Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Керівник [PERSON] місцевої прокуратури № 2 у листопаді 2014 року звернувся до суду із позовною заявою в інтересах Держави в особі Дніпровської міської ради, до відповідача [PERSON], визначивши третіми особами по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], прохаючи суд про наступне: розірвати з 25 квітня 2016 року договір оренди земельної ділянки від 20 травня 2005 року, загальною площею 0,8493 га (кадастровий номер 1210100000:02:112:0093), по фактичному розміщенню виробничих будівель, що по проспекту ім. Б.Хмельницького, 157-а у м. Дніпрі, який укладено між [PERSON] міською радою (код ЄДРПО України) та [PERSON] (індивідуальний податковий номер [NUMBER], паспорт серії АЕ № 361316), який посвідчено 20 травня 2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] за № 3500 зареєстровано у ДМВ ДРФ ДП «Центр ДЗК» 05 вересня 2005 року за № 040510400792; зобовязати [PERSON] повернути земельну ділянку загальною площею 0,8493 га (кадастровий номер 1210100000:02:112:0093), що по проспекту ім. Б.Хмельницького, 157-а у м. Дніпрі, нормативна грошова оцінка якої становить 11796038 гривень 91 копійка, [PERSON] міській раді у стані не гіршому, порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду за відповідним актом приймання-передачі; стягнути з [PERSON] на користь прокуратури Дніпропетровської області (49044, м. Дніпро, пр-кт ім. Д. Яворницького, 38, МФО 820172, р/р 35217020000291 у ДКСУ м. Київ, код за ЄДРПО України 0290993) судовий збір у сумі 2756 гривень (а.с. 1-7). В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що рішенням сесії [PERSON] міської ради ІV скликання за № 121/23 від 24 грудня 2004 року, [PERSON] передано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,8493 га (кадастровий номер 1210100000:02:112:0093), по фактичному розміщенню виробничих будівель та споруд з виробництва меблів, по проспекту ім. Б.Хмельницького, 157-а у м. Дніпрі, строком на п'ятнадцять років. На виконання п.3.1.1. цього рішення, 20 травня 2005 року між радою та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки. Згідно з п.1.1 цього договору, орендодавець передав, а орендатор прийняв у строкове платне користування зазначену земельну ділянку, яка зареєстрована у Державному реєстрі земель за кадастровим номером 1210100000:02:112:0093, загальною площею 0,8493 га, строком на 15 років. 20 травня 2005 року цей договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] за № 3500 та зареєстровано у ДМВ ДРФ ДП «Центр ДЗК» 05 вересня 2005 року за № 040510400792. Цільове призначенні земельної ділянки землі промисловості. Однак на цей час на зазначеній земельній ділянці знаходяться виробничі будівлі, право власності на які у період часу з 2005 по 2016 роки перейшло до третіх осіб до [PERSON], згідно з договором купівлі-продажу від 18 листопада 2006 року та рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2007 року; до [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26 грудня 2012 року за № 14976; до [PERSON] на підставі договору дарування від 25 квітня 2016 року за № 445. На цей час договір оренди зазначеної земельної ділянки є чинним, закінчується 20 травня 2020 року. Згідно з п.п. 12.5-12.7 цього договору, умовами розірвання договору в односторонньому порядку є рішення суду на вимогу однієї зі сторін, внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення чи пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до п. 12.8 договору, підставою для зміни його умов чи для його розірвання є перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи. Згідно з п. 7.1 цього договору, після припинення його дії орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він отримав її в оренду. Умовами п. 7.8 цього договору встановлено, що повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі. У звязку з тим, що частина нерухомого майна, яке знаходиться на орендованій земельній ділянці, з 25 квітня 2016 року, на підставі договору дарування № 445, перейшла від відповідача до третьої особи [PERSON], яка, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 377 ЦК України, ч.ч. 1, 2 ст. 120, п.п. «а», «е» ст. 141 ЗК України, ч. 3 ст. 7, п. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», набула права на користування тією частиною земельної ділянки, на якій розташовано її власність у вигляді нерухомого майна, вважає, що договір оренди земельної ділянки повинен бути розірваний за рішенням суду. У судовому засіданні прокурор позов підтримав, прохав його задовольнити у повному обсязі. Надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Посилаючись на норми ст.ст. 45-46 ЦПК України, прохав розглянути справу за відсутності представника територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, яка не зявилася у судове засідання. Позивач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але його представник у судове засідання не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 94). Учасники процесу не заперечували проти розгляду справи за відсутності представника позивача. З цих підстав суд розглянув справу за відсутності представника позивача та ухвалив рішення. . Представник відповідача позов визнав у повному обсязі. Вважав, що через те, що нерухоме майно відповідачем відчужено за договорами купівлі-продажу та дарування, а також через те, що відповідними рішеннями [PERSON] міської ради новим власникам нерухомого майна на орендованій земельній ділянці вже надано дозвіл на розробку та виготовлення проекту технічної документації на оренду землі, яка знаходиться під майном, що є їх власністю, внаслідок чого відповідач вже не є користувачем землі, договір оренди слід розірвати. Умови оспореного договору не передбачають його розірвання в односторонньому порядку інакше, як за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін, тому що земельна ділянка відповідачем не знищена і не пошкоджена, але перехід права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на ній, від відповідача до третіх осіб, істотно перешкоджає її використанню. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, звернулася до суду із письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню (а.с. 86). Третя особа [PERSON] також у судове засідання не зявився, звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню (а.с. 87). Третя особа [PERSON] теж у судове засідання не зявився, звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, вважаючи позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню (а.с. 88). Вислухавши пояснення прокурора та представника відповідача, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням [PERSON] міської ради № 121/23 від 24 грудня 2004 року затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,8493 га з кадастровим номером 1210100000:02:112:0093, що по вул. Г. Сталінграду у м. Дніпропетровську, в оренду строком на 15 років [PERSON] по фактичному розміщенню виробничих будівель та споруд з меблевого виробництва (а.с. 11). 20 травня 2005 року між [PERSON] міською радою, як орендодавцем, та [PERSON], як орендатором, укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,8493 га з кадастровим номером 1210100000:02:112:0093, що по вул. Г. Сталінграду у м. Дніпропетровську, строком на 15 років, який посвідчено нотаріально (а.с. 12-19). Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:02:112:0093, [PERSON], як орендар, прийняв від [PERSON] міської ради, як орендодавця, в оренду земельну ділянку площею 0,8493 га, що по вул. Г. Сталінграду у м. Дніпропетровську, строком на 15 років, на якій розміщено виробничі будівлі та споруди з меблевого виробництва (а.с. 20). Згідно з п. 9.6 договору оренди, передача в суборенду земельної ділянки забороняється; відповідно до п. 12.5 договору, його дія припиняється за взаємною згодою сторін та за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін (а.с. 16). Згідно з договором купівлі-продажу від 18 листопада 2006 року, а також на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2007 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купив нежитлові приміщення загальною площею 926,7 кв.м., що по вул. Г. Сталінграду, 157а у м. Дніпропетровську; право власності на придбане покупцем нерухоме майно зареєстровано у КП «ДМБТІ» 12 квітня 2007 року (а.с. 24-26). Відповідно до договору купівлі-продажу від 26 грудня 2012 року, який посвідчено нотаріально, [PERSON] продав, а [PERSON] купив нежитлове приміщення площею 143, кв.м., що по вул. Г. Сталінграду, 157а у м. Дніпропетровську; право власності на придбане покупцем нерухоме майно зареєстровано у КП «ДМБТІ» 26 грудня 2012 року (а.с. 27-30). Згідно з договором дарування від 25 квітня 2016 року, який посвідчено нотаріально, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дарунок, нежитлові будівлі та споруди площею 98,7 кв.м., 126,8 кв.м. та 10,5 кв.м., по вул. Г. Сталінграду, 157а у м. Дніпропетровську; право власності на придбане обдарованою особою нерухоме майно зареєстровано приватним нотаріусом [PERSON] 04 травня 2016 року (а.с. 32-39). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,8493 га з кадастровим номером 1210100000:02:112:0093, що по проспекту ім. Б. Хмельницького у м. Дніпрі становить 11796038 гривень 91 копійка (а.с. 43). Листом голови Дніпровської міської ради від 17 жовтня 2016 року заступнику керівника [PERSON] місцевої прокуратури № 2 повідомлено, що станом на 17 жовтня 2016 року [PERSON] не звертався до міської ради з листом, яким направляв акт прийому-передачі земельної ділянки площею 0,8493 га з кадастровим номером 1210100000:02:112:0093, що по проспекту ім. Б. Хмельницького у м. Дніпрі, і позовів до нього про розірвання договору оренди [PERSON] міська рада не направляла (а.с. 44). Судовий збір становить 2756 гривень (а.с. 8-9). Згідно з вимогами п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 377 ЦК України, якщо будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, яку надано у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на яків вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Нормами ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з вимогами п.п. 1, 2 ст. 783 ЦК України, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму (оренди), якщо наймач користується річчі всупереч договору або призначення речі; якщо наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі. Нормою ч. 2 ст. 729 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач [PERSON] міська рада 20 травня 2005 року уклала із відповідачем [PERSON] договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,8493 га з кадастровим номером 1210100000:02:112:0093, по фактичному розміщенню виробничих будівель та споруд з виробництва меблів, власником яких був відповідач, по проспекту ім. Б.Хмельницького (колишня вул.. Г. Сталінграду), 157-а у м. Дніпрі, строком на п'ятнадцять років. Згідно з умовами договору, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи - орендаря є підставою для розірвання договору, а дія цього договору припиняється шляхом його розірвання на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором. У період часу з 2006 по 2016 роки відповідач відчужив своє нерухоме майно іншим фізичним особам, які, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 377 ЦК України, набули права на користування тією частиною земельної ділянки, на якій розташовано придбане ними нерухоме майно. Після відчуження відповідачем своєї власності, він до орендодавця із письмовою заявою про припинення договору оренди внаслідок переходу права користування землею до інших осіб, не звернувся. Через те, що такої заяви орендодавця відповідач не надав, а також тому, що нові власники нерухомого майна набули права на користування орендованою ним земельною ділянкою, на якій розташовано їх нерухоме майно, а також виходячи з того, що згідно з договором оренди, підставою для розірвання договору є перехід права власності та розірвання договору здійснюється за рішенням суду, право власності позивача на передану в оренду земельну ділянку підлягає судовому захисту. Цей захист суд вважає за можливе здійснити у формі, встановленій п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України - через припинення правовідношення шляхом розірвання договору оренди земельної ділянки, так як відповідач не виконує вимог чинного законодавства України щодо звернення до власника землі із повідомленням про фактичне припинення користування ним взятою в оренду земельною ділянкою. Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у частині зобовязання відповідача повернути позивачеві орендовану земельну ділянку: «…у стані, не гіршому, порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду за відповідним актом приймання-передачі» тому, що на цей час фактичними користувачами земельної ділянки, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 377 ЦК України, стали інші фізичні особи, до яких, у звязку з придбанням нерухомості, перейшло право на користування землею. Також позовні вимоги в частині розірвання договору оренди з 25 квітня 2016 року не підлягають задоволенню, так як суд не може розривати договори раніше, ніж ухвалив рішення по суті спору. На підставі викладеного,

Outcome: partial