Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, в якому зазначив, що у період з серпня 2011р. по лютий 2015р. позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення у приміщення розташоване за адресою [ADDRESS], а загальну суму 6803,64грн., яку просить стягнути з відповідачів, а також понесені судові витрати у розмірі 243,60грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у ньому, просив суд задовольнити його у повному обсязі. Проти доводів відповідачів, щодо неотримання ними послуг заперечує у повному обсязі про що надав додаткові письмові пояснення від 10.03.2016р. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'являлись про час розгляду справи повідомлялись своєчасно у встановленому законом порядку, тому суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності, оскільки в судовому засіданні присутній представник відвідача [PERSON] Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував в повному обсязі, надавши суду письмові заперечення, які підтримав у судовому засіданні, крім того, просив застосувати строки позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п.1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р., яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.57,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені що, позивачем у період часу з серпня 2011р. по лютий 2015р. надавались послуги з централізованого опалення відповідачам у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.2 ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою МКП «Основаніє» №1622 від 18.03.2015р. та не заперечувалось відповідачем [PERSON] в ході судового розгляду. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги споживачем - є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п.1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005р. споживачем є фізична особа, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води. Згідно з Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської Ради №25 від 29.01.2009р. «Про визначення виконавців житлово - комунальних послуг» у м. Запоріжжя, Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської Ради №200 від 28.04.2011р., починаючи з 01.01.2009р. виконавцем житлово - комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «Міські теплові мережі» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Згідно п.4 чт.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 26.04.2014р. виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Отже, Концерн «МТМ» по відношенню до відповідачів є виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), а, відповідно, [PERSON] та [PERSON] по відношенню до позивача являються споживачами послуг з централізованого опалення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та відповідно до п.5 ч.3 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у встановлені строки. Відповідачі не виконують належним чином свої обов'язки по сплаті спожитих послуг з централізованого опалення, у зв'язку з чим, позивачем нараховано до сплати за період з серпня 2011р. по лютий 2015р. 6803,64грн. 07.07.2014р. Концерн «Міські теплові мережі» на підставі п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України звернувся до Ленінського районного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за надані послуги. Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.07.2014р., судовий наказ від 11.07.2014р. про стягнення з [PERSON] [PERSON] заборгованості скасовано. Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Відповідно до п.2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови №99 р від 08.04.2013р., основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. за №630, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно ст.ст.67,68 ЖК України, наймач квартири зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у число яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви не суперечить положенням цивільного процесуального законодавства України, адже нормами ЦПК не передбачено вимоги, відповідно до яких повинен бути оформлений розрахунок заборгованості. Крім того, щомісяця боржниками отримувались рахунки за надані послуги з централізованого опалення за звітний місяць. В кожному з таких рахунків міститься вичерпна інформація щодо кількості та структури (складових) наданих послуг, тарифів щодо кожної з послуги, місячного платежу, заборгованості за попередні періоди та загальної суми, що підлягає сплаті. Тарифи на послуги з централізованого опалення у спірному періоді встановлювались органами місцевої влади, а саме рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради та Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Вказані нормативні документи є загальнодоступними, так як публікуються в офіційних виданнях. Згідно зі ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто, укладення договору - це, перш за все, волевиявлення сторін. Волевиявлення з боку відповідачів не відбулося. Позивач проводив ряд дій, направлених на укладення договорів зі всіма споживачами, однак, відповідач по справі не відгукнувся на пропозицію укладення договору. У зв'язку з чим, надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов'язки споживача і виконавця, а також інші питання. Крім того, п.1 ч.3 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Позивачем такі договори були підготовлені своєчасно, проведено ряд дій, направлених на укладання договорів зі всіма споживачами, зокрема, - публічно (шляхом вивішування оголошень, направлення листів, автодозвону) повідомляє та запрошує споживачів на укладання договорів. Правовідносини між сторонами у справі склалися на підставі надання/отримання послуг з водо-теплопостачання, тобто відносини фактично існували. Факт надання послуг з централізованого опалення в будинок №61 по вул. Кремлівській у м. Запоріжжя підтверджується інформаційними довідками про подачу теплоносія на будинок. Система опалення помешкання відповідачів є невід'ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, отже, підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Відносини, які склалися між сторонами підпадають під норми «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630. Також, статтями 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачами існують зобов'язання, хоч договір не був укладений, а відсутність укладеного договору не позбавляє відповідачів обов'язку здійснювати оплату за отримані послуги з централізованого опалення, а відмова споживача здійснювати оплату згідно діючих, затверджених тарифів є неправомірною. Щодо твердження [PERSON] та його представника стосовно того, що відповідачі не отримують послуги від позивача, оскільки відключилися від системи централізованого опалення, а тому вважають, що не повинні сплачувати вказані послуги, а відтак і заборгованість відсутня, слід зазначити наступне. Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо-будинкових систем теплопостачання. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування, відповідно до вимог Закону України «Про теплопостачання» схемою, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів, щодо дотримання в суміжних приміщеннях будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції тощо. При проектуванні будинку, в якому передбачається централізоване опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі опалення гідравлічно ув'язані для забезпечення стабільної роботи внутрішньо-будинкової системи загалом. Будь-яке втручання в дану систему шляхом зміни гідравлічного опору, зокрема від'єднання від системи централізованого опалення, погіршує роботу всієї системи, внаслідок чого порушуються права інших мешканців будинків, які є споживачами послуг з теплопостачання. Процедуру надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання (далі - ЦО і ГВП) затверджено Наказом Міністерства будівництва України №4 від 22.11.2005р. «Про порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання». Внесені Наказом Мінжитлокомунгоспу №169 від 06.10.2007р. зміни до Порядку унеможливлюють відключення від ЦО і ГВП окремих приміщень у багатоквартирному будинку і передбачають можливість відключення від ЦО і ГВП будинку в цілому за рішенням загальних зборів, за згодою всіх власників (уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку. Цей Порядок визначає процедуру надання дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП окремого житлового будинку при відмові споживачів від ЦО і ГВП. Для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. Згідно з пунктом 2.2 зазначеного Порядку Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та відповідно до неї. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Відключення приміщень від внутрішньо-будинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Затвердження акта на черговому засіданні Комісії є підставою для перегляду сторонами умов договору про надання послуг з централізованого опалення. Згідно положень п.25 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води й водовідведення» №630 від 21.07.2005р. та «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій» №76 від 17.05.2005р. де закріплено, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення забороняється. Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги з централізованого опалення. Аналогічні твердження містяться у правових висновках, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 року у справі №6-1192цс15 та в постанові від 16 травня 2011р. у справі № 6-9цс11, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів. На сьогоднішній день відповідачі не надали Концерну «МТМ» затвердженого Комісією акта про відключення будинку від ЦО та ГВП, а акт виконаних робіт про від'єднання радіаторів опалення від 16.09.2008р. не є документом на підтвердження санкціонованого відключення. Враховуючи, що квартира відповідачів знаходиться у житловому будинку №61 по вул. Кремлівській у м. Запоріжжя, відповідно останні використовують загальну внутрішньо-будинкову систему інженерного обладнання. Не зважаючи на відключення опалювальних приладів, квартира відповідачів обігрівається за рахунок суміжних приміщень, до яких послуга з централізованого опалення надається, в зв'язку з чим, теплової енергії витрачається більше з метою забезпечення належної температури в суміжних приміщеннях та тепловіддачі щодо квартири [PERSON] та Рось. М.А. Таким чином, послуга з централізованого опалення надавалась відповідачам в межах опалювального сезону, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості є правомірними. Щодо заяви представника відповідача про застосування позовної давності, суд зазначає наступне: Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно з частинами 1,5 ст.261 ЦК України, встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч.1 ст.260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною 2 ст.264 ЦК України, визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Відповідний висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 21 січня 2015р. (справа №6-214цс14), який згідно з ст.360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Концерн «МТМ»,

Outcome: approved