Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача.. 1. 11 квітня 2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Шумського районного суду від 29.09.2015 року та стягувати із відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. 00 коп., щомісячно і проводити до досягнення дитиною повноліття. 2. Свої позовні вимоги позивач обгрунтувала тим, що від спільного шлюбу із відповідачем, який був зареєстрований 02.05.2008 року Людвищенською сільською радою Шумського району, актовий запис №1, у подружжя народилася одна дитина: дочка - [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачем та знаходиться на її повному утриманні. На даний час шлюб позивача та відповідача розірваний. Згідно рішення Шумського районного суду від 29.09.2015 року на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] із відповідача стягуються аліменти в розмірі по 500 грн., щомісячно. Позивач стверджує, що цих коштів недостатньо для належного рівня життя дитини, а відповідач, як батько дитини повинен нести збільшені витрати на утримання дитини, оскільки останній має таку можливість. ІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 02 липня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 23.07.2018 року. 4. В судове засідання позивач не з'явилася, однак представила письмову заяву в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. 5. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак представив заяву в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. 6.Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 7. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у розірваному шлюбі із 14.09.2015 року, що стверджується рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 14.09.2015 року, №609/777/15-ц. 8. Під час перебування сторін у шлюбі, у них народилася одна дитина: дочка - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 11.08.2008 року. 9. Із рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 29.09.2015 року, №609/1079/15-ц, вбачається, що судом було вирішено стягувати щомісячно аліменти із відповідача в користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 500 грн., до досягнення дитиною повноліття. 10. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом із матір'ю, що підтверджується довідкою про склад сім'ї №504 від 11.04.2018 року, яка видана Людвищенською сільською радою Шумського району Тернопільської області. ІV. Оцінка Суду. 11. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав (див. пункт 4), таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. 12. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А, статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 13. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя). В свою чергу, за змістом статті 184 СК суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (частини перша та друга). 14. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів. 15. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача суд відповідно до статті 182 СК, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей (див. пункт 13), відсутність в матеріалах справи доказів про наявність у нього непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; відсутність в матеріалах справи доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; відсутність в матеріалах справи доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, в даних правовідносинах суд знаходить, що розмір аліментів необхідно визначити в твердій грошовій сумі, оскільки відповідну заяву подано одержувачем аліментів. У відповідності Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2018 року становить 1944 грн.. Так, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення аліментів в розмірі 1000 грн. на дитину, оскільки відповідну заяву подану отримувачем аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст. 182 СК України не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу. /редакція статті із змінами, які набули чинності 08.07.2017 року/. 16. Пунктом 23 постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі вищесказаного, враховуючи, що відповідач у вихованні дитини не бере ніякої участі, майновий стан сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, тому із відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнньої дитини в розмірі 1000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 17. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв'язку із чим, оскільки в даних правовідносинах позивач звільнений від сплати судових витрат і відсутні інші особи, які їх понесли, судові витрати необхідно стягнути із відповідача у розмірі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved