Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

короткий зміст позовних вимог і рух справи: 17 листопада 2020 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов зазначений цивільний позов, в якому позивачка просить суд: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . Окрім цього позивачка просить викликати в судове засідання свідків [PERSON] і [PERSON] . Ухвалою судді від 02.12.2020 було відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, відповідачу встановлено строк для подання відзиву. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила таке. Вона зареєстрована по [ADDRESS] . На праві приватної власності вона володіє житловим будинком який розташований по [ADDRESS] , який дістався їй за договором дарування. В даному будинку вона проживає одна з квітня 2019 року, а саме після припинення з відповідачем шлюбних відносин. З квітня 2019 року [PERSON] виїхав з будинку та повернувся до Білорусії , жодних стосунків вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, але на сьогоднішній день він зареєстрований у її будинку. Таким чином відповідач не проживає в по [ADDRESS] , не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі він будинком не цікавиться. Факт реєстрації [PERSON] порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію на комунальні послуги. Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позовну заяву та не надіслав до суду будь-яких заяв чи клопотань, в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позові, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Фактичні обставини встановлені судом, мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права. Судом встановлено, що позивач являється власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування ААР №568035 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 5 жовтня 2016 року. У вказаному будинку зареєстроване місце проживання [PERSON] , що підтверджується довідкою Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області № 1955 від 20 листопада 2020 року. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , проживаючої по [ADDRESS] зареєстровано шестеро осіб, але фактично [PERSON] проживає одна, інші члени родини проживають окремо та ведуть самостійні домогосподарства. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що відповідач [PERSON] в будинку по [ADDRESS] з квітня 2019 року не проживав. Перешкод, у користуванні вказаним будинком, відповідачу [PERSON] ніхто не чинив. Відповідачем докази, які б підтверджували наявність поважних причин не користування ним будинком, розташованим по [ADDRESS] , або домовленість між ним і власником житла, суду надані не були. На підставі вищевказаних доказів судом встановлено, що [PERSON] в будинку по [ADDRESS] не проживає понад один рік без поважних причин. Речі, належні відповідачу, в будинку відсутні. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу ніхто не чинить. За таких обставин суд дійшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, і позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви позивачкою додано квитанцію від 30 жовтня 2020 року №0.0.1888330600.1 якою підтверджується сплата нею судового збору в розмірі 840,80 грн, отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved