Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Із позовною заявою про визнання права власності на спадщину до суду звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позов мотивований тим, що позивачі не можуть успадкувати спадкове майно, так як відсутні правовстановлюючі документи. Позивачі в судове засідання не зявилися, але попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, судові витрати з відповідача просять не стягувати. Представник відповідача [PERSON] сільської ради у судове засідання не зявився, але попередньо надав суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без участі представника сільської ради. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст.. 247 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. За життя [PERSON] отримала земельну ділянку за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та є її власником на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №836504 від 05.06.2007 року, загальною площею 3,5131 га, в тому числі: рілля площею 1,9777 га, сіножать площею 1,1821 га, пасовище площею 0,3533 га, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Але вище вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON] був втрачений. Підтвердженням є оголошення в Козелецькій районній газеті «Новини Придесення», а також довідкою Козелецького ВП ГУНП в Чернігівській області про те, що втраченийдержавний акт на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON], в стіл знахідок Козелецького ВП ГУНП в Чернігівської області не надходив. Для позивачів у справі, [PERSON] є матірю, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та про шлюб. 06 січня 2009 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ №105895 виданим 08.01.2009 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, актовий запис про смерть №01. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,5131 га, які розташовані на території [PERSON] сільської ради, належні їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №836504 від 05.06.2007 року. За життя, [PERSON], розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 10 листопада1992 року секретарем Максимівської сільської ради, за реєстровим №39, яким заповідала усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона матиме право за законом, - [PERSON], тобто позивачу 1 у справі. Позивач у справі, [PERSON], як спадкоємець за заповітом на дану спадщину після смерті матері, [PERSON], прийняла її, оскільки звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса Козелецької районної державної нотаріальної контори, спадкове майно, на яке я маю право складає 4/6 частин. На інші 2/6 частини вказаного спадкового майна у спадщині після смерті [PERSON] спадкоємцями у рівних частинах, кожен по 1/6, є позивачі 2 і 3 у справі, [PERSON] та [PERSON], оскільки на момент смерті матері були непрацездатними та за законом мають право на обовязкову частку у спадщині. Але оформити в нотаріальному порядку право власності на земельні ділянки позивачі у справі, не можуть, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку був виготовлений на імя нашої матері, [PERSON] та їй переданий, втрачений, а видати новий неможливо у звязку з припиненням цивільної правоздатності в момент її смерті. Позивачі є єдиними спадкоємцями на дану спадщину за заповітом та за законом, що підтверджується матеріалами спадкової справи. На день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] та мала такий склад сімї: проживала одна. Відповідно ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, позивачі у справі вимушені звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно з метою оформлення права на спадщину, відповідно до вимог чинного законодавства України, та державної реєстрації права власності на нерухоме майно. На підставі наведенного та

Outcome: approved