Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Кредитна спілка «Єдність» звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві покликаються на ту обставину, що постановою Господарського суду Рівненської області від 13.06.2012 року по справі №5019/956/11 Кредитна спілка «Єдність» визнана банкрутом та введено процедуру ліквідації підприємства. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 03 квітня 2013 року за № 5019/956/11 ліквідатором Кредитної спілки «Єдність» призначено арбітражного керуючого Тихончук Л.Х. В ході ведення ліквідаційної процедури ліквідатору КС «Єдність» Тихончук Л.Х. стало відомо про існування боргу, який виник на підставі кредитного договору від 17 квітня 2008 року № 179-к. Вважає, що означений борг має бути стягнутий з відповідачів, в зв'язку з чим звертається з даним позовом до суду. 17 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 179-к, згідно якого позивач надав йому кредит в розмірі 42 666, 67 гривень, а останній зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування на умовах договору. Пунктом 1.3.1. Кредитного договору було встановлено плату за використання кредитних коштів в розмірі 25 % відсотків річних. Пунктом 1.3.3. Кредитного договору встановлено, що нарахування процентів здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця за весь період користування кредитом. Відповідно до пункту 7.1. Кредитного договору у разі сплати обов'язкових платежів пізніше терміну, визначеного у п. 1.3.5. даного договору, Позичальник сплачує Спілці проценти з розрахунку 1(Один) процент від суми платежу за кожний день прострочення платежу (включаючи день сплати заборгованості) від суми несплаченого в строк платежу. Пунктом 1.2.2. Кредитного договору встановлено обов'язок Позичальника у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту. Згідно з п. 1.2.3. договору та графіку повернення кінцевий строк повернення кредиту 17 квітня 2013 року. Позивач прийняті на себе зобов'язання за вказаним кредитним договором перед відповідачем [PERSON] виконав в повному об'ємі надавши кредит, що підтверджується видатковим касовим ордером №66/12 від 17.04.2008 року. 17 квітня 2008 року позивачем було укладено з відповідачем [PERSON] договір поруки № 179п, згідно якого останній прийняв на себе зобов'язання солідарно відповідати з [PERSON] перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № 179-к від 17.04.2008р. Згідно пункту 3.1. вищезазначеного договору поруки сторони встановлюють, що у випадку невиконання або не належного виконання Боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги. Відповідачу [PERSON] направлявся лист вимога про необхідність сплати боргу перед позивачем з вказаною сумою заборгованості. 17 квітня 2008 року позивачем було укладено з відповідачем [PERSON] договір поруки № 179п-1, згідно якого останній прийняв на себе зобов'язання солідарно відповідати з відповідачем [PERSON] перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № 179-к від 17.04.2008р. Згідно пункту 3.1. вищезазначеного договору поруки сторони встановлюють, що у випадку невиконання або не належного виконання Боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги. Відповідачу [PERSON] направлявся лист вимога про необхідність сплати боргу перед позивачем з вказаною сумою заборгованості. За умовами існуючого кредитного договору № 179-к від 17.04.2008р., а саме п. 10.1 передбачено, що строк дії договору встановлюється з дня укладання цього договору і до повного погашення суми кредиту, процентів, плати за кредит, інших зобов'язань які виникають з умов даного Договору. Як вже зазначалося вище, умовами існуючого кредитного договору № 179-к від 17.04.2008р., а саме п. 10.1 передбачено, що строк дії договору встановлюється з дня укладання цього договору і до повного погашення суми кредиту, процентів, плати за кредит, інших зобов'язань які виникають з умов даного Договору. Згідно п. 7.1. Кредитного договору у разі сплати обов'язкових платежів пізніше терміну, визначеного у п. 1.3.5. даного договору, Позичальник сплачує Спілці проценти з розрахунку один процент від суми платежу за кожний день прострочення платежу (включаючи день сплати заборгованості) від суми несплаченого в строк платежу. Таким чином сума заборгованості Боржника перед Кредитором станом на 01.03.2015р. становить 24 360,00 грн, яка складається із залишку кредиту. Просить поновити строк звернення до суду з даним позовом, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 24 360,00 грн. заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 02 вересня 2015 року провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] було закрито на підставі п.6 ч.1 ст.205 ЦПК України у зв»язку із його смертю. В судове засідання представник позивача не з»явився, подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] для участі у розгляді справи повторно не з»явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Від них надійшли письмові заяви про застосування строків позовної давності. Просять відмовити в задоволенні позову. Дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов кредитної спілки «Єдність» до [PERSON] та [PERSON]про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 179-к, згідно якого позивач надав йому кредит в розмірі 42 666, 67 гривень, а останній зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування на умовах договору. Дана обставина стверджується копією договору. Пунктом 1.3.1. Кредитного договору було встановлено плату за використання кредитних коштів в розмірі 25 % відсотків річних. Пунктом 1.3.3. Кредитного договору встановлено, що нарахування процентів здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця за весь період користування кредитом. Відповідно до пункту 7.1. Кредитного договору у разі сплати обов'язкових платежів пізніше терміну, визначеного у п. 1.3.5. даного договору, Позичальник сплачує Спілці проценти з розрахунку один процент від суми платежу за кожний день прострочення платежу (включаючи день сплати заборгованості) від суми несплаченого в строк платежу. Пунктом 1.2.2. Кредитного договору встановлено обов'язок Позичальника у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту. Згідно з п. 1.2.3. договору та графіку повернення кінцевий строк повернення кредиту 17 квітня 2013 року. Позивач прийняті на себе зобов'язання за вказаним кредитним договором перед відповідачем [PERSON] виконав в повному об'ємі надавши кредит, що підтверджується видатковим касовим ордером №66/12 від 17.04.2008 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом... Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Умовами існуючого кредитного договору № 179-к від 17.04.2008р., а саме п. 10.1 передбачено, що строк дії договору встановлюється з дня укладання цього договору і до повного погашення суми кредиту, процентів, плати за кредит, інших зобов'язань які виникають з умов даного Договору. Згідно п. 7.1. Кредитного договору у разі сплати обов'язкових платежів пізніше терміну, визначеного у п. 1.3.5. даного договору, Позичальник сплачує Спілці проценти з розрахунку один процент від суми платежу за кожний день прострочення платежу (включаючи день сплати заборгованості) від суми несплаченого в строк платежу. Згідно поданого позивачем розрахунку, сума заборгованості основного боржника перед позивачем станом на 01.03.2015року становить 24 360,00 грн, яка складається з залишку тіла кредиту. Судом встановлено, що 17 квітня 2008 року позивачем було укладено з відповідачем [PERSON] договір поруки № 179п-1, згідно якого останній прийняв на себе зобов'язання солідарно відповідати з відповідачем [PERSON] перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № 179-к від 17.04.2008р. Згідно пункту 3.1. вищезазначеного договору поруки сторони встановлюють, що у випадку невиконання або не належного виконання Боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги. Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідачу [PERSON] направлявся лист вимога про необхідність сплати боргу перед позивачем з вказаною сумою заборгованості. Відповідно до п. 4.1 Договору поруки, укладеного з відповідачем [PERSON], визначено строк дії договору. Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобов'язання. Строк закінчення цього договору не вказується конкретно, так як він визначається моментом повного погашення заборгованості по кредитному договору. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв»язку із застосуванням права на повернення боргу достроково. За умови пред'явлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобов'язання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов'язання й порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов'язання. Як зазначено в постанові Верховного Суду України, ухваленій по справі № 6-78цс12, якщо в договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов 'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те. що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Таким чином, умова договору про дію поруки до повного виконання боржником зобов'язання перед кредитором не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України. До суду позивач звернувся з даним позовом лише у травня 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України). Отже, умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня. коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня. коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається із розрахунку заборгованості, останній платіж за кредитним договором [PERSON] було здійснено 16.08.2011 року, тобто суд вважає що саме з цього часу почався перебіг строку позовної давності. За таких обставин справи суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову, заявленого до відповідача [PERSON] та до відповідача - поручителя [PERSON] у зв»язку із пропуском строку позовної давності, оскільки дані відповідачі заявили про застосування такого строку. На підставі викладеного, ст.ст. 251, 252, 257, 261, 267, 526, 554, 559, 599, 610-612, 625, 1048 ЦК України,

Outcome: dismissed