Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Позиція позивача. У листопаді 2020 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» звернулося до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь: - заборгованість за договором про споживчий кредит № 0623/71 від 10.12.2019 року в розмірі 70380,49 грн., яка складаються з наступного: заборгованості за кредитом у розмірі 61744,73 грн.; заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом у розмірі 8237,50 грн.; заборгованості по відсоткам за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 317,96 грн.; заборгованості по відсоткам за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 66,91 грн. та витрат від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом у розмірі 13,99 грн.; - судові витрати у розмірі 2102.00 грн. сплачений судовий збір при подачі позовної заяви. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.12.2019 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 0623/71, відповідно до якого останній надано кредит в сумі 70000,00 грн. зі сплатою 56% річних на споживчі цілі, строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту 09 грудня 2021 року. Позичальник, отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності, систематично порушувала свої договірні зобов`язання, передбачені щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, пені, у зв`язку з чим, станом на 12.10.2020 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 70380,49 грн., яка складаються з заборгованості за кредитом у розмірі 61744,73 грн.; заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом у розмірі 8237,50 грн.; заборгованості по відсоткам за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 317,96 грн.; заборгованості по відсоткам за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 66,91 грн. та витрат від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом у розмірі 13,99 грн. Які позивач просить стягнути з відповідача. 2. Позиція відповідача. Відповідач, [PERSON] не скористався своїм правом та не подала в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подала зустрічний позов. Відповідач, [PERSON] через канцелярію суду подала 08.12.2021 року заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі, без застосування технічних засобів в порядку спрощеного письмового провадження, позовні вимоги визнала у повному обсязі не заперечувала проти їх задоволення (а.с.63). ІІ. Заяви та клопотання сторін. Представник позивача на електронну адреску суду подав 07.12.2021 року клопотання в якому просить розглянути справу в режимі відео конференції (а.с.60). Відповідач, [PERSON] через канцелярію суду подала 08.12.2021 року заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі, без застосування технічних засобів в порядку спрощеного письмового провадження, позовні вимоги визнала у повному обсязі не заперечувала проти їх задоволення (а.с.63). ІІІ. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи 16 листопада 2020 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» звернулося до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит 16.11.2020 року протоколом про автоматизований розподіл судової справи між суддям справу передано в провадження судді Івченко Т.П. 04 грудня 2020 року Ухвалою судді відкрито провадження у справі справу призначено до судового розгляду, визначено порядок розгляду цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Частиною 1 статті 279\~ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін ( ч.5 ст.279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Згідно із вимогами ч.2 ст.191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до\~ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи встановлені судом. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Вирішуючи спір, суд встановив факт укладення 10.12.2019 року договору про споживчий кредит № 0623/71 між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , згідно з яким відповідач отримав у АТ «Державний ощадний банк України» споживчий кредит на суму 70000,00 грн. на строк шістдесят місяців з терміном остаточного повернення не пізніше 09.12.2024 року. Процентна ставка за користування кредитом складає 56 % річних (п.п.2.1., 2.2., 2.4.1. Договору) (а.с.9-13). Договір про споживчий кредит від 10.12.2019 року за № 0623/71 підписаний відповідачем [PERSON] (а.с.9-13). Кошти надані відповідачу [PERSON] шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, відповідно до п.3.2.1. Договору. Відповідно до п.3.3.3. Договору за № 0623/71 від 10.12.2019 року позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1166,67 грн. та сплату процентів, нарахованих на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з січня 2020 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної кредитним договором. Якщо сума коштів, що надійшла в рахунок повернення кредиту та сплати процентів, менша розміру, вказаного у п.3.3.3. договору, то несплачений платіж та нараховані проценти, які мали бути сплачені, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати суму коштів, необхідну для погашення простроченого платежу та сплати нарахованої пені за прострочені платежі з урахуванням вимог п.8.2 Договору (п.3.3.4. Договору). Відповідно до п.3.4.1 Договору про споживчий кредит за № 0623/71 від 10.12.2019 року, погашення зобов`язання здійснюється в наступній послідовності: 1) погашення простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом (якщо прострочення буде мати місце); 2) погашення прострочених процентів за користування кредитом; 3) погашення строкової заборгованості за основною сумою боргу за кредитом; 4) погашення нарахованих строкових процентів за користування кредитом; 5) сплата пені за непогашення в строк платежів по кредиту (якщо непогашення буде мати місце); 6) сплата штрафів, передбачених договором; 7) сплата інших платежів відповідно до договору. Відповідно до п.3.9.1 Кредитного договору, банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених договором, вимагати повернення суми кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом, строк сплати яких ще не настав, в повному обсязі у тому числі, але не виключно за умови настання наступних подій: затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та(або) процентів за користування кредитом на один календарний місяць; неподання на вимогу банку документів, що стосуються фінансового стану позичальника. Позичальник зобов`язався відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з договору (п.4.3.4 Договору). Завдані банку збитки позичальник зобов`язується відшкодувати в повному обсязі понад неустойку, пеню та штрафи, несе відповідальність за їх відшкодування всім належним йому майном. За порушення взятих на себе зобов`язань позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15% простроченого платежу (п.8.3 Договору). Відповідач допускала порушення внесення щомісячних платежів по погашенню споживчого кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.17-19). Відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання по договору про споживчий кредит № 0623/71 від 10.12.2019 року, внаслідок чого станом на на 12.10.2020 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 70380,49 грн., яка складаються з заборгованості за кредитом у розмірі 61744,73 грн.; заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом у розмірі 8237,50 грн.; заборгованості по відсоткам за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 317,96 грн.; заборгованості по відсоткам за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 66,91 грн. та витрат від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом у розмірі 13,99 грн. Даний факт підтверджений розрахунком заборгованості по договору споживчого кредиту (а.с.17-19). Заперечень щодо вказаного розрахунку заборгованості відповідач не висловила, оскільки відзиву на позов до суду не надала, але в своїй заяві визнала позовні вимоги у повному обсязі. Оскільки факт виконання умов договору і повернення кредиту відповідачем [PERSON] не доведено, то право Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» невиконанням зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини позики, а саме кредиту, які регулюються ЦК України. Відповідно до частини 1\~статті 11 Цивільного кодексу України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2\~статті 11 Цивільного кодексу України). Положеннями частини 1\~статті 626 Цивільного кодексу України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 639 Цивільного кодексу України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.1ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Відповідно до ч. 2\~ст. 628 Цивільного кодексу України\~сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлене договором або не випливає із суті змішаного договору. Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку про його змішану правову природу, а саме, про те, що договір містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідно до частин 1 та 2\~статті 207 Цивільного кодексу України\~правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1\~ст. 1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частинами 1 та 2\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір є консенсуальним (на відміну від договору позики, який є реальним), тобто вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Так, за договором кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України). Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048\~цього Кодексу (ст.1050 ЦК України). Відповідно до вимогст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вказаного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 3 частини 1\~статті 611 Цивільного кодексу України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно з частинами 1, 3\~статті 549 Цивільного кодексу України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та з урахуванням вищевказаних приписів чинного законодавства та умов Договору, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, на підставі частини 2\~статті 625 Цивільного кодексу України, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. VІ. Висновки суду. Аналізуючи норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позивач має право на звернення до суду з означеним позовом. Також, у суду склалася достатня переконаність у тому, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). У відповідності до частини 1\~статті 12 Цивільного процесуального кодексу України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Положеннями частин 1 та 3\~статті 83 Цивільного процесуального кодексу України\~унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4\~статті 83 Цивільного процесуального кодексу України). Разом з цим відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідач був позбавлений можливості у порядку частини 4\~статті 83 Цивільного процесуального кодексу України\~письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5,6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Отже, суд констатує той факт, що позивачем надано суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які проаналізовані судом у їх сукупності та взаємозв`язку і дають підстави для висновку про задоволення позову, тоді як відповідачем не надано доказів виконання своїх зобов`язань за договором споживчого кредиту від 10.12.2019 року за № 0623/71. Крім того, між відповідачем та банком склалися кредитні правовідносини, в яких банк є кредитором, а відповідач боржником, проте, боржником доказів на підтвердження факту виконання умов договору кредиту суду не надано. Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат суд вважає його таким, що відповідає чинному законодавству, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Оскільки факт виконання умов договору і повернення кредиту відповідачем не доведено, то право АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» невиконанням зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту шляхом задоволення позову. VІІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філіїВінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. (а.с.1).

Outcome: approved