Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього на свою користь витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому у розмірі 43023,45 грн, витрати, понесені на врегулювання справи та проведення дослідження КТЗ та збір документів в розмірі 1600,00 грн та витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позову вказав, що 10.09.2018 по вул. Шмідта у м. Покровську Донецької області сталася ДТП за участю транспортного засобу «Daewoo», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Geely CK-2», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобіль «Geely CK-2», д/н [NUMBER] , був пошкоджений, внаслідок чого його власникові завдано матеріального збитку. Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 04.12.2018 відповідач через порушення ним вимог п.14.6а ПДР України визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Станом на день ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. Потерпілий 13.12.2018 звернувся до позивача із повідомленням про ДТП та заявою про відшкодування заподіяної шкоди, і позивач відшкодував [PERSON] майнову шкоду в розмірі 43023,45 грн., які наразі просить стягнути з відповідача в якості регламентної виплати. Крім того, позивачем понесені витрати на збір документів та визначення розміру шкоди, які складають 1600,00 грн, та сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн. ІІ. Позиції сторін, заяви (клопотання) учасників справи. В судове засідання позивач не з`явився, вказавши в позовній заяві прохання розглянути справу без участі його представника та надавши заяву про відсутність заперечень проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, повідомлений про дату та час судового розгляду справи у встановлений цивільним процесуальним законодавством спосіб, відзиву, а також будь-яких заяв або клопотань судові не надав. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 25.03.2020 відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, судовий розгляд якої призначено на 27.04.2020. Відповідачеві запропоновано надати відзив на позовну заяву. 27.04.2020 через неявку відповідача та неподання ним відзиву розгляд справи відкладено на 18.05.2020. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України судом постановлено ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, не з`явився до суду без повідомлення причин своєї неявки, не подав відзиву на позов, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. VI. Встановлені судом фактичні обставини. Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 04.12.2018 у справі №226/2751/18 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу (а.с.6). Вказаною постановою встановлено, що 10.09.2018 о 16-30 [PERSON] , керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», д/н [NUMBER] , на перехресті вул. Шмідта в м. Покровську Донецької області в порушення вимог п.14.6а ПДР України здійснив обгін на перехресті та скоїв зіткнення з автомобілем «Geely CK-2», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Зазначена постанова набрала чинності 17.12.2018. Відомості про те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, матеріали справи не містять. Автомобіль марки «Geely CK-2 MR7151А», д/н [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] (а.с.23). 13.12.2018 [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про ДТП і заявою про здійснення йому страхового відшкодування (а.с.31,32). За відомостями звіту №9406 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власникові колісного транспортного засобу, від 16.01.2019, вартість відновлювального ремонту КТЗ «Geely CK-2», д/н [NUMBER] , складає 63089,07 грн, а вартість матеріального збитку, заподіяного власникові після аварійного пошкодження КТЗ «Geely CK-2», д/н [NUMBER] , з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування ВТВ становить 45356,65 грн (а.с.10-16). 27.03.2019 Моторним (транспортним) страховим бюро України виданий наказ №3052, на підставі якого вирішено виплатити [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 43023,45 грн (а.с.33). Відповідно до платіжного доручення №936561 від 28.03.2019 страхове відшкодування в розмірі 43023,45 грн [PERSON] позивачем виплачено (а.с.34). Крім того, позивачем сплачено 1600,00 грн АТ «СГ «ТАС» за послуги з врегулювання справи МТСБУ №55395 (а.с.7-9). 04.12.2019 відповідачеві спрямовано претензію щодо необхідності відшкодування грошових коштів в загальному розмірі 44263,45 грн, але вказані грошові кошти позивачу [PERSON] відшкодовано не було. V. Норми права, що регулюють спірні правовідносини, та оцінка суду. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з п.п. «а» п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п.п.38.2.1. пункту 38.2 ст.38 вказаного Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно зі ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За положеннями ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Стаття 993 ЦК України вказує, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вбачається з роз`яснень, викладених в п.26 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. За таких обставин суд доходить висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого останнім [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 43023,45 грн та задовольняє позов в цій частині. Щодо вимог позивача про відшкодування витрат, понесених на врегулювання справи та дослідження КТЗ і збір документів у розмірі 1600,00 грн, то слід відмовити у стягнення цієї суми з огляду на таке. Положення п.34.2,34.4 ст.34, п.40.3 ст.40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які регулюють повноваження МТСБУ щодо залучення аварійних комісарів та експертів з метою встановлення розміру завданих збитків, а також інші норми вказаного Закону не передбачають право МТСБУ на відшкодування з боку винної особи витрат, пов`язаних із встановленням суми збитків. Крім того, слід зауважити, що залучення інших осіб замість власних працівників для визначення розміру збитків є правом, а не обов`язком МТСБУ. Нормами вказаного Закону, а саме, п.34.3, передбачено лише обов`язок страховика (МТСБУ) відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) в разі, якщо потерпілий самостійно обирає аварійного комісара або експерта. Будь-яких інших випадків, коли витрати на врегулювання справи та визначення збитків підлягають відшкодуванню, вказаним Законом не передбачено. Як вбачається з положень статей 28 та 29 вказаного вище Закону, до складу витрат, що відшкодовуються страховиком (МТСБУ) та які можуть бути стягнуті в порядку регресу, витрати на врегулювання справи та визначення збитків також не входять. За таких обставин відсутні підстави для відшкодування відповідачем витрат в розмірі 1600,00 грн, що пов`язані із врегулюванням справи та визначенням збитків. VI. Розподіл судових витрат. З урахуванням висновків суду про часткове задоволення позову, на підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених судом вимог в сумі 2043,14 грн судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial