Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулась до судуд з позовом до до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, мотивуючи тим, що є власницею квартири [ADDRESS] , відповідачі у вказаній квартирі зареєстровані, проте фактично за вказаною адресою з березня 2014 року не проживають, оскільки виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації, їх реєстрація чинить позивачці перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні квартирою. Заяви, клопотання 22.04.2021 року від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. 13.04.2021 року від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. 13.04.2021 від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Аргументи учасників справи В судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, згідно заяви від 22.04.2021 року позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно заяви від 13.04.2021 року позовні вимоги визнав. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяви від 13.04.2021 року позовні вимоги визнала. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що належить їй на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 23.04.1992 року, виданого Ізмаїльською міською радою народних депутатів на підставі рішення виконкому Ізмаїльської ради народних депутатів № 46, від 15.01.1977 року (а.с. 14). Відповідно до довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 24.02.2021 року, [PERSON] [INFO] , зареєстрований з 08.05.2009 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). Відповідно до довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 24.02.2021 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 25.12.2013 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). Позиція суду У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно роз`яснень п. 3 ч. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] - син позивачки та [PERSON] - невістка фактично не проживають за вказаною адресою з березня 2014 року, їх реєстрація чинить позивачці перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні належним позивачці майном. Враховуючи, що відповідачі позов визнали в повному обсязі, визнання позову закону не суперечить, прав та інтересів інших осіб не порушує, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Outcome: approved