Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивачів та заперечень відповідача. [PERSON] (далі позивач) звернувся з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті його рідного брата [PERSON] , [INFO] та померлого [INFO] права власності на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] (а.с. 1-4). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер рідний брат позивача [PERSON] , який мешкав за адресою - [ADDRESS] , про що є актовий запис від 9 січня 2019 року в комітеті РАГС адміністративного департаменту адміністрації міста Тюмень. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить квартира [ADDRESS] і яка належала померлому на праві приватної власності на підставі договору дарування від 27.08.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Слаєвою Р.К. за Р № 2143, та зареєстрованого в ДКП «Бюро технічної інвентаризації» м. Іллічівська за № 52 аркуш № 88 та записано в реєстровій книзі ПР-27. Спадкоємцями першої черги є відповідач по справі (мати померлого) [PERSON] , яка спадщину не приймала, та такого наміру не має. Батько спадкодавця [PERSON] , помер [INFO] , про що є актовий запис № 81 від 22 квітня 2004 року у відділі ЗАГС міста Надим та Надимського району району Головного управління ЗАГС адміністрації Ямало - Ненецького автономного округу. Також, спадкоємець знаходився у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису № 1257 про шлюб виданого комітетом ЗАГС адміністративного департаменту Адміністрації міста Тюмень РФ від 18. 04. 2017 року і яка померла [INFO] , про що є актовий запис № 170199720001700145007 про смерть виданий комітетом ЗАГС адміністративного департаменту Адміністрації міста Тюмень РФ від 8. 01. 2019 року. За даними єдиної інформаційної системи нотаріусів «еНот», спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилась на території РФ нотаріусами Тюменської обласної нотаріальної палати та заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались. Після смерті його, позивача брата [PERSON] спадкова справа, також, не заводилась на території РФ нотаріусами Тюменської обласної нотаріальної палати та заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались. Єдиним спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є позивач по справі як спадкоємець за законом другої черги, який фактично прийняв спадщину. За отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом він звернувся до приватного нотаріуса Чорноморського міського нотаріального округу, але ж в оформленні спадкових прав йому було відмовлено, посилаючись на неможливість встановити одночасність або неодночасність смерті [PERSON] , померлого [INFO] та смерті його дружини [PERSON] , померлої [INFO] . Йому відомо, що його брат помер [INFO] , та поховання відбулося 9 січня 2019 року, про що є актовий запис про смерть також від 9 січня 2019 року. Він звертався до відповідачки з проханням прийняти чи відмовитись від спадщини, але ж відповідачка не бажає приймати спадщину та вчиняти будь які дії щодо неї. Саме така бездіяльність відповідачки та невизнання позивача спадкоємцем не дають йому можливості отримати документи. Виходячи з наведених обставин позивач змушений був звернутись до суду, та просить суд: визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті його рідного брата [PERSON] , [INFO] та померлого [INFO] права власності на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] . Відповідач надав 28.10.2020 р. до суду відзив, підтримав позовні вимоги, просив суд розглядати справу без його участі (а.с. 34-34 зворот). ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав заявлені позовні вимоги (а.с. 42). Відповідач надав до суду нотаріально посвідчену заяву про відмову у належній їй частки в майні [PERSON] (а.с. 35). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 15.10.2020 року відкрито провадження по справі (а.с. 30). У зв`язку з тим, що відповідач у своєму відзиві визнала позовні вимоги та просила позов задовольнити (а.с. 34-34зворот) та надала нотаріально посвідчену заяву про відмову про відмову у належній їй частки в майні [PERSON] (а.с. 35), суд у відповідності до вимог ст. 200 ч. 3 ЦПК України ухвалив рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що кв. [ADDRESS] належала [PERSON] , [INFO] (а.с. 12)., який помер [INFO] на території Російської Федерації, і про свідчить свідоцтво про його смерть (а.с 10). Відповідно відповідей Тюменської нотаріальної палати спадкові справи за місцем проживання та смерті [PERSON] не заводились, заповіти не посвідчувались, як після його смерті, так і після смерті його дружини (а.с. 18, 19). З доказів та матеріалів справи вбачається що спадкоємцем першої черги є відповідачка - [PERSON] , як мати, а позивач є спадкоємцем другої черги, як брат померлого. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви № 42 від 21.05.2019 року мати померлого [PERSON] - [PERSON] відмовилась від належній їх частки в спадщині (а.с. 35). Приватний нотаріус Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області Перчеклій І.М. не може видати свідоцтво про спадщину та пропонує [PERSON] , тобто, позивачу, звернутися до суду для вирішення щодо оформлення спадкових прав на спірну квартиру. V. Оцінка Суду. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 124 ч.2 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст. 1262 ЦК України, рідні брати є спадкоємцями першої черги. За ч.1 ст. 1268 ЦКУ незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ст. 50 Закону України «Про нотаріат» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження Також слід звернути увагу, що виходячи із загальних правил доказування в цивільному процесі, які ґрунтуються на статтях 12, 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із вказаних положень Закону прослідковується правило про те, що «хто стверджує, той і доводить». А відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК). Отже, проведений аналіз доказів наданих стороною позивача свідчить, що докази позивачів є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність обставин, що порушують їх права. З іншої сторони відповідачем будь-яких доказів, які б спростовували позовні вимоги не надано. Таким чином, в даних правовідносинах порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Виходячи з вищевикладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved