Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Управління Державної Казначейської Служби України у Якимівському районі Запорізької області, третя особа - Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання права власності й виключення майна з акту опису та арешт майна (коштів) боржника від 10.03.2021 року. Позовна заява обґрунтована тим, що позивачі - [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.01.1972 року. Вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 19.08.2019 року сина позивачів - [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України та призначено покарання з конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави. У зв`язку з цим 04.01.2021 року у Мелітопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження за № 65509042 на підставі виконавчого листа № 330/47/15-к, виданого Якимівським районним судом Запорізької області. Син позивачів - [PERSON] зареєстрований та проживає разом з батьками у належній їм на праві спільної сумісної власності у квартирі [ADDRESS] . 10 березня 2021 року державний виконавець Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коренченко Н.В. з метою реального виконання рішення суду було зроблено опис та арешт майна, яке знаходиться в квартирі [ADDRESS] , яка на праві спільної сумісної власності належить позивачам по справі та зареєстрована за позивачем - [PERSON] , на підставі договору купівлі - продажу квартири від 28.07.2005 року за реєстровим номером 5256, зазначивши в постанові, що майно належить саме сину позивачам, передав його майно на зберігання позивачу по справі - [PERSON] . Однак, фактично майно, яке зазначене у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника від 10.03.2021 року не належить боржнику - відповідачу по справі, а належить позивачам на праві спільної сумісної власності позивачам, а саме: холодильник «Samsung» Frost, білого кольору, в робочому стані вартістю - 1 000 грн., пральна машина «Samsung», білого кольору в робочому стані, вартістю - 1 000 грн., кондиціонер «Samsung», білого кольору, в неробочому стані, вартістю - 700 грн., кольоровий телевізор «Уінліри», сірого кольору в неробочому стані, вартістю 100 грн., газова плита «Ariston» 4 (конфорки), чорного кольору, в робочому стані, вартістю - 300 грн., газова духовка «Ariston», чорного кольору, в робочому стані, вартістю - 500 грн., кухонна витяжка «Pyramida», чорного кольору стані, вартістю - 450 грн. Зазначене майно було придбано позивачами в шлюбі за спільні кошти, а тому їх частки у цьому майні є рівними. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. Від позивача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. В разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Від позивача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. В разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Від відповідача - [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає. Від представника відповідача - Управління Державної казначейської служби України у Якимівському районі Запорізької області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що позовні вимоги належним чином не обґрунтовані та є безпідставними. Від представника третьої особи - державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно - Схдіного мірегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сідора Є.Г. на адресу суду надійшла повторно заява про відкладення розгляду справи. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. [PERSON] та [PERSON] з15 січня 1972 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Першореченським Рай ЗАГС м. Владивосток Приморського краю, актовий запис № 90 /а.с.8/. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі - продажу квартири, посвідченого 28.07.2005 року приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Левченко В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5256 /а.с. 9-10/. Крім того, право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] підтверджується копією витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с.11/, копією технічного паспорта /а.с.12-13/. Державним виконавцем Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коренченко Н.В. 10.03.2021 року винесено постанову за виконавчим провадження № 64509042, яке відкрито на підставі виконавчого листа № 3320/47/15-к виданого 04.01.2021 року на виконання вироку ухваленого Якимівським районним судом Запорізької області про конфіскацію на користь держави усього майна, що належить [PERSON] , а саме: холодильник «Samsung» Frost, білого кольору, в робочому стані вартістю - 1 000 грн., пральна машина «Samsung», білого кольору в робочому стані, вартістю - 1 000 грн., кондиціонер «Samsung», білого кольору, в неробочому стані, вартістю - 700 грн., кольоровий телевізор «Уінліри», сірого кольору в неробочому стані, вартістю 100 грн., газова плита «Ariston» 4 (конфорки), чорного кольору, в робочому стані, вартістю - 300 грн., газова духовка «Ariston», чорного кольору, в робочому стані, вартістю - 500 грн., кухонна витяжка «Pyramida», чорного кольору стані, вартістю - 450 грн. /а.с.14-16/. Вказане майно належить подружжю, що підтверджується копіями товарних чеків /а.с.17-20/. ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Основним доводом позивачів і підставою для задоволення вимоги про виключення майна із акту опису та арешту позивачі наводять те, що майно, на яке накладено арешт є їх спільною сумісною власністю та не належить на праві власності відповідачу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України б`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Так, на підтвердження вказаного факту позивачами надані квитанції щодо придбання вказаного майна саме в період перебування позивачів в зареєстрованому шлюбі. Отже, вказане в постанові державного виконавця майно, є не власністю відповідача [PERSON] . Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з -під арешту. Відповідно до положень ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках неможливості скасування арешту органами ДВС, арешт може бути знято за рішенням суду. В п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником майна. Приймаючи до уваги викладене, а також те, що існуючий арешт майна позивачів порушує гарантоване Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами їх право приватної власності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved