Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння за адресою [ADDRESS] , в якому, за її згодою, зареєстровані відповідачі, однак дня реєстрації, не проживають, комунальні платежі не сплачують. Через їх реєстрацію, порушуються її права як власника на вільне розпорядження і користування своїм майном, позивач позбавлена можливості отримати субсидію, змушена сплачувати комунальні платежі і за них. У добровільному порядку відповідач відмовилась зніматися з реєстрації, тому позивач звертається до суду з позовом. Процесуальні дії у справі. 27.05.2021 позовна заява отримана судом. 01.06.2021\~позовна заява\~прийнята до\~розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 30.06.2021 року залучено виконком Інгулецької районної у місті ради як орган опіки та піклування в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача. 09.08.2021 підготовче провадження закрито. Справа призначена до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримує просить задовільнити, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, відзив не подали. За таких обставин, суд ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст. 280 ЦПК України. Представник Виконкому Інгулецької районної у місті ради як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Під час ухвалення рішення покладається на розсуд суду. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивач [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вищезазначеною адресою, але в будинку не проживають, з дня реєстрації. Відповідачка [PERSON] є сестрою позивачки та зареєстрована 26.02.2008 року, [PERSON] є племінницею позивачки та зареєстрована 31.08.2016 року. Актами про фактичне проживання особи від 14.05.2021 встановлено що [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою [ADDRESS] . Відповідачі, залишаючись зареєстрованими у будинку позивача, створюють їй перешкоди у користуванні власністю, чим об`єктивно порушуються її права. Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з права власника вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права власності, а також, які регулюють порядок користування житлом та втрати цього права особою, внаслідок її відсутності у встановлені строки. Норми права, які застосовує суд. Згідно зі ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. У ч.1 ст.316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обов`язків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачами є незаконними та такими, що підлягають усуненню. Окрім того, ст.321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.383\~ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями ст.391\~ЦК України,\~власник майна\~має право\~вимагати усунення\~перешкод у\~здійсненні ним\~права користування\~та розпорядження\~своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Зазначене узгоджується з позицією викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 грудня 2020 року справа № 206/4028/18 провадження № 61-1635св20, та у Постанові від 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 760/13113/14-ц, провадження № 61-30912св18. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд вважає, що будинок, де мають реєстрацію місця проживання відповідачі, належить позивачу на праві приватної власності, позивач несе витрати по утриманню житла, а відповідачі від його утримання самоусунулись, самостійно з реєстраційного обліку не знімаються, чим порушують права позивача, тому суд вважає за можливе захистити порушене право позивача шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь кожного з позивачів сплачений ними судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved