Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 15 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] було укладено кредитний договір № GP-5241795, згідно з яким відповідачу надано кредит у розмірі 45760,00 грн. 19 липня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинено, шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Відповідач тривалий час умови кредитного договору не виконувала, в зв`язку з чим утворилася заборгованість. Станом на 14 грудня 2018 року, загальний розмір заборгованості становить 64527,73 грн. з яких 14370,55 грн. - заборгованість за кредитом, 18944,61 грн. - заборгованість за процентами, 227,48 грн. - заборгованість за комісією, 30985,09 грн. - штрафні санкції. Посилаючись на ті обставини, що заборгованість до даного часу відповідачем не погашена, представник позивача просив в судовому порядку стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені позивачем судові витрати у розмірі 1762,00 грн. сплаченого судового збору. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 4 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно зі статтею 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 19 квітня 2019 року копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження та копію позовної заяви з додатками отримано відповідачем особисто. 16 квітня 2019 року копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження отримано позивачем. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Аргументи учасників справи 29 липня 2019 року відповідач подала відзив на позов, в якому зазначила про необґрунтованість позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог, зазначила, що дійсно отримала кредитні кошти в розмірі 45760,00 грн. на підставі кредитного договору, укладеного з АТ «Банк Ренессанс Капітал», шляхом акцептування письмової пропозиції. Платіжний період за договором становив з 15 жовтня 2012 року по 15 жовтня 2018 року. 27 лютого 2016 року вона достроково здійснила погашення залишку кредиту у розмірі 25683,32 грн. за зазначеним договором. Розмір залишку за кредитом їй було повідомлено працівником відділення банку ПУМБ «РЦ в місті Київ». Після сплати вказаної суми вважала, що правовідносини по кредитному договору з позивачем припинені. Листом № КНО-33/60556 від 21 липня 2017 року позивач повідомив, що станом на 29 лютого 2016 року (дату валютування внесених коштів) сума для дострокового погашення складала 26046,63 грн., а загальна сума на її банківських рахунках у позивача складала 25911,80 грн. (різниця склала 134,83 грн.), тому нібито позивач не мав можливості здійснити дострокове погашення її кредиту. Вважає, що в порушення пункту 2.19 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного Банку України № 22 від 21 січня 2004 року, позивач мав виконати її розрахунковий документ в день сплати нею коштів і зарахувати кошти на відповідний банківський рахунок в рахунок погашення кредиту. Вважає, що зобов`язання за кредитним договором припинені в зв`язку з їх повним виконанням, заборгованість в сумі 134,83 грн. утворилася з вини позивача внаслідок зволікання із зарахуванням внесених нею коштів на рахунок погашення заборгованості за кредитом. Також вказала, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 12 квітня 2019 року у справі ЄУН 371/1139/18, провадження № 2/371/151/19, задоволено її цивільний позов до ПАТ «ПУМБ», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ/ Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили у встановлений законом строк, оскільки не оскаржене сторонами. Судом в зазначеній справі встановлено відповідні обставини, які у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України мають преюдиціальне значення для даної цивільної справи. Просила до всіх позовних вимог позивача про стягнення заборгованості превентивно застосувати як загальну так і спеціальну позовну давність. Фактичні обставини справи Судом встановлено такі фактичні обставини. 15 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] було укладено кредитний договір № GP-5241795, згідно з яким відповідачу надано кредит у розмірі 45760,00 грн. (а.с. 6). Кредитним договором встановлено, що строк кредитування становить 60 місяців (платіжні періоди з 15 жовтня 2013 року по 15 жовтня 2018 року), сума щомісячного платежу складає 1854,53 грн., комісія за обслуговування кредиту 1052,48 грн. 19 липня 2016 року, в зв`язку з припиненням Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», всі права та обов`язки за кредитним договором, вкладеним між сторонами, перейшли до позивача. Вказана обставина підтверджена даними Статуту Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» в редакції, затвердженій протоколом № 76 від 14 листопада 2016 року позачергових загальних зборів акціонерів (а.с. 22-24). 27 лютого 2016 року відповідачем на рахунок Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» № [NUMBER] внесено 25683,32 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором. Вказана обставина підтверджується даними квитанції № 7972994 від 27 лютого 2016 року (а.с. 45). 30 червня 2017 року відповідач звернулася до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» з повідомленням обставин дострокового погашення кредиту (а.с. 42-43). Про внесення коштів на погашення заборгованості за кредитом свідчить відповідь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» № КНО-33/60556 від 21 липня 2017 року, за даними якої, станом на 29 лютого 2016 року, необхідна сума для дострокового погашення кредиту становила 26046,63 грн. Відповідача повідомлено, що банк не мав можливості здійснити дострокове погашення кредиту, оскільки загальна сума, наявна на рахунках відповідача складала 25911,80 грн. (на поточному рахунку відповідача [NUMBER] складала 25693,86 грн., на рахунку [NUMBER] - 214,94 грн.). Грошові кошти, які були перераховано відповідачем, були спрямовані на погашення заборгованості (а.с. 44). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що у позові належить відмовити. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З досліджених судом письмових доказів вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» та відповідач [PERSON] погодили у письмовому вигляді порядок та умови отримання кредитних коштів, порядок погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, розмір відсотків, що підлягає сплаті за користування кредитом, розмір комісійної винагороди. Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Статтею 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до правила частини 1 статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з приписами частини 8 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат. Відповідачем надано належні та допустимі докази внесення суми коштів на рахунок позивача для погашення заборгованості за кредитним договором. Факту внесення відповідачем коштів позивачем не спростовано. Доказів наявності заборгованості за кредитним договором, належного розрахунку сум, які заявлені до стягнення, не надано. Додана до позовної заяви довідка про стан та історію заборгованості за кредитним договором від 13 грудня 2018 року не може бути належним доказом наявної заборгованості, оскільки не містить підпису відповідальної за складення особи. Зазначена довідка не може слугувати підтвердженням існування боргу, оскільки не є первинним документом, так як не відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Зокрема, у ній не зазначено посади осіб, відповідальних за здійснення такого розрахунку, відсутній особистий підпис та інші дані, які дають змогу ідентифікувати особу, що склала відповідну довідку. Суд не може прийняти вказану довідку, як належний і допустимий доказ існуючої у відповідача заборгованості, оскільки вона не містить підтвердження руху коштів по картковому рахунку із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, та не є відповідним розрахунком заборгованості та фінансовим документом на підтвердження розрахунків між банками та відповідачем. Наявні в довідці відомості спростовуються даними наданої відповідачем квитанції про погашення кредитних коштів та повідомленням самого позивача про спрямування сплачених відповідачем коштів у розмірі 25696,86 грн. в рахунок погашення заборгованості. Відомості, викладені у довідці про стан та історію заборгованості за кредитним договором від 13 грудня 2018 року, суперечать відомостям, викладеним у повідомленні позивача про зарахування коштів, оскільки внесена позивачем сума не відображена у довідці, хоча визнана позивачем у повідомленні. Висновки за результатами розгляду Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків. Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом, на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором не є доведеними. Позивачем не надано достатніх, достовірних та належних доказів наявної заборгованості відповідача за кредитним договором, про стягнення якої ставляться позовні вимоги, докази відповідача про погашення заборгованості достроково не спростовані. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підтверджені матеріалами справи, а тому є необґрунтованими. Щодо розподілу судових витрат При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1762,00 гривень. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За вказаним правилом, судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed