Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить відібрати у відповідачки малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьків батьківських прав. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на старостинській території села Колонтаїв за адресою: [ADDRESS] проживає громадянка [PERSON] із громадянським чоловіком [PERSON] . Разом з ними проживають малолітні діти, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .Родина [PERSON] неодноразово потрапляла в поле зору служби у справах дітей. Рішенням виконавчого комітету Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 22 листопада 2019 року № 40, діти були відібрані у матері та направлені до дитячого відділення КНП «Краснокутська ЦРЛ». В подальшому, дітей було тимчасово влаштовано до сім`ї патронатного вихователя. Матері було надано випробувальний термін з метою налагодження умов проживання та боротьби з алкогольною залежністю. За період перебування дітей в сім`ї патронатного вихователя мати відвідувала дітей, телефонувала, передавала подарунки. 28 серпня 2020 року розпорядженням голови Краснокутської РДА № 168 дітей було повернуто до родини матері за умови постійного контролю зі сторони служби у справах дітей та центру соціальних служб. Проте, громадянка [PERSON] не змінила свій спосіб життя та продовжила зловживати алкоголем, постійно відсутні продукти харчування, в будинку повна антисанітарія. Представник позивача зазначає, що. 09.10.2021 року о 16:00 год. до сектору поліцейської діяльності № 2 Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від гр. [PERSON] , про те, що за адресою: [ADDRESS] , підійшов до неї хлопчик із сім`ї [PERSON] та повідомив, що в будинку виник конфлікт, та родичі хлопчика знаходяться в стані алкогольного сп`яніння. Того ж дня, патрульною поліцію було доставлено [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до дитячого відділення КНП «Краснокутська районна центральна лікарня» Краснокутської селищної ради, для обстеження їх стану здоров`я та при необхідності надання медичної допомоги. Представник позивача вказує, що 11.10.2021 року комісією в складі ФСР КЗ «Краснокутський ЦСС» Азаренковою І.Ю., інспектора ЮПСПД № 2 Орловою В.М., завідувачем сектору усиновлення та сімейних форм виховання служби у справах дітей Пахаренко Р.В. було обстежено житлові та матеріально-побутові умови проживання родини [PERSON] . При обстеження житла з`ясовано: будинок власний, стан будинку незадовільний, складається з трьох кімнат. У будинку пічне опалення, є електропостачання. Родина проживає за рахунок пенсії [PERSON] та соціальної допомоги на дітей, співмешканець не працює. Санітарно побутові умови незадовільні, продукти харчування відсутні. Представник позивача зазначає, що 12.10.2021 року відбулося засідання виконавчого комітету Краснокутської селищної ради під час якого заслухавши інформацію начальника служби у справах дітей Краснокутської селищної ради, розглянувши повідомлення сектору превенції Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області, було прийнято рішення «Про негайне відібрання дітей у батьків» від 12.10.2021 за № 291. Представник Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області у відкритому судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та прохала їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у відкритому судовому засіданні проти позову не заперечувала, зазначила, що поки приведуть будинок у задовільний стан, нехай діти поживуть у прийомній родині. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог не заперечував та прохав їх задовольнити. Суд заслухав учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Як встановлено під час судового розгляду, матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , відповідно до копій свідоцтв про народження /а.с.6,7,8/. Відповідно до копії Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00033152838 від 13.10.2021 року відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України /а.с.54/. Відповідно до копії Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00033151637 від 13.10.2021 року відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України /а.с.55/. Відповідно до копії Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00033152253 від 13.10.2021 року відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України /а.с.56/. Рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 12.10.2021 року № 291 вирішено відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей. Тимчасово направити малолітніх дітей до дитячого відділення КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» Краснокутської селищної ради до вирішення питання подальшого влаштування дітей /а.с.13/. З акту обстеження житлових та матеріально - побутових умов від 11.10.2021 року вбачається, що в домоволодінні [PERSON] за адресою: [ADDRESS] перебував тільки старший син [PERSON] , молодші діти перебувають в КНП «Краснокутська ЦРЛ» у зв`язку з тим, що діти були вилучені працівниками поліції. В будинку повна антисанітарія та безлад, відсутні продукти харчування, за візуальними ознаками [PERSON] , співмешканець [PERSON] та бабуся дітей знаходяться у стані алкогольного сп`яніння. Існує загроза життю і здоров`ю дітей /а.с.17/. Відповідно до довідки-характеристики № 02-01-13/203 від 11.10.2021 року виданої виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради про те, що гр.. [PERSON] , 1979 року народження, дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: син- [PERSON] , 2000 року народження, дочка - [PERSON] , 2002 року народження, син - [PERSON] , 2008 року народження, син - [PERSON] , 2014 року народження, дочка - [PERSON] , 2017 року народження, мати - [PERSON] , 1951 року народження. Громадянка [PERSON] інвалід, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, вихованням дітей не займається /а.с.14/. З повідомлення інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Орлової В. № 7255 від 11.10.2021 року вбачається, що 09.10.2021 року о 16 год. 00 хв. до СПД № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення гр. [PERSON] про те, що за адресою: [ADDRESS] до неї підійшов хлопчик із сім`ї [PERSON] та повідомив, що в будинку виник конфлікт, а його родичі знаходяться в стані алкогольного сп`яніння /а.с.19/. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що раніше рішенням № 40 виконавчого комітету Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 22.11.2019 року було тимчасово вилучено з сім`ї [PERSON] її малолітніх дітей [PERSON] 2008 року народження, [PERSON] , 2014 року народження, [PERSON] , 2017 року народження /а.с.45/, дітей було передано до дитячого відділення КНП «Краснокутськ ЦРЛ» відповідно до актів про факт передачі дитини від 04.12.2019 р. /а.с. 46,47,48/. Розпорядженням голови Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області № 61 від 19.03.2020 року малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було передано на виховання до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах /а.с.49/. Розпорядженням голови Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області № 105 від 16.06.2020 року продовжено термін перебування малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , у зв`язку з відсутністю можливості повернення дітей в біологічну сім`ю /а.с.50/. Розпорядженням голови Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області № 168 від 28.08.2020 року завершено термін перебування в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с.51/. Мати дитини ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. За принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України»). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України»). Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. При ухваленні рішення суд також враховує положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27.02.1991, в якій зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 1 ст. 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої стаття 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд в першу чергу керується інтересами дитини. Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. У частині 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В абзаці другому п. 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, тому суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідачів і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси). Суд вважає встановленим, що відповідач неналежним чином виконували свої батьківські обов`язки стосовно дітей, не займалася на належному рівні їх вихованням, не приділяла належної уваги для їх розвитку, а тому позовні вимоги про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та зазначає, що оскільки [PERSON] є інвалідом дитинства 2 групи, то вона звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» . На підставі викладеного,

Outcome: approved