Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

І. У травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] яким просить змінити розмір аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що стягнуті з [PERSON] на утримання доньки за рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 28.05.2015 з 50 грн. на 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вимоги мотивує тим, що з часу присудження аліментів, які були визначені у твердій грошовій сумі у розмірі 50 грн., та через значні інфляційні процеси в Україні, значно підвищилася вартість життя, у зв'язку з чим, стягнута раніше сума не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. ІІ. Ухвалою суду від 23.05.2018 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, перше судове засідання призначене на 20.06.2018. без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, ухвала про відкриття провадження з додатками повернулась на адресу суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. 06.07.2018 відповідач зателефонував до суду, що було зафіксовано секретарем с/з в журналі телефонограм, та повідомив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Будь яких інших клопотань від учасників справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, із наступних підстав. ІІІ. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.5) Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний на підставі рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 28.05.2016.(а.с.3) Позивач зареєструвала шлюбу вдруге та змінила прізвище на «[PERSON]».(а.с.6) Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 01.03.2017 по справі № 391/74/17 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO]., у розмірі 50 грн. щомісячно, починаючи з 15.02.2017 по 22.05.2031.(а.с.6) Відповідач проживає окремо, участі у вихованні дитини не приймає, не спілкується, матеріально не допомагає. V. Аналізуючи надані суду документи судом встановлені наступні факти. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 цього ж Кодексу встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів. Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України. Аналіз змісту ч. 3 ст. 181, ст.ст. 183, 184 СК України дає підстави для висновку, що право вибору способу стягнення аліментів, в тому числі право вимагати зміни раніше визначеного рішенням суду способу стягнення коштів на утримання дитини, належить стягувачу (позивачу у даній справі). Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. При цьому, суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, позивач просить збільшити розмір аліментів з твердої грошової суми 50 грн. на 1/4 частку заробітку (доходу) доходу відповідача, щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року № 2246-VIII установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2018 році: прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 грн., з 1 липня - 1777 грн., з 1 грудня - 1853 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн. Відповідачем не подано доказів на спростування позиції позивача, а відтак, суд погоджується з тим, що необхідно змінити розмір аліментів з твердої грошової суми на ? частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки визначений розмір аліментів є об'єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов'язку обох батьків її утримувати. Виконавчий лист по справі №1110/1606/12 - відкликати. Відповідно до ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. В порядку ст. 141 ЦПК України, стягнути із [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі - 704,80 грн.

Outcome: approved