Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення та зняття його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що згідно з договором купівлі-продажу жилого будинку від 18 лютого 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в Малинському комунальному підприємстві по технічній інвентаризації, вона є власником жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . У даному будинку зареєстрована та проживає її мати - [PERSON] , а з 09.07.2003 у будинку також зареєстрований та проживає її брат [PERSON] (далі відповідач). Відповідач веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, нецензурно лається, часто влаштовує сварки та бійки. Крім того, 18.08.2020 згідно постанови Малинського районного суду Житомирської області його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 29.08.2020 [PERSON] за місцем свого проживання спричинив тілесні ушкодження своїй матері [PERSON] . За даним фактом Малинським ВП Коростишівського ВП було відкрито кримінальне провадження та на даний час обвинувальний акт щодо нього розглядається Малинським районним судом. В утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг відповідач участі не бере, чим завдає позивачу матеріальних збитків. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 06.11.2020 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання на 12 годину 30 хвилин 30.11.2020, яке у зв`язку з неявкою відповідача було відкладено на 10 годину 30 хвилин 17 грудня 2020 року. 17.12.2020 до канцелярії суду від позивача надійшла заява, в якій зазначено, що позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі, просить проводити розгляд справи без її участі. 17.12.2020 до канцелярії суду від відповідача надійшла заява, в якій зазначено, що позовні вимоги він визнає, просить проводити розгляд справи без його участі. Суд, відповідно до ст. 247\~ЦПК України розглядає справу у підготовчому засіданні за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що відповідач заявою від 17.12.2020 визнав позовні вимоги. Встановлені судом обставини Відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку від 18.02.2002 посвідченого державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори, власником будинку по [ADDRESS] є [PERSON] (а. с. 6). Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08.11.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, вбачається, що [PERSON] , змінила прізвище на [PERSON] (а.с.7). Згідно з довідкою №320 від 09.09.2020 виданої КП «Гранітне-Комунгосп» [PERSON] , 1971 р.н. постійно зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно з довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, відповідач [PERSON] з 09.07.2003 зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.20). Постановою від\~18.08.2020\~ [PERSON] \~визнано винуватим\~у вчиненні\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ч.1\~ст.173-2 Кодексу України\~про адміністративні\~правопорушення,\~а саме\~у вчиненні\~домашнього насильства\~відносно своєї\~матері \~ [PERSON] ,\~та застосовано\~до нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 8). Витягом з ЄРДР підтверджується, що за заявою [PERSON] відкрито кримінальне провадження за №12020065080000037, відповідно до короткого викладу обставин якого 29.08.2020 близько 23 год. У [ADDRESS] за місцем свого проживання син [PERSON] на грунті неприязних відносин спричинив тілесні ушкодження матері, [PERSON] , правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 125 КК України (а.с.9). Як наслідок, по факту нанесення умисних тілесних ушкоджень (ч.1 ст.125 КК України) обвинувальний акт по обвинуваченню [PERSON] було спрямовано на розгляд до Малинського районного суду (а.с.10). Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 15.09.2020 по 24.09.2020 із діагнозом : стан після ЗЧМТ (29.08.2020), субдуральна гематома (а.с. 11-12). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір з приводу виселення особи без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч. 3 ст.\~9\~Житлового кодексу\~Української РСР (далі за текстом - ЖК Української РСР) ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до вимог ст.\~157\~ЖК Української\~РСР членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Частинами першою та другою статті 116\~ЖК Української\~РСР визначено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст.\~116\~ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Згідно із ст.\~317\~Цивільного кодексу\~України (далі за текстом - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). Відповідно до ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач позовні вимоги визнав, жодних доказів на спростування обставин, викладених у позові не подавав. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, проживаючи у будинку, що належить позивачу на праві власності, систематично порушує правила співжиття, вчиняє відносно інших мешканців житла протиправні дії, чим робить\~неможливим,\~і навіть\~небезпечним,\~для інших\~проживання з\~ним в\~одному будинку,а застосовані до нього стягнення позитивного результату не дають. Норми Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є обов`язковими для всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання особи на території України. Відповідно до ст. 7 вказаного Закону та п. 26 Правил, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який був нею сплачений при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved