Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача КП «Південукргеологія» на її користь заборгованість з виплати заробітної плати з 15 липня 2013 року по 23 березня 2015 року з індексацією, середній заробіток за час затримки розрахунку та компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки. Аргументи учасників справи. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що наказом № 156-к від 15.07.2013р. її було прийнято прибиральницею службових приміщень Приазовської комплексної геологічної експедиції. Наказом № 30-к від 23.03.2015р. [PERSON] звільнена за власним бажанням ( ст. 38 КЗпП України). На день звільнення відповідач не розрахувався із позивачем у зв`язку із чим, не виплачена заробітна плата починаючи з 15 липня 2013року до 23.03.2015року, компенсація за невикористані дні щорічної відпустки за період з 15 липня 2013року по 23.03.2015року. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі плати заробітної плати за вищевказані періоди та провести її індексацію, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію за невикористані відпустки. Від в.о. генерального директора КП «Південукргеологія» Сіцькова О.В. надійшов відзив на позовну заяву з якого вбачається, що відповідач позовні викладені в позовній заяві визнає частково. Так, підприємство з 2014 року знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Рахунки періодично арештовувались, а з серпня 2018 року, арештовані рахунки до тепер. Працівники звертаються до судів, частково заробітна плата сплачується через комісію по трудовим спорам. Позивач [PERSON] дійсно працювала в Приазовській комплексній геологічній експедиції КП «Південукргеологія». По даним бухгалтерського обліку КП «Південукргеологія» на сьогоднішній день має заборгованість перед позивачем у розмірі 11015,28 грн. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, то відповідач зазначає, що останній не є складовою частиною заробітної плати, таким чином у випадку відмови роботодавця від здійснення розрахунку, працівник може звернутися з заявою до суду про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в тримісячний строк, з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про затримку розрахунку, а оскільки позивач звільнився з підприємства 23.03.2015 року то перебіг тримісячного строку позовної давності починається з наступного дня - 24.03.2015 року (розрахунок з працівником при звільненні повинен бути проведений в день звільнення) та закінчується 24.06.2015 року, тоді як Позивач звернувся з позовною заявою до суду аж 06.12.2019 року - через 3 з половиною роки. Просив відмовити у задоволенні інших позовних вимог. Заяви та клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи до зали судового засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Звернувся до суду із відзивом, долученим до матеріалів провадження . Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Обставини справи, встановлені судом. Джерела права й акти їх застосування. Відповідно до копії трудової книжки [NUMBER] [PERSON] в період з 15.07.2013 року по 23.03.2015 року перебувала в трудових відносинах з відповідачем, працюючи прибиральницею Приазовської комплексної геологічної експедиції КП «Південукргеологія». За зазначеним наказом і штатним розкладом [PERSON] була нарахована однак не сплачена заробітна плата за період з 15.07.2013 року по 23.03.2015 року у розмірі 11015,28 грн. Згідно відповіді КП «Південукргеологія» Державна служба геології та надр України визнає заборгованість з заробітної плати перед позивачем у вказаному розмірі. Постановою старшого державного виконавця Соборного відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області Ястокевича В.В. від 15.08.2018 року при примусовому виконанні судових наказів накладено арешт на всі відкриті рахунки КП «Південукргеологія». Враховуючи наведене, суд вважає доведеним наявність заборгованості КП «Південукргеологія» перед [PERSON] у розмірі 11015,28 грн. за період з 15.07.2013 року по 23.03.2015 року, тому її вимоги у цій частині є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно інших вимог позивача - щодо стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, суд вважає їх такими, що не підлягають до задоволення, оскільки останні не підтверджені належними та допустимими доказами, а їх розрахунок не може грунтуватись на припущеннях. Так, для проведення їх стягнення, згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Закону України № 2050 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів з зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою КМ України за № 159 від 21.02.2001 року сума компенсації обчислюється, як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При визначенні середньої заробітної плати слід керуватися вимогами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (з наступними змінами і доповненнями) (далі - Порядок). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії. З п. 2 вказаного Порядку вбачається, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Як вбачається з доказів, наданих позивачем, та інформації із відзиву та долучених відповідачем письмових доказів, витребуваних судом, заслуговує на увагу лише довідка про загальний розмір заборгованості. Будь-яких даних щодо помісячного розміру заробітної плати позивача та її середньоденного заробітку - суду не надано. Так само відсутні будь-які відомості щодо наявної невикористаної позивачем відпустки за час роботи у відповідача. Відповідно до ст. 76 ЦПК України- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Ст. 77 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.81 ЦПК України-кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів. Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 Закону України «Про оплату праці» суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому зарплати без обмеження будь-яким строком. Розподіл судових витрат. Позивач при зверненні до суду із позовом був звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». За таких обставин з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за позовну вимогу про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial