Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Керівник Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради звернувся в суд з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Тернопільської обласної ради кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] в лікувальному закладі КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради в сумі 28 120,12 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2020 року [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням із потерпілою [PERSON] , а кримінальне провадження №12018210010003141, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 жовтня 2018 року про його обвинувачення закрито. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла в кримінальному провадженні [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у ортопедо-травматологічному відділенні КНП «ТОДКЛ» Тернопільської обласної ради з 24.10.2018 по 12.12.2018. Загальна сума затрачених коштів на її лікування становить 28 120,12 грн., яка станом на день пред`явлення позову відповідачем не відшкодована. Кошти з бюджету лікувальним закладом витрачено внаслідок вчинення [PERSON] суспільно-небезпечного діяння, у зв`язку із чим підлягають стягненню в дохід місцевого бюджету з особи, яка його вчинила. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 червня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті. 09 серпня 2021 року судом отримано та зареєстровано відзив на позов згідно якого сторона відповідача вважає позов таким, що не підлягає до задоволення через безпідставність вимог, оскільки під час здійснення лікування потерпілої, відповідач добровільно та системно надавав їй (в тому числі, через батьків) матеріальну допомогу, зокрема, на придбання необхідного обсягу медикаментів та покращення раціону харчування, якого потребувала [PERSON] . Також долучена позивачем довідка Тернопільської обласної дитячої клінічної лікарні про вартість витрат на лікування, викликає сумнів щодо її достовірності, та з`ясуванню потребують підстави та числові дані, взяті за основу при визначенні вартості ліжко-днів; дані про вартість витрат на лікування потерпілої в день. При цьому, позивачем не надано документів, взятих за основу при здійсненні розрахунку витрат на проведення лікування, зокрема, відсутні: медична карта хворої та виписка з історії хвороби, як підтвердження факту перебування особи в певний проміжок часу в умовах стаціонарного лікування в установі охорони здоров`я; кошторис фактичних витрат із утримання Тернопільської обласної дитячої клінічної лікарні в місяць, який покладений в основу цифрових даних, необхідних для визначення вартості ліжко - дня; відомості про обсяг витрат на медикаменти/харчування, витрачені на лікування потерпілої в день. Звертає увагу, що лист в якому зазначено розмір витрат на проведення лікування потерпілої, датується 09.01.2018, що виходячи із календарної хронології дат, унеможливлює надання інформації про перебування [PERSON] на лікуванні у цьому закладі у період з 24.10.2018 - 12.12.2018. Крім того загальну суму витрат було поділено на два платежі 25 480 грн. та 2 640,12 грн., які підлягають до відшкодування за ідентичними реквізитами. У відповіді на відзив, яка датована 13 серпня 2021 року позивач не погоджується із доводами сторони відповідача викладених у відзиві на позов та зазначає, що звільнення відповідача від кримінальної відповідальності та добровільна сплата ним матеріальної допомоги потерпілій не позбавляє права прокурора звертатися до суду із даним позов з метою стягнення коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, на користь обласного бюджету в порядку ст.1206 ЦК України. Щодо достовірності довідки Тернопільської обласної дитячої клінічної лікарні щодо суми витрат на лікування вказує на те, що згідно з базою даних КНП «ТОДКЛ» ТОР «Стаціонар» та медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] №12805 від 24.10.2018, як зазначено в інформації КНП «ТОДКЛ» Тернопільської обласної ради №795-01/35 від 11.08.2021 наданої на запит Тернопільської окружної прокуратури, у період з 24.10.2018 по 12.12.2018 на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні Тернопільської обласної дитячої клінічної лікарні перебувала [PERSON] , [INFO] , жителька с.Ладичин Теребовлянського району Тернопільської області. За запитом слідчого СВ ТМВ ГУНП в Тернопільській області від 04.01.2019 №127, Тернопільською обласною дитячою клінічною лікарнею надано довідку про витрати на проведення лікування [PERSON] , [INFO] , із зазначенням вихідного номера від 09.01.2018 №20-01/02. Однак, у вказаній довідці допущено механічну помилку, а саме не змінено «2018 рік» на «2019 рік». Вірною вважається дата «09.01.2019», що підтверджується записом у Журналі вихідної кореспонденції закладу. Згідно вказаної довідки проведено ліжко-днів 49. Вартість одного ліжко-дня становить - 573,88 грн. Вартість лікування становить 573,88 грн. х 49 ліжко-дня = 28 120,12 грн. також на увагу не заслуговують доводи відповідача про ненадання стороною позивача документів, взятих за основу при здійсненні розрахунку витрат на проведення лікування, так як згідно інформації КНП «ТОДКЛ» Тернопільської обласної ради №795- 01/35 від 11.08.2021, наданої на запит Тернопільської окружної прокуратури, зазначається про те, що медична карта стаціонарного хворого та виписка із медичної карти стаціонарного хворого містить дані, які є лікарською таємницею. Право на достовірну і повну інформацію про стан свого здоров`я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються здоров`я, має повнолітня фізична особа; батьки (усиновлювачі), опікун, піклувальник (ст. ст. 285-286 Цивільного кодексу України). Тому КНП «ТОДКЛ» Тернопільської обласної ради відмовлено у наданні медичної карти стаціонарного хворого без згоди особи або без згоди її законного представника. Таким чином Тернопільською окружною прокуратурою пред`явлено позовну заяву із врахуванням документів, долучених до позовної заяви, в тому числі із врахуванням інформації, викладеної у довідці виданій Тернопільською обласною дитячою клінічною лікарнею, №20-01/02 від 09.01.2019. Відтак, доводи, наведені у відзиві на позовну заяву є не обґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам, тому позовна заява керівника Тернопільської окружної прокуратури підлягає задоволенню. Представник позивача Воловник М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте представником попередньо подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав зазначених у відзиві на позов. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до п.3 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч.3 ст.56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно ч.4 ст.56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 встановлено, що поняття «інтереси держави» є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає з посиланням на законодавство підстави подання позову, вказує, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Згідно з інформацією викладеною у листі комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради №20-01/02 від 09.01.2018, [PERSON] , місце проживання с. Ладичин, Теребовлянський район, Тернопільська область, [INFO] , знаходилася на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні з 24.10.2018 року по 12.12.2018 року (49 ліжко днів). Вартість одного ліжко - дня становить 573,88 грн. вартість лікування становить 573,88 * 49 ліжко - дня =28 120,12 грн., яка станом на день пред`явлення позову відповідачем не відшкодована. Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 липня 1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Відповідно до п.4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ від 16.07.1993 року №545 передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2020 року, яка набрала законної сили 29 грудня 2020 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілою, а кримінальне провадження №12018210010003141, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 жовтня 2018 року про його обвинувачення закрито. Цивільний позов прокурора Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління Тернопільської міської ради про стягнення витрат на лікування потерпілої від злочину в сумі 28120,12 грн. залишено без розгляду. Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.10.2018 близько 03 год. 10 хв. водій [PERSON] , в порушення п. 2.9 (а), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем марки «Skoda Fabia» р.н. [NUMBER] та рухався із одним пасажиром, без вантажу вулицею Об`їзна м. Тернополя в напрямку до вул. Протасевича. Під час руху, водій [PERSON] , порушуючи вимог п. 2.3. (б, д) ПДР України, не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, загрожуючи життю або здоров`ю громадян. Проїжджаючи ділянку дороги по вул. Об`їзна у м. Тернопіль, водій [PERSON] , не вибрав відповідно до вимог п. 12.1.ПДР України безпечної швидкості руху, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, а вів автомобіль зі швидкістю понад 50 км/год., чим порушив вимоги п.12.4 ПДР України про те, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год. Унаслідок порушення водієм [PERSON] безпечного швидкісного режиму та через проявлену під час руху неуважність, автомобіль «Skoda Fabia» державний номерний знак [NUMBER] , під час керування в`їхав у бетонний підмурівок. Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля, [PERSON] , 2003 р.н. отримала множинні садна голови та нижніх кінцівок, перелом лівого поперечного відростка п`ятого поперекового хребця, правої бічної маси крижової кістки, травму правої стопи у вигляді перелому другої плеснової кістки і її вивих, переломи при середньої клиноподібної кістки та 3 - 4-ої плеснових кісток, тобто середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Відповідно до п.3 Постанови КМ України №545 від 16.07.1993 року «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Згідно ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно ч.3 ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховується до відповідного бюджету. Станом на дату звернення із позовом до суду заподіяна шкода відповідачем не відшкодована. При цьому, суд критично сприймає, викладені у відзиві на позов доводи сторони відповідача, як такі, що спростовуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами та встановленими обставинами справи. Таким чином, заявлені вимоги підлягають до задоволення, шляхом стягнення із [PERSON] на користь держави в особі Тернопільської обласної ради кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] в лікувальному закладі КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради в сумі 28 120,12 грн. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: approved