Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. 31.05.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина\~ [PERSON] [PERSON] , [INFO] у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, щомісячно, починаючи стягнення з травня 2019 року і до повноліття дитини на її, [PERSON] користь. 1.2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на даний час діти проживають разом з нею, відповідач проживає окремо, жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 2.1. Позивач\~ [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання належним чином повідомлена. \~ Позивачка\~ подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності.\~ Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, та погоджується сплачувати аліменти на утримання сина, проте не погоджується з розміром аліментів, які просить стягнути позивач. Погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, або в твердій грошовій сумі еквівалентній даній частині заробітку. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3.1. Ухвалою судді від 12.06.2019 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження справи за правилами ЦПК в редакції 15 грудня 2017 року та призначено до розгляду по суті з викликом сторін у відкритому судовому засіданні. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 4.1.Сторони\~ перебували в шлюбі з24 лютого 2007 року по 12 квітня 2019 року. Від спільного життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матірью,\~ що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 27 травня 2019 року № 1129. \~\~\~\~\~ 4.2 Сторони на даний час не проживають разом,\~ спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети та фактично припинили шлюбні відносини. V. Мотивація позиції суду. 5.1 У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН\~ держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 5.2 Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів. 5.3 В свою чергу, відповідачем надано докази які підтверджують, що відповідач має постійну роботу, сталий заробіток та\~ розмір цього заробітку. 5.4 Визначаючи розмір аліментів, відповідно до статті 182 СК Суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дітей; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - відсутність у платника непрацездатних батьків та наявність іншої дитини від першого шлюбу; - відсутність в матеріалах справи доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - відсутність в матеріалах справи доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - також враховуються інші обставини, що мають істотне значення. 5.5 Сукупність приведених доказів, їх оцінка переконують суд про наявність підстав для стягнення з відповідача коштів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . 5.6 Разом з тим суд враховує позицію відповідача, та зазначає, що частина витрат, на які позивач просить стягнути аліменти, не відноситься до обов`язкових витрат на утримання дитини, так як оплата послуг репетиторів відноситься до витрат на розвиток додаткових здібностей дитини, та відповідно до ст.185 СК України це додаткові витрати, які позивач в разі необхідності може стягувати з відповідача за їх наявності. 5.7\~ Таким чином на думку суду з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 2000 грн., а враховуючи , що з 01.07.2019 року розмір прожиткового мінімуму на дитину від 6 до 18 років становить 2118 грн., розмір стягнення майже повною мірою покриває даний мінімум.\~\~\~\~\~\~ VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. З 1 січня 2019 встановлений прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розмірі 1921 грн., згідно з абзацом 4 статті 7 Закону України « Про Державний бюджет України на 2019 рік». Відповідно до ч.2 ст.4 Закону, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в перерахунку\~ становить 768,40 грн. Враховуючи ту обставину, що позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір на користь держави в розмірі 768 грн.40 коп. за розгляд справи в суді. \~

Outcome: partial