Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що з 09.07.2013 по 10.07.2014 відповідач перебував в Деснянському районному центрі зайнятості на обліку, як безробітний. Під час повторного звернення 02.10.2020 [PERSON] до центру зайнятості, в результаті обміну даними між Державним центром зайнятості та ПОУ (ЄДРС) виявлено, що відповідач зареєстрований, як фізична особа - підприємець з 12.10.2005 по 05.08.2014, що співпадає з попереднім періодом перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю в 2013 -2014 р.р. Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ФОП відбулась 05.08.2014. Таким чином, відповідно до вимог діючого законодавства України, відповідач не повідомив центр зайнятості щодо обставин, які впливають на умови виплати допомоги по безробіттю, а саме, що він на момент звернення до центру зайнятості 09.07.2013 був зареєстрований як фізична особа підприємець, а відтак не мав права на отримання статусу безробітного, що призвело до безпідставного надання відповідачу статусу безробітного та незаконного отримання допомоги по безробіттю. Отже, на підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача нараховане та виплачене матеріальне забезпечення у загальному розмірі 5 910, 88 грн. Ухвалою від 29.03.2021 року позовну заяву призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач по справі повідомлявся про розгляд судом даного провадження належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за адресою, що вказана в позовній заяві, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання». Відповідно правом на подачу відзиву відповідач не скористався. Враховуючи вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення. Вивчивши подані заяви по суті справи, та дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування. Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 43 цього Закону, статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. При цьому, згідно положень ч. 2 цієї статті статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Процедура реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, центром зайнятості державної служби зайнятості визначається відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМУ від 20 березня 2013 року №198. З матеріалів справи вбачається, що 09.07.2013 року [PERSON] звернувся до Деснянського районного центру зайнятості м. Києва з проханням надати статус безробітного. В заяві зазначив, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, не забезпечує себе роботою самостійно, не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, не отримує відповідно до законодавства допомогу; компенсацію та/або надбавку по догляду за дитиною-інвалідом; інвалідом І групи; особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку; грошове забезпечення як батьки вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки; грошову допомогу по догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього стороннього догляду. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI, на підставі заяви [PERSON] . Наказом Деснянського РЦЗ № НТ130709 від 09.07.2013, відповідачу надано статус безробітного з 09.07.2013 та наказом № НТ130717 від 17.07.2013 призначено допомогу по безробіттю з 16.07.2013 по 10.07.2014 згідно ст.ст. 22, 23 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 р. № 1533-ІІІ. Наказом Деснянського РЦЗ № НТ140711 від 11.07.2014 було припинено реєстрацію відповідача, як безробітного у зв`язку із закінченням строку виплати відповідно до пп. 12 п. 1 ст. 31 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 11.07.2014. Під час повторного звернення [PERSON] 02.10.2020 до центру зайнятості, в результаті обміну даними між Державним центром зайнятості та ПОУ (ЄДРС) виявлено, що [PERSON] зареєстрований, як фізична особа-підприємець з 12.10.2005 по 05.08.2014, що співпадає з попереднім періодом перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю в 2013-2014 роках. Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця відбулась 05.08.2014 (підстава: власне рішення). Згідно статті 23 Закону 5067-VІ позивач здійснює реалізацію державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції через Єдину інформаційну-аналітичну систему (далі - ЄІАС) центрального органу виконавчої влади, яка також включає інформацію що надходить від територіальних органів в процесі діяльності, громадян, роботодавців та органів державної влади. Відповідно до пп. 18 п. 2 ст. 22 Закону 5067-VІ, а також відповідно до п.1 ст. 34 Закону 1533-ІІІ, постанови Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.09.2001 року та за результатами рішення комісії з розслідування страхових випадків Київського міського центру зайнятості проведено перевірку достовірності даних на підставі первинних документів, про що Київським міським центром зайнятості складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 06.10.2020 № 2183. За результатами перевірки встановлено, що відповідно до електронного ресурсу Міністерства юстиції України у безкоштовному витязі з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців виявлено інформацію про те, що гр. [PERSON] зареєстрований, як фізична особа-підприємець з 12.10.2005 по 05.08.2014 року, що співпадає з періодом перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю в 2013-2014 роках. Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 № 60/62, Постанови правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 N7-1, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248 (надалі - Порядок №60/62), розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (пункт 4 Порядку № 60/62). Пунктом 5 Порядку № 60/62, визначено, що перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом, звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів. Згідно з п. 6 Порядку у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно частини третьої статті 44 Закону 5067-VI відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до частини другої статті 36 Закону 1533-ІІІзастраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною третьою статті 36 Закону 1533-ІІІ передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, відповідно до вимог діючого законодавства України, відповідач не повідомив центр зайнятості щодо обставин, які впливають на умови виплати допомоги по безробіттю, а саме, що він на момент звернення до центру зайнятості 09.07.2013 був зареєстрований як фізична особа підприємець, отже не мав права на отримання статусу безробітного, що призвело до безпідставного надання відповідачу статусу безробітного та незаконного отримання допомоги по безробіттю. Наказом Деснянського РЦЗ № НТ201007 від 07.10.2020 було зобов`язано відповідача повернути кошти у встановленому порядку відповідно до ч. 3 ст. 36 ЗУпЗДССВБ за період з 31.07.2013 по 25.06.2014 в сумі 5 910, 88 грн. Деснянською районною філією Київського міського центру зайнятості було надіслано відповідачу повідомлення, у якому останнього було повідомлено про необхідність повернення в добровільному порядку нарахованих коштів. Проте, вказані кошти не були повернуті. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову Київського міського центру зайнятості та стягнення з [PERSON] на користь позивача коштів в сумі 5 910, 88 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2 270, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved