Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Кредитна спілка «Імперіал ЛТД» (далі КС) звернулась до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції (далі ВДВС Старобільського РУЮ), [PERSON], [PERSON] про визнання неправомірною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції та визнання договору купівлі-продажу недійсним із застосуванням наслідків визнання правочину недійсним, у якому просить суд визнати неправомірною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції щодо несвоєчасного накладення арешту на нерухоме майно відповідача [PERSON], а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS]; визнати недійсним оспорюваний договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Луганського нотаріального округу Бутаковою Іриною Георгіївною за № 2524 від 17.11.2011 року укладений між відповідачами [PERSON] та [PERSON], адреса проживання: [ADDRESS]; застосувати наслідки визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом Луганського нотаріального округу Бутаковою Іриною Георгіївною за № 2524 від 17.11.2011 року, шляхом скасування реєстрації права власності за відповідачем [PERSON] та визнання права власності за [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS], а також стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та витрати, пов'язані з викликом відповідачів у пресі в розмірі 630 грн. В обґрунтування свого позову КС посилається на те, що з 06 січня 2011 року між Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 796, згідно якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 300 000 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 становить 70 % річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяця від дати отримання кредиту та діє до повного виконання зобов'язань. Цього ж дня між позивачем, позичальником [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 796/4, відповідно до якого [PERSON] взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями [PERSON], що випливають з кредитного договору № 796 від 06 січня 2011 року. Відповідно до договору поруки № 796/4 від 06 січня 2011 року відповідальність настає у випадку, коли позичальник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання відповідно до кредитного договору. 21 жовтня 2011 року позивач звернувся до Старобільського районного суду Луганської області з цивільним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 82 493 грн. 15 коп., у даному позові позивач додатково просив постановити ухвалу про забезпечення позову, якою накласти арешт на все рухоме майно, нерухоме майно та грошові кошти, які знаходяться в фінансових установах. Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. 16 листопада 2011 року Старобільським районним судом винесено ухвалу № 2-1225/11, якою накладено арешт на все рухоме, нерухоме та грошові кошти, які знаходяться в фінансових установах та належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], копію постанови направлено до примусового виконання у ВДВС Старобільського РУЮ, але своєчасно ухвалу суду виконано не було. Копію відповідного позову від 21 жовтня 2011 року з додатками Старобільським районним судом направлено відповідачу [PERSON] для відома та ознайомлення. Дізнавшись про дані обставини відповідач [PERSON] здійснила дії направлені на відчуження особистого нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS]. Дану квартиру відповідач [PERSON] фіктивно продала своєму сину [PERSON]. Правочин купівлі-продажу посвідчено 17 листопада 2011 року за реєстраційним № 2524 приватним нотаріусом Луганського нотаріального округу Бутаковою Іриною Георгіївною ([ADDRESS]). КС «Імперіал ЛТД» вважає, що таке переоформлення майна на відповідача [PERSON] стало можливим в результаті несвоєчасного накладення арешту ВДВС Старобільського РУЮ на це майно. Фактично відповідач [PERSON] здійснила фіктивне переоформлення прав власності з метою ухилення від відповідальності, так у даному випадку угоду купівлі-продажу відповідач [PERSON] здійснила під впливом загрози втратити житло, шляхом його арешту та подальшої реалізації з публічних торгів Державною виконавчою службою України, для задоволення вимог кредитора після подачі 21 жовтня 2011 року позивачем цивільного позову до солідарних відповідачів про стягнення поточної заборгованості за кредитним договором у розмірі 82 493 грн. 15 коп. Згідно Пленуму Верховного суду України, постанови № 9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними: п. 23 - Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України (435-15), якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Своїми діями ВДВС Старобільського РУЮ фактично зробила неможливим подальше виконання рішення суду про стягнення боргу за рахунок майна ВДВС Старобільського РУЮ. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Відповідно до ст. ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. Під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. На даний час представниками КС «Імперіал ЛТД» з'ясовано, що відповідач [PERSON] після продажу квартири фактично продовжує в ній мешкати та навіть не змінила місця реєстрації, також у вищевказаній квартирі перебувають особисті речі звичайного вжитку. По відношенню до відповідача [PERSON] відкрито виконавче провадження та провадяться виконавчі дії, щодо стягнення заборгованості у примусовому порядку, також відповідач [PERSON] продовжує особисто сплачувати комунальні платежі, що також є незаперечним доказом недійсності правочину. Представник позивача Пересадько В.О. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача ВДВС Старобільського РУЮ в судове засідання не з'явився. Від заступника начальника відділу надійшла заява, в якій просить розглянути справу без участі представника ВДВС. Своїх заперечень суду не надали. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились. Про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, через оголошення у пресі. Своїх заперечень суду не надали. Від них не надійшла заява про відкладення розгляду справи і про причини неявки до суду. Справа розглянута у відсутності відповідачів на підставі наявних доказів. Розглянувши позовні вимоги, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позовні вимоги такими що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06 січня 2011 року КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] уклали між собою договір кредитної лінії № 796, згідно якого позивач надав позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 300 000 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п.3.1 становить 70 % річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяця від дати отримання позичальником кредиту та діє до повного виконання зобов'язань. Цього ж дня між позивачем, позичальником [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 796/4, відповідно до якого [PERSON] взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями [PERSON], що випливають з кредитного договору № 796 від 06 січня 2011 року. Відповідно до договору поруки № 796/4 від 06 січня 2011 року відповідальність настає у випадку, коли позичальник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання відповідно до кредитного договору. 21 жовтня 2011 року позивач звернувся до Старобільського районного суду Луганської області з цивільним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 82 493 грн. 15 коп., у даному позові позивач додатково просив постановити ухвалу про забезпечення позову, якою накласти арешт на все рухоме майно, нерухоме майно та грошові кошти, які знаходяться в фінансових установах. 16 листопада 2011 року Старобільським районним судом винесено ухвалу № 2-1225/11, якою накладено арешт на все рухоме, нерухоме та грошові кошти, які знаходяться в фінансових установах та належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказана ухвала була направлена відповідачам для виконання. 17 листопада 2011 року відповідач [PERSON] уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з відповідачем [PERSON] Вказаний договір було посвідчено за реєстраційним № 2524 приватним нотаріусом Луганського нотаріального округу Бутаковою Іриною Георгіївною, що підтверджується витягом з реєстру правочинів. У відповідності до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Позивач звернувся до суду посилаючись на невідповідність дій ВДВС Старобільського РУЮ, щодо виконання ухвали суду про накладення арешту на майно відповідача [PERSON] У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивачем не надано доказів того, що дії ВДВС Старобільського РУЮ по виконанню ухвали суду суперечать встановленому діючим законодавством порядку проведення виконавчих дій, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оцінюючи правочин - договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 17 листопада 2011 року, суд приходить до наступного. Згідно ст. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є сином відповідача [PERSON] Також [PERSON] продовжує мешкати у відчуженій квартирі, тобто фактичної передачі відчуженого майна не відбулось, що на думку суду, свідчить про наявність ознаку фіктивності правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути в рівних частках на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати, пов'язані з викликом відповідачів через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» в розмірі 630 грн. На підставі викладеного ст. ст. 205, 215, 234 ЦК України,

Outcome: partial