Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Звертаючись до суду позивач зазначав, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною вчинено виконавчий напис № 41 від 20.03.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованості в розмірі 11430,00 грн. Приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за Кредитним договором № 967483 від 13.06.2019, укладеним із ТОВ «Авентус Україна», строк платежу за Кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. За виконавчим написом стягнення заборгованості проводиться за період з 13.06.2019 по 10.03.2020, сума заборгованості вказана 10780,00 грн, за вчинення виконавчого напису 650,00 грн. Позивач вказував,\~що вважає\~виконавчий напис\~№ 41\~від 20.03.2020\~приватного нотаріуса\~Григорян Д.Г.\~про стягнення\~заборгованості протиправним,\~тобто таким,\~що винесений\~з порушенням\~вимог чинного\~законодавства України\~та не\~підлягає виконанню.\~Зазначав,\~що нотаріус\~вчиняє виконавчі\~написи,\~якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості\~або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, вказану постанову Кабінету Міністрів України в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною. Покликаючись на те, що з 22.02.2017 нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливає з кредитних відносин, позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню вищезазначений виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Діани Гагіківни № 41 від 20.03.2020. Позивач просила також стягнути з відповідача на її користь судові витрати з оплати послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої допомоги в розмірі 5000 грн, судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу представник позивача додав: акт виконаних робіт (наданих послуг) на загальну суму 5000,00 грн. від 12.01.2021; договір № б/н/20 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 16.12.2020; додаток № 1 до договору, в якому сторони домовились про гонорар Бюро, умови та порядок розрахунків; рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди), затверджені рішенням засновника адвокатського бюро «Калінін і партнери» № 3/2018 від 17.07.2018; ордер про надання правничої допомоги від 14.01.2021; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.06.2018; меморіальний ордер № ПН1925757 від 24.12.2020 про сплату 2500 грн за надання правової допомоги; меморіальний ордер № ПН1998668 від 26.01.2021 про сплату 2500 грн за надання правової допомоги. Крім того, представником позивача подано копії адвокатських запитів на адресу приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. та приватного нотаріуса Григорян Д.Г. разом з фіскальними чеками АТ «Укрпошта» про надсилання зазначених адвокатських запитів. Відповідач ТОВ «Авентус Україна» подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, тому не підлягають задоволенню в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції вказав, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. У зв`язку з тим, що позивач належним чином не виконала умови договору, Товариство направило на її адресу письмову вимогу про усунення порушень за Кредитним договором від 30.01.2020 вих. № 273/20. У цій письмовій вимозі містилося повідомлення про те, що якщо протягом тридцятиденного строку з моменту відправлення повідомлення або з моменту отримання (у разі його отримання), клієнт не направить свої письмові заперечення щодо суми заборгованості, яка вказана у письмовій вимозі про усунення порушень, вказана сума буде вважатися погодженою до стягнення у примусовому порядку (безспірною), а строк повернення кредиту таким, що настав. Таким чином, клієнту було доведено інформацію про наявну заборгованість за кредитним договором та повідомлено, що у разі невиконання письмової вимоги про усунення порушень, Товариство розпочне дії щодо примусового стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом. Також представник відповідача у відзиві не погодився з витратами позивача на правову допомогу та просив відмовити у їх стягненні. Вважав їх безпідставними і завищеними, посилаючись на нескладність справи, неспівмірність з ціною позову, принцип розумності судових витрат. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву з проханням задовольнити позовні вимоги, справу розглянути без участі сторони позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день і час розгляду справи. У відзиві просив у задоволенні позову відмовити, справу розглянути без участі представника відповідача. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д. Г. до суду не з`явилась, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про отримання рекомендованого поштового відправлення. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Разом з позовною заявою представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником в суді. ІІІ. Процесуальні дії у справі 25.01.2021 ухвалою судді Барського районного суду Вінницької області заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення по виконавчому провадженню. 25.01.2021 ухвалою судді Барського районного суду Вінницької області відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 16.02.2021 ухвалою судді Барського районного суду Вінницької області відкладено розгляд справи у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення матеріалів позовної заяви відповідачу. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. IV. Фактичні обставини, встановлені судом 13.06.2019 між ТОВ «Авентус Україна», в особі директора Довгаля В. В., та [PERSON] укладено договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту на суму 7000 грн строком на 30 днів з графіком платежів, а саме: повернення позики 13.07.2019; позика 7000 грн; нарахованих процентів 3213 грн; до оплати 10213 грн. Ці обставини підтверджуються договором № 967483 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 13.06.2019 та додатком № 1 до договору про надання коштів у позику, та не оспорюються сторонами. 31.01.2020 ТОВ «Авентус Україна» надіслало [PERSON] письмову вимогу щодо добровільної до 02.03.2020 сплати заборгованості в сумі 10780 грн. за кредитним договором № 967483 від 13.06.2019. Ця обставина підтверджується наданою суду письмовою вимогою про усунення порушень вих. № 273/20 від 30.01.2020, списком №10 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів з підписом працівника поштового зв`язку і відбитком штампу, серед яких вказано відправлення на адресу [PERSON] , фіскальним чеком від 31.01.2020 про оплату ТОВ «Авентус Україна» вказаних поштових відправлень. 20.03.2020 на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат», пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна вчинила виконавчий напис нотаріуса № 41, відповідно до якого запропоновано стягнути з боржника [PERSON] на користь стягувача ТОВ «Авентус Україна» заборгованість за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 967483 від 13.06.2019, строк платежу за яким настав 14.09.2019. Сума, яка підлягала стягненню за виконавчим написом 11430 грн, з яких: 10780 грн заборгованості за договором, у тому числі 7000 грн заборгованість за тілом кредиту, 3780 грн заборгованість за відсотками, 650 грн за вчинення виконавчого напису. Ці обставини підтверджуються: виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д. Г. № 41 від 20.03.2020, заявою ТОВ «Авентус Україна» про вчинення виконавчого напису вих. № 8/20-Н від 10.03.2020. 12.05.2020 було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису № 41 від 20.03.2020, що підтверджується постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 62048928 від 12.05.2020. V. Зміст спірних правовідносин та норми матеріального права, застосовані судом Між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» виникли кредитні правовідносини, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16, Глави 52, §1,2 Глави 71 Цивільного кодексу України. Діяльність нотаріусів щодо вчинення виконавчих написів врегульовано нормами Закону України «Про нотаріат» та прийнятими на його виконання підзаконним нормативно-правовими актами. Так, відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до\~пункту 3\~глави 16\~наказу Міністерства\~юстиції України\~№ 296/5\~від 22.02.2012\~«Про затвердження\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України»,\~нотаріус вчиняє\~виконавчі написи якщо\~подані документи\~підтверджують безспірність\~заборгованості або\~іншої відповідальності\~боржника перед\~стягувачем; за\~умови,\~що з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. 26.11.2014 до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначені зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету\~Міністрів України\~№662\~від 26.11.2014\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, а саме доповнення пунктом 2, який стосувався стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14\~від 22.02.2017 залишено без змін. VІ. Оцінка суду У зв`язку із визнанням судом незаконними норм Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису (20.03.2020) постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору. Станом на 20.03.2020 постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору. Укладений між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц і від 15.04.2020 у справі №158/2157/17. Доводи відповідача про можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі після надіслання боржникові письмової вимоги про усунення порушень, яка, у разі її не виконання, на думку відповідача, породжує можливість вчинення такого напису у безспірному порядку, суд відхиляє як такі, що не ґрунтуються на вищезазначених нормах законодавства щодо можливості вчинення виконавчого напису лише уразі надання оригіналу нотаріально посвідченого договору. Аналогічно, суд відхиляє і наданий відповідачем документ, який має назву «Виписка з рахунка [PERSON] (далі Боржник) із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Договором про надання коштів в позику на умовах споживчого кредиту №967483 від 13.06.2019», оскільки вказаний документ не свідчить про правомірність вчинення виконавчого напису. Крім цього, у документі не вказані реквізити рахунка на ім`я [PERSON] , зазначено заборгованість станом на 10.03.2021 з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису, тоді як сам виконавчий напис було вчинено 20.03.2020. Матеріали справи не містять жодної інформації про відкриття будь-якого рахунка на ім`я [PERSON] для погашення заборгованості. Отже, з огляду на той факт, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом були застосовані норми нормативно-правового акта, які скасовані судом та не діяли на момент його вчинення, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а виконавчий напис № 41 від 20.03.2020 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Діани Гагіківни про стягнення заборгованості слід визнати таким, що не підлягає виконанню. VI. Вирішення питань про забезпечення позову та розподіл судових витрат між сторонами Частиною 7 статті 158 ЦПК України встановлено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки клопотань про скасування заходів забезпечення позову учасниками справи не подано, то вжиті ухвалою судді Барського районного суду Вінницької області від 25.01.2021 заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили. Відповідно до\~частин 1,\~2\~статті 141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з\~частинами 2-3\~статті 137\~ЦПК України\~за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги.\~За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до\~частини 4\~статті 137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5,\~6\~статті 137\~ЦПК України\~передбачено,\~що у\~разі недотримання\~вимог частини\~четвертої цієї\~статті суд\~може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~правничу допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні\~суми відшкодування\~суд має\~виходити з\~критерію реальності\~адвокатських витрат\~(встановлення\~їхньої дійсності\~та необхідності),\~а також\~критерію розумності\~їхнього розміру,\~виходячи з\~конкретних обставин\~справи та\~фінансового стану\~обох сторін.\~Розмір гонорару\~визначається лише\~за погодженням\~адвоката з\~клієнтом,\~а суд\~не вправі\~втручатися у\~ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною (пункти 21, 28, 29, 44, 59 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Отже, у цій справі, з урахуванням наведених правових висновків Великої Палати Верховного Суду обґрунтованість і співмірність витрат на правничу допомогу повинна визначатись судом залежно від обсягу заперечень відповідача. Відповідач у відзиві зазначив, що враховуючи нескладність справи, ціну позову, принципи співмірності, розумності судових витрат, він вважає, що втрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн є абсолютно необґрунтованими, завищеними та не є співмірними із вчиненими діями та ціною позову, а тому не підлягають задоволенню. Суд зауважує, що такі заперечення відповідача є неконкретними і невмотивованими, оскільки здійснивши загальне посилання на неспівмірність витрат, відповідач не вказав конкретно, який саме розмір витрат він вважає співмірним із вчиненими діями та ціною позову. Відтак обов`язок доведення неспівмірності витрат ним не виконано. Водночас, суд вважає, що витрати на правничу допомогу, здійснені позивачем, є підтвердженими і обґрунтованими детальним описом наданих послуг в акті виконаних робіт (наданих послуг), рекомендованими (мінімальними) ставками адвокатського гонорару (винагороди), які затверджені рішенням засновника адвокатського бюро «Калінін і партнери» № 3/2018 від 17 липня 2018 року. Суд вважає такі витрати пов`язаними з розглядом справи і, в контексті загальних заперечень відповідача, не вважає витрати в сумі 5000 грн явно неспівмірними із вчиненими адвокатом діями і ціною позову. Тому такі витрати мають бути стягнуті з відповідача повністю. Щодо судового збору, то оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень за подачу позовної заяви і 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні за подачу заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved