Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Кредитна спілка «ЮРТ» звернулася до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 326СК від 14 грудня 2012 року у розмірі 29 451 гривня 12 копійок та судового збору у розмірі 294 гривні 51 копійка. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 грудня 2012 року між КС «ЮРТ» в особі директора Совєтської філії Алієва А.Е. та [PERSON] було укладено кредитний договір № 326СК, на підставі якого, Спілкою було надано відповідачу строком на дванадцять місяців кредит у сумі 26 000 гривень, з оплатою 40% річних з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом згідно графіку розрахунку строком повернення до 14 грудня 2013 року. Разом з тим в якості забезпечення виконання зобов'язання боржником між КС «ЮРТ» та [PERSON] і [PERSON] було укладено договори поруки від 14 грудня 2012 року, за умовами яких поручителі зобов'язалися відповідати перед кредитором боржника [PERSON] Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 19 грудня 2013 року у нього утворилася заборгованість по кредиту у сумі 29 451 гривня 12 копійок, а саме, 26 000 гривень - заборгованість по кредиту, 3 451 гривня 12 копійок - заборгованість по процентам, яку просить стягнути солідарно з відповідачів, у тому числі сплачений судовий збір у розмірі 294 гривні 51 копійка. Згодом позивач збільшив позовні вимоги і просив солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором станом на 13 грудня 2014 року у загальному розмірі 31 388 гривень 65 копійок, а саме, 26 000 гривень - заборгованість по кредиту, 5 388 гривень 65 копійок - заборгованість по процентам, про що надав письмову заяву. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, відповідач [PERSON] сповіщений в порядку абз. 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістили, заяв про розгляд справи за їх відсутністю суду не надали, у минулі судові засідання від відповідача [PERSON] надходили заяви про розгляд справи за його відсутністю, в яких у тому числі вказував на визнання позовних вимог. Представник позивача Алієв А.Е. у судовому засіданні підтримав збільшені позовні вимоги у повному обсязі, послався на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги, заявлені до її довірительки, не визнала, вказуючи на те, що позивачем порушено позасудовий порядок розв'язання спору, зокрема, КС «ЮРТ» на висувала її довірительці вимогу про виконання зобов'язань боржника [PERSON], як то передбачено договором поруки. Крім того зазначала, що в порушення пунктів 6.3, 6.4. договору поруки, укладеному між позивачем та її довірителькою, ніяких переговорів між спілкою та [PERSON] не проводилося, а подача позову до суду за договором передбачалася лише за неможливістю вирішити спірні питання з виконання шляхом переговорів. Вказувала на те, що її довірителька повідомляла КС «ЮРТ» про те, що заставлене майно відповідачем [PERSON] відчужується, проте спілка не прийняла ніяких заходів з цього приводу, а тому вважала, що її довірителька не має відповідати за порушення зобов'язань за договором, оскільки це порушення сталося не за її вини. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала доводи свого представника. Заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Особа, яка вважає, що її право порушене, самостійно визначає спосіб його захисту, передбачений ст. 16 ЦК України. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст.ст. 1054 - 1057 ЦК України. Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, розглядаючи спірні правовідносини, які склалися між сторонами, суд виходить з положень ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якою передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст. 1046 - 1053 ЦК України. Судовим розглядом встановлено, що 14 грудня 2012 року [PERSON] звернувся з заявою на отримання кредиту до Кредитної спілки «ЮРТ» на загальну суму 26 000 гривень (а.с. 4). 14 грудня 2012 року між Кредитною спілкою «ЮРТ» в особі директора Совєтської філії КС «ЮРТ» Алієва А.Е., з одного боку, та [PERSON], з іншого боку, було укладено кредитний договір № 326СК (далі - Кредитний договір), за умовами якого відповідач одержав від позивача кредит у розмірі 26 000 гривень на споживі цілі строком на 12 місяців, який КС «ЮРТ» зобов'язалася надати у строк не пізніше 5 банківських днів від дати підписання цього договору (а.с. 5 - 6). При цьому, згідно з п. 3.1 Кредитного договору відповідач мав сплачувати позивачу плату за користування кредитом (проценти), яка є фіксованою і становить 40% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. Відповідно до п. 3.3 та п. 3.5 Кредитного договору відповідач повинен погашати кредит та нараховані проценти за користування кредитом згідно графіка розрахунків, що є невід'ємною частиною кредитного договору - першочергово проценти, а в наступну чергу - сума кредиту. Згідно з п. 5.1.3 та п. 5.1.9 Кредитного договору, відповідач взяв на себе зобов'язання належним чином використовувати та повернути Спілці суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, згідно умов договору, та виконувати всі інші боргові зобов'язання в порядку та строки, визначені договором. Відповідач [PERSON] був ознайомлений та погодився з умовами вищевказаного Кредитного договору, що підтверджується його особистим підписом у цьому договорі. Позивач свої зобов'язання за Кредитним Договором виконав, що підтверджено матеріалами справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідач в порушення умов Кредитного договору, які кореспондують положенням ст. 1054 ЦК України, не виконав зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом. Положеннями ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору. Як передбачено ст. 1050 ЦК України у випадку порушення умов договору позичальник зобов'язаний достроково повернути частину кредиту та сплатити проценти, належні йому у відповідності до ст. 1048 ЦК України. Положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема наданого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором розмір заборгованості [PERSON] станом на 25 лютого 2014 року складає: заборгованість за кредитом у розмірі 26 000 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 12 478 гривень 65 копійок. Таким чином, відповідачем прострочено терміни виконання зобов'язань за Кредитним договором. Як випливає з п. 4.1. Кредитного договору зобов'язання позивальника щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом забезпечується заставою, порукою (заставою та/або порукою та/або іншими видами забезпечення, що не заборонені законодавством). З матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення зобов'язань за Кредитним договором між КС «ЮРТ» та [PERSON] 14 грудня 2012 року було укладено Договір застави (а.с. 9). Крім того, 14 грудня 2012 року між позивачем у справі та відповідачами [PERSON] і [PERSON] було укладено Договори поруки, якими передбачено обов'язки поручителів солідарно відповідати перед Кредитором за виконання боржником [PERSON] всіх зобов'язань за Кредитним договором (а.с. 14, 18). Положення ст. 553 ЦК України передбачають відповідальність поручителя перед кредитором у разі порушення зобов'язання боржником. При цьому, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, разом з тим, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків (ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). На підставі викладеного, позовні вимоги Кредитної спілки «ЮРТ» про стягнення суми боргу за кредитним договором та відсотків за користування кредитом засновані на законі та умовах договору, укладеному між сторонами, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, заперечення відповідачки та її представника щодо відсутності підстав для стягнення з її довірительки заборгованості через порушення позасудового порядку вирішення спору, суд вважає неспроможними та розцінює їх як спосіб захисту від позову, виходячи з наступного. Так, згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 статті 20 ЦК України визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). При цьому, приписами ст. 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Аналіз вищезазначених норм закону дає підстави для висновку про те, що право вибору способу захисту, передбаченого законом чи договором належить виключно позивачеві. Крім того, пунктом 5.1. Кредитного договору передбачено право КС «ЮРТ» на звернення до поручителя з вимогою про виконання зобов'язань боржника за Кредитним договором у разі порушення умов Основного договору, а не обов'язок. З відповідачів на користь позивача у відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України необхідно стягнути солідарно судовий збір у розмірі 294 гривні 51 копійка, на користь держави - 19 гривень 38 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 20, 526, 527, 530, 599, 625, 1048 - 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved