Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить в якій просить стягнути на свою користь з [PERSON] відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 8488,47 грн., вартість наданої правової допомоги в розмірі 1500,00 грн., посилаючись на те, що 27 жовтня 2010 року була відбулась дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача, який керував автомобілем «Тойота», номерний знак [NUMBER], в результаті якої був пошкоджений даний автомобіль. [PERSON] на цей момент не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, його вина підтверджена відповідною постановою суду. Виконуючи свої зобов'язання, передбачені ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач здійснив регламентну виплату в межах визначеного законодавством ліміту відповідальності, відшкодував витрати за послуги експерта та витрати на експертизу в розмірі 8488,47 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та додатково покласти на відповідача судові витрати по сплаті понесених витрат у зв'язку з відправкою телеграми у розмірі 66,48 грн. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Роз'яснивши сторонам наслідки визнання позову, встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 27 жовтня 2010 року була відбулась дорожньо-транспортна пригода з вини [PERSON], яка підтверджується постановою Деснянського районного суду міста Києва від 17 листопада 2010 року, в результаті якої був пошкоджений даний автомобіль «Тойота», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Виконуючи свої зобов'язання, передбачені ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач здійснив регламентну виплату в межах визначеного законодавством ліміту відповідальності в розмірі 8488,47 грн. Згідно положень п. 22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третіх осіб. Відповідно до положень ст.ст. 29, 34 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, відповідно до положень п. 38.2.1 ст. 38 Закону позивач набув права регресної вимоги до відповідача на суму 8488,47 грн. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір втрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги входить до предмету доказування у справі. Судом встановлено, що між Моторним (транспортним) страховим бюро України ФОП [PERSON] було укладено Контракт № 77 від 04 жовтня 2012 року. Згідно Додаткової угоди № 41 від 15 жовтня 2013 року платіжним дорученням № 3666 від 29 жовтня 2013 року позивач перерахував на рахунок ФОП [PERSON] за надання правої допомоги передплату у розмірі 750,00 грн. Враховуючи, що до складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати та засад розумності, щодо визначеного сторонами угоди розміру витрат за юридичні послуги, суд вважає, що судові витрати з передплати у розмірі 750,00 грн. підлягають задоволенню, у задоволенні стягнення решти судових витрат слід відмовити.

Outcome: partial