Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Керівник Кіцманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вікнянської сільської ради Заставнівського районуЧернівецькій області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування земельної ділянки. В обґрунтування позову прокурор зазначає, що відповідач використовує земельну ділянку, комунальної власності, загальною площею 3,3273 га, сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в урочищі «Бурякопункт» с. Вікно Заставнівського району Чернівецькій області без правовстановлюючих документів. 24.08.2013 року на XVІІ сесії VІ скликання Вікнянської сільської ради прийнято рішення №17/233 від 24.08.2013 року, яким надано дозвіл на розробку відведення із землеустрою щодо передачі безоплатно у власність спірну земельну ділянку. 15.05.2019 року проведення обстеження вказаної земельної ділянки та увстанволено, що [PERSON] використовує земельну ділянку площею 3,3273 га, сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в урочищі «Бурякопункт» с. Вікно Заставнівського району Чернівецькій області без документів, що підтверджують право власності чи права постійного користування або права оренди земельної ділянки. З вказаних підстав просить витребувати спірну земельну ділянку із незаконного володіння відповідача. Прокурор в підготовчомусудовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, вважає їх правомірними та обґрунтованими поданими доказами та просив задовольнити в повному обсязі. Представник Вікнянської сільської ради в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у їх відсутності. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення прокурора, врахувавши заяви сторін, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Рішенням XVІІ сесії VІ скликання Вікнянської сільської ради №17/233 від 24.08.2013 року надано дозвіл відповідачу [PERSON] на розробку відведення із землеустрою щодо передачі безоплатно у власність земельної ділянки, площею 1,15 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Бурякопункт» (а.с. 12). 15.05.23019 року комісією за участю представника Вікнянської сільської ради, сертифікованого інженера-землевпорядника Андрійця А.С. та прокурора Кіцманської місцевої прокуратури Ройку А.В., у присутності землекористувача [PERSON] обстежена земельна ділянка, яка перебуває в користуванні останнього. За результатами обстеження встановлено, що обстежувана земельна ділянка розташована на території Вікнянської сільської ради Заставнівського району Чернівецькій області в урочищі «Бурякопункт», обробляється з метою вирощування сільськогосподарських культур, фактична площа земельної ділянки - 3,3273 га, у землекористувача відсутні документи, що що підтверджують право власності чи права постійного користування або права оренди земельної ділянки (а.с. 13-14). Статтею 12 ч. 1 п. в ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. В силу ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Частиною 1 ст. 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди земельної ділянки) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право постійного користування та право оренди земельної ділянки. Згідно з ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Таким чином, зважаючи на вищенаведені норми законодавства, договір оренди землі підлягає державній реєстрації і на підставі ч. 1ст. 210 ЦК України є укладеним із моменту його державної реєстрації. Дана правова позиція викладена в п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», згідно якої не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Судом встановлено, що Вікнянською сільською радою будь-які рішення щодо передачі в користування спірної земельної ділянки відповідачу не приймалися. Звідси випливає, що спірна земельна ділянка перебуває у володінні відповідача без жодних документів. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Згідно з ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідачем у справах про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння є особа, яка на момент подання позову фактично володіє майном без підстав, передбаченихзаконом, адміністративним актом чи договором. Позов про витребування майна від особи, у незаконному володінні якої це майно перебувало, але в якої його на момент розгляду справи в суді. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Тому, суд вважає, що з відповідачів на користь прокуратури Чернівецької області в рівних частинах підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем у зв`язку із зверненням до суду з даним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: approved