Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з 29 липня 2006 року по 07 березня 2019 року вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства за спільні кошти позивачем та відповідачем було набуте майно, у тому числі грошові кошти у розмірі 16 366,15 доларів США. Далі позивач зазначає, що вказані кошти було знято відповідачем з депозитного рахунку та витрачено на власні потреби, у зв`язку з чим Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь [PERSON] компенсацію 1/2 частини спільних грошових коштів подружжя в розмірі 8 183,08 доларів США. та судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 1 990 гривень 96 коп. До початку розгляду даної цивільної справи по суті [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. [PERSON] в зустрічному позові не заперечує, що спірні кошти є спільним сумісним майном подружжя, проте заперечує проти обставин їх зняття з депозитного рахунку. Зазначає, що ці кошти були зняті саме на прохання [PERSON] з метою забезпечення потреб сім`ї, проте в подальшому використані саме нею в її особистих цілях, у зв`язку із чим така сторона просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію 1/2 частини спільних грошових коштів подружжя в розмірі 8 183,08 доларів США, що становить 199 094 грн. 34 коп., припинивши право спільної сумісної власності сторін на ці гроші. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні вимоги первісного позову підтримав та просив їх задовольнити, вимоги зустрічного позову не визнав та просив відмовити у їх задоволенні з огляду на їх безпідставність та недоведеність. Представник [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні вимоги зустрічного позову підтримав та просив задовольнити, вимоги первісного позову не визнав та просив відмовити у їх задоволенні з огляду на їх недоведеність та необґрунтованість. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 29 липня 2006 року зареєстрували шлюб, який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2019 року розірвано (а.с.15-17). Матеріалами справи підтверджено, що 30.03.2018 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено депозитний договір. Відповідно до виписки з карткового рахунку [PERSON] в період з 30.03.2018 року по 15.08.2018 року на депозитному рахунку останнього перебувало 16 320,00 доларів США (а.с.22). Згідно даних вказаної виписки 15.08.2018 року з такого рахунку було знято 16 320, 00 доларів США. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що сторони добровільно не домовилися про порядок поділу вказаних спірних коштів, оскільки [PERSON] заперечує проти обставин викладених у первісному позові та зазначає, що спірні кошти були отримані [PERSON] та витрачені в її особистих потребах, тоді як [PERSON] навпаки наголошує на тому, що ці кошти були зняті [PERSON] та витрачені ним особисто в його потребах. Оскільки сторонами заперечуються вищевказані обставини, і між сторонами відсутня згода про поділ спільного майна подружжя у вигляді названих коштів, суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. У відповідності до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Однією з підстав набуття права спільної сумісної власності виступає факт укладення (реєстрації) шлюбу. Стаття 60 Сімейного кодексу України поширює правовий режим спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, що є продовженням загальної норми ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хворобою, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки вказані грошові кошти були набуті під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, і доказів зворотного суду не представлено, то суд доходить висновку, що на таке майно розповсюджується правовий режим спільної сумісної власності. Відтак, вказані грошові кошти можуть бути предметом поділу між сторонами, у тому числі шляхом визначення розміру компенсації за належну одному з подружжя частку у такому майні. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В даному випадку, оскільки депозитний рахунок було відкрито на ім`я [PERSON] , то суд вважає, що саме така сторона мала відповідний доступ до такого рахунку, реальну можливість зняти з нього грошові кошти, як сторона за депозитним договором. Суду не подано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів того, що вказані спірні грошові кошти із вказаного рахунку були зняти будь-якою іншою особою, у тому числі [PERSON] , аніж сторона по такому депозитному договору. Суд також зазначає, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року № 205/9449/18, яке набрало законної сили 26 листопада 2019 року, зокрема, встановлено, що під час спільного шлюбу у сторін в АТ «Ощадбанк» та АТ КБ «Приватбанк» перебували спільні грошові кошти, які [PERSON] в січні 2019 року витратив на власні потреби, зокрема, на обстеження, лікування та реабілітацію у зв`язку з тяжким захворюванням. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, враховуючи вказані обставини у їх сукупності, а також беручи до уваги те, що [PERSON] всупереч ст.81 ЦПК України не надано суду жодних належних та достовірних доказів того, що спірні кошти було використано [PERSON] в її інтересах, суд доходить висновку, що грошові кошти в розмірі 16 366,15 доларів США були використані [PERSON] в своїх особистих потребах. Доказів того, що [PERSON] розпорядився такими грошовими коштами не на власний розсуд, а за наявної згоди позивача, суду так само не надано. Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що спірні грошові кошти, які є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, були використані [PERSON] в своїх особистих потребах, а також беручи до уваги що сторони не домовилися про порядок поділу майна, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення вимог первісного позову та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частини спільних коштів подружжя в розмірі 8 183,08 доларів США, тоді як в задоволенні вимог зустрічного позову слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги первісного позивача задоволені, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 1 990,96 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто) грн. 96 коп. У зустрічному позові відмовлено, тому судові витрати за зустрічним позовом у вигляді судового збору необхідно віднести на рахунок позивача за зустрічним позовом [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved