Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Кредитна спілка «Альянс Україна» звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 08 серпня 2008 року відповідач уклав з позивачем кредитний договір №107-08/08КГо, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 4700,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,1918% за день плюс один відсоток від суми кредиту, який сплачується Позичальником в день отримання кредиту. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 18 березня 2015 року становить 16836,86 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом 2047,83 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 7314,45 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань по сплаті боргу - 7474,58 гривні, і просить стягнути з відповідача в їхню користь зазначену заборгованість та судові витрати в сумі 243,60 гривні. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що жодних договорів з кредитною спілкою не укладав, кредит не одержував, а підписи на кредитному договорі, на додатковому договорі до договору кредиту та на видатковому касовому ордері не його. Просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов є необґрунтований і задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, 08 серпня 2008 року відповідач уклав з позивачем кредитний договір №107-08/08КГо, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 4700,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,1918% за день плюс один відсоток від суми кредиту, який сплачується Позичальником в день отримання кредиту. 08 серпня 2008 року згідно видаткового касового ордеру відповідачу [PERSON] було видано грошові кошти в сумі 4700 гривень згідно договору кредиту №107-08/08КГо від 08 серпня 2008 року. 30 січня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено Додатковий договір до договору кредиту №107-08/08КГо від 08 серпня 2008 року згідно якого було встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 75+1,854% річних або 0,2055% за один день користування кредитом від загальної суми щоденного залишку заборгованості Позичальника по кредиту. Однак, відповідач від виконання умов договору кредиту відмовляється у зв'язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 16836,86 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом 2047,83 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 7314,45 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань по сплаті боргу - 7474,58 гривні, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати в сумі 243,60 гривень. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що договору кредиту з позивачем не укладав, коштів по ньому не отримував. На договорі кредиту, видатковому касовому ордері та додатковому договорі підписи не його. Вважає, що хтось скориставшись копією його паспорта та ідентифікаційного номеру, отримав на його ім'я кредит. Місця знаходження банківської установи вказати не може, місце знаходження її не знає. За клопотанням відповідача, судом було призначено почеркознавчу експертизу для визначення достовірності підпису [PERSON] в кредитному договорі. Згідно висновку експерта №554 від 10 березня 2016 року, який виконаний завідувачем сектору технічних досліджень документів та почерку відділу криміналістичних видів досліджень Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України [PERSON], встановити ким, [PERSON] чи іншою особою, виконані підписи в договорі кредиту №107-08/08 КГо від 08.08.2008 - підпис після рукописного запису «[PERSON]» на лицевій стороні першого аркуша, підпис після рукописного запису «[PERSON]» на лицевій стороні другого аркуша, підпис після рукописного запису «[PERSON]» на лицевій стороні третього аркуша, підпис розміщений в графі «Позичальник» на лицевій стороні четвертого аркуша, не виявилось можливим по причинам вказаним в дослідницькій частині висновку (ст.9, 10). Встановити ким, [PERSON] чи іншою особою, підпис в графі «Позичальник» в додатковому договорі до договору кредиту №107-08/08КГо від 08.08.2008, від 30.01.2009, не виявилось можливим по причинам вказаним в дослідницькій частині висновку (ст.11). Встановити ким, [PERSON] чи іншою особою, виконані підпис після рукописного запису «08.08.2008» в копії сторінок паспорта громадянина України [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON] та дублікату довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім'я [PERSON], не виявилось можливим по причинам вказаним в дослідницькій частині висновку (ст.9,10). Встановити ким, [PERSON] чи іншою особою, виконані підпис в графі «Підпис» видатковий касовий ордер від 08.08.2008, не виявилось можливим по причинам вказаним в дослідницькій частині висновку (ст.9,10). При порівнянні досліджуваних підписів із зразками почерку та підписів [PERSON], були встановлені як співпадаючі так і розрізняючі ознаки. При оцінці результатів порівняльного дослідження встановлено, що ні співпадання, ні розбіжності не можуть бути підставою для позитивного чи негативного висновку. Пояснюється це тим, що співпадаючі ознаки не утворюють індивідуальної сукупності, оскільки відносять до числа ознак які часто зустрічаються в підписах різних осіб. Розрізняючі ознаки не дивлячись на їх значний об'єм, не можуть бути підставою для негативного висновку, у зв'язку з тим, що не вдалось встановити, чи являються вони варіантами ознак почерку [PERSON], які не проявились в наданих на дослідження зразках, чи обумовлені вони дією на процес письма «збиваючих» факторів (наприклад, навмисною зміною свого підпису з метою подальшої відмови від нього (автопідлог) та ін.), чи являються вони варіантами ознак іншої особи. Відсутність однозначності в оцінці розрізняючих ознак не дозволила вирішити питання про виконавця ні в категоричній, ні в ймовірній формі. Експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що наданий ним висновок підтримує, вирішити питання про виконавця підписів ні в категоричній, ні в ймовірній формі не представляється можливим. Згідно статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог частини 3 статті 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Висновок судової криміналістичної (почеркознавчої) експертизи у суду не викликає сумнівів у його достовірності, оскільки він не протирічить іншим даним, які встановлені в судовому засіданні під час розгляду даної справи та не спростовані будь-якими іншими доказами, наданими сторонами. В силу статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до статті 626 ЦК України - договір є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В силу статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Угодами є вольові акти поведінки людей, при цьому вольовий характер угод виявляється у тому, що сторони, укладаючи угоду, мають намір досягнути певного правового результату. Внутрішнє бажання особи укласти ту чи іншу угоду й тим самим досягнути певного правового результату іменується волею. Однак наявність внутрішньої волі особи недостатньо для укладання угоди. Зовнішнє вираження внутрішнього бажання особи є волевиявлення. Відповідно до частини 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 1051 ЦК України передбачено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 11.03.2015 № 6-16цс15, який є обов'язковим для застосування за правилами ст.360-7 ЦПК України, відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що підпис в договорі кредиту, видатковому касовому ордері та додатковому договорі до договору кредиту від 08.08.2008 року виконаний не відповідачем [PERSON], що в свою чергу свідчить відсутність його волевиявлення на укладення даного договору та невідповідність вимогам статтям 203, 1051 ЦК України. Зазначена обставина спростовує доводи позивача про те, що договір кредиту між КС «Альянс Україна» та [PERSON] був укладений та грошові кошти були передані позичальнику. Позивачем не надано суду безперечних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, у зв'язку з чим відмовляє позивачу у задоволенні позову, так як відповідач не підписував договір кредиту, та позивач не надав суду доказів про те що саме [PERSON] отримував у кредитній спілці грошові кошти. Відповідно до статей 79, 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню документально підтвердженні витрати на залучення експерта в сумі 900 гривень 48 копійок. На підставі викладено та відповідно до статей 11, 203, 207, 215, 626, 1051, 1054 ЦК України,

Outcome: approved