Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Конотопський міськвиконком, як орган опіки та піклування, просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], а також [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Крім того, накласти заборону на відчуження квартири, власницею якої є [PERSON], до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування вимог у позові зазначено, що відповідачі тривалий час ухиляються від виконання батьківських обов'язків, матеріально дітей не підтримують, не займаються вихованням, не створюють умов для нормального проживання та розвитку, внаслідок чого рішенням Конотопського міськрайонного суду від 19.07.2017 року у [PERSON] та [PERSON] було відібрано малолітнього сина [PERSON], [INFO], а у [PERSON] - малолітню доньку [PERSON], [INFO], без позбавлення їх батьківських прав. На підставі рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради від 31.08.2017 року [PERSON] передано під опіку бабусі, [PERSON] Вихованням [PERSON], теж займається остання. Батьки дітей не відвідують, не турбуються про них, після судового рішення належних висновків не зробили, що і стало підставою для звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Представник позивача Левченко І.В. просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, задоволенню вимог не заперечують. Треті особи: [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, також просять розглядати справу без них, наполягають на задоволенні вимог. Суд, дослідивши представлені докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи із такого. За приписом ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За положенням ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У статтях 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав, зокрема є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Також [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.13). Внаслідок ухилення від виконання батьківських обов'язків, за рішенням Конотопського міськрайонного суду від 19.07.2017 року у [PERSON] та [PERSON] відібрано малолітнього [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав та передано останнього органу опіки та піклування Конотопської міськради для подальшого влаштування. Цим же рішенням у [PERSON] відібрано малолітню [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав та передано на виховання батьку [PERSON] (а.с.14). За рішенням Конотопської міської ради № 201 від 31.08.2017 року малолітньому [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а рішенням № 202 від 31.08.2017 року опікуном над останнім призначено [PERSON] (а.с. 15, 16). Із довідки ЗДО №11 «Вітерець», в якому виховуються малолітні [PERSON] та [PERSON], вбачається, що батьки [PERSON] та [PERSON] у вихованні дітей участі не приймають (а.с.17). За повідомленням сектору опіки та піклування служби у справах дітей з [PERSON] та [PERSON] була проведена робота, направлена на попередження соціального сирітства та повернення дітей у сімейне середовище, але батьки ініціативи щодо повернення дітей не виявили. (а.с. 18). Згідно висновку орган опіки та піклування Конотопської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітнього сина, [PERSON], [INFO], та [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], і це відповідатиме інтересам дітей (а.с.7-8). За таких обставин вимоги в частині позбавлення відповідачів батьківських прав відносно вказаних дітей підлягають задоволенню. Проте, позов щодо накладення заборони на відчудження майна належного [PERSON], квартири [ADDRESS], яке остання отримала на підставі договору дарування не підлягає задоволенню виходячи із такого. Частиною 4 статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Отже, законодавець визначив необхідність накладення заборони на відчудження лише у випадку належності житла дитині. Жодного доказу належності квартири [ADDRESS] дітям не надано, також не підтверджена і реєстрація дітей за цією адресою. Разом з тим, глава 14 Сімейного Кодексу України врегульовує питання прав батьків і дітей на майно, зокрема права дітей захищені шляхом обов»язкового надання дозволу органом опіки та піклування на вчинення правочинів, щодо нерухомого майна дитини (ч.4 ст.177 СК України). Таким чином, законодавець встановив дієвий спосіб захисту прав дітей на житло.

Outcome: partial