Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. [PERSON]» звернувся в суд із заявою про продовження амбулаторної примусової психіатричної допомоги [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [INFO], який перебуває на обліку в ВОПНЛ ім. акад. [PERSON] з 2013 року. Заява мотивована тим, що спадковість психічними захворюваннями не обтяжена. Хворіє на бронхіальну астму, дифузний кардіосклероз, гастродуоденіт. Закінчив 10 класів ЗОШ, ПТУ. За фахом газоелектрозварювальник. Працював за фахом на консервному заводі, на даний час є пенсіонером за віком. Одружений, має доньку. Проживає з дружиною, яка рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 16.03.2016 року була призначена опікуном. 19.10.2015 року представлений на СПЕК. Діагноз: Хронічний маячний розлад. Не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує опіки. Під час знаходження в стаціонарі 21.07.2016 року представлений на ЛКК з діагнозом: «Хронічний маячний розлад». Рекомендовано оформлення амбулаторного примусового лікування. 22.07.2016 року був оглянутий комісією лікарів-психіатрів міського диспансерного психіатричного відділення (протокол № 90). Висновок комісії лікарів психіатрів від 22.07.2016 року (протокол 90): діагноз: «Хронічний маячний розлад». За психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну примусову психіатричну допомогу. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.08.2016 року надано [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без його згоди. Висновок комісії лікарів психіатрів від 25.01.2017 року. Діагноз: «Хронічний маячний розлад». За психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну примусову психіатричну допомогу. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2017 року продовжено [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу в примусову порядку без його згоди. Протягом останніх півроку пацієнт оглядався лікарем психіатром, приймав призначене лікування. На тлі призначеного лікування стан пацієнта дещо покращився (зменшилась тривога, покращився сон). У разі переривання лікування може виникнути загострення хвороби, під час чого являє собою безпосередню небезпеку для життя оточуючих та самого пацієнта. Висновок комісії лікарів психіатрів від 27.07.2017 року (протокол № 68). Діагноз: «Хронічний маячний розлад». За психічним станом рекомендовано продовжити амбулаторну примусову психіатричну допомогу. З огляду на зазначене вище Комунальний заклад «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. [PERSON]» звернувся до суду з даною заявою. В судовому засіданні представник КЗ «ВОПНЛ ім. академіка [PERSON]» [PERSON] заявлені вимоги підтримав, аргументуючи їх мотивами, викладеними в заяві. Просив заяву задовольнити. Вказав, що пацієнт потребує постійного підтримуючого лікування. Прокурор у судовому засіданні просив суд заяву про продовження амбулаторної примусової психіатричної допомоги [PERSON] без його згоди задовольнити. [PERSON], його законний представник та адвокат у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення заяви про продовження амбулаторної примусової психіатричної допомоги. Водночас зазначили, що [PERSON] самостійно виконує вимоги лікаря. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що 22.07.2016 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів міського диспансерного психіатричного відділення (протокол № 90). Висновок комісії лікарів психіатрів від 22.07.2016 року (протокол 90): діагноз: «Хронічний маячний розлад». За психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну примусову психіатричну допомогу. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.08.2016 року надано [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без його згоди. Висновок комісії лікарів психіатрів від 25.01.2017 року. Діагноз: «Хронічний маячний розлад». За психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну примусову психіатричну допомогу. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2017 року продовжено [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу в примусову порядку без його згоди. Протягом останніх півроку пацієнт оглядався лікарем психіатром, приймав призначене лікування. На тлі призначеного лікування стан пацієнта дещо покращився (зменшилась тривога, покращився сон). У разі переривання лікування може виникнути загострення хвороби, під час чого являє собою безпосередню небезпеку для життя оточуючих та самого пацієнта. Висновок комісії лікарів психіатрів від 27.07.2017 року (протокол № 68). Діагноз: «Хронічний маячний розлад». За психічним станом рекомендовано продовжити амбулаторну примусову психіатричну допомогу. З посвідчення № 174, виданого Виконавчим комітетом Вінницької міської ради, вбачається що [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO] рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 16.03.2016 року призначена опікуном над [PERSON], який народився 17.05.1953 року, і над його майном. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. У звязку з викладеним, суд вважає, що заяву слід задовольнити, так як [PERSON] потребує психіатричної допомоги. Враховуючи наведене та

Outcome: approved