Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

І. Суть спору: Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 24.10.2002 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований міською радою м.Судова Вишня, Львівської області за актовим записом №45. Зазначає, що від даного шлюбу у них народилося троє дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що спільне сімейне життя з відповідачкою не склалося, оскільки в них з відповідачем різні характери та погляди на життя. Вказував на те, що на утримання дітей сплачує аліменти. Покликався на те, що фактичні шлюбні стосунки між ними припинені, проживають окремо, втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Залишатися і надалі у такому шлюбу наміру не має, примирення не бажає. З огляду на наведене, просить суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою. ІІ. Позиція учасників справи: В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав заяву, в якій зазначив, що вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі, просить суд його позов задовольнити. Просив суд справу розглядати у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву, в якій зазначила, що позов визнає, згідна на розірвання шлюбу. Просить розгляд справи проводити у її відсутності. Після розірвання шлюбу бажає іменуватись прізвищем « [PERSON] ». ІІІ. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді від 20.01.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали такої, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. ІV. Обставини справи, встановлені судом: Сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 24.10.2002 року міською радою м.Судова Вишня, Львівської області за актовим записом №45. Від даного шлюбу у сторін народилось троє дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про укладення шлюбу між сторонами серії [NUMBER] від 24.10.2002 року, копіями свідоцтва про народження дітей, іншими документами, що додані до матеріалів даної цивільної справи. Як слідує із викладених пояснень позивача, подружжя вже тривалий час разом не проживають та жодних шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально, між подружжям відсутні почуття любові та довіри один до одного. Зазначені обставини не заперечуються відповідачкою, про що такою було зазначено в поданій на адресу суду заяві. Позивач несе моральні страждання, тому наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачко не бажає. V. Застосоване судом національне та міжнародне законодавство та висновок суду: Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. ст. 3, 32, 36, 55 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно; шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків; дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст.112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Як встановлено судом в ході розгляду справи, відносини, які станом на зараз склалися та існують між подружжям, жодним чином не можна вважати здоровими і такими, які б уособлювали взаємну любов, повагу і допомогу один одному. З матеріалів справи убачається, що психологічно-емоційна складова їхніх відносин носить нездорових характер та не сприяє подальшому спільному проживанню та вихованню дітей, а навпаки вносить суттєвий дисбаланс у відносини та негативно відображається на дитині, що у свою чергу є визначальним для встановлення можливості продовження шлюбних відносин між сторонами. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб», розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, проголошена Конституцією України ( 254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Норми процесуального права застосовані судом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними не можливо, суд дійшов до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірвано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов позивача необхідно задовольнити повністю, з наведених вище мотивів та підстав. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з`ясувати прізвище відповідачки після розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ст.294 ЦПК України, які на підставі ст.10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи те, що відповідачка у заяві зазначила про те, що вона бажає відновити дошлюбне прізвище, суд приходить до висновку про необхідність відновлення відповідачці дошлюбного прізвища « [PERSON] ». VI. Судові витрати Враховуючи думку позивача [PERSON] та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, понесений останнім судовий збір слід залишити за ним.

Outcome: approved