Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Львівський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] 9835 грн. 92 коп. в якості повернення допомоги по безробіттю. Позов мотивований тим, що [PERSON] перебував на обліку як безробітний та отримував допомогу по безробіттю. Під час перебування на обліку [PERSON] уклав договір про виконання робіт (надання послуг) від 09.03.2016 року, про що не повідомив спеціалістів центру зайнятості. В результаті цього [PERSON] безпідставно отримав допомогу по безробіттю на загальну суму 9835 грн. 92 коп., яка підлягає поверненню. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та стягнути з відповідача допомогу по безробіттю, яка була виплачена з порушенням вимог законодавства. Відповідач в судове засідання 20.04.2017 року не зявився за невідомих обставин. Про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, клопотань про перенесення судового засідання не подавав. В судовому засіданні 21.03.2017 року відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що за договором працював лише один день, тому не вважав за потрібне повідомити центр зайнятості. При цьому відповідач погоджується на повернення суми допомоги лише за один день. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 20.10.2015 року відповідач звернувся до Львівського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. Наказом № НТ151026 від 26.10.2015 року відповідачу надано статус безробітного, за наказом № НТ151027 від 27.10.2015 року відповідачу розпочато виплату допомоги по безробіттю. На підставі договору на виконання робіт (надання послуг) № 19216 від 09.03.2016 року відповідач 11.03.2016 року виконував роботу із збереження майна на території визначеній замовником ФОП «[PERSON]П.» за винагороду в розмірі 252 грн. в день., тобто в період отримання допомоги по безробіттю. За правилами ч.ч. 2,3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яка визначає права, обовязки та вiдповiдальнiсть застрахованих осiб, такi особи, зареєстрованi в установленому порядку як безробiтнi, зобовязанi своєчасно подавати вiдомостi про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соцiальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартостi наданих соцiальних послуг застрахованiй особi внаслiдок умисного невиконання нею своїх обовязкiв та зловживання ними стягується з цiєї особи вiдповiдно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соцiальних послуг. Одним iз видiв матерiального забезпечення на випадок безробiття згiдно iз ч. 1 ст. 7 Закону є допомога по безробiттю. Згiдно з п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом міністерства праці та соціального захисту України від 20.11.2000 року № 307, якщо пiд час одержання допомоги по безробiттю безробiтний своєчасно не подав вiдомостi про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числi встановленi пiд час розслiдування страхових випадкiв та обґрунтованостi виплати матерiального забезпечення, з безробiтного стягується сума виплаченої допомоги по безробiттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробiтний вiдмовився добровiльно повернути зазначенi кошти, то питання щодо їх повернення вирiшується у судовому порядку. Вiдповiдно до підпункту 1 п. 5.5 розділу 5 зазначеного Порядку виплата допомоги по безробiттю припиняється, зокрема, у разi працевлаштування безробiтного, зайняття пiдприємницькою або iншою дiяльнiстю, повязаною з одержанням доходу безпосередньо вiд цiєї дiяльностi, виконання робiт (послуг) за цивiльно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрацiї як субєкта пiдприємницької або iншої дiяльностi, виконання робiт (послуг) за цивiльно-правовими угодами). Підпунктом 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198, передбачено, що центр зайнятостi припиняє реєстрацiю безробiтних, зокрема, з дня укладення цивiльно-правового договору щодо виконання робiт (надання послуг). Таким чином, наведенi норми припинення виплати допомоги по безробiттю та зняття безробiтних з облiку повязують iз укладенням ними цивiльно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробiтної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробiттю, тому неповiдомлення цiєю особою центру зайнятостi про виникнення такої обставини свiдчить про невиконання нею своїх обовязкiв та вiдповiдно до ч. 3 ст. 36 Закону є пiдставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності з ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у сукупності. Враховуючи, що відповідач не надав обґрунтування своїх заперечень, а посилання відповідача не ґрунтуються на законі, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 29.08.2016 року № 1777. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved