Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

І. Виклад позиції позивачів. 11 вересня 2020 року адвокат Петряєв В.В., діючи в інтересах [PERSON] та [PERSON] звернувся з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав, призначення опікунів та стягнення аліментів у якому просив позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] ; позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] ; призначити позивачів опікунами неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; стягнути аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, присудивши їх стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] ; стягнути аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, присудивши їх стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказали, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є їх онуками. Донька позивачів та матір хлопчиків - [PERSON] вихованням дітей не займається, оскільки має наркотичну залежність. Після проходження курсу реабілітації від наркозалежності спосіб життя не змінила та синами не опікується. [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Однак, життям та здоров`ям сина не цікавиться, про його духовний та фізичний розвиток, навчання не піклується, не створює належні умови для розвитку його природних здібностей. [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Однак, вживає та розповсюджує наркотичні засоби чим деструктивно вплаває на сина, життям та здоров`ям останнього не цікавиться, про його духовний та фізичний розвиток, навчання не піклується, не створює належні умови для розвитку його природних здібностей. Оскільки батьки злісно та безпричинно ухиляються від виконання своїх обов`язків по відношенню до малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] наявні всі підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав, призначення позивачів опікунами та стягнення аліментів на утримання дітей. ІІ. Виклад позиції відповідача [PERSON] 27.11.2020 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову щодо позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , встановлення опіки та стягнення аліментів на утримання останнього. Підтвердив, що перебував у шлюбі з [PERSON] , від якого [INFO] народився син [PERSON] . Після припинення у 2008 році шлюбних відносин, син залишився проживати з матір`ю за їх спільною згодою. Вказує, що надавав дружині допомогу на утримання сина та приймав участь у його вихованні, навіть після від`їзду до республіки Польща у 2018 року. З сином спілкується переважно засобами мобільного зв`язку, дарує йому подарунки та дає гроші на купівлю товарів, необхідних для розвитку. Про те що [PERSON] створила нову сім`ю дізнався від сина, і з того часу хлопець неохоче розповідав про матір та [PERSON] .. Заперечив, що коли-небудь ухилявся від виконання батьківських обов`язків щодо сина. Більше того, є працездатним, має освіту, працює, не зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами, є фізично та психічно здоровим, здатний самостійно а також за участю дружини займатися вихованням сина, а тому позовні вимоги до нього вважає безпідставними. ІІІ. Виклад позиції позивачів у відповіді на відзив. 01.12.2020 року представник позивачів подав відповідь на відзив, у якій позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Вказав, що позивачі не чинять перепон [PERSON] у спілкуванні з сином, проте батько життям останнього не цікавиться, уваги не приділяє. Дійсно відповідач піклується про сина у матеріальному сенсі, однак несистематично та у невеликих розмірах. Крім того, необізнаність відповідача про проживання сина у бабусі з дідусем говорить про відсутність довірительних відносин батька та сина. ІV. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 11.11.2020 року. За клопотанням відповідача [PERSON] підготовче засідання відкладено на 09.12.2020 року. Ухвалами Херсонського міського суду Херсонської області від 09.12.2020 року постановлено викликати та допитати у якості свідків [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . Наступне підготовче зсідання призначено на 28.01.2021 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.01.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.02.2021 року. У судовому засіданні 12.02.2021 року сторони надали пояснення. У судовому засіданні оголошено перерву до 26.02.2021 року. У зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці судове засідання призначене на 26.02.2021 року не відбулося, призначено на 11.03.2021 року. За клопотанням позивачів у судовому засіданні продовжено перерву до 16.04.2021 року. У судовому засіданні 16.04.2021 року допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та оголошено перерву до 21.05.2021 року. 14.05.2021 року представником позивачів подано заяву про з`ясування думки дитини. У судовому засіданні 21.05.2021 року сторона відповідача відмовилася від допиту свідка [PERSON] , допитано свідка [PERSON] та оголошено перерву до 04.06.2021 року. У судовому засіданні призначеному на 04.06.2021 року продовжено перерву для повторного виклику представника Служби у справах дітей, як органу опіки та піклування Суворовської районної у місті Херсоні ради. Чергове судове засідання у справі призначено на 16.06.2021 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.06.2021 року заяву представника позивачів [PERSON] про з`ясування думки дитини у судовому засіданні залишено без задоволення. Судове засідання відкладено на 01.07.2021 року. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Вказали, що разом виховують двох онуків. Їх донька [PERSON] , хоч і не заслуговує на те, щоб її позбавили батьківських прав, однак після неодноразового лікування від наркозалежності на шлях виправлення не стала та обрала такий спосіб життя, який не дозволяє опікуватися дітьми. Де знаходиться на час розгляду справи не знають. Відповідач [PERSON] займається розповсюдженням наркотичних засобів жодної участі у вихованні сина [PERSON] не приймає, його життям не цікавиться. Відповідач [PERSON] з самого початку спільного проживання з їх донькою перебував на утриманні позивачів. А після припинення шлюбних відносин взагалі самоусунувся від виховання сина [PERSON] . Гроші на утримання сина дає нерегулярно та у незначному розмірі. Вважають, що відповідач має бути покараний за безвідповідальне ставлення до виконання батьківських обов`язків та позбавлений батьківських прав. У судовому засіданні представник позивачів за ордером адвокат Петряєв В.В. позовні вимоги підтримав, вказав, що на явні всі правові підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Крім того, оскільки позивачі є працездатного віку, офіційно працевлаштовані, забезпечені житлом та позитивно характеризуються за місцем проживання та роботи, можуть бути призначені опікунами онуків [PERSON] та [PERSON] . До того ж, відповідно до СК України у разі позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітніх дітей є необхідність стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, присудивши їх стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] ; та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, присудивши їх стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] . Відповідач [PERSON] заперечив проти задоволення позову в частині, що стосується його прав та обов`язків. Вказав, що постійно спілкувався з сином, син систематично приходив до батька і відносини між батьком та сином були стабільні, після того як позивачі звернулися до суду з позовом з сином спілкування припинилося, хлопець на повідомлення та телефонні дзвінки не відповідає. Припускає, що позивачі чинять перешкоди у їх вільному спілкуванні. Коли буває у місті водить сина у кафе, купує іграшки. Фінансово забезпечує сина по мірі можливості. Додатково вказав, що відповідачка [PERSON] у час їх спільного проживання була хорошою матір`ю. Думку в частині позовних вимог пред`явлених до [PERSON] не висловив, оскільки з ним особисто не знайомий. Представник відповідача [PERSON] за ордером адвокат Іпатов В.В., діючи в його інтересах заперечував проти задоволення позову в частині, що стосується прав та обов`язків його довірителя. Вказав, що [PERSON] проявляє інтерес до сина, цікавиться його життям. В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання спільного сина [PERSON] . Обставини встановлені в ході розгляду справи свідчать про те, що [PERSON] проявляє активну позицію проти позбавлення його батьківських прав, у зв`язку із чим підстав для позбавлення його батьківських прав не має.. Представник виконавчого комітету Суворовської районної у місті Херсоні ради у судове засідання не з`явився, 26.04.2021 року подав заяву, у якій просив розгляд справи провести без його участі з урахуванням наданих висновків органу опіки та піклування.. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, заперечень від учасників справи про проведення судового засідання і розгляду справи без їх участі не надходило. За таких обставин, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши подані сторонами докази, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вони є достатніми для прийняття рішення у справі. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. V. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 02 вересня 1994 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, про що 02.09.1994 року Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона зроблено актовий запис №466 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Батьками [PERSON] , [INFO] записано [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження видане 19.04.1995 року Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона серії [NUMBER] . 03 листопада 2007 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, про що 03.11.2007 року Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції зроблено актовий запис №454 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що 11.03.2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області зроблено актовий запис №221 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що 16.11.2017 року Херсонським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зроблено актовий запис №914 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки №18/36, виданої 02.04.2020 року ГС «Міжнародна антинаркотична асоціація», [PERSON] , [INFO] з 26.04.2019 року по 26.01.2020 проходила курс соціально-психологічної реабілітації в закритому стаціонарі в центрі ГС за адресою: м. Кропивницький, вул. Ярошенка, буд. 7. Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , складеного 27.05.2020 року, зі слів [PERSON] з`ясовано, що матір дітей протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Матір дітей має проблеми у зв`язку з тим, що має наркотичну залежність. Лікування матері не змінило її ставлення до способу життя. Протягом останніх років утриманням, вихованням та розвитком дітей займається дідусь та бабуся. Старший онук [PERSON] є учнем 6 класу ЗОШ №44, молодший онук [PERSON] є вихованцем ясла-садка №28. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі договору №2-357 купівлі продажу, укладеного 21.09.2002 року на Херсонській товарній біржі. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 17.10.2007 року приватним нотаріусом Херсонського МНО Скульським А.А. Відповідно до характеристики [PERSON] , 2008 р.н., наданої ЗОШ І-ІІІ ст. №44 ХМР, вихованню сина мати не приділяє уваги. З 2016 року дитиною опікуються бабуся та дідусь. Батьківські збори, шкільні заходи та свята систематично відвідує бабуся [PERSON] . Відповідно до картки побиту [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] має вид на тимчасове перебування у Республіці Польща (доступ до ринку праці). [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі договору №7413 купівлі-продажу, укладеного 13.02.2002 року на Херсонській товарній біржі. 16 серпня 2019 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, про що 16.08.2019 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зроблено актовий запис №835 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до видаткових накладних №ЛТ-0016746 від 2017 року та №ЛТ-0016074 від 30.08.2018 року [PERSON] купував в ПП «ЛТ офіс» ранець та рюкзак. Згідно виписки з карткового рахунку у АТ КБ «ПриватБанк» від 17.11.2020 року, [PERSON] у лютому - серпні 2018 року пересилав гроші на картковий рахунок [PERSON] . У лютому 2019 року [PERSON] переказав [PERSON] 60 злотих (переказ №4582480). Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , складеного 11.11.2020 року, [PERSON] та [PERSON] повідомили, що протягом тривалого часу виховують онуків [PERSON] та [PERSON] . Мати та батьки малолітніх не виконують своїх обов`язків, тобто самоусунулися від їх виконання. Старший онук відвідує навчальний заклад, займається велоспортом, до цього відвідував секцію батуту, молодший онук відвідує ясла-садок. Утриманням та вихованням дітей займаються дідусь та бабуся. Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , складеного 18.11.2020 року, зі слів [PERSON] та [PERSON] стосунки в родині доброзичливі, батько працює за межами України, але на період розгляду справи знаходиться в Херсоні. Повідомив, що перераховує гроші, допомагає сину речами, спілкуються по телефону. Іноді [PERSON] відвідує батька та бабусю. Остання розповіла, що ображена тим, що їй не дозволяють бачитися з онуком. Згідно акту відвідування родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , складеного 18.11.2020 року, комісії потрапити до квартири не представилося можливим, оскільки двері ніхто не відчинив, телефон батька не відповідав. Згідно акту відвідування родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , складеного 25.11.2020 року, [PERSON] повідомив, що в будинку немає світла, тому згоду на обстеження умов його проживання не дає. Повідомив, що не згоден з позбавленням його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Висновком № 9 органу опіки та піклування Суворовської районної у місті Херсоні ради від 06.01.2021 року встановлено наступне. Мати [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З квітня 2019 року по січень 2020 року проходила курс соціально-психологічної реабілітації в закритому стаціонарі у центрі ГС «Міжнародна Антинаркотична Асоціація» (Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Шевеля, буд. З), під час якого дитина залишилися проживати з бабусею та дідусем за адресою: [ADDRESS] в належних житлово-побутових умовах. Зі слів бабусі та дідуся, після лікування мати знову почала вживати наркотичні речовини, веде асоціальний спосіб життя, дитиною не займається, на сьогодні її місце проживання не відомо. Батько [PERSON] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] в належних житлово-побутових умовах. Під час бесіди із спеціалістами служби у справах дітей повідомив, що не згоден з позбавленням його батьківських прав, вважає, що бабуся з дідусем чинять перешкоди у його спілкуванні з [PERSON] , працює, має нову родину, матеріально допомагає синові, бажає спілкуватися з сином. Але під час бесіди з [PERSON] та [PERSON] було з`ясовано, що батько малолітнього не виконує своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні своєї дитини, самоусунувся від утримання сина. Батько на засіданні комісії був присутній, мати не з`явилася. Орган опіки та піклування, діючи в інтересах дитини дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Висновком № 9 органу опіки та піклування Суворовської районної у місті Херсоні ради від 06.01.2021 року встановлено наступне. Мати [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З квітня 2019 року по січень 2020 року проходила курс соціально-психологічної реабілітації в закритому стаціонарі у центрі ГС «Міжнародна Антинаркотична Асоціація» (Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Шевеля, буд. З), під час якого дитина залишилися проживати з бабусею та дідусем за адресою: [ADDRESS] в належних житлово-побутових умовах. Зі слів бабусі та дідуся, після лікування мати знову почала вживати наркотичні речовини, веде асоціальний спосіб життя, дитиною не займається, на сьогодні її місце проживання не відомо. Батько [PERSON] зареєстрований та проживає з батьками за адресою: [ADDRESS] . За місцем проживання характеризується позитивно згідно з довідкою, наданою головою ОСББ «Квітучий будинок». Під час бесіди із спеціалістами служби у справах дітей повідомив, що бабуся з дідусем чинять перешкоди у його спілкуванні з сином. Але під час бесіди з [PERSON] та [PERSON] було з`ясовано, що батько малолітнього не виконує своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні своєї дитини, самоусунувся від утримання сина. Батько на засіданні комісії не був присутній, надав згоду на розгляд питання без його участі, мати не з`явилася. Орган опіки та піклування, діючи в інтересах дитини дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Свідок сторони позивача [PERSON] повідомила, що вчилася з [PERSON] у школі там і потоваришували. Після одруження [PERSON] та [PERSON] жили у батьків дівчини. Однак близько за півроку після весілля [PERSON] з сім`ї пішов, з яких причин свідку не відомо. Після того кілька разів з`являвся. Ні [PERSON] ні його родину на святах у [PERSON] не бачила. Не чула щоб [PERSON] допомагав дитині чи був присутній у його житті. А от батьки [PERSON] допомагали з дитиною як фінансово так і фізично. Десь у 2017-2016 рр. дівчина почала вживати заборонені препарати. У той час позивачі забрали дітей до себе. Тривалий час малолітній [PERSON] жив на фактично на дві сім`ї (міг ночувати та робити уроки у баби з дідом, а потім іти до матері). [PERSON] забрали пізніше. У розмовах [PERSON] жалілася, що [PERSON] їй не допомагає фінансово, в житті дитини фактично не існує, хоча останній часто хворіє і потребує допомоги. [PERSON] жила без шлюбу з [PERSON] , який вживав наркотики, десь з 2015/2016 року і до останнього часу. [PERSON] ніде не працював, де гроші брав не знає, однак у сім`ї було що їсти. [PERSON] не бачила близько півтора-двох років (приблизно з 2019 року), з тих пір не зустрічалися та не спілкувалася. Свідок сторони позивача [PERSON] повідомила, що [PERSON] знає давно. Спочатку товаришувала з ним, а з 2009 року і з [PERSON] . [PERSON] знає добре, адже згодом стала його вчителькою. Крім того, син свідка товаришує з хлопчиком. В розмовах [PERSON] про батька не говорив. До школи хлопчика завжди водила бабуся, зрідка мама, а от [PERSON] у школі ніколи не бачила. [PERSON] в розмовах жалілася, що [PERSON] самостійно грошима не допомагає, а про те, що можна стягувати аліменти через суд, можливо, не знала. Якось в розмові [PERSON] повідомила, що нюхає солі та вживає наркотики. Вказала, що дівчина дуже сильно змінилася, уже не так відноситься до життя та дітей. Дбати про них вона вже не зможе. Свідок сторони позивача [PERSON] повідомила, що працює в ясла-садочку № [NUMBER] і була вихователем у Андрійка в 2010-2014 н.р.. У залі судових засідань [PERSON] побачила вперше. У садочку [PERSON] як і всі маленькі діти дуже потребував уваги батька, але, на жаль, її не отримував. Мати коли проводила хлопчика в садок казала, що від [PERSON] допомоги не отримує. Свідки заявлені відповідачам [PERSON] суду повідомили наступне. Свідок [PERSON] повідомила, що сім`ю [PERSON] знає близько 25 років. З [PERSON] познайомилася після одруження з [PERSON] . Спочатку молоді жили в квартирі [PERSON] (батьків [PERSON] ), яка знаходиться поряд з тією у якій живуть позивачі. Згодом батьки [PERSON] вирішили квартиру здавати у найм, а тому молоді переїхали жити до [PERSON] . Однак, щось не заладилося і [PERSON] з [PERSON] розійшлися. [PERSON] ніколи не відмовлявся допомагати [PERSON] . Спочатку приходив до [PERSON] , але згодом, можливо, став фінансово невигідним. [PERSON] ніколи не відмовлявся фінансово допомагати [PERSON] та сину. Останнім часом [PERSON] дуже змінився: не хоче ходити до бабусі, на телефонні дзвінки не відповідає. Свідок обізнана, що [PERSON] відкрив картку сину, щоб