Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Комунальне підприємство «Керуюча дирекція» Шевченківської районної у м. Києві ради звернулось до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора «Михайлівська» Шевченківського району, Публічне акціонерне товариство «Київгаз», згідно якого просило зобов'язати відповідача за власний рахунок відновити в квартирі [ADDRESS] (надалі - квартира [NUMBER]) холодне та гаряче водопостачання та газопостачання, шляхом демонтажу вентилів, які встановлені в туалетній кімнаті, та заглушки в розриві газового стояку квартири [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що позивач є балансоутримувачем комунальної власності Шевченківського району м. Києва в частині переданого йому майна, в тому числі і будинку [ADDRESS] та згідно положень Статуту відповідає за збереження та належне використання житлового фонду. При цьому, для забезпечення ефективного управління комунальною власністю та якісного утримання житлового фонду між позивачем, як балансоутримувачем житлового фонду Шевченківського району, та Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна контора «Михайлівська» Шевченківського району (надалі - КП «ЖЕК «Михайлівська») укладений договір на утримання житлових будинків, споруд, об'єктів благоустрою і прибудинкових територій, за яким КП «ЖЕК «Михайлівська» зобов'язалось повідомляти про виявлені факти самовільного будівництва, перепланування або переобладнання, що здійснюється без дозвільної документації. Разом з тим, відповідач на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 03 вересня 2009 року є власником квартири [NUMBER] в будинку [ADDRESS] (надалі - квартира [NUMBER]). При цьому, через неодноразові заяви від мешканців квартири [NUMBER] щодо відсутності гарячого та холодного водопостачання та побутового газу в квартирі, працівниками КП «ЖЕК «Михайлівська» було виявлено, що в туалетній кімнаті квартири [NUMBER] встановленні вентилі на мережах холодного та гарячого водопостачання, а також заглушки в розриві газового стояку, які перешкоджають подачі води та газу у вище розташовану квартиру [NUMBER]. У зв'язку з зазначеним, працівниками КП «ЖЕК «Михайлівська» було направлено відповідачу попередження про демонтаж вентилів з будинкових систем водопостачання та відновлення водопостачання, а також демонтаж заглушки в газовому стояку. Проте, відповідач належним чином на дане попередження не відреагував та порушення не усунув. На підставі зазначеного позивач вважає, що вказані дії відповідача є протиправними та такими, що порушують інтереси інших громадян, які проживають у будинку разом з відповідачем, у зв'язку з чим просить позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Також пояснила, що в своїй позовній заяві позивачем не наведено жодних порушень зі сторони відповідача щодо його цивільних прав та інтересів, а твердження про захист порушених прав та інтересів мешканців квартири [NUMBER] не підтверджуються жодним доказом, оскільки позивачем не надано документів, які підтверджували б повноваження позивача на захист вказаних мешканців, а самі мешканці квартири [NUMBER] жодної скарги чи заяви проти відповідача не подавали. Крім того, позивачем не надано жодних доказів про встановлення відповідачем будь-яких заглушок у квартирі, власником якої він є, а акти, що містяться в матеріалах справи про затоплення квартири [NUMBER], взагалі спростовують твердження позивача щодо відсутності в квартирі [NUMBER] водопостачання. У звязку з вказаним, незрозуміло, з яких підстав позивачем було складено попередження відповідачу, яке останній взагалі не отримував, про необхідність демонтажу неіснуючих вентилів. Також, представник зазначила, що ще в квітні 2011 року в присутності відповідача та громадянина [PERSON] представниками служби внутрішньо будинкових газопроводів і газового устаткування було відключено квартиру [NUMBER] від газу через незадовільний стан газової плити та антисанітарії, про що було складено відповідний Акт. При цьому, подальші дії, які вчинялись представниками служби внутрішньо будинкових газопроводів і газового устаткування відповідачу не відомі. Крім того, у 2013 році в присутності відповідача та інших сусідів будинку позивач сам, через антисанітарію, встановив в квартирі [NUMBER] вентилі на гаряче та холодне водопостачання і відповідачу не відомо, чи представники позивача, чи власники квартири [NUMBER], коли і з яких причин відключають водопостачання у даній квартирі. При цьому, представник відповідача наголосила, що працівниками служби внутрішньо будинкових газопроводів і газового устаткування не надано відповідачу жодних повноважень щодо самовільного втручання до газопостачання ні в квартирі [NUMBER], ні тим більше в квартирі [NUMBER]. Тому, вимоги позивача здійснити дії щодо газопостачання в квартирі [NUMBER] не входять до компетенції позивача і не мають жодного правового обґрунтування, оскільки це належить виключно до компетенції Публічного акціонерного товариства «Київгаз» (надалі - ПАТ «Київгаз»). На підставі зазначеного представник відповідача вважає, що наведенні у позовній заяві обставини не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Представник третьої особи КП «ЖЕК «Михайлівська» Леоненко Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити, вважаючи, що на це є всі правові підстави. Представник третьої особи ПАТ «Київгаз» Шимко Л.М. в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що дійсно для запобігання аварії та нещасних випадків 15 квітня 2011 року їхніми працівниками було здійснено відключення несправної газової плити в квартирі [NUMBER], однак виконано воно було в квартирі [NUMBER], що знаходиться по стояку поверхом нижче, по причині захаращень та антисанітарії на кухні в квартирі [NUMBER], а саме відсутності доступу до газового стояка та відключаючого крану. При цьому, навіть після заміни газової плити в квартирі [NUMBER] пуск газу на підключену плиту був неможливий через захаращеність на кухні, а також через відсутність акту про придатність вентиляційного каналу до експлуатації та відсутності доступу до квартири [NUMBER] для зняття заглушки та встановлення згону. Разом з тим, 24 квітня 2014 року працівниками КП «ЖЕК «Михайлівська» був наданий зазначений акт про технічну придатність вентиляційного каналу квартири [NUMBER] до подальшої експлуатації, однак, при черговому виході на місце представників ПАТ «Київгаз» та позивача було встановлено, що відповідач в категоричній формі відмовляється від допуску до своєї квартири. У зв'язку з зазначеним, технічна можливість відновлення газопостачання до квартири [NUMBER] без надання доступу до квартири [NUMBER] відсутня. Опитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, що власники квартири [NUMBER] постійно заливали квартиру [NUMBER], через що вода потрапляє навіть в квартиру [NUMBER]. Можливо вентилі і встановлені в квартирі [NUMBER], однак бачив він їх ще до продажу квартири [NUMBER] відповідачу. Вентилі він бачив під час ремонту на нових трубах в квартирі [NUMBER]. Про наявність опалення та вентилів, які перекривають водопостачання та газопостачання в квартирі [NUMBER], йому нічого не відомо, оскільки її власник нікого туди не впускає уже тривалий час. Заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб та показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що квартира [NUMBER] в будинку [ADDRESS] належить на праві приватної власності відповідачу по справі - [PERSON], про що свідчить Довідка (форма № 3) КП «ЖЕК «Михайлівська» № 318 від 15 квітня 2014 року (а.с. 16) та Договором купівлі-продажу квартири від 03 червня 2009 року (а.с. 86-89). Також, в судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] було закріплено за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція Шевченківського району»на праві господарського відання. Відповідно до положень ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Таким чином, судом встановлено, що позивач є балансоутримувачем комунальної власності Шевченківського району м. Києва в частині переданого йому майна, в тому числі і будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, та згідно своїх статутних положень відповідає за збереження та належне використання житлового фонду. При цьому, судом також встановлено, що між позивачем та Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна контора «Михайлівська» Шевченківського району укладений договір на утримання житлових будинків, споруд, об'єктів благоустрою і прибудинкових територій, за яким КП «ЖЕК «Михайлівська» зобов'язалось повідомляти про виявлені факти самовільного будівництва, перепланування або переобладнання, що здійснюється без дозвільної документації. Звертаючись до суду з даним позовом позивач просить зобов'язати відповідача за власний рахунок відновити в квартирі [NUMBER] холодне і гаряче водопостачання, а також газопостачання, шляхом