Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні 1/6 частиною будинку, що розташований на [ADDRESS] , шляхом визнання таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням (а.с.1-4). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власником 1/6 частини будинку, що розташований на [ADDRESS] . Разом з ним в даному будинку, у квартирі [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , який з березня 2017 року не проживає. Він забрав свої речі та переїхав жити у с. Вересоч Чернігівської області. Добровільно знятися з реєстрації він не бажає. Зазначає, що реєстрація відповідача у будинку не дозволяє розпорядитися своєю власністю на власний розсуд і значно обмежує його права. ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи, пояснення учасників справи в судовому засіданні. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 22 вересня 2020 року прийняв справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неповідомленням відповідача та поданим клопотанням представника позивача. У судове засідання учасники справи не прибули. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, зазначивши одночасно, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суду не відомо, відзив на позовну заяву відповідач не подав. З урахуванням вищевикладеного судом 25.11.2020 постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання проводити у відсутність сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин На підставі договору дарування частини житлового будинку від 06.04.2012 року [PERSON] є власником 1/6 частини будинку на [ADDRESS] (а.с.8-10, 16-а). Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації УДМС України в Чернігівській області від 18.09.2020 [PERSON] зареєстрований на [ADDRESS] (а.с.25). Як вбачається із акту від 27.07.2020 року, складеного вуличним комітетом №3, копії домової книги у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] - відповідач по справі, але не проживає в ній з березня 2017 року (а.с.11-16). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно положень ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно постанови ВСУ від 16 листопада 2016 р. у справі № 6-709цс16, згідно ст.391 ЦК України,- власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь - яких усунень свого порушеного права від будь - яких осіб будь - яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Відповідно до абзацу 2 п.34 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», - під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Відповідно до ч.1 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Однією із підстав припинення сервітуту, у тому числі особистого, згідно із п.4 ч.1 ст. 406 ЦК України, є припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Відповідач за згодою попереднього власника 1/6 частини будинку на [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою як член сім`ї власника та проживав в ній. Фактично попереднім власником було встановлено сервітут щодо права проживання відповідача в його квартирі. В даному випадку змінився власник спірного будинку, у попереднього власника припинилося право власності на спірну квартиру, а відповідно припинилося і право користування цією квартирою у особи, якій попереднім власником надавалося право користування нерухомістю. Тобто припинилася обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту. Відповідач зареєстрований у спірному будинку та проживав у ньому до березня 2017 року. Відповідач добровільно змінив своє місце проживання, поважність причин відсутності відповідача у вказаному житлі в судовому засіданні встановлено не було. Позивач є власником спірного нерухомого майна, і в силу ст.391 ЦК України, має право на власний розсуд визначити яким шляхом необхідно усунути його порушене право, обравши усунення перешкод шляхом надання постійного безперешкодного доступу та визнання осіб такими, що втратили право користування. [PERSON] не є членом сім`ї власника житла, тому і використовувати його для проживання законних підстав не має. Отже, відповідач втратив право користування спірним будинком. Суд вважає, що реєстрація відповідача у будинку, порушує права позивача, оскільки перешкоджає здійсненню права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності. Відповідач у добровільному порядку відмовляється знятися з реєстраційного обліку за спірною адресою. Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив із того, що відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, однак за відсутності такої вимоги суд не стягує судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved