Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 30.05.2019 року за вх. №4252 до Баришівського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач [PERSON] в інтересах [PERSON] просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.11.2002 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Шемчук М.Ф., приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу за реєстровим номером 3405 та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) площею 0,2500га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Чередніченко Н.В. не з`явились , до суду надійшла заява в якій представник позивача просить розглянути справу в їх відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява відповідача, в якій [PERSON] просить розглядати справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує в повному обсязі. ІІ. Інші процесуальні дії у справі. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, На підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 18.11.2002 року, посвідченого Шемчук М.Ф., приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу за реєстровим номером 3404, [PERSON] та [PERSON] (надалі-відповідач) являються співвласниками у рівних частках (по 1/2) житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня, 18.11.2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (падалі-Договір), посвідченого Шемчук М.Ф., приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу за реєстровим номером 3405. В січні місяці 2019 року відповідач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Баришівської селищної ради з заявою про реєстрацію права власності на вказану вище земельну ділянку. На підставі рішення №45316469 від 01.02.2019 року останньому було відмовлено у реєстрації права власності в зв`язку з тим, що «фізична особа, яка являється заявником ...являється співвласником житлового будинку, який розташований на земельній ділянки, документи на реєстрацію якої подано. За договором купівлі-продажу на земельну ділянку власником являється лише одна особа. За змістом статті 377 Цивільного кодексу України та частини четвертої статті 120 Земельного кодексу України передбачено, у разі набуття права власності на жилий будинок. будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди, без зміни її цільового призначення. Полооісенням частини третьої статті 319 Цивільного кодексу України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав». Договір купівлі-продажу жилого будинку від 18.11.2002 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , від імені якої діяла її мати - [PERSON] , не містить умов щодо подальшого придбання земельної ділянки за окремим договором Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Відповідно до частини першої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Статтею 41 Конституції України закріплена гарантія непорушності права приватної власності особи. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у праві його здійснення. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав заявлений позов в повному обсязі, суд вважає за необхідне прийняти дане визнання. На підставі викладеного,

Outcome: approved