демонтажу вентилів, які встановлені в туалетній кімнаті, та заглушки в розриві газового стояку квартири [NUMBER], посилаючись на те, що працівниками КП «ЖЕК «Михайлівська» було направлено відповідачу попередження про демонтаж вентилів з будинкових систем водопостачання та відновлення водопостачання, а також демонтаж заглушки в газовому стояку, однак, відповідач належним чином на дане попередження не відреагував та порушення не усунув. Так, з матеріалів справи вбачається, зо позивачем було направлено відповідачу попередження № 801 від 26 березня 2014 року, згідно якого у зв'язку з численними скаргами власників квартири [NUMBER] щодо встановлення у квартирі [NUMBER] вентилів на мережах холодного та гарячого водопостачання та в зв'язку з ненаданням доступу працівникам КП «ЖЕК «Михайлівська» до квартири відповідача, останнього просять демонтувати встановлені вентилі на мережах холодного та гарячого водопостачання (а.с. 6). Проте, позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу, який би беззаперечно підтверджував як наявність в квартирі відповідача вентилів, які перекривають гаряче та холодне водопостачання в квартирі [NUMBER], так і протиправне встановлення таких вентилів особисто відповідачем. При цьому, Акти, складені працівниками КП «ЖЕК «Михайлівська» від 21 лютого, 05 вересня 2011 року та від 12 березня 2014 року про залиття квартири відповідача з вище розташованої квартири [NUMBER] взагалі спростовують зазначені обстави, які викладені позивачем у позовній заяві щодо відсутності в квартирі [NUMBER] водопостачання (а.с. 5, 76, 77). Разом з тим, відповідно до зазначеного Акту від 12 березня 2014 року зі слів слюсаря-сантехніка [PERSON], який працював в КП «ЖЕК «Центральна», вентилі на мережах гарячого та холодного водопостачання встановлені в туалетній кімнаті. Згідно показів [PERSON], допитаного в судовому засіданні в якості свідка, можливо вентилі і встановлені в квартирі [NUMBER], однак бачив він їх ще до продажу квартири [NUMBER] відповідачу. Вентилі він бачив під час ремонту на нових трубах в квартирі [NUMBER]. Проте, як покази свідка [PERSON], так і дані зазначені з його слів у Акті від 12 березня 2014 року про наявність встановлених вентилів на мережах гарячого та холодного водопостачання в туалетній кімнаті квартири [NUMBER], які перекривають водопостачання в квартиру [NUMBER], спростовуються самим же Актом від 12 березня 2014 року, згідно якого при візуальному обстежені туалетної кімнати квартири [NUMBER] вентилів на мережі гарячого та холодного водопостачання видно не було (а.с. 5). При цьому, щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача за власний рахунок відновити в квартирі [NUMBER] газопостачання, шляхом демонтажу заглушки в розриві мережі газового стояку квартири [NUMBER], слід зазначити наступне. Так, відповідно до п.п. 1.4.6 Правил утримання житлових будинків та при будинкової території, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 передбачено, що власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. Разом з тим, як встановлено з пояснень представника ПАТ «Київгаз», які були надані в судовому засіданні, а також містяться в матеріалах справи ( а.с. 45-48), 15 квітня 2011 року працівниками ПАТ «Київгаз» було здійснено відключення несправної газової плити в квартирі [NUMBER], яке виконано в квартирі [NUMBER], що знаходиться по стояку поверхом нижче, по причині захаращень та антисанітарії на кухні в квартирі [NUMBER], а саме відсутності доступу до газового стояка, опуску на плиту та відключаючого крану. Таким чином, судом встановлено, що заглушки в розриві мережі газового стояку квартири [NUMBER] були встановленні не відповідачем, а саме працівниками ПАТ«Київгаз», яким, згідно чинного законодавства, надано таке право. При цьому, слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та визначеного предмету позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, зокрема, щодо протиправного встановлення відповідачем вентилів на мережах гарячого та холодного водопостачання в туалетній кімнаті квартири [NUMBER], а також щодо протиправного встановлення відповідачем заглушки в розриві мережі газового стояку квартири [NUMBER], які перекривають водо та газопостачання в квартиру [NUMBER], не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 41, 129 Конституції України, ст. 136 Господарського кодексу України, ст.ст. 15, 16, 321, 383 ЦК України та

Outcome: dismissed