Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог: 26.08.2020 [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 02.11.2016 Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №556, та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі половини заробітку (доходу) з усіх видів доходів громадян, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду та до досягнення дітьми повноління. В обґрунтування вимог вказано, що 02.11.2016 між сторонами був укладений шлюб, від якого вони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя сторін не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сім`ю та ведення господарства, шлюбні стосунки фактично припинені на даний час, шлюб існує лише формально, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Діти перебувають на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. ІІ. Процедура та позиції сторін 21.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від позивача 07.10.2020 надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу у її відсутності, позов підтримує. В разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Від відповідача 07.10.2020 надійшла заява, в якій він проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечує, просив розглянути справу без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. ІІІ. Обставини встановлені судом та докази на їх підтвердження Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 02.11.2016 Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №556, що підтверджується змістом оригіналу свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с.12), [PERSON] , [INFO] (а.с.13), [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Діти проживають разом із позивачкою, що підтверджується довідками від 23.04.2020 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.15-17). ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню та мотиви суду Згідно статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав та не заперечує щодо розірвання шлюбу, а тому суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Статтею 51 Конституції та ст. 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 182 ч. 2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Зважаючи на те, що обов`язок утримувати малолітніх дітей до їх повноліття є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, добровільної угоди між сторонами щодо утримання дітей до їх повноліття між сторонами не досягнуто, враховуючи встановлений законом розмір прожиткового мінімуму на дитину, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимоги про стягнення аліментів та необхідність її задоволення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1ст. 191 СК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. V. Розподіл судових витрат При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору в частині розірвання шлюбу, сплаченого позивачем при поданні позову, а в частині позову про стягнення аліментів з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена.

Outcome: approved