Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Керівник Бердянської\~місцевої прокуратури\~в інтересах\~Українського державного\~фонду підтримки\~фермерських господарств\~звернуся до\~суду з\~позовом до\~[PERSON]\~про відшкодування\~збитків,\~завданих внаслідок\~вчинення кримінального\~правопорушення,\~мотивуючи свої\~вимоги наступним.\~Досудовим розслідуванням\~у кримінальному\~провадженні №\~12016080130000893,\~внесеному до\~ЄРДР 04\~березня 2015\~року,\~встановлено,\~що 29\~вересня 2008\~року між\~[PERSON] відділенням\~Укрдержфонду та\~ФГ «Мрія»\~в особі\~голови господарства\~[PERSON]\~було укладено\~договір №\~27\~про надання\~фінансової підтримки\~(допомоги)\~фермерському господарству,\~згідно якого\~ФГ «Мрія»\~отримало фінансову\~підтримку на\~поворотній основі\~в сумі\~150\~000\~грн.\~для придбання\~техніки,\~обладнання,\~поновлення обігових\~коштів,\~виробництва та\~переробки сільськогосподарської\~продукції.\~В грудні\~2008\~року [PERSON],\~достовірно знаючи,\~що у\~його фермерського\~господарства є\~заборгованість перед\~Укрдержфондом згідно\~договору від\~29\~вересня 2008\~року №\~27,\~а також\~знаючи,\~що підставою\~для отримання\~поворотної фінансової\~допомоги фермерським\~господарствам відповідно\~до постанови\~КМУ від\~25\~серпня 2004\~року №\~1102\~є\~створення нового\~фермерського господарства\~у період\~становлення до\~трьох років\~та відсутність\~заборгованості перед\~Укрдержфондом,\~вирішив вплинути\~на свого\~сина [PERSON],\~вмовивши його\~звернутись до\~[PERSON] відділення\~Українського державного\~фонду підтримки\~фермерських господарств\~в якості\~голови фермерського\~господарства «Фаворит-Сад». \~25\~грудня 2008\~року між\~[PERSON]\~та \~[PERSON] відділенням\~Укрдержфонду було\~підписано договір\~№ 39,\~згідно якого\~ФГ «Фаворит-Сад»\~отримало від\~[PERSON] відділення\~Укрдержфонду фінансову\~підтримку (допомогу)\~на поворотній\~основі в\~сумі 150\~000\~грн.\~для виробництва,\~переробки і\~збуту виробленої\~продукції,\~провадження виробничої\~діяльності.\~Відповідно до\~п.\~3.4.2.\~цього договору\~вказану фінансову\~підтримку ФГ\~«Фаворит-Сад»\~повинно повернути\~до 01\~грудня 2013\~року [PERSON]\~відділенню Укрдержфонду. 29 грудня 2008 року відповідач надав своєму сину вказівку щодо перерахування вказаних грошових коштів на рахунок ФОП [PERSON] в якості оплати за соняшник, мінеральні добрива, дизпаливо, які фактично були використані на за цільовим призначенням для господарської діяльності ФГ «Мрія». 16 січня 2009 року відповідно до п. 3.1.3 договору № 39 між [PERSON] відділенням Укрдержфонду та ФГ «Мрія» було укладено договір застави, згідно якому ФГ «Мрія» виступило майновим поручителем ФГ «Фаворит-Сад». До теперішнього часу незаконно використані кошти в сумі 150 000 грн. відповідачем [PERSON] відділенню Укрдержфонду не повернуто. На початку серпня 2009 року відповідач розповів дружині [PERSON] про свої наміри щодо відкриття та реєстрації на неї ФГ «Знага», при цьому [PERSON] буде лише головою фермерського господарства, а відповідач фактично займатиметься господарською діяльністю. 11 серпня 2009 року ФГ «Знага» було зареєстроване. 30 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] відділенням Укрдержфонду було підписано договір № 13 про надання фінансової підтримки (допомоги), згідно якого ФГ «Знага» отримало фінансову підтримку в розмірі 100 000 грн. для виробництва, переробки і збуту виробленої продукції, провадження виробничої діяльності із строком повернення до 31 грудня 2014 року, після чого [PERSON] надав своїй дружині вказівку перерахувати отримані грошові кошти на рахунок, відкритий на імя ФОП [PERSON] за придбання мінерального добрива та сільськогосподарської техніки. Вказані сільськогосподарська техніка, добрива та залишок фінансової допомоги в розмірі 24 грн. фактично були використані не за цільовим призначенням, а для господарської діяльності ФГ «Мрія» та не повернуті [PERSON] відділенню Укрдержфонду. За результатами розгляду кримінального провадження вироком Бердянського міськрайонного суду від 07 липня 2016 року, який набрав чинності 09 серпня 2016 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 205 КК України. Заборгованість за договором від 29 вересня 2008 року № 27 було стягнуто за рішенням Господарського суду Одеської області від 29 вересня 2008 року. В рамках досудового розслідування кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] було встановлено, що ФГ «Знага» та «Фаворит-Сад» як юридичні особи припинили свою діяльність за рішенням засновників. Таким чином, [PERSON] заподіяв майнову шкоду [PERSON] відділенню Укрдержфонду на загальну суму 250\~000 грн., яку прокурор просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 17 липня 2018 року до участі в справі в якості третьої особи було залучено ФГ «Мрія». Прокурори, які приймали участь в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали з викладених в позові підстав. Вважають, що строк позовної давності при звернені до суду порушено не було, оскільки такий строк повинен рахуватися не з моменту заподіяння матеріальної шкоди, а з моменту предявлення відповідачу обвинувачення у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, тобто з того часу, коли стало відомо про вчинений злочин. Просили позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача сплачену суму судового збору. Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування позову. Крім зазначеного, прокурором було пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушених прав. В своєму позові прокурор посилався на вирок Бердянського міськрайонного суду від 07 липня 2016 року. У вказаному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся, що прокурором не спростовувалось. Як вбачається з договорів та додаткових угод, доданих до позову, фермерські господарства повинні були повернути кошти до 31 грудня 2014 року ФГ «Знага» та до 01 грудня 2013 року ФГ «Мрія» відповідно. Таким чином, Укрдержфонд підтримки фермерських господарств дізнався про порушення права щонайменше 02 грудня 2013 року по ФГ «Мрія» та 01 січня 2015 року по ФГ «Знага». Оскільки позовна давність застосовується з моменту, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення права, а не з моменту ухвалення вироку, в даному випадку є підстави для застосування строку позовної давності та відмови в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У відповідності зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовуються у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Бердянського міськрайонного суду від 07 липня 2016 року [PERSON] було визнано винним у\~скоєнні злочину\~за ч.\~2\~ст.\~364-1\~КК України,\~ призначено\~йому покарання\~у вигляді\~\~штрафу\~у розмірі\~чотирьохсот неоподатковуваних\~мінімумів доходів\~громадян в\~сумі 6\~800\~грн.\~з позбавленням\~права обіймати\~посади,\~повязані з\~виконанням організаційно-розпорядчих\~та адміністративно-господарських\~обовязків на\~строк один\~рік;\~у скоєнні\~злочину за\~ч.\~2\~ст.\~205\~КК України\~та звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 205 КК України у звязку із закінченням строку давності на підставі ст. 49 КК України. Вказаним вироком\~було встановлено\~наступне.\~29\~вересня 2008\~року між\~[PERSON] відділенням\~Укрдержфонду та\~ФГ «Мрія»\~в особі\~голови господарства\~[PERSON]\~було укладено\~договір №\~27\~про надання\~фінансової підтримки\~(допомоги)\~фермерському господарству,\~згідно якого\~ФГ «Мрія»\~отримало фінансову\~підтримку на\~поворотній основі\~в сумі\~150\~000\~грн.\~для придбання\~техніки,\~обладнання,\~поновлення обігових\~коштів,\~виробництва та\~переробки сільськогосподарської\~продукції.\~В грудні\~2008\~року [PERSON],\~достовірно знаючи,\~що у\~його фермерського\~господарства є\~заборгованість перед\~Укрдержфондом згідно\~договору від\~29\~вересня 2008\~року №\~27,\~а також\~знаючи,\~що підставою\~для отримання\~поворотної фінансової\~допомоги фермерським\~господарствам відповідно\~до постанови\~КМУ від\~25\~серпня 2004\~року №\~1102\~є\~створення нового\~фермерського господарства\~у період\~становлення до\~трьох років\~та відсутність\~заборгованості перед\~Укрдержфондом,\~вирішив вплинути\~на свого\~сина [PERSON]А,\~вмовивши його\~звернутись до\~[PERSON] відділення\~Українського державного\~фонду підтримки\~фермерських господарств\~в якості\~голови фермерського\~господарства «Фаворит-Сад». \~25\~грудня 2008\~року між\~[PERSON]\~та \~[PERSON] відділенням\~Укрдержфонду було\~підписано договір\~№ 39,\~згідно якого\~ФГ «Фаворит-Сад»\~отримало від\~[PERSON] відділення\~Укрдержфонду фінансову\~підтримку (допомогу)\~на поворотній\~основі в\~сумі 150\~000\~грн.\~для виробництва,\~переробки і\~збуту виробленої\~продукції,\~провадження виробничої\~діяльності.\~Відповідно до\~п.\~3.4.2.\~цього договору\~вказану фінансову\~підтримку ФГ\~«Фаворит-Сад»\~повинно повернути\~до 01\~грудня 2013\~року [PERSON]\~відділенню Укрдержфонду. 29 грудня 2008 року відповідач надав своєму сину вказівку щодо перерахування вказаних грошових коштів на рахунок ФОП [PERSON] в якості оплати за соняшник, мінеральні добрива, дизпаливо, які фактично були використані на за цільовим призначенням для господарської діяльності ФГ «Мрія». 16 січня 2009 року відповідно до п. 3.1.3 договору № 39 між [PERSON] відділенням Укрдержфонду та ФГ «Мрія» було укладено договір застави, згідно якому ФГ «Мрія» виступило майновим поручителем ФГ «Фаворит-Сад». До теперішнього часу незаконно використані кошти в сумі 150 000 грн. відповідачем [PERSON] відділенню Укрдержфонду не повернуто. На початку серпня 2009 року відповідач розповів дружині [PERSON] про свої наміри щодо відкриття та реєстрації на неї ФГ «Знага», при цьому [PERSON] буде лише головою фермерського господарства, а відповідач фактично займатиметься господарською діяльністю. 11 серпня 2009 року ФГ «Знага» було зареєстроване. 30 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] відділенням Укрдержфонду було підписано договір № 13 про надання фінансової підтримки (допомоги), згідно якого ФГ «Знага» отримало фінансову підтримку в розмірі 100 000 грн. для виробництва, переробки і збуту виробленої продукції, провадження виробничої діяльності і строком повернення до 31 грудня 2014 року, після чого [PERSON] надав своїй дружині вказівку перерахувати отримані грошові кошти на рахунок, відкритий на імя ФОП [PERSON] за придбання мінерального добрива та сільськогосподарської техніки. Вказані сільськогосподарська техніка, добрива та залишок фінансової допомоги в розмірі 24 грн. фактично були використані не за цільовим призначенням, а для господарської діяльності ФГ «Мрія» та не повернуті [PERSON] відділенню Укрдержфонду. Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні не предявлявся, питання про відшкодування потерпілому матеріальної шкоди не вирішувалось. Згідно з договором про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству від 30 вересня 2009 року № 36 Запорізьке відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств надало ФГ «Знага» фінансову підтримку на поворотній основі в сумі 100\~000 грн. Згідно з п. 3.4.2, п. 4.1 вказаного договору фінансову підтримку було надано терміном до 31 грудня 2014 року. Розділом 5 договору передбачена відповідальність сторін, в тому числі за несвоєчасне виконання фермерським господарством обовязку повернення суми допомоги (а.с. 11-12). Додатковою угодою від 23 грудня 2010 року № 1 були внесені зміни до п. 3.4.2 вищевказаного договору та встановлено строки повернення коштів фінансової підтримки (допомоги) до 01 грудня 2011 року в сумі 25\~000 грн., до 01 грудня 2012 року в сумі 25\~000 грн., до 01 грудня 2013 року в сумі 25\~000 грн., до 30 вересня 2014 року в сумі 25\~000 грн. (а.с. 13). Копію договору від 28 грудня 2008 року № 36 прокурором до матеріалів справи додано не було. Згідно з вироком Бердянського міськрайсуду від 07 липня 2016 року на підставі вказаного договору ФГ «Фаворит-Сад» отримало від [PERSON] відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств фінансову підтримку (допомогу) в розмірі 150\~000 грн. Відповідно до п. 3.4.2 цього договору вказану фінансову підтримку ФГ «Фаворит-Сад» повинно повернути до 01 грудня 2013 року (а.с. 22). Таким чином, під час розгляду кримінального провадження судом встановлено, що відповідачем було заподіяно Українському державному фонду підтримки фермерських господарств матеріальну шкоду в загальному розмірі 250\~000 грн. за договорами про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству за договорами від 25 грудня 2009 року № 39 та від 30 вересня 2009 року № 36. Матеріальну шкоду, заподіяну Укрджержфонду підтримки фермерських господарств на підставі договору від 29 вересня 2008 року № 27, було стягнуто рішенням Господарського суду Одеської області від 03 вересня 2015 року з ФГ «Мрія» (а.с. 31-36). Вищезазначені факти відповідачем та його представником не спростовувались. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 256 ЦК України). Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що за договором про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству від 30 вересня 2009 року № 36 та додатковою угодою до нього грошові кошти в розмірі 100\~000 грн. повинні були бути повернуті Укрдержфонду до 30 вересня 2014 року, за договором від 28 грудня 2008 року № 36 в сумі 150\~000 грн. до 01 грудня 2013 року, про що Українському державному фонду підтримки фермерських господарств було відомо у вказані періоди. П. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97/ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Виходячи з викладеного, суд вважає, що до спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність, яка рахується по договору від 30 вересня 2009 року № 36 та додатковій угоді від 23 грудня 2010 року з 01 жовтня 2014 року, за договором від 28 грудня 2008 року № 36 з 02 грудня 2013 року. Представником позивача під час розгляду справи було надано письмову заяву про застосування судом строку позовної давності. Ч.ч. 4, 5 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності є підставою для відмови у позові, крім випадків, коли суд визнає поважними причини пропущеного строку та захистить порушене право. При цьому закон не передбачає переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності, тому дане питання віднесено до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір. Питання щодо поважності цих причин, тобто, наявності обставин, які з обєктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Отже, коли судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів буде встановлено, що право особи, про захист якого вона просить, порушене, а стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, та буде встановлено, що цей строк пропущено без поважних причин, суд на підставі ст. 267 Цивільного кодексу України ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності. У разі визнання судом причин пропущення позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту. Враховуючи наведене, суд вважає, що прокурор звернувся з позовом до суду після спливу позовної давності і поважні причини пропущення такого в судовому засіданні не встановлені, в звязку із чим у задоволенні позову керівника Бердянської\~місцевої прокуратури слід відмовити в звязку зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed