Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

КП «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» в особі директора Чупракова Анатолія Григоровича звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати трудовий договір між комунальним підприємством «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» та [PERSON], надати КП «НККП» судове роз'яснення стосовно встановлення дати звільнення [PERSON], порядку оформлення запису у трудовій книжці або її дублікаті, а також стягнути судові витрати. 26.01.2015 року позивач змінив позовні вимоги, остаточно просив визнати [PERSON] таким, що вчинив дисциплінарне правопорушення - прогул; розірвати трудовий договір між комунальним підприємством «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» та [PERSON] за п.4 ст.40 КЗпП; датою звільнення вважати 06 січня 2015 року (а.с.26-27). В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що на комунальному підприємстві «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» з 18.11.2013 р. працює юристом [PERSON]. В період з «26» червня 2014р. по теперішній час він не з'являється на роботі. Документальних пояснень щодо своєї відсутності на підприємстві [PERSON] не надає, на телефонний зв'язок не виходить. В той же час працівники підприємства неодноразово бачили [PERSON] на вулицях міста, інженер по дорогам [PERSON] особисто зустрічався з ним 28.10.2014 р. на допиті у слідчого СВ Новомосковського MB ГУМС України Маркарянц А.О. Директором підприємства були направлені запити у лікувальні заклади м. Новомосковськ з проханням провести перевірку та надати КП «НККП» інформацію щодо відкриття, продовження та закриття листка непрацездатності на ім'я [PERSON] У відповідях на запити зазначено що [PERSON] за період своєї відсутності на підприємстві на лікуванні не знаходився. У табелі обліку робочого часу на підприємстві за весь цей період [PERSON] ставиться відмітка «прогул». За адресою проживання [PERSON] поштою був надісланий лист, у якому [PERSON] було запропоновано з'явитися на підприємство для дачі пояснень щодо його тривалої відсутності на підприємстві. Лист повернувся на підприємство без вручення адресату. Позивач зазначає, що не з'являючись на роботу без поважних причин, юрист [PERSON] порушує умови трудового договору, правила внутрішнього трудового розпорядку, норми ст.139 КЗпП України, невиконання ним своїх обов'язків юриста приводить до ускладнень в роботі підприємства. Враховуючи той факт, що [PERSON] за період своєї роботи неодноразово порушував трудову дисципліну, та вже має догану, підприємство звернулося з даним позовом до суду про розірвання трудового договору з [PERSON] В судове засідання представник позивача Бровченко Р.С. не з'явився, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, з погодження позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. З 18.11.2013 р. [PERSON] на підставі Наказу № 64-к від 18.11.2013 року, було прийнято на посаду юриста комунального підприємства «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» (а.с.3-об). Суду надані копії табелів обліку робочого часу на підприємстві за період 07.2014 року - 12.2014 року, в яких [PERSON] проставлена відмітка «прогул» (а.с.29-40). Також суду надані акти від 26.06.2014 року та 09.04.2015 року (а.с.55-56) про відсутність [PERSON] на робочому місці. Директором підприємства були направлені запити у лікувальні заклади м. Новомосковськ з проханням провести перевірку та надати КП «НККП» інформацію щодо відкриття, продовження та закриття листка непрацездатності на ім'я [PERSON] (а.с.4-6). У відповідях на які, зазначено що [PERSON] за період своєї відсутності на підприємстві на лікуванні не знаходився (а.с.7-9). За адресою проживання [PERSON] поштою був надісланий лист, у якому [PERSON] пропоноване з'явитися на підприємство для дачі пояснень щодо його тривалої відсутності на підприємстві(а.с. 10). Лист повернувся на підприємство без вручення адресату (а.с.11). Позивач зазначає, що не з'являючись на роботу без поважних причин, юрист [PERSON] порушує умови трудового договору, правила внутрішнього трудового розпорядку, норми ст.139 КЗпП України, невиконання ним своїх обов'язків юриста приводить до ускладнень в роботі підприємства, у зв'язку з чим просить розірвати трудовий договір у судовому порядку. Проаналізувавши надані позивачем докази та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовий договір може бути, зокрема, безстроковим, що укладається на невизначений строк (п. 1 ч. 1 ст. 23 КЗпП України). Згідно зі ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми при укладенні трудового договору з фізичною особою є обов'язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 18.11.2013 року був укладений трудовий договір, відповідно до якого [PERSON] було прийнято на посаду юриста КП «Новомосковський комбінат комунальних підприємств». Відповідно до ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України). Відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП України, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Суду надані докази, які свідчать про те, що [PERSON] дійсно був відсутній на робочому місці в період з 07.2014 року по 12.2014 рік, про що свідчать записи табелів обліку робочого часу на підприємстві та відповідні Акти. Однак, стаття 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства визначає справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 232 КЗпП України передбачено, що безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: Безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: 1) працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються; 2) працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу; 3) керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб, митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службових осіб державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого та регіонального самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян, з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу; 4) власника або уповноваженого ним органу про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації; 5) працівників у питанні застосування законодавства про працю, яке відповідно до чинного законодавства попередньо було вирішено власником або уповноваженим ним органом і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації (підрозділу) в межах наданих їм прав. Безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються також спори про відмову у прийнятті на роботу. Таким чином, звернення позивача до суду з позовом про розірвання трудового договору не відповідає передбаченим законодавством про працю України способам захисту трудових прав та інтересів. Щодо визнання [PERSON] таким, що вчинив дисциплінарне правопорушення - прогул, то дана позовна вимога також не підлягає задоволенню, оскільки, суду в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано доказів того, що [PERSON] притягався до дисциплінарної відповідальності уповноваженим на те органом, а суд в даному випадку не органом, компетентним на здійснення таких дій. А тому, на підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позов у повному обсязі.

Outcome: dismissed