Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

На виконанні Черкаського районного відділу ДВС Головного територіального управління, юстиції у Черкаській області перебував на виконанні виконавчий лист №2-559/10 виданий 20 травня 2010 року Черкаським районним судом Черкаської області про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 177277,45 гривень на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Виконавчий лист неодноразово предявлявся на виконання до органу ДВС, але він повертався стягувачу в звязку з тим, що стягувач відмовлявся залишити за собою майно боржника не продане з прилюдних торгів. Останній раз виконавчий лист №2-559/10 виданий 20 травня 2010 року був предявлений до Черкаського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області 01 березня 2018 року. В межах виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] в тому числі і на магазин з прибудовою № 1007, зазначений на плані під літерою «А-І,а» площею 70,3 кв.м., сарай - під літерою «Б-І» площею 42,9 кв.м., вбиральня - під літерою «В», огорожа - під № 1, рампа - під літерою «рп», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який перебуває в іпотеці АТ «Ощадбанк» відповідно до іпотечного договору №8-1 від 05 вересня 2008 року. На момент укладання Іпотечного договору (05 вересня 2008 року) не існувало жодних інших зареєстрованих обтяжень відносно предмета іпотеки. Отже, оскільки Іпотечний договір був укладений та зареєстрований в Державному реєстрі іпотек значно раніше накладення арешту органами державної виконавчої служби на майно [PERSON], Банк вважається пріоритетним обтяжувачем. Між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було досягнуто згоди на добровільний продаж вищевказаного предмета іпотеки. 18 травня 2018 філією - Черкаським обласним управлінням АТ «Ощадбанк» направлено заяву № 121.20-14/494 про повернення даного виконавчого документа стягувану відповідно до н. ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». 13 червня 2018 року старшим державним виконавцем Черкаського ВДВС було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, але арешт з майна боржника в тому числі і предмета іпотеки знятий не був. 22 травня 2018 року позивачем на адресу Черкаського районного ВДВС було направлено заяву про зняття арешту з предмету іпотеки, а саме з магазину з прибудовою № 1007, зазначений на плані під літерою «А-І,а» площею 70,3 кв.м., сарай - під літерою «Б-І» площею 42,9 кв.м., вбиральня під літерою «В», огорожа - під № 1, рампа - під літерою «рп», що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить [PERSON] У відповідь на заяву про зняття арешту з предмета іпотеки з Черкаського районного ВДВС надійшов лист з відмовою зняти арешт та повідомлено, що у даному випадку арешт може бути знятий за рішенням суду. Наявність арешту предмета іпотеки порушує право АТ «Ощадбанк», як пріоритетному обтяжувачу, реалізувати своє право на першочергове задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, обраний ним на власний розсуд виходячи з діючого законодавства України та умов Іпотечного та Кредитного договорів. На підставі вище викладеного, позивач просить зобовязати Черкаський РВ ДВС Головного територіального управління юстиції зняти арешт із вказаного обєкту нерухомості та зобовязати відповідача утриматися у подальшому від накладення арешту на предмет іпотеки, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить [PERSON] В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] не зявився але на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Щодо заочного розгляду справи у разі неявки відповідача не заперечує. Представник Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не зявився, хоча про час і місце його проведення Черкаський РВ ДВС повідомлявся в установленому законом порядку, про що є підтвердження у матеріалах справи. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про те на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Враховуючи вищевказані обставини, суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На виконанні Черкаського районного відділу ДВС Головного територіального управління, юстиції у Черкаській області перебував виконавчий лист №2-559/10 виданий 20 травня 2010 року Черкаським районним судом Черкаської області про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 177277,45 гривень на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Останній раз виконавчий лист №2-559/10 виданий 20 травня 2010 року був предявлений до Черкаського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області 01 березня 2018 року. В межах виконавчого провадження державним виконавцем, постаовою від 20.07.2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] в тому числі і на магазин з прибудовою № 1007, зазначений на плані під літерою «А-І,а» площею 70,3 кв.м., сарай - під літерою «Б-І» площею 42,9 кв.м., вбиральня - під літерою «В», огорожа - під № 1, рампа - під літерою «рп», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який перебуває в іпотеці АТ «Ощадбанк» відповідно до іпотечного договору №8-1 від 05 вересня 2008 року. На момент укладання Іпотечного договору (05 вересня 2008 року) не існувало жодних інших зареєстрованих обтяжень відносно предмета іпотеки. Отже, оскільки Іпотечний договір був укладений та зареєстрований в Державному реєстрі іпотек значно раніше накладення арешту органами державної виконавчої служби на майно [PERSON], Банк вважається пріоритетним обтяжувачем. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 29.10.2018 року, вбачається що на нерухоме майно розташоване по [ADDRESS], яке належить [PERSON], накладено арешт, згідно постанови державного виконавця №48220176 від 20.07.2015 року. Інші обтяження на вказаний обєкт нерухомості відсутні. Як вбачається з позову між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було досягнуто згоди на добровільний продаж вищевказаного предмета іпотеки. Станом на 14.09.2018 заборгованість [PERSON] перед АТ «Ощадбанк» по кредитному договору № 46-2203/2008 від 05.09.2008 становить 643 405,19 грн. (шістсот сорок три тисячі чотириста пять грн. 19 коп.). Вартість предмета іпотеки, не перевищує, а є значно меншою заборгованості, яку має Позичальник перед Банком. Так в процесі виконавчого провадження даний предмет іпотеки реалізовувався за ціною 154 560,00 грн. та не був реалізований, в звязку з відсутністю купівельного попиту. 13 червня 2018 року старшим державним виконавцем Черкаського ВДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, але арешт з майна боржника в тому числі і предмета іпотеки знятий не був та розяснено позивачу його право на звернення до суду із заявою про зняття арешту. Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України - іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотеко держателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до 7 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини передбачені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. Суддя вважає неможливим задовольнити позовні вимоги, що стосуються зобовязання відповідача утримуватися від накладення арешту на спірний обєкт нерухомості у подальшому, так як відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.Законодавством передбачений захист прав, свобод та інтересів осіб, як наступний, тобто такий, що передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Оскільки, позовні вимоги, щодо зобовязання відповідача утримуватися від накладення арешту у подальшому, заявлені до порушення права позивача, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у цій частині. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Враховуючи той факт, що позивачем не ставиться вимога про стягнення із відповідача на його користь судових витрат, суд вважає за можливе віднести судові витрати за рахунок позивача. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 572, 575 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: partial