Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У вересні 2019 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.10.2016 на користь [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку. Позов обґрунтований такими обставинами. 21.09.2016 [PERSON] з використанням підробленого документа - дозволу батька на виїзд дитини за кордон, вивезла дитину до Республіки Польща. 02.02.2019 позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , а [INFO] у них народилася дитина - дочка [PERSON] . Позивач є єдиним годувальником у сім`ї і фактично на його утриманні перебувають три особи: дитина, дружина, яка не має власного доходу у зв`язку з доглядом за дитиною, та її малолітня дочка від попереднього шлюбу, батько якої був позбавлений батьківських прав та не виконує зобов`язань щодо утримання своєї дитини. Отже ураховуючи, що на даний час витрати позивача суттєво зросли у порівнянні з витратами, які він ніс на момент встановлення розміру аліментів для утримання старшої дитини, і при цьому за рішенням суду позивач сплачує колишній дружині на утримання старшої дитини третю частину свого заробітку, він просить зменшити розмір аліментів до 1/6 частини його доходу. Відповідач [PERSON] частково визнала позов, не заперечувала проти зменшення розміру аліментів до ј частини доходів позивача. На обґрунтування своєї позиції послалась на те, що народження у позивача ще однієї дитини дійсно створює у нього обов`язок щодо її утримання, проте у нього немає обов`язку утримувати дитину його дружини від попереднього шлюбу, оскільки такий обов`язок покладається на її батьків. Також не надає права на зменшення розміру аліментів та не впливає на обсяг прав малолітньої дитини [PERSON] на утримання і той факт, що нова дружина позивача не працює з 2016 р., тобто ще до народження у неї другої дитини. Окрім того у фактичному користуванні позивача перебуває гаражний бокс, двоповерховий дачний будинок, автомобіль та квартира, у якій він проживає зі своєю новою сім`єю. Незважаючи на те, що квартира була придбана в період перебування сторін у шлюбі, позивач без згоди відповідача вселив у неї іншу жінку з дитиною. Отже позивач не витрачає додаткові кошти на оренду житла, в той час як відповідач змушена нести витрати на таку оренду, при цьому позивач жодного разу не надавав кошти для компенсації вартості проживання його дочки. Дочка сторін навчається у школі та відвідує платні гуртки, і усі витрати на навчання відповідач здійснює самостійно. ІІ. Процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою від 21.10.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 19.03.2020 (а.с. 67-68). 11.03.2020 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 74-77). 16.03.2020 від представника позивача надійшло клопотання про долучення письмового доказу (а.с. 84). 18.03.2020 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 90). 19.03.2020 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 92). 19.03.2020 суд відклав підготовче засідання на 10.09.2020 (а.с. 983). 09.09.2020 від представника позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів (а.с. 100-101). 10.09.2020 в підготовчому засіданні представником відповідача подано заяву про долучення доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу (а.с. 113). Протокольними ухвалами від 10.09.2020 суд прийняв подані сторонами додаткові докази, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 24.09.2020 (а.с. 116). 24.09.2020 представником відповідача подано письмові заперечення проти доказів позивача та заяву про долучення доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу (а.с. ). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права і мотиви їх застосування. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). З вересня 2016 р. дитина проживає разом з матір`ю в Республіці Польща. 10.10.2016 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив заочне рішення про розірвання шлюбу сторін та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.08.2016, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 42-44). З наданого державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що на момент пред`явлення виконавчого листа до виконання (30.06.2017) заборгованість позивача за аліментами становила 37 597,80 грн., у червні 2018 р. заборгованість за аліментами була повністю погашена і станом на 31.01.2020 загальний розмір сплачених позивачем на користь відповідача аліментів склав 195 069,33 грн. (а.с. 87-88) За даними довідок Національної академії внутрішніх справ, де позивач працює на посаді доцента як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, загальний обсяг його чистого доходу (за відрахуванням податку з доходів фізичних осіб) за період з січня по червень 2020 р. склав 95 353,05 грн. та у вказаний період ним було сплачено аліментів в загальному розмірі 31 171,72 грн. (а.с. 106, 107). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже за змістом цієї правової норми умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. Зазначені обставини визначені у статті 182 СК України. Такими обставинами є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом установлено, що за час, який пройшов після присудження аліментів, розмір доходів позивача в абсолютних цифрах не зменшився, але змінився його сімейний стан. Так, 05.02.2019 позивач вступив у новий шлюб з [PERSON] (а.с. 7), а [INFO] у них народилася дочка [PERSON] (а.с. 8), яку позивач зобов`язаний утримувати як і старшу дочку. Окрім того його дружина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, що передбачено нормою частини 2 статті 84 СК України. Відтак на даний час на позивача законом покладено обов`язок щодо утримання двох дітей та дружини, яка у зв`язку з доглядом за дитиною не працює і потребує утримання від чоловіка. Належних доказів, які б свідчили про те, що після присудження аліментів позивач здійснював витрати, сума яких перевищує розмір, встановлений статтею 182 СК України, суду не надано. Вищенаведені обставини є достатніми підставами для перегляду розміру аліментних зобов`язань позивача на утримання дочки [PERSON] в бік їх зменшення. Водночас доводи позивача про те, що він утримує ще і дочку дружини від попереднього шлюбу суд відхиляє, оскільки утримання позивачем чужої дитини є його правом, а не обов`язком, а відтак вказана обставина не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання власної дитини. Суд не дає оцінки і усім іншим наведеним сторонами обставинам, зокрема, щодо вивезення відповідачем дитини за кордон без згоди батька, сплату сторонами комунальних платежів, використання позивачем спільного майна без урахування інтересів відповідача, оскільки вони не є такими, що мають правове значення для вирішення цього спору. При визначенні частки доходу, яка має стягуватись з позивача в якості аліментів на утримання дитини, суд керується принципом рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і такими загальними засадами цивільного законодавства як розумність та справедливість та виходить з рівня доходів позивача, підтвердженого належними і допустимими доказами, та розміру аліментів, які отримує відповідач. Так, згідно з даними довідки з місця роботи позивача його реальний середньомісячний дохід за шість місяців 2020 р. (з січня по червень) становить 15 892,18 грн., а відтак після сплати визначеного судом розміру аліментів в розпорядженні його сім`ї залишається 10 594,79 грн. З огляду на те, що за положеннями сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» розмір аліментів не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати (в даному випадку 5 297,40 грн.), на одного утриманця позивача (без урахування дитини його дружини від попереднього шлюбу) припадає по 2 648,70 грн. Натомість розмір аліментів, які отримує відповідач на утримання дитини, становить в середньому 5 297,39 грн., тобто вдвічі перевищує суму, яка припадає на утримання дитини позивача від другого шлюбу, що ставить їх у нерівне становище. Отже на підставі оцінки наведених сторонами аргументів і сукупності наданих ними доказів суд визнає обґрунтованими і доведеними вимоги позивача про зменшення розміру його аліментних зобов`язань на утримання дочки [PERSON] до 1/6 частини його доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду такий розмір аліментів забезпечить рівні умови утримання обох дітей позивача, надасть йому можливість утримувати дружину з урахуванням її потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з доглядом за дитиною і суттєво не порушить право дитини від першого шлюбу на утримання, оскільки в абсолютних цифрах буде перевищувати прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, що є рекомендованим законодавцем розміром аліментів. Суд також ураховує, що у разі зміни обставин, які стали підставою для зменшення розміру аліментних зобов`язань позивача, відповідач не позбавлена права подати позов про їх збільшення. ІV. Розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», підстави для покладення на відповідача понесених позивачем судових витрат відсутні. З огляду положення статті 141 ЦПК України та результат розгляду справи понесені відповідачем судові витрати розподілу теж не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved