Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 4844,98 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради здійснює забезпечення тепловою енергією житло, яке займає [PERSON], однак передбачених законодавством обовязків відповідач не виконує, внаслідок чого за період з 01 грудня 2012 року до 01 січня 2015 року заборгував позивачу за надані послуги 4844,98 грн. Добровільно ліквідувати борг останній відмовляється, а тому Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради просить стягнути із відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 4844,98 грн. та понесені судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, пояснили, що власниками ? частини квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON], які також повинні оплачувати за комунальні послуги. Крім того, після смерті батька відповідача [PERSON] у травні 2012 року відповідач у даній квартирі не проживає. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне. Відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO], що підтверджується довідкою №581 від 05 серпня 2014 року, виданою Приватним підприємством «Загребелля». Згідно запису у даній довідці, власником квартири рахується [PERSON], який помер 02 травня 2012 року. В судовому засіданні встановлено, що КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» здійснює забезпечення тепловою енергією житла, яке займає відповідач, йому відкрито особовий рахунок для проведення нарахування та оплати послуг за спожиту теплову енергію. Також, зясовано, що 30 вересня 2013 року проведений запуск системи опалення по вул.Лучаківського, 5 в м. Тернополі, що стверджується актом про запуск системи опалення в роботу в опалювальний період 2013-2014 рр. Згідно виписки з особового рахунку про заборгованість за опалення і гаряче водопостачання, видане КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради від 10 березня 2015 року, [PERSON] не проводив оплату за \~спожиту теплову енергію, внаслідок чого виникла \~заборгованість у розмірі 4844,98 грн. 16 вересня 2014 року КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради надіслало в адресу відповідача попередження про необхідність виконання зобовязань по оплаті за надані послуги. Як вбачається із відповіді на запит суду, наданої ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» №429/07-2 від 28 липня 2015 року, згідно обліку технічної інвентаризації станом на 29 грудня 2012 року квартира №11 за адресою: вул. Лучаківського, 5 в м.Тернополі зареєстрована по ? частині за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 листопада 1996 року згідно розпорядження органу приватизації №17589 від 18 жовтня 1996 року. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] помер 02 травня 2012 року. Право власності на ? частину квартири №11 за адресою: вул.Лучаківського, 5 в м.Тернополі, яка залишилась після смерті [PERSON], ніким із спадкоємців не зареєстровано у встановленому законом порядку. Таким чином, відповідачем по даній справі може виступати лише [PERSON], як власник ? частини вказаного житла. Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. За положеннями вищевказаного Закону, власником приміщення є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням. У разі спільної власності кількох співвласників рішення щодо управління майном приймається відповідно до закону. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та одержувати від виконавця вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Статтею 162 ЖК УРСР визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За правилами ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках,\~\~встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання (ст.ст.541, 543 ЦК України). Згідно зі ст.544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов'язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. З вищенаведених норм закону слідує, що [PERSON] на час розгляду справи має обовязок одноосібно сплачувативиниклу заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 4844,98 грн. Однак після виконання цього обовязку, у випадку реєстрації права власності [PERSON] та [PERSON], на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS], відповідач має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки можуть виникати з актів цивільного законодавства. У випадках встановленими такими актами, цивільні права та обовязки виникають безпосередньо з актів органів держаної влади та органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.7 ч.2 ст.68 ЖК України Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ №572 від 08 жовтня 1992 року, утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників. Власники квартир багатоквартирних будинків зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку, своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Таким чином, між позивачем та відповідачем у справі склались відносини, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №86 від 24 січня 2011 року встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення. Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Питання оплати житлово-комунальних послуг, у тому числі і щодо належного виконання відповідних зобовязань, житловим законодавством не регулюється. Натомість, відповідно до ч.1 ст.1 ЦК України особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством. [PERSON] підприємством теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради заявлено позов про захист свого цивільного права шляхом стягненняз [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. За визначенням, наданим у ст.1 Закону «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст.4 зазначеного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно з ч.2 ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст.526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 4844,98 грн. В силу ч.1 ст.88 ЦПК України, із відповідача в користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved