Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Луцька міська рада звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Позов мотивує тим, що житлове приміщення [ADDRESS] є об'єктом комунальної власності, що перебуває у віддані Луцької міської ради. Житлово-комунальним підприємством №3, з метою здійснення належного контролю за використанням комунальної власності, було проведено перевірку та встановлено, що в квартирі [ADDRESS] відповідачі не проживають протягом 10 років, витрати по її утриманню не несуть, інтересу до неї не проявляють. Крім того, періодично зростає заборгованість за житлово-комунальні послуги по обслуговування вищевказаної квартири, в тому числі за утримання будинку та прибудинкової території. А тому, просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщення [ADDRESS] Представник позивача за довіреністю подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за їх відсутності відповідачі не подавали. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З повідомлення відділу реєстру житлового фонду департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради встановлено, що квартира [ADDRESS] не приватизована і перебуває у комунальній власності міської ради (а.с. 5). 03.09.1998 року Виконавчим комітетом Луцької міської ради народних депутатів надано дозвіл [PERSON] на прописку разом з сином [PERSON] в квартирі [ADDRESS] (а.с. 6). З довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Волинській області від 20.01.2014 року вбачається, що за відповідачами [PERSON] та [PERSON] зареєстровано місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25,26). Актами перевірки Житлово-комунального підприємства № 3 міста Луцька від 26.09.2013 року (а.с. 10) та актами перевірки Житлово-комунального підприємства № 1 міста Луцька від 28.11.2000 року, 11.01.2001 року, 20.03.2001 року, 27.02.2002 року, 30.07.2002 року встановлено, що в квартирі [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] були відсутні, а зі слів сусідів вони в даній квартирі не проживають більше 10 років, квартира знаходиться в незадовільному технічному стані Стаття 71 Житлового Кодексу визначає випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Під терміном «збереження жилих приміщень» слід розуміти охорону законом права на жилу площу в жилих приміщеннях за тимчасово відсутніми особами. При цьому маються на увазі наймачі, члени їх сімей, навіть колишні, оскільки вони мають такі ж права і обов'язки, як і наймачі. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 107 Житлового Кодексу у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'ї, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі залишили квартиру, яка є об'єктом комунальної власності та перебуває у віддані Луцької міської ради та протягом 10 років там вже не проживають. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі, змінивши своє місце проживання не знялися з реєстраційного обліку з місця попереднього проживання та не зареєструвалися за місцем нового проживання. Таким чином, виходячи з вимог закону, суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] Разом з тим, задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратили право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 217 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття осіб з реєстрації. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачами понесених ним судових витрат в рівних частках.

Outcome: approved