасувати державну реєстрацію права власності відповідачки на спірну земельну ділянку, як похідну вимогу від вимоги про визнання недійсним та скасування рішення про передачу у власність даної земельної ділянки. Суд вважає за необхідне скасувати рішення про проведення державної реєстрації права власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером 3221980600:04:010:0002, індексний номер рішення 49058259 від 08.10.2019 року, номер запису про право власності 33571812. Так само до задоволення підлягає похідна вимога щодо повернення власнику майна із незаконного володіння. Суд вважає за необхідне витребувати на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 3221980600:04:010:0002, вартістю 51805,62 грн, розташовану на території Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи визнання позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, повернути прокуратурі Київської області з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а саме грошові кошти в розмірі 3153,00 грн. Стягнути із відповідача Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області на користь прокуратури Київської області судовий збір у частковому відношенні, пропорційно до задоволених вимог, з урахуванням повернення частини судового збору згідно ст. 142 ЦПК України, в розмірі 1051,00 грн. Стягнути із відповідача [PERSON] на користь прокуратури Київської області судовий збір у частковому відношенні, пропорційно до задоволених вимог, з урахуванням повернення частини судового збору згідно ст. 142 ЦПК України, в розмірі 1051,00 грн.

Outcome: approved