Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з донькою, у подальшому збільшив позовні вимоги та просить зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з малолітньою [PERSON] , [INFO] ; встановити порядок участі позивача у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] , дозволивши забирати доньку до себе додому кожного другого та четвертого тижня місяця з 10.00 год суботи до 17.00 год неділі, половину осінніх, зимових, весняних та літніх канікул; за умови незадовільного стану здоров`я дитини, надати можливість батьку провідувати дитину за її місцезнаходженням; провідувати дитину за її місцем перебування кожного вівторка та четверга з 16.00 год до 20.00 год та на її день народження, а також стягнути понесені судові витрати (а.с.2-4,115-116,131). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що після розірвання шлюбу відповідач постійно перешкоджає йому як батькові малолітньої [PERSON] приймати участь у її вихованні, а також під різними надуманими причинами відмовляла у побаченнях та спілкуванні з донькою. У зв`язку з чим, 10.03.2020 Новозаводською районною у м. Чернігові радою, як органом опіки та піклування, ухвалено рішення, яким затверджений графік спілкування з дитиною: кожного другого та четвертого тижня місяця з 10.00 год суботи до 17.00 год неділі, за умови задовільного стану здоров`я дитини, повідомлення матері в обумовлений час та дотримання режими харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку. Однак відповідач продовжує ігнорувати його права на участь у вихованні та спілкуванні з донькою. Вважає таку поведінку відповідача незаконною і такою, що суперечить ст. 153 Сімейного кодексу України. Зазначив, що має вдосталь вільного часу, бажання та можливості для того, щоб приділяти вихованню доньки певний час, незважаючи на те, що сім`я розпалася, донька не повинна відчувати дефіцит спілкування зі своїм рідним батьком. Указав, що колишня дружина відмовляє йому у спілкуванні з донькою, посилаючись на відсутність судового рішення, яким було встановлено періодичність побачень. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 30.09.2020 відкрив провадження по вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження і призначив підготовче судове засідання. Ухвалами суду від 24 листопада 2020 року та 22 грудня 2020 року у підготовчому судовому засіданні оголошувалась перерва, а також зобов`язано Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Крім того, відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі, з підстав, зазначених у позові. Відповідач та її представник у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні, з підстав, зазначених у письмових поясненнях (а.с.157-160). Зазначили, що відповідач ніколи не заперечувала проти спілкування батька з дитиною і не перешкоджала зустрічам. Неможливість провести зустрічі дитини з батьком обумовлювалась завжди в кожному конкретному випадку виключно об`єктивними обставинами - хвороба дитини, від`їзд в село до бабусі через її хворобу, карантинні обмеження, небажання дитини їхати до батька додому. Вважає, що позивачем не надані належні докази існування перешкод у спілкуванні з дитиною. Крім того, батько, відстоюючи свої права, повністю ігнорує права дитини на власну думку та бажання дівчинки зустрічатися в цей день. Внаслідок чого дитина перебуває в стані хронічного стресу та тривоги, відвідує психологів, які неодноразово надавали результати психодіагостичних обстежень дитини. Представник третьої особи у судове засідання не прибув, в матеріалах справи знаходиться заява про розгляд справи без участі представника Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради. При цьому висновок органу опіки та піклування підтримав, просив ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини. Суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності представника третьої особи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] - позивач по справі, [PERSON] - відповідач (а.с.10). Новозаводський районний суд м. Чернігова рішенням від 28.10.2019 розірвав шлюб між сторонами (а.с.11-13). Згідно рішення виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 10 березня 2020 року №54 [PERSON] дозволено забирати для спілкування малолітню [PERSON] кожного другого та четвертого тижня місяця з 10.00 год суботи до 17.00 год неділі, за умови задовільного стану здоров`я дитини, повідомлення матері дитини про місце перебування, обов`язкового повернення дитини матері в обумовлений час та дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку (а.с.14). Відповідно до рішення Чернігівської міської ради від 25 червня 2020 року Служба у справах дітей Новозаводської районної у м. Чернігові ради припинила існування шляхом реорганізації через приєднання до Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради (а.с.56-57). [PERSON] неодноразово звертався до ЧВП ГУНП в Чернігівській області з приводу створення [PERSON] перешкод у спілкуванні з їх дитиною (а.с.15-18,85). Згідно довідки Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) від 11.06.2020 [PERSON] сплатив аліменти за період з 01.06.2019 до 31.05.2020 на суму 19 408,77 (а.с.19). На виконання рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.02.2020 у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , треті особи Служба у справах дітей Новозаводської районної у м. Чернігові ради, [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні баби з онукою та визначення її участі у вихованні онуки (а.с.76-81,83-84), виданий виконавчий лист №751/8946/19 про визначення способів участі [PERSON] у спілкуванні з онукою [PERSON] та відкрите виконавче провадження №61923797 (а.с.86-87) У відповідності до актів державного виконавця боржником не виконується рішення, при цьому зазначені причини невиконання, у тому числі дитина відмовляється від спілкування з бабусею (а.с.88,90-95). Разом з тим, 27.06.2020 бабуся [PERSON] забирала онуку на таксі до себе додому за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить акт державного виконавця від 27.06.2020 (а.с.89). За даною адресою також проживає позивач, [PERSON] . Відповідно до пояснень відповідача, на даний час, малолітня дитина проживає разом з матір`ю без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем на спростування вимог позивача надано копії медичних довідок, що у період з 19.08.2020 до 22.08.2020, з 23.10.2020 до 30.10.2020, з 13.11.2020 до 17.11.2020 [PERSON] хворіла (а.с.161). Згідно довідок Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №19 [PERSON] навчається в 1-Д класі, з 10.09.2020 до 16.09.2020, 25.09.2020, з 09.10.2020 до 13.10.2020, 28.10.2020 до 30.10.2020 заклад освіти не відвідувала за станом здоров`я, з 02 листопада 2020 року навчається за сімейною формою здобуття освіти (а.с.164-165). За зверненнями [PERSON] ЧВП ГУНП в Чернігівській області проводилась 28.05.2020, 05.08.2020 та 02.10.2020 перевірка інформації по факту побачень дитини з батьком (а.с.166-168). 30 грудня 2020 року рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №639 затверджений висновок щодо розв`язання спору про визначення способу участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне дозволити йому спілкуватися з малолітньою донькою кожного другого та четвертого тижня місяця з 10.00 год суботи до 17.00 год неділі, за умови задовільного стану здоров`я дитини; попередження за добу матір про можливість спілкування з дитиною шляхом направлення їй смс-повідомлення; повідомлення матері про місце перебування дитини; відвідування позашкільних навчальних та розважальних закладів; обов`язкового повернення дитини матері в обумовлений час; дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку (а.с.125-126). Із протоколу індивідуального діагностичного обстеження від 11 січня 2021 року щодо [PERSON] вбачається, що дитина в цілому сприймає позитивно ту родину в якій наразі проживає (мама, вітчим, сама дитина); на малюнках вітчим ототожнюється з батьківською фігурою; фігура біологічного батька сприймається вкрай негативно, викликає тривогу, негативізм, емоційний ступор; діагностовано високий рівень тривожності (а.с.163). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , мати позивача [PERSON] , показала, що [PERSON] постійно не дає спілкуватись сину і їй з [PERSON] , постійно повідомляє неправдиву інформацію щодо місця знаходження дитини. Коли позивач останній раз приходив забрати дитину, відповідач відмовила у спілкуванні з дитиною, хоча є рішення органу опіки. Останній раз дитину забирали до себе додому 27.06.2020, однак на 40 хвилин. Зазначила, що коли по телефону намагались домовитись про зустріч з дитиною, мати не виходила на зв`язок. Хоча до цього, років 2-3 тому спілкувались з [PERSON] , забирали її на відпочинок, вона проводила час з іншими онуками, була в гарних стосунках з ними. Ніколи дитину не ображала, не сварила, і тим паче не била по руках, натомість помічала як її сварить мати. Відносини між позивачем та дитиною зіпсувалися через дії [PERSON] , яка налаштовує дитину проти батька. Зазначила, що в дні зустрічі відповідач [PERSON] до них не виводить. У судовому засіданні, у відповідності до ст. 171 СК України, з`ясовувалась думка малолітньої дитини [PERSON] щодо її спілкування з батьком, яка в присутності педагога, суду пояснила, що проживає з мамою та татом [PERSON] , нинішнім чоловіком матері. Вона навчається в школі, закінчила 1 клас. Зазначила, що не хоче спілкуватися із татом [PERSON] та ходити до нього додому, оскільки бачила як він раніше бив маму, їй було страшно. На день народження тато її не поздоровляє. Коли він до них проходить, то вона не хоче з ним спілкуватися, пам`ятає минулі образи. Також вона не хоче спілкуватися з бабусею [PERSON] , матір`ю [PERSON] , так як вона її ображала. До того ж, тато її часто купав, їй це не подобалось та було боляче. Повідомила, що тато водив її до лазні, де окрім них були інші чоловіки. Коли вона хворіє, то не бажає аби тато [PERSON] до неї приходив. Натомість з [PERSON] , якого вона називає батьком, в неї гарні відносини. Указала, що матір їй ніколи не забороняла спілкуватися з батьком, в установлений час вона її умовляє, щоб йшла до батька. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеній Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.59, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст.3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У ч.1 і 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Згідно із ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з частинами другою та третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 СК України встановлено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність щодо виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 10 березня 2020 року визначено способи участі позивача у вихованні дитини. Позивачем не доведено належними, допустимим та достатніми доказами, з огляду на положення ст. 77-80 ЦПК України, той факт, що [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні з дитиною. На спростування доводів позивача відповідач повідомляла позивача про поважні причини неможливості зустрітися у визначені органом опіки та піклування дні та надала суду докази про хворобу дитини, які судом визнаються належними та допустимими. Крім того, судом не приймаються до уваги надані позивачем акти державного виконавця, оскільки указані документи стосуються виконавчого провадження, відкритого на виконання рішення суду про визначення способів участі бабусі у спілкуванні з онукою [PERSON] . Також, за показаннями свідка [PERSON] , остання 27.06.2020 забрала онуку [PERSON] на таксі до себе додому за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою також проживає відповідач, [PERSON] . На думку суду, даний факт свідчить, що зі сторони відповідача не чинились перешкоди у спілкуванні батька з дитиною. Крім того, у судовому засіданні допитана дитина [PERSON] повідомила, що матір їй ніколи не забороняла спілкуватися з батьком, в установлений час вона її умовляє, щоб йшла до батька. Однак вона не хоче з ним спілкуватися. За таких обставин, аналізуючи докази в сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у частині зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з малолітньою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до чч.1, 3 ст.19 СК у випадках, передбачених цим кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Разом з тим, звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Згідно з ч. 5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Визначаючи спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні спільної доньки [PERSON] , суд враховує в першу чергу інтереси малолітньої дитини, які, безумовно, мають пріоритет над інтересами батьків, свідоме бажання позивача виховувати свою доньку та спілкуватися з нею, думку малолітньої дитини. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою донькою, чи обставин, які б свідчили, що спілкування батька з дитиною буде перешкоджати нормальному розвитку дитини та обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом не встановлено, відповідачем не доведено. Разом з тим, висновок органу опіки та піклування щодо визначення часу спілкування батька з донькою є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини, у зв`язку з відсутністю тривалого контакту між батьком та донькою, тому відновлення стосунків батька та дитини має бути поступовим. Таким чином, з урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, приймаючи до уваги вік [PERSON] , яка є малолітньою і в силу свого віку має дотримуватись певного режиму життя, стан її здоров`я, визнання відповідачем права позивача на спілкування із донькою, оскільки вона у ході судового розгляду неодноразово указувала, що не чинить перешкод у спілкуванні, та з метою встановлення психологічного контакту між батьком та малолітньою дитиною, суд вважає за необхідне встановити позивачу побачення з донькою шляхом встановлення зустрічей з дитиною кожної другої та четвертої суботи місяця з 13.00 години до 17.00 години, за умови задовільного стану здоров`я дитини, повідомлення матері дитини про її місце перебування, повернення дитини за місцем проживання матері у визначений час, з дотриманням розкладу навчання, відвідувань гуртків, режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, встановлених для дітей відповідного віку. Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж, дане рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивача з дитиною, або можливого коригування часу побачень з дитиною, який би влаштовував обох батьків. За указаних обставин, позов підлягає частковому задоволенню. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 1 681,60 грн (а.с.1,39). Ураховуючи, що позов задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн (1681,60/2). Крім того, сторонами понесені витрати на професійно правничу допомогу. Відповідно статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 07.09.2020, укладений з адвокатом Бабинець С.П. (а.с.7), ордер серії ЧН №101878 (а.с.8) та квитанція до прибуткового касового ордеру №1/09-20 від 07.09.2020, відповідно до якої сплачено 5 000,00 грн (а.с.193). Відповідачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги №18/03/2021-ц/ап від 18.03.2021, укладений з адвокатом Кручек О.О. (а.с.189), акт про надання правової допомоги від 08.07.2021 (а.с.190) та квитанції до прибуткового касового ордеру №603 від 18.03.2021 та №628 від 15.04.2021, відповідно до яких сплачено по 2 500,00 грн, в загальному - 5 000,00 грн (а.с.191-192). Частиною 10 ст. 141 ЦПК встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи, що позов задоволено частково, сторонами понесена однакова суму витрат на професійну правничу допомогу, по 5 000,00 грн кожна, суд вважає за можливе звільнити сторін від обов`язку сплачувати одна одній частину судових витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial