Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

І. Зміст заявлених вимог та заперечень сторін. В листопаді 2019 року звертаючись до суду з заявою заявник просять суд встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке було видано 01 березня 1996 року на ім`я « [PERSON] » та свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видано 01 березня 1996 року на ім`я « [PERSON] ». Заявник свої вимоги аргументує тим, що в жовтні 2019 року він звернувся до Прилуцького відділу ЦНАП Прилуцької міської ради Чернігівської області для отримання реєстрації за місцем проживання, але йому було відмовленно, оскільки в правовстановлюючих документах, а саме в свідоцтві про право власності на будинок та свідоцтві про право на спадщину за законом невірно вказано його по батькові « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Оскільки встановити вищевказаний юридичний факт можливо тільки в судовому порядку, тому він звернувся до суду з відповідною заявою. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в загальному провадженні на 14 год. 00 хвилин 04 грудня 2019 року(а.с.14) ІІІ. Позиції сторін викладені в судовому засіданні. В судове засідання заявник не з`явився, але надав заяву в якій підтримує заявлені вимоги справу просить розглянути без його участі. Представник заінтересованої особи - Прилуцької міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але надав заяву в якій просить розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. [INFO] народився рос.мовою « [PERSON] », в свідоцтві про його народження його батьком записано рос.мовою « [PERSON] »(а.с.5) 17 травня 1950 року рос.мовою « [PERSON] » зареєстрував шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу її прізвище змінено на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 04 березня 1950 року(а.с.6) 01 березня 1996 року на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посвідчено державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори Колодуб С.М. та зареєстровано в реєстрі за № 3-595(а.с.7) 01 березня 1996 року на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкове майно складається з 1 / 2 частини будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). В пенсійному посвідченні №116670 від 23.08.1988 року зазначено, що рос.мовою « [PERSON] » 1928 року народження є пенсіонером за віком(а.с.4) V. Норми права, які підлягають застосуванню . За змістом частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи май нових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. VI. Оцінка доказів та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи. Оцінюючи , надані заявникоми докази, суд приходить до висновку, що вони є належними та допустимими. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що в свідоцтві про право власності на будинок від 01 березня 1996 року та в свідоцтві про право на спадщину за законом від 01 березня 1996 року помилково вказано по батькові заявника « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Таким чином, у судовому засіданні обставини, викладені в заяві, знайшли своє підтвердження, а тому, проаналізувавши вищевказані докази у справі в їх сукупності та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, об`єктивності, розумності та справедливості, суд вважає, що заявником доведено, наявність обґрунтованих підстав для визнання вищевказаного юридичного факту. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право розпорядження належним йому майном та заявник позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку, встановити юридичний факт, що [PERSON] належить свідоцтво про право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке було видано Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою 01 березня 1996 року на ім`я « [PERSON] » та свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видано Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою 01 березня 1996 року на ім`я « [PERSON] ». Тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. VІІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved