Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, [PERSON], про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивача посилається на те, що вона, [PERSON], [INFO] близько року проживає зі своєю рідною бабусею [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що її мати [PERSON], [INFO] (далі - Відповідач), разом з нею не проживає, вихованням та утриманням не займається, не цікавиться навчанням та розвитком, пиячить, не працює, ухиляється від виконання своїх обов'язків. Відомості про батька внесені до актового запису про народження дитини відносно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Також, позивач зазначає, що вона перебуває в Управлінні - службі у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах. Таким чином, позивач зазначає, що її мати нехтує своїми обов'язками щодо її виховання, у зв'язку з чим, вона змушена звернутися до суду та просити суд позбавити її матір, [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні неї, її доньки, [PERSON], [INFO], та стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь позивача. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подала. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.22). Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать судові повістки (а.с.15, 28, 29), про причини неявки в судове засідання не повідомила, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. З наведеного вбачається, що незважаючи на неодноразове повідомлення поштового відділення, про надходження судового листа, зазначене поштове відправлення відповідачем отримано не було (а.с. 23). Відсутність такого відповідача за зазначеною адресою та неотримання поштового відправлення слід розцінювати як належне повідомлення про день та час розгляду справи по суті такої особи. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради та [PERSON], також в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви в яких просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с.20-21). ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином була повідомлена і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ними причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Також, із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що відомості про батька внесені в актовий запис про народження дитини відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON], [INFO], перебуває в Управлінні - службі у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах згідно з наказом від 15.06.2018 року за № 59 (а.с.18). Актом обстеження житлово-побутових умов встановлено, що за адресою: [ADDRESS], проживає неповнолітня [PERSON], разом із бабусею, [PERSON], санітарний стан житлового приміщення задовільний, для дитини створені усі необхідні умови для навчання та розвитку. При цьому, мати, [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак фактично там не проживає (а.с. 9). Згідно з характеристикою Дніпровського індустріального коледжу від 19.06.2018 року неповнолітня [PERSON], проживає разом із бабусею, яка і займається її вихованням, а мати з листопада 2017 року припинила займатися вихованням доньки, проживає окремо (а.с.7). Згідно з характеристикою КЗНЗ «Дитячо - юнацької спортивної школи № 8» ДМР від 14.06.2018 року за № 44 за період тренувань [PERSON] у школі, активної позиції та якоїсь цікавості до занять дочки зі сторони матері не спостерігалось. З тренером [PERSON] та адміністрацією школи мати [PERSON] не спілкувалась (а.с.8). Згідно висновку Органу опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, такий компетентний орган вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити відповідача [PERSON], [INFO] р. н. батьківських прав у відношенні до її неповнолітньої дитини, доньки - [PERSON], [INFO] р.н.(а.с.18). Також згідно мотивувальної частини вказаного висновку мати неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], схильна до вживання спиртних напоїв, вихованням та матеріальним утриманнями дитини не займається, не піклується про її стан та здоров'я, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків, що полягають у вихованні дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуванні про здоров'я дитини, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя, повазі до дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Згідно норм ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи інтереси дитини та її волевиявлення, вказані приписи чинного законодавства, та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, про те, що позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні до її неповнолітньої доньки [PERSON] є такими, що ґрунтуються на законі, внаслідок чого підлягають задоволенню. Позбавляючи відповідача батьківських прав суд виходив з того, що остання характеризується негативно, протягом тривалого часу не займається утриманням, вихованням та навчанням дитини, під час розгляду справи не змінила своє ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків, що свідчить про відсутність в неї наміру займатись вихованням та утриманням своїх дітей. Окрім цього, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, самоухиляється від виховання та матеріального забезпечення дитини, не піклується про її життя та здоров'я, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача повністю, у тому числі й вимогу, щодо стягнення з [PERSON], [INFO], аліментів, оскільки відповідач, в силу вимог ст. 180 СК України будучи матір'ю дитини, зобов'язана її матеріально утримувати. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду даної цивільної справи по суті, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надала, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved