Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Моторне (транспортне) СБ України звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] страхове відшкодування в порядку регресу у сумі 42774 грн. 78 коп. та понесені судові витрати в сумі 1 921 грн. Заявлені вимоги мотивує тим, що 18.11.2011 з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем марки «ВАЗ 2104» д.н.з [NUMBER] , була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті чого був пошкоджений автомобіль марки «Хюндай Туксон», д.н.з [NUMBER] , який належить [PERSON] . Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 12.06.2013 встановлено ступень вини кожного із учасників ДТП та визначено розмір відповідальності перед потерплою особою ( [PERSON] ). Так відповідальність [PERSON] перед потерпілим складає 35 % від загальної вартості заподіяних збитків, що складає 23032 грн 57 коп, які були покладені на на ПрАТ «СТ «ТАС» з якими [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування, а відповідальність [PERSON] складає 65% від вартості завданої шкоди, що складає 42774 грн 78 коп. У зв`язку із настанням страхового випадку потерпілій особі було виплачено страхове відшкодування у сумі 42774 грн. 78 коп., яке позивач просить стягнути з відповідача, як особи, відповідальної за завдану шкоду, в порядку регресу. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, позивач свого представника до суду не направив. Від представника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги ним підтримані повністю, проти винесення заочного рішення останній заперечень не має. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подав. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.01.2020, у відповідності ст.281 ЦПК України, суд прийшов до висновку про заочний розгляд справи в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що постановою Комсомольського міського суду від 25.05.2011 року, яка судом апеляційної інстанції залишена без змін, [PERSON] та [PERSON] визнані винними у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП із закриттям провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду строків накладення стягнення. Згідно з вказаної постанови суду, 18.01.2011 р. близько 10 год. 00 хв. на 8 км + 400 м. автодороги Кременчук - Комсомольськ, Кривчун О.А., керуючи автомобілем ВАЗ 2104, д.н.з. [NUMBER] , в порушення вимог п.12.1 ПДР не врахував дорожньої обстановки та погодних умов, в результаті чого не справився з керуванням автомобіля і допустив виїзд на зустрічну смугу руху та зіткнення з автомобілем Хюндай Туксон, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Того ж дня і на тому ж місці близько 10 год. 05 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем Пежо-605, д.н.з. [NUMBER] , при виборі безпечної швидкості руху, в порушення вимог п.12.1 ПДР, не врахував дорожньої обстановки та погодних умов, в результаті чого під час об`їзду автомобіля ВАЗ-2104, не справився з керуванням автомобілем, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем Хюндай Туксон, який належить [PERSON] . У результаті обох дорожньо-транспортних пригод автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження (а.с.4). Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 12.06.2013 встановлено ступень вини кожного із учасників ДТП та визначено розмір відповідальності перед потерплою особою ( [PERSON] ). Так відповідальність [PERSON] перед потерпілим складає 35 % від загальної вартості заподіяних збитків, що складає 23032 грн 57 коп, які були покладені на на ПрАТ «СТ «ТАС» з якими [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування, а відповідальність [PERSON] складає 65% від вартості завданої шкоди, що складає 42774 грн 78 коп. Яким також встановлено, що між СГ «ТАС» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким [PERSON] застрахував свою відповідальність у зв`язку із настанням страхового випадку, тобто події, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу. За договором встановлений ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) 25500 грн. з франшизою у 0 грн. на строк з 28.07.2010 р. до 27.07.2011 . Тобто, на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участі [PERSON] , яка мала місце 18.01.2011 р., діяв укладений ним договір страхування. Як убачається з висновку експертного автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Хюндай Туксон» складає 65807,35 грн (а.с.10-11). У зв`язку із настанням страхового випадку, МТСБУ виплачено потерпілій особі [PERSON] страхове відшкодування у сумі 42774,78 грн (а.с.39), яке позивач просить стягнути з відповідача, як особи, відповідальної за завдану шкоду, в порядку регресу. Розглянувши справу у межах заявлених вимог, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, і вважає за необхідне позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити повністю, з наступних підстав. Відповідно до ст.1191 ЦК України та п.2 ч.1 ст.38 Закону України «Про «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі, виплаченого відшкодування. Письмовою вимогою Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталось до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але сума відшкодування сплачена не була (а.с.39-40). Виходячи із загальних підстав відповідальності за завдану шкоду, визначених ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, суд вважає встановленою вину відповідача у завданні майнової шкоди. Відповідно ст.27 Закону України «Про страхування», ст.933 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved