Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У липні 2021 року [PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просила шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 11 листопада 2015 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради м. Слов`янськ Донецької області, актовий запис № 43 - розірвати. Стягнути з відповідача на її користь судовий збір у сумі 908,00 грн. та витрати пов`язані з оплатою витрат на правову допомогу у розмірі 1800,00 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, визнав позовні вимоги в повному обсязі. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що був зареєстрований 11 листопада 2015 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради м. Слов`янськ Донецької області, актовий запис № 43 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують, сімейні відносини припинені, домашнього господарства не ведуть, мешкають окремо. V. Оцінка Суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. З`ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально - правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не зазначила яке бажає залишити прізвище, суд не ставить питання про відновлення дошлюбного прізвища. VІ. Щодо вирішення питання про професійну правничу допомогу Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору про надання правової допомоги № 52 від 16.07.2021 року позивач сплатила адвокату Пікуліну Роману Миколайовичу - 1800,00 грн., що підтверджено квитанцією № 2 від 16.07.2021 року (а.с.14). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved