Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з централізованого опалення та постачання гарячої води. У позові зазначає, що 21.12.2012 року між Концерном «Міські теплові мережі», в особі Філії Концерну «МТМ» Вознесенівського району з однієї сторони та [PERSON] укладено Договір № 202923 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. Згідно п. 1.1 Договору Позивач взяв зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач взяв обов`язок прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами, в терміни та порядку встановленими умовами цього Договору і додатками до договору, що є його невід`ємними частинами. Згідно Додатку №1 до Договору: «Теплопостачальна організація відпускає теплову енергію не житловому приміщенню м.Запоріжжя вул. Незалежної України 53 прим. 41. За період з листопада 2018 по квітень 2021 року Концерн «МТМ» відпустив вказаному вище не житловому приміщенню теплову енергію на загальну суму 22891,61 грн, що підтверджується актами приймання-передачі та розрахункам надісланими на адресу Відповідача, не зважаючи на відсутність такого обов`язку Концерн «МТМ» за Договором. За вказаний період боржником частково здійснено оплату на суму 9236,43 грн. Отже загальна суму заборгованості становить 6746,02 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача в заборгованість у розмірі 6746 грн. 02 коп. та понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справа за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позову заперечує оскільки борг сплачено, на підтвердження чого надала копії квитанцій. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке. Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України „Про теплопостачання від 02.06.2005року за № 2633-ІV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 03.10.2007року за№ 1198 та іншими нормативно-правовими актами України. В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. 21.12.2012 між Концерном «Міські теплові мережі», в особі Філії Концерну «МТМ» Вознесенівського району з однієї сторони та [PERSON] укладено Договір № 202923 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 1.1 Договору Позивач взяв зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач взяв обов`язок прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами, в терміни та порядку встановленими умовами цього Договору і додатками до договору, що є йог невід`ємними частинами. Згідно Додатку №1 до Договору: «Теплопостачальна організація відпускає теплову енергію не житловому приміщенню [ADDRESS] та належить відповідачу на підставі договору-купівлі продажу та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За період з листопада 2018 року по квітень 2021 року Концерн «МТМ» відпустив вказаному вище нежитловому приміщенню теплову енергію на загальну суму 22891,61 грн, що підтверджується актами приймання-передачі та розрахункам надісланими на адресу Відповідача, не зважаючи на відсутність такого обов`язку Концерн «МТМ» за Договором. Сума заборгованості становить 6746,02 грн. З копій квитанцій від 09.12.2021 року та акту звірки за договором №202923 вбачається, що [PERSON] сплачено комунальні послуги в розмірі 5000,00 грн. та 1746,02 грн. відповідно, загальна сума сплачена відповідачем становить 6746,02 грн., отже сума боргу сплачена в повному обсязі. Отже, проводячи оцінку наданих доказів з огляду належності та достатності, необхідно дійти висновку, що позивачем у передбаченому законом порядку не доведено факту наявності заборгованості за період з листопада 2018 року по квітень 2021 року у заявленому розмірі, та відповідно не спростований факт сплати заборгованості відповідачем відповідно до наданих квитанцій. У той же час, відповідачем факт сплати грошових коштів доведений у передбаченому порядку та підтверджується наданими квитанціями. Оскільки відсутні підстави для стягнення заборгованості позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed