Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Керівник Вознесенської місцевої прокуратури [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Доманівської центральної районної лікарні до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що вироком Доманівського районного суду Миколаївської області від 01.03.2016р. [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125КК України, та призначено покарання у виді 170 годин громадських робіт. В позові вказує, що потерпіла [PERSON] через завдані їй тілесні ушкодження перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Доманівської ЦРЛ з 30.05.2015р. по 08.06.2015р. (9 ліжко-днів), вартість стаціонарного лікування потерпілої склала 2301,39 грн. На підставі ст.1206 ЦК України прокурор просить стягнути понесені ЦРЛ витрати з відповідача. Відповідач надала в судовому засіданні письмові заперечення на позов, посилаючись на те, що, на її погляд, неналежно оформлена довідка Доманівської ЦРЛ щодо розрахунку збитків; позовна заява грунтується на неправомірних розрахунках, а також прокуратурою визначено не той орган, інтереси якого необхідно представляти, а тому просить відмовити прокурору у задоволенні позовної заяви. У судовому засіданні прокурор Льовін К.В. позов підтримав повністю, просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та стягнути з [PERSON] 2301,39 грн. витрат, понесених закладом охорони здоров'я на лікування [PERSON], на користь Доманівської центральної районної лікарні. Представник Доманівської ЦРЛ [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила суд стягнути з відповідачки 2301,39грн. Відповідач [PERSON] позов не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях, проте, пояснила, що вирок Доманівського районного суду Миколаївської області виконала: відпрацювала 170 годин громадських робіт, вирок не оскаржувала, покарання відбула. Заслухавши пояснення сторін, допитавши у якості спеціаліста працівника фінансового управління РДА [PERSON], а також дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат №11 від 07.07.1995 р. питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої особи вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою КМ України №545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебувала на лікуванні потерпіла особа, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених у стаціонарі, та щоденної вартості лікування особи. Термін і обґрунтованість перебування потерпілої особи від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де особа перебувала на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілої. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілої від цього злочину особи, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілої. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету (ч.3 ст.1206 ЦК). Виходячи з положень даної статті особа, яка вчинила злочин, крім загального обов'язку відшкодувати шкоду потерпілій від цього злочину, зобов'язана відшкодувати закладу охорони здоров'я витрати на лікування потерпілої. Як вбачається з вироку Доманівського районного суду Миколаївської області від 01.03.2016р., який набрав законної сили, [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125КК України та призначено їй покарання у виді 170 годин громадських робіт, що є підставою відшкодування відповідачем коштів, витрачених на лікування потерпілої [PERSON] Згідно довідки Доманівської ЦРЛ потерпіла [PERSON], 1937р.н., перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Доманівської ЦРЛ з 30.05.2015р. по 08.06.2015р. (9 ліжко-днів), вартість одного ліжко-дня у травні 2015р. складала 255,71 грн., загальна вартість лікування потерпілої від злочину [PERSON] склала 2 301,39 грн. (255,71 грн. х 9 = 2 301,39 грн.) З урахуванням викладеного позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає 551,20грн.

Outcome: approved