Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог: 14.02.2020 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований 24.11.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №311. Прізвище просить змінити з [PERSON] на дошлюбне [PERSON] . Також просила визначити місце приживання неповнолітнього сина [PERSON] разом з нею. Судові витрати просить стягнути з відповідача. На виконання вимог ухвали суду від 26.02.2020 року про залишення позовної заяви без руху 10.03.2020 року позивач надала уточнений позов, в якому просить розірвати шлюб з відповідачам, змінити прізвище на дошлюбне та стягнути з відповідача судові витрати. Позовну вимогу про визначення місця проживання дитини не заявляє (а.с.14-15). В обґрунтування вимог вказано, що 24.11.2007 року між сторонами був укладений шлюб, від якого вони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя сторін не склалося внаслідок зловживання відповідачем алкоголем, шлюбні стосунки фактично припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. ІІ. Процедура та позиції сторін 13.03.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. 16.03.2020 року на адресу суду надійшли заяви сторін про розгляд справи без їх участі. Позивач позов підтримала та просила задоволити. (а.с.19) Відповідач позов визнав, заперечував щодо стягнення з нього судових витрат. (а.с.20) Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. ІІІ. Обставини встановлені судом та докази на їх підтвердження Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 24.11.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №311, що підтверджується змістом оригіналу свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем (а.с. 5). ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню та мотиви суду Згідно статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, а тому суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн. відповідно до квитанції №1869-4534-4357-5694 від 13.02.2020 року (а.с. 1). Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 420,40 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Outcome: approved