Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

І. Суть спору Позивачка [PERSON] , звернулась до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 14.07.2016 року у цивільній справі ЄУН 448/727/16-ц було визнано за [PERSON] , право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] . Стверджує, що на підставі вищезазначеного рішення суду, держаний реєстратор прав на нерухоме майно Мостиської РДА Процак Н.І., розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 13.10.2016 року за реєстровим номером 19020600, яку подала відповідачка, прийняла рішення №31927130 від 19 жовтня 2016 року про проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] за [PERSON]. Зазначає, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок за вищевказаною адресою було зареєстровано за відповідачкою, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1058449546224, номер запису про право власності: 16965271, підстава виникнення права власності, рішення Мостиського районного суду Львівської області від 14.07.2016 року у цивільній справі № 448/727/16-ц. Покликається на те, що не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду, нею (позивачкою) було подано апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області її апеляційну скаргу задоволила, рішення Мостиського районного суду Львівської області від 14 липня 2016 року - скасувала та ухвалила нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відповідачки відмовлено. Згідно постанови Верховного суду від 30.05.2019р. касаційну скаргу відповідачки [PERSON] , залишено без задоволення, рішення апеляційного суду Львівської області від 29.05.2017 року без змін. Вказує, що оскільки на даний час судом скасована підстава виникнення права власності у відповідачки на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , то відповідно підлягає скасуванню і державна реєстрація права масності на спірне нерухоме майно. Реєстрація права власності на майно за відповідачкою порушує її (позивачки) права, оскільки вона позбавлена права на приватизацію спірного житлового будинку відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». З огляду на вищенаведене, просила суд скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за відповідачкою [PERSON] права власності на нерухоме майно, зокрема, на житловий будинок [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1058449546224, номер запису про право власності: 16965271, дата державної реєстрації: 13.10.2016р., рішення про державну реєстрацію прав № 31927130 від 19.10.2016р. Окрім цього, просила стягнути з відповідачки в її користь понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. ІІ. Позиція учасників справи Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Зозуля А.В. в судове засідання не з`явилися. Від позивачки на адресу суду надійшла заява, в якій така заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити у її відсутності та відсутності її представника. Відповідачка [PERSON] ) в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву, в якій зазначила, що позов визнає в повному обсязі, просить подальший розгляд вищевказаної справи проводити у її відсутності. Третя особа - державний реєстратор прав на нерухоме майно Мостиської РДА Львівської області Процак Н.І. в судове засідання не з`явилась, однак подала на адресу суду заяву, в якій зазначила, що розгляд вищевказаної цивільної справи просила проводити у її відсутності. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 15.02.2018 року відкрито провадження по даній справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.03.2018 року зупинено провадження по даній цивільній справі. Ухвалою суду від 13.01.2010 року поновлено провадження по справі, закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. ІV. Обставини справи, встановлені судом. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 14.07.2016 року у цивільній справі ЄУН 448/727/16-ц було визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] . Надалі, на підставі вищезазначеного судового рішення, держаний реєстратор прав на нерухоме майно Мостиської РДА Процак Н.І., розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 13.10.2016 року, яку подала [PERSON] , ухвалила рішення №31927130 від 19 жовтня 2016 року про проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Слід зазначити те, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1058449546224, номер запису про право власності: 16965271, підстава виникнення права власності, рішення Мостиського районного суду Львівської області від 14.07.2016 року у цивільній справі № 448/727/16-ц. Разом з тим, позивачкою [PERSON] подано апеляційну скаргу на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 14.07.2016 року у цивільній справі № 448/727/16-ц, за результатами розгляду якої вищевказане рішенням колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області рішення Мостиського районного суду Львівської області від 14 липня 2016 року - скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відповідачки [PERSON] , відмовлено. В подальшому, відповідачкою [PERSON] , подано касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Львівської області від 29.05.2017 року, котре було залишено без задоволення колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду. V. Правове обгрунтування спірних правовідносин та висновки суду. Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам підлягає обов`язковій державній реєстрації, що випливає зі ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Частиною 2 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна. Відповідно до ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта. У разі переходу права власності на об`єкт нерухомого майна або зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна його реєстраційний номер не змінюється, крім випадків, передбачених статтею 14 цього Закону. Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Тобто, чинне законодавство не передбачає порядку вилучення запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, єдиним способом приведення записів у відповідність до Закону є рішення суду про скасування рішення державного реєстратора та скасування записів про проведену державну реєстрацію прав. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09 жовтня 1979 року в справі Ейрі про Ірландії (п. 24), рішення від 13 травня 1980 року в справі Артіко проти Італії (п. 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (п. 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Статтею 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, встановленим є те, що позивачка [PERSON] не може повністю реалізувати своє право власності на майно, оскільки існує рішення про державну реєстрацію права власності на це майно за відповідачкою [PERSON] . Дана реєстрація права власності на житловий будинок по [ADDRESS] була вчинена на підставі судового рішення, котре скасовано судом апеляційної інстанції, тобто рішення про державну реєстрацію речового права [PERSON] на вказане майно вчинено без правової підстави. З огляду на викладене, аналізуючи зібрані в справі докази у їх сукупності, беручи до уваги визнання відповідачкою [PERSON] позову, враховуючи, що державним реєстратором Мостиської РДА Процак Н.І. здійснено реєстрацію права власності на житловий будинок, що призвело до порушення права позивачки [PERSON] , а тому право такої підлягає захисту шляхом скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , відтак суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наведених вище у рішенні суду підстав. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно квитанції №22 від 03 жовтня 2017 року позивачкою було сплачено 640 грн. 00 коп. судового збору. По справі позивачкою [PERSON] заявлено вимогу (скасування запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно), котра була задоволена в повному обсязі, а тому у зв`язку із задоволенням позову на користь позивачки підлягає стягненню з відповідачки судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved