Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Наприкінці серпня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що вона та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Дана квартира складається з трьох кімнат жилою площею 10,00 кв.м., 12,5 кв.м. та 16,8 кв.м. Загальна площа квартири становить 64,5 кв.м., житлова площа 39,3 кв.м., а також обладнана лоджією площею 4,0 кв.м. На даний час в квартирі проживає дві сім`ї: позивач з донькою [PERSON] , та [PERSON] , який є рідним братом позивача. За час проживання в квартирі між співвласниками склався наступний порядок користування житловим приміщенням: позивач користується кімнатою площею 12,5 кв.м., [PERSON] кімнатою площею 10,0 кв.м., [PERSON] кімнатою площею 16,8 кв.м. Незважаючи на це, [PERSON] чинить перешкоди позивачу в користуванні квартирою, зокрема змінив замок на вхідних дверях. Внаслідок чого позивач була змушена звертатись до правоохоронних органів. [PERSON] відмовляється в добровільному порядку визначити порядок користування жилими кімнатами спірної квартири та підсобними приміщеннями. Крім цього, між позивачем та [PERSON] постійно виникають конфлікти з приводу порядку та розміру оплати за спожиті комунальні послуги. Тому [PERSON] просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , а саме: виділити в особисте користування їй житловий кімнату площею 12,5 кв.м., житлову кімнату площею 10,0 кв.м., [PERSON] житлову кімнату площею 16,8 кв.м., а також нежитлові приміщення: лоджію площею 4,0 кв.м., вбудовану шафу площею 0,8 кв.м. При цьому, коридор, ванну кімнату, вбиральню та кухню залишити у спільному користуванні співвласників. Крім цього, [PERSON] просить розділити особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] на два окремих особових рахунка у відповідності з порядком користування житловими кімнатами, розділивши при цьому оплату за площу загального користування між особовими рахунками відповідно до часток кожного із співвласників, закріпити один особовий рахунок на спірну квартиру за [PERSON] , інший за [PERSON] ІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. У судовому засіданні позивач підтримала пред`явлений позов та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав. Про час та місце розгляду цивільної справи повідомлений належним чином. Представник УМКП-1 у судове засідання також не з`явився та свої пояснення щодо пред`явленого позову не надав. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2019 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.24-25). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2019 року, занесеної до протоколу судового засідання, (а.с.45-46) до участі в розгляді цивільної справи залучено УМКП-1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.51). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2020 року, занесеної до протоколу судового засідання, (а.с.53-54) суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України. IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Кожному з них належить по Ѕ частині вказаного нерухомого майна. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Бровченко С.О [PERSON] , державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області, від 07 липня 2014 року (а.с.6). На підставі рішення Бориспільської міської ради Київської області «Про перейменування окремих вулиць, провулків, площі та водного об`єкту міста Борисполя» №42-2-VII від 17 грудня 2015 року [ADDRESS] Червоноармійській присвоєно найменування вул. Європейська. Згідно технічного паспорту, виготовленого КП «Бориспільське БТІ», квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат житловою площею 39,3 кв.м., у тому числі: 1-а кімната площею 10,0 кв.м., 2-а кімната площею 12,5 кв.м., 3-я кімната площею 16,8 кв.м., кухні площею 8,3 кв.м., вбиральні площею 1,4 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., коридору площею 8,0 кв.м., вбудованої шафи площею 0,8 кв.м., лоджії площею 4,0 кв.м. Загальна площа квартири 64,5 кв.м. (а.с.7-8). V. Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. У відповідності до положення ст.41\~Конституції України кожному гарантовано право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦПК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, а також ч.1 та ч.3 ст.319 ЦПК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.356\~ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. За змістом ст.358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ч.1 ст.383\~ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Встановлено, що 30 квітня 2019 року близько 10 години 00 хвилин [PERSON] приїхала до квартири [ADDRESS] . Проте, її брат [PERSON] , який також проживає за вказаною адресою та є власником Ѕ даної квартири, змінив замки на вхідних дверях та не впустив [PERSON] до квартири. Вказана обставина підтверджується висновком від 08 травня 2019 року, складеним ДОП Бориспільського ВП рядовим поліції [PERSON] (а.с.9), протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 30 квітня 2019 року (а.с.31), письмовими поясненнями [PERSON] , відібраними поліцейським Бориспільського ВП ГУНП в Київській області рядовим поліції Жуковим І.О. (а.с.32). У зв`язку з вказаною обставиною суд погоджується з доводами [PERSON] стосовно того, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні спірною квартирою, зокрема шляхом зміни замків до вхідної двері квартири. Крім цього, між сторонами по справі виникають постійні конфлікти та непорозуміння з приводу оплати вартості спожитих комунальних послуг, про що свідчать рахунки про оплату послуг за спожитий газ, водопостачання та водовідведення, електроенергію, опалення (а.с.33-38). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист прав приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або, ті які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Враховуючи, що частки позивача та відповідача у спірній квартирі є рівними, між сторонами по справі існує спір щодо порядку користування квартирою, поділ квартири з виділенням кожному із співвласників Ѕ частки квартири в натурі є неможливим. Тому, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині визначення порядку користування квартирою за варіантом, запропонованим позивачем, а саме: виділити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 12,5 кв.м. та житлову кімнату площею 10,0 кв.м., [PERSON] житлову кімнату площею 16,8 кв.м, лоджію площею 4,0 кв.м. та вбудовану шафу площею 0,8 кв.м. При цьому, коридор, ванну кімнату, вбиральню та кухню залишити у загальному користуванні сторін по справі. При вирішенні позовних вимог в частині розподілу особового рахунка на квартиру [ADDRESS] , на два окремих особових рахунка у відповідності з порядком користування житловими кімнатами з розподілом оплати за площу приміщень загального користування відповідно до часток співвласників, суд виходить з наступного. Відповідно до положення ч.1 ст.12 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з ч.1 та ч.4 ст.13 цього Закону договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Таким чином, позивач, у разі бажання упорядкувати свої обов`язки зі сплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг, має право звернутися до підприємств, які надають комунальні послуги, для укладення відповідних договорів на погоджених сторонами умовах і тільки в разі виникнення спору може звернутися до суду з позовом про захист своїх прав. За змістом ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Разом з цим, у відповідності до ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому вказану вимогу суд вважає передчасно, оскільки позивачем не надано доказів звернення до відповідних комунальних та обслуговуючих підприємств з приводу укладення з нею як співвласником спірної квартири, окремих договорів на користування комунальними послугами. До того ж суд з власної ініціативи позбавлений можливості залучити до участі у справі співвідповідачів, оскільки немає передбачених законом повноважень змінювати склад осіб, які беруть участь у справі, крім випадків процесуального правонаступництва, передбаченого ст.55\~ЦПК України. В той час як відповідні виконавці комунальних послуг не були залучені позивачем до участі у даній цивільній справі. VІ. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанцій від 27 серпня 2019 року, від 06 вересня 2019 (а.с.1,2) вбачається, що при зверненні до суду [PERSON] сплатили судовий збір по 1536 гривень 80 копійок. Пред`явлений нею позов задоволений частково. З огляду на це, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial