Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі - Позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів на утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем не перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2017 року. Від сумісного подружнього життя мають малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач на даний час працездатний, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини не надає. Просила стягнути з відповідача кошти на своє утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною трьох років. [PERSON] у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву (а.с.15-21), в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на утримання дружини. В обґрунтування своїх заперечень посилався на ті обставини, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Зокрема, посилався на обставину скрутного матеріального становища платника аліментів, та обставину недоведеності перебування дитини на утриманні саме позивача по справі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі по мотивам, що викладені у позовній заяві. В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, просили в задоволені позові відмовити в повному обсязі. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2017 року (а.с.3). Від сумісного подружнього життя мають малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.02.2018 року (а.с.4). Судом встановлено, що вказана малолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Така обставина підтверджується відповідною довідкою ЖБК «Рубін» від 01.11.2018 року про склад сім'ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Судом також встановлено, що судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2018 року вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитини відповідного віку, починаючи з 18 жовтня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з частинами другою та четвертою статті 84 Сімейного кодексу України (далі -СК України) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частин першої та другої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Із аналізу вказаних норм матеріального закону випливає, що дружина має право на утримання від чоловіка за умови, що здійснює догляд за дитиною до досягнення дитиною трьох років, та за умови того, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При цьому, наявність у чоловіка можливості сплачувати такі аліменти, є обов'язковою умовою для їх стягнення. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їхдослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може грунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Твердження позивача про те, що вона не має джерел доходів, крім соціальної виплати на дитину у розмірі 860 грн. 00 коп., підтверджуються копією довідки Новокодацького УСЗН у м. Дніпро № 3/2032 від 31.10.2018 року, та витягом з наказу ТОВ «АТБ-Маркет» № 66-от (а.с.8) про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Виплата такої допомоги узгоджується із вимогами чинного законодавства. Зокрема, згідно ст. 2 Закону України «Про відпустки» на період відпустки по догляду за дитиною за працівником зберігається місце роботи (посада) та виплачується допомога відповідно до законодавства. І навпаки, матеріали справи не містять доказів, що за станом здоров'я відповідач не може працевлаштуватися та отримувати відповідний дохід у вигляді заробітної плати чи доходу. Стороною відповідача не доведено суду фінансову неспроможність надавати аліменти на утримання дружини. Посилання такої сторони, що стягнутий розмір аліментів призведе до скрутного матеріального становища суд, з огляду на наведене, оцінює критично. Для загальної оцінки рівня життя в Україні, що є основою для реалізації соціальної політики та розроблення окремих державних соціальних програм, встановлюється прожитковий мінімум для особи відповідного віку та статусу. В даному випадку, судом встановлено, що позивач дійсно потребує матеріальної допомоги, так як здійснює догляд за дитиною до трьох років. Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. У відповідності із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» встановлено, що прожитковий мінімум - це вартісна оцінка споживчого кошика, у якому мінімальний набір продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, необхідних для забезпечення здоров'я людини та життєдіяльності. Станом на день розгляду справи прожитковий мінімум на працездатну особу становить 1841 грн. 00 коп. Таким чином, для забезпечення життєдіяльності особи, виходячи з її мінімальних потреб, необхідно мати матеріальні активи не менше закріпленого на законодавчому рівні прожиткового мінімуму. Враховуючи, що право на достатній життєвий рівень мають, як особа, яка отримує аліменти, так і платник аліментів, суд зазначає, що вирішуючи даний спір має бути забезпечено дотримання принципу рівності сторін в праві на достатній життєвий рівень. На підставі викладеного, з урахуванням того, що позивачка не працює, не має джерела доходу у зв'язку з відпусткою по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, відповідач працездатний і може отримувати заробіток чи дохід, достатній для виконання свого обов'язку по утриманню малолітнього сина та дружини, з урахуванням інших досліджених обставин, що мають істотне значення, зокрема обставини стягнення з відповідача аліментів на утримання вказаної дитини у розмірі ? від усіх видів його заробітку, суд знаходить позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання відповідача до досягнення малолітнім сином трьох років, такими, що підлягають частковому задоволенню. Суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно до досягнення дитиною, [PERSON], [INFO]. На думку суду, за вказаних умов визначений розмір аліментів є компромісним, та враховуватиме майнові інтереси як платника аліментів, так і позивача по справі. За правилами частини першої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, такий обов'язковий платіж підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial