Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Лікар-психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Било О.М. звернувся в суд із заявою про госпіталізацію гр.[PERSON] в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню у примусовому порядку. В судовому засіданні лікар-психіатр, який є також представником Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Било О.М. заяву підтримала і пояснила, що гр.[PERSON] страждає психічним захворюванням - помірна розумова відсталість, у зв'язку з чим, хворий не може дати усвідомлену згоду на госпіталізацію в психіатричний стаціонар. Зазначила, що [PERSON] з 2005 року проходив шість разів лікування в умовах стаціонару у ТОККПНЛ з приводу помірної розумової відсталості, з 2007 року ж є інвалідом 2 групи, внаслідок своєї безпорадності пацієнт не може задовольняти основні життєві потреби та неспроможний надати свою усвідомлену згоду на госпіталізацію. Прокурор заяву про госпіталізацію гр. [PERSON] у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню без його згоди підтримала. [PERSON] в судовому засіданні погодився щодо примусової госпіталізації. [PERSON], яка є матір»ю особи, що підлягає примусовій госпіталізації, в судовому засіданні зазначила, що її син [PERSON] хворіє з дитинства, з 2007 року інвалід 2 групи загального захворювання з дитинства довічно, з 2005 року шість разів лікувався в умовах стаціонару ТОКПНЛ, не може задовольнити свої основні життєві потреби. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. Правові та організаційні засади забезпечення громадян України психіатричною допомогою визначаються Законом України «Про психіатричну допомогу» № 1489-III від 22 лютого 2000 року. Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», передбачено презумпцію психічного здоров'я, тобто кожна особа важаться такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставі та у порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: 1)вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих; 2) або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Статтею 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку. [PERSON] 1989 року народження, житель с.Золотники Теребовлянського району Тернопільської області, поступив на стаціонарне обстеження лікування в 1-ше психіатричне відділення Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні 20.07.2016 року. [PERSON] не надав своєї усвідомленої згоди на лікування в психіатричному закладі, яке надається в умовах стаціонару. Як вбачається із висновку комісії лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, [PERSON] в 2005 році вперше обстежувався та лікувався в ТОКПНЛ. З 2007 року інвалід 2 групи загального захворювання з дитинства довічно. В 2005 року шість разів лікувався в ТОКПНЛ. Поступив у зв»язку із погіршенням психічного стану: став агресивний до матері, тікає з дому, не спить вночі, несамостійний, не може обслужити себе, у всьому потребує стороннього догляду. 20.07.2016 року гр. [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку, що пацієнт [PERSON] у зв»язку з неспроможністю пацієнта самостійно задовольнити основні життєві потреби та неможливістю дати усвідомлену згоду потребує стаціонарного лікування без його згоди відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Аналізуючи в сукупності вищенаведені обставини, суд вважає, що слід госпіталізувати [PERSON] без його усвідомленої згоди на стаціонарне лікування до Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні. На підставі наведеного,

Outcome: approved