перераховувати аліменти, але хлопчик відмовляється її забирати, а [PERSON] не йдуть на контакт. Вказала, що [PERSON] їздить до Польщі, в місті не був близько року. Не знає чи забезпечує [PERSON] сина щомісячно, але бачила як купував продукти. З 2017 по 2020 роки [PERSON] щотижня ходив до батька та бабусі [PERSON] в гості (останній раз бачила його там влітку), однак дитина бабусі та дідусю ( [PERSON] ) просив про це не говорити. Чула, що [PERSON] водив сина в цирк, в кафе. Свідок [PERSON] повідомила, що є матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] . Вказала, що [PERSON] завагітніла неповнолітньою і [PERSON] пропонували, щоб [PERSON] вмовив [PERSON] позбавитися вігітності. Однак сім`я [PERSON] була проти. Оскільки діти були неповнолітніми, то отримували дозвіл на шлюб. Після одруження [PERSON] мама ( [PERSON] ) просила, щоб діти жили з ними. Оскільки [PERSON] «пресували» [PERSON] , той не витримав і пішов з їх сім`ї. Маленьким [PERSON] батьком називав дідуся( [PERSON] ). [PERSON] та [PERSON] часто приходили до свідка у гості. Потім [PERSON] перестала приходити. На запитання до онука де мама, дитина повідомила, що мама працевлаштувалася та поїхала за кордон. [PERSON] завжди були проти щоб хлопчик залишився у неї ночувати. Однак, хлопчик ходив у гості та просив бабі з дідом не казати. [PERSON] розповідав, що мама працює в Польщі. Однак згодом зізнався, що брехав, бо так наказали говорити [PERSON] та [PERSON] , і насправді мама жила з [PERSON] , який є наркозалежний і зараз лікується. Також хлопчик казав, що знає про те, що [PERSON] хочуть позбавити його маму батьківських прав, і він не проти цього, адже мама проміняла його на [PERSON] . Про те, що батька хочуть позбавити батьківських прав він не знав і був шокований. Говорив, що [PERSON] та [PERSON] йому розповідали, що позбавлення батьківських прав це «благо», бо матиме безкоштовні обіди у школі і матиме льготи при вступі в університет, а це добре. Наразі [PERSON] гроші на утримання сина пересилає двома шляхами - поштою на ім`я [PERSON] і відкрив картку на дитину. Пересилає 500 грн. поштою і 500 грн. на картку. Вказала, що коли [PERSON] жила з [PERSON] , [PERSON] пропонували [PERSON] гроші щоб той відмовився від сина, але [PERSON] не погодився. Також, у період розгляду справи [PERSON] та [PERSON] намагалися дійти згоди щодо утримання [PERSON] . [PERSON] хотіли щоб [PERSON] сплачував аліменти по 3 000, 00 грн., однак він в змозі оплачувати 2 000, 00 грн. З цього свідок зробила висновок, що на думку [PERSON] , якщо син погодиться сплачувати запропоновану суму, то буде хорошим батьком і матиме право виховувати сина, а якщо ні то [PERSON] поганий і має бути позбавлений батьківських прав. Свідок [PERSON] повідомила, що є сестрою [PERSON] та хрещеною [PERSON] . Хлопчик 1-3 рази на тиждень ходив до бабусі. Нещодавно дізналася, що [PERSON] хворіє на наркоманію. [PERSON] завжди казала, що не потребує допомоги і у них все є, а гроші брала. Гліб сина одягав, продукти купував, був на першому дзвонику в [PERSON] у першому класі. Батьківські збори [PERSON] не відвідував, бо працював у той час. Гроші сину сплачує на картку та по пошті, десь до 2 тисяч. З [PERSON] часто спілкувалася по телефону, переписувалася, знає куди хлопчик ходив, що купував. Зараз дуже за нього переживає, бо той не відповідає на дзвінки та повідомлення, не ходить до бабусі - [PERSON] .. VІ. Оцінка Суду. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частин першої, четвертої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. ЄСПЛ у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Згідно усталеної практики КЦС у складі ВС у постановах від 08 травня 2019 року у справі №409/1865/17-ц; від 02 жовтня 2019 року у справі №461/7387/16-ц; від 11 березня 2020 року у справі №638/16622/17; від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18; від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 та ін. - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який йдуть лише у виняткових випадках, і головне, за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. А тому, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Звернувшись до суду із позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] , позивачі посилалися, зокрема, на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Натомість, з відзиву та наданих суду пояснень відповідача [PERSON] та показів свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] встановлено, що він від виконання своїх батьківських обов`язків не відмовляється, з сином мав добрі товариські відносини. Має інтерес до участі у вихованні сина. Проаналізувавши обставини справи та надані суду докази, суд прийшов до висновку, що відносини та спілкування між дитиною та батьком [PERSON] мали не систематичний характер, оскільки самі позивачі з часу коли батьки дитини припинили шлюбні відносини, мали за мету усунути таке спілкування та віддалити батька від дитини. Мета такої поведінки суду не відома, оскільки в ході розгляду справи і самі позивачі і свідки зазначали, що з самого початку відносин [PERSON] та [PERSON] ними не сприймалися ці відносини, а в подальшому допомога від [PERSON] їм була не потрібна (свідчення свідка [PERSON] , [PERSON] ). Зі слів позивачів, вони [PERSON] не повідомляли, що [PERSON] , як матір має проблеми зі здоров`ям, а дитина при цьому перебуває на їх утриманні та піклуванні і з матір`ю не проживає. До органів опіки заяв не подавили з приводу самоусунення [PERSON] , якщо воно було, від виконання останнім своїх батьківських обов`язків відносно свого сина, для проведення профілактичних бесід із батьком дитини, з чого суд робить висновок про відсутність наміру у позивачів у сприянні для укріплення стосунків батька із дитиною. Відповідач [PERSON] позицію щодо позбавлення його батьківських прав в заявах по суті справи не висловив. Однак, з акту відвідування родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , складеного 25.11.2020 року, встановлено, що не згоден з позбавленням його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Практика Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідно до ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дітей. Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав оцінюється судом як один із доказів, має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення батьків батьківських прав. Проаналізувавши висновки органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів, суд доходить наступного. Зазначаючи, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , орган опіки та піклування не вказав про здійснення виходів, складення актів обстеження житлово-побутових умов за вказаною адресою. Місце проживання матері органом опіки не встановлювалося, відомості про матір зазначено виключно зі слів позивачів. Також, орган опіки та піклування встановивши, що відповідач [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, заперечує проти позбавлення його батьківських прав і вказує на перешкоди у спілкуванні з сином, висновок про доцільність позбавлення його батьківських прав ґрунтував виключно з позиції позивачів. Заходів з приводу проведення профілактичних бесід і з відповідачем [PERSON] не проводив та не сприяв своїми діями та рішеннями для налагодження стосунків між дитиною та батьком. Попри те, що орган опіки та піклування встановив незгоду відповідача [PERSON] з позбавленням його батьківських прав, бажання батька спілкуватися з сином, висновок про доцільність позбавлення його батьківських прав ґрунтував виключно з позиції позивачів. Вказані обставини у сукупності свідчать про прийняття висновків органом опіки та піклування без належного з`ясування всіх обставин, які мають значення при вирішенні питання про позбавлення відповідачів батьківських прав, є недостатньо обґрунтованими та не містять достатні підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав, з огляду на що судом вказані висновки оцінюються, як недостатньо обґрунтовані, а відтак не сприймаються судом як належний доказ. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У пунктах 47-49 справи «Савіни проти України» Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. У справі що розглядається виняткових обставин, які б безумовно свідчили про свідоме та систематичне нехтування відповідачами батьківськими обов`язками не встановлено та належними та допустимим доказами не підтверджено. А тому позбавлення відповідачів батьківських прав є передчасним та таким, що суперечить інтересам малолітніх [PERSON] та [PERSON] . З огляду на викладене у задоволенні позовних вимог в частині позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , 2008 р.н. та позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , 2017 р.н. суд відмовляє. Враховуючи, що за викладених підстав та обставин позову заявлені позивачем позовні вимоги в частині визначення опіки та стягнення аліментів є похідними від позовних вимог про позбавлення батьківських прав і не розглядалися судом та не доводилися учасниками справи, як окремо заявлені позовні вимоги, позов у цій частині позовних вимог також задоволенню не підлягає. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене у задоволенні позовних вимог суд відмовляє у повному обсязі. VІІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Клопотання у порядку п. г) ч. 1 ст. 8 ЦПК України про звільнення від сплати судового збору за подання позову в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав позивачами не заявлялося. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З наявної в матеріалах справи квитанції:0.0.1830130728.1 від 10.09.2020 року вбачається, що стороною позивача за частину позовних вимог про позбавлення батьківських прав оплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. Оскільки суд в ході розгляду справи прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, підстави для відшкодування судових витрат понесених позивачем відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed