Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача і заперечень відповідача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 13 507,20 грн у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 10 000 грн у відшкодування моральної шкоди, 6 000 грн - витрати на правову допомогу, а всього 29 507,20 грн (а.с.1-10). Свої вимоги мотивував тим, що 19.05.2018 року в результаті зіткнення його автомобіля «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER] з відповідачем, який керував велосипедом, його автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.07.2018 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту становить 13 507,20 грн. Крім матеріальної шкоди йому спричинено і моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000 грн, оскільки вказаний транспортний засіб він використовує для роботи. Крім того, він зазнав душевних страждань у зв`язку із пошкодженням майна, витрачанні часу на відновлення своїх прав та ремонт транспортного засобу. У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.43-46), згідно якого просить відмовити повністю. Зазначає, що судові рішення на які посилається позивач, не виключають відсутність порушення вимог ПДР України самим позивачем. Відеозапис з відеореєстратора позивача не може бути доказом скоєння ним правопорушення, так як на ньому зафіксований факт зіткнення, а не відображено те, що відбувалося перед цим. Також, вважає, що вартість матеріального збитку позивачем завищена, оскільки у висновку вартість вказана в розмірі 11 641,21 грн. Крім того, розмір моральної шкоди не обґрунтований, а тому не може бути задоволений. 22 листопада 2018 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (а.с.48-51), яка ухвалою суду від 22.11.2018 року прийнята до розгляду та об`єднана в одне провадження з первісним позовом (а.с.83-84). В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.05.2018 року в результаті зіткнення його з автомобілем «DaciaLogan», д.н.з. [NUMBER] , яким керував позивач, він отримав тілесні ушкодження. У зв`язку з чим, у період з 22.05.2018 року по 24.07.2018 року він перебував на амбулаторному лікуванні. Посилаючись на ст. 23 ЦК України вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди, так як наслідки від тілесних ушкоджень, яких він зазнав в результаті ДТП є непоправними і будуть постійно відображатися на його самопочутті і загальному стані здоров`я. У встановлений строк [PERSON] подав відзив на зустрічну позовну заяву (а.с.87-89), згідно якого просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування зазначив, що під час ДТП, яка сталася 19.05.2018 року потерпілий [PERSON] ніяких тілесних ушкоджень не отримував. Постановою суду від 30.07.2018 року, яка залишена без змін Апеляційним судом Чернігівської області від 04.09.2018 року, встановлено, що саме з вини відповідача сталася ДТП. Вважає, що відповідачем не надано належних доказів, що саме під час ДТП йому завдано тілесних ушкоджень, а тому відсутній причинний зв`язок між ДТП та отриманими [PERSON] тілесними ушкодженнями. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 05.11.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У зв`язку із прийняттям зустрічної позовної заяви ухвалою суду від 22.11.2018 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 26.12.2018 року підготовче судове засідання відкладалося у зв`язку із хворобою відповідача. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18.01.2019 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 12.03.2019 року у задоволенні клопотання представника відповідача Селюх А.В. про призначення інженерно-транспортної експертизи - відмовлено. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Зустрічний позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Відповідно до ст. 174 ЦПК України надав письмові пояснення щодо клопотання представника відповідача про призначення інженерно - транспортної експертизи (а.с.121). Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві. Зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що власником автомобіля «DaciaLogan», д.н.з. [NUMBER] являється позивач [PERSON] (а.с.9). 19.05.2018 року о 16 год 20 хв, в м. Чернігові по вул. Толстого, 94, біля магазину «Біля дому», [PERSON] керував велосипедом радянського виробництва в напрямку вул. Музична, та змінюючи напрямок руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого трапилось зіткнення з автомобілем «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, осіб потерпілих не має. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху. 30 липня 2018 року постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП та стягнуто штраф у розмірі 340 грн (а.с.36-37 справи №751/3408/18). Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 04 вересня 2018 року вищевказану постанову залишено без змін (а.с.6-7). Як вбачається із матеріалів адміністративної справи №751/3408/18 автомобіль «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER] отримав руйнування правого дзеркала заднього виду, пошкодження ЛФК в районі кріплення дзеркала, пошкодження ЛФК середньої третини пасажирської двері, деформацію задньої правої пасажирської двері (а.с.3 адміністративної справи). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного №198 від 10.07.2018 року, наданого ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 19.05.2018 року, станом на дату оцінки - 19.05.2018 року, з урахуванням суми ПДВ у вартості ремонтних матеріалів та у вартості складників складає 13 507,20 грн; вартість відновлювального ремонту необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 19.05.2018 року, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників станом на дату оцінки - 19.05.2018 року, з урахуванням суми ПДВ у вартості ремонтних матеріалів та у вартості складників складає 11 641,21 грн, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, внаслідок його пошкодження у ДТП 19.05.2018 року, у тому числі з урахуванням розміру втрати товарної вартості у сумі - 0,00 грн., станом на 19.05.2018 року становить 11 641,21 грн (а.с.11-23). Відповідно до накладної від 26.05.2018 року [PERSON] сплатив за дзеркало 1 090 грн (а.с.113). В судове засідання, за клопотанням відповідача, викликався судовий експерт ФОП [PERSON] , який пояснив, що згідно Методики відшкодуванню підлягає вартість саме тієї деталі або запасної частини, яка була пошкоджена. Якщо вона має підстави для нарахування зносу, то від вартості нової оригінальної запчастини віднімається знос. Якщо ремонт автомобіля проводиться з використанням або запасних частин, які були у використання або запчастин, які є іншої якості (неоригінальні), то знос не нараховується. У даному випадку, якщо це дзеркало заднього виду неоригінальне, то від його вартості неможливо віднімати знос. З врахуванням ціни дзеркала, яка надана власником автомобіля, то вартість матеріального збитку збільшиться на 258,93 грн. Під час проведення дослідження не було відомо, що власник вже замінив дзеркало зовнішнє праве. Згідно довідки Чернігівської міської лікарні №2 вбачається, що 21.05.2018 року в травматологічний пункт звернувся [PERSON] з приводу отриманої 19.05.2018 року травми. Останньому встановлено діагноз: закритий перелом великого горбика голівки лівої плечової кістки зі зміщенням (а.с.54). Лекарем - фізіотерапевтом призначено [PERSON] лікування з приводу отриманої травми, що підтверджується картою хворого (а.с.55). Також, 22.05.2018 року [PERSON] . проводилось ультразвукове дослідження (а.с.57). Як вбачається із копій медичної картки [PERSON] з приводу отриманих травм звертався до лікарів (а.с.59-72). Згідно консультативного висновку спеціаліста від 08.06.2018 року [PERSON] встановлений діагноз: закритий перелом великого горбика лівої плечової кістки з розривом ротаційної манжети лівого плечовогосуглобу (а.с.73). Факт перебування [PERSON] на амбулаторному лікуванні також підтверджується довідкою Чернігівської міської лікарні №4 (а.с.74). Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2018 року за заявою [PERSON] внесені відомості до реєстру за №12018270010004530 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. По даному кримінальному провадженню [PERSON] визнаний потерпілим (а.с.135-137). Згідно висновку експерта №61 від 30.01.2019 року, при проведенні судово - медичної експертизи у громадянина [PERSON] маються тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому великого горбика лівої плечової кістки з розривом ротаційної манжети лівого плечового суглобу, котрі виникли внаслідок ударної дії тупих твердих предметів, по давності утворення можуть відповідати даті 19.05.2018 року, і відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розгляду здоров`я на строк понад 21 добу (а.с.138-140). Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] показав, що 19.05.2018 року його автомобіль був технічно справний. З ним разом був пасажир, вантажу не було, рухався зі швидкістю 55-60 км/год, дорога була суха та рівна, дорожнє покриття не мало пошкоджень. Відеозапис був із його відеореєстратора та був ним долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Рухався він у напрямку Болдиної гори. Метрів за 100 він побачив [PERSON] , який рухався на велосипеді по велосипедній доріжці справа. Метрів за 30 він почав створювати йому перешкоду. Коли він почав відвертатися ліворуч він подав йому звуковий сигнал, відвертав на зустрічну смугу. Після зіткнення допомагав потерпілому. Після зіткнення потерпілий піднявся, взяв велосипед та почав тікати, але він його наздогнав та викликав поліцію, а тому після її приїзду транспортні засоби були розташовані в іншому місці так, як складена схема місця ДТП. Місце зіткнення було зазначено по розкиданим продуктам. Первинне зіткнення відбулось правим дзеркалом заднього виду автомобіля та лівою ручкою велосипеда. Допитаний як свідок відповідач [PERSON] показав, що з приводу стану дорожнього покриття повністю погоджується з показами наданими [PERSON] Рухався по велосипедній доріжці. Транспортного засобу [PERSON] до зіткнення не бачив, їхав прямолінійно в сторону Болдиної гори. Змінив напрямок руху біля будинку №94. Спочатку озирнувся, ні позаду, ні попереду машин не було. Вчиняв маневр повороту ліворуч. Через 3-4 секунди відбулось зіткнення. Вказав, що підписував план-схему ДТП та погодився з нею, місце зіткнення також вказано правильно. Підтверджує покази [PERSON] щодо первинного контакту з автомобілем, але не з ручкою велосипеда, а його ліктем лівої руки. Після зіткнення він зупинився, підняв велосипед та поставив його неподалік огорожі, тікати не збирався. Відеозапис переглядав вдома. На час маневру їхав повільно, так як був дуже завантажений. Під час ДТП отримав перелом верхнього лівого хребця та перелом передпліччя. У медичний заклад звернувся на наступний день. Стверджував, що дані тілесні ушкодження отримав під час ДТП, яка сталася 19.05.2018 року. На час ДТП ніяких ліків не приймав, зір має нормальний. Вантаж на велосипеді створював дискомфорт при русі, звукового сигналу автомобіля не чув. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об`єктом підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). За нормами ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що [PERSON] порушив п.10.1 Правил дорожнього руху. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою суду. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно вимог ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 №4, розмір дійсної вартості заподіяного матеріального збитку, що визначається експертним шляхом і дорівнює сумі вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Згідно п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за №1074/8395 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). На підставі викладеного та враховуючи часткове проведення ремонту транспортного засобу, суд дійшов висновку про відшкодування вартості відновлювального ремонту необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 19.05.2018 року, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, що становить 11 641, 21 грн. Відповідачем вказаний розмір матеріальної шкоди не спростований. Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п.3 ч.2 зазначеної статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Судом встановлено, що внаслідок ДТП, що мала місце 19.05.2018 року, автомобіль «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є позивач [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Дана обставина не заперечується відповідачем та його представником. Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, [PERSON] повинен відшкодувати [PERSON] моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу. Вирішуючи питання про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, враховуються характер правопорушення, глибину й тривалість завданих позивачеві страждань, ступінь вини відповідача, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу у зв`язку з пошкодженням автомобіля, слід визначити у сумі 3 000 грн, що буде відповідати принципу розумності, виваженості та справедливості. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову в частині моральної шкоди. При вирішенні зустрічного позову суд керується статтями 1167 та 1187 ЦК України та вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Положеннями ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч.5 ст.1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 №4, відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, джерелом підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 3 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а у разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди). Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Положення статті 1193 ЦК про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Вина [PERSON] встановлена постановою суду від 30.07.2018 року. Своїми діями [PERSON] порушив п.10.1 ПДР України. Враховуючи характер та обсяг заподіяних [PERSON] . моральних страждань, їх глибину та тривалість, наявність вини самого [PERSON] , що сприяло виникненню ДТП, а також те, що останній отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №61 від 30.01.2019 року відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розгляду здоров`я на строк понад 21 добу, суд доходить висновку, що розмір моральної шкоди, завданої зустрічному позивачу в результаті ДТП 19.05.2018 року, яка підлягає відшкодуванню, слід визначити у розмірі 6 000 грн, що буде відповідати принципу розумності, виваженості та справедливості. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 6, 8, 9 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем за первісним позовом 24.07.2018 року було сплачено 750 грн за автотоварознавче дослідження №198 від 10.07.2018 року, що підтверджується квитанцією №52 (а.с.27). Клопотань про зменшення розміру витрат на оплату послуг експерта зі сторони відповідача не надходило. Отже, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 750 грн витрат за автотоварознавче дослідження. Також, позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 409,60 грн (а.с.1,2) та витрати на правничу допомогу. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу [PERSON] надано договір №01-10-10/18 від 10.10.2018 року, укладений між позивачем та адвокатом Макаровим С.О. (а.с.24), калькуляція юридичних послуг (а.с.124) та акт виконаних робіт від 10.12 2018 року (а.с.126). Крім того, позивачем подано квитанцію №1-10-18 про оплату 6 000 грн (а.с.26) та квитанцію №127 від 10.12.2018 року на суму 9 000 грн (а.с.123) за надання правничої допомоги. Згідно письмових пояснень [PERSON] вказав, що фактично поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 9 000 грн (а.с.170). Відповідно статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Із акту виконаних робіт від 10.12.2018 року вбачається, що вартість послуги за підготовку апеляційної скарги по справі про адміністративне правопорушення становить 1 000 грн. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. Отже вищевказані витрати на підготовку апеляційної скарги по справі про адміністративне правопорушення не пов`язані з розглядом даної цивільної справи. Крім того, як вбачається із матеріалів справи із апеляційною скаргою на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова №751/3408/18 від 30.07.2018 року звертався [PERSON] (а.с.41-44 справи №751/3408/18). Відповідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126). Представник відповідача в судових дебатах навів свої доводи щодо порушення адвокатом Макаровим С.О. вимог співмірності витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема вказав, що ціна за надані послуги надто завищена, спір у справі не є складним, підготовка позову не займає великого обсягу правових знань та часу, адвокат участі у справі не приймав. За таких підстав суд застосовує співрозмірність винагороди за адвокатські послуги обсягу наданих послуг в межах даної справи адвокатом, у зв`язку з чим суд зменшує розмір судових витрат на професійну правничу допомогу до 6 000 грн. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що первісні позовні вимоги задоволено частково, то з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір за вимоги матеріального характеру в сумі 607,43 грн (704,80х11641,21/13507,20) та за вимоги нематеріального характеру 211,44 грн (704,80х3000/10000), а всього 818,87 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу надану [PERSON] , суд дійшов наступного. 19.11.2018 року між [PERSON] та адвокатом Селюх А.В. укладено договір про надання правничої допомоги (а.с.93), за умовами якого клієнт зобов`язаний здійснити оплату адвокатського гонорару в розмірі на підставі погодженого розрахунку. 03.05.2018 року [PERSON] на рахунок адвоката сплачено 6 000 грн, що підтверджується квитанцією б/н (а.с.162). Згідно акту виконаних робіт від 25.03.2019 року адвокатом було надано юридичну консультацію, здійснено правовий аналіз дій позивача по справі, підготовка процесуальних документів, підготовка і оформлення зустрічної позовної заяви, оформлено відзив на позов, а також адвокат брав участь в судових засіданнях (а.с.164). Як вбачається позивачем не заявлялось клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 6 000 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги. Крім того, за клопотанням [PERSON] в судове засідання для дачі роз`яснень викликався експерт ФОП [PERSON] . За нормами ч.7 ст.72 ЦПК України, експерт має право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов`язаних з проведенням експертизи і викликом до суду. Згідно рахунку №214 від 02.05.2019 року вартість за участь у судовому засіданні експерта становить 214,50 грн. За таких підстав з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] підлягає стягненню 214,50 грн витрат за участь у судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: partial