Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Київська місцева прокуратура №5 в інтересах позивачів Департаменту охорони здоров'я КМДА та Київської міської клінічної лікарні № 8 через свого представника звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого і просить стягнути з останнього на користь Київської міської клінічної лікарні № 8 витрати на лікування потерпілого в розмірі 5 927,24 грн. У обґрунтуванні позовних вимог представник зазначив, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача [PERSON] потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та була госпіталізована до Київської міської клінічної лікарні №8. Потерпіла у період з 11.11.2013 по 04.12.2013 перебувала на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічної лікарні №8, у зв'язку з чим фактичні видатки на лікуванні потерпілої за кошти лікарні складають 5 927, 24 грн. У судовому засіданні представник прокуратури просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник Департаменту охорони здоров'я КМДА у судове засідання не з'явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, у якій також просила позовні вимоги задовольнити. Представник Київської міської клінічної лікарні № 8 у судове засідання не з'явилася, про час та місце повідомлялася належним чином. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, доказів причини поважності неявки до суду не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник прокуратури проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 26 травня 2016 року [PERSON], який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнано винним у вчиненні вищевказаного злочину. Встановлено, що 11 листопада 2013 року, близько 13 години 30 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем марки «Ford - Fiesta», номерний знак [NUMBER], рухаючись по проїзній частині вул. М. Тимошенко, біля будинку №18 в місті Києві, від пр. Оболонського в напрямку пр. Героїв Сталінграду, перебуваючи у крайній лівій смузі проїзної частини зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом. Після чого, проявив неуважність до дорожньої обстановки, чим грубо порушив п. п. 1.5 та 2.3 Б) Правил дорожнього руху України (далі -ІІДР України), не переконавшись в тому, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, чим грубо порушив п. 10.1 ПДР України, розпочав рух вперед та наближаючись до наземного нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, для якого могла бути створена перешкода чи небезпека, не зменшив швидкість, аж до зупинки свого транспортного засобу, продовжив рух керованим автомобілем, чим грубо порушив п. 18.1 ПДР України, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON], яка переходила проїзну частину, по нерегульованому пішохідному переході, з права на ліво відносно руху вказаного автомобіля (а.с.10-16). Також вищевказаним вироком встановлено, що в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості (а.с.10-16). Внаслідок вищенаведеного [PERSON] була госпіталізована до Київської міської клінічної лікарні №8, в якій перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 11.11.2013 по 04.12.2013, що підтверджується довідкою-розрахунком №1145-п від 24.12.2015 (а.с.9). Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи вищенаведене, суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на лікування потерпілого в розмірі 5 927,24 грн. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судові витрати в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 1166, 1187, 1206 ЦК України,

Outcome: approved