Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Кредитна спілка «Буковинський Альянс» звернулась з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного 02.09.2008 року Кредитного договору № 1851 відповідачу [PERSON] надано кредит у розмірі 8000 гривень шляхом перерахування коштів на депозитні рахунки на умовах строковості, зворотності, цільового призначення, платності та забезпеченості, строком до 26.09.2011 року. Зобов`язання за вказаним Кредитним договором забезпечено порукою шляхом укладення 02.09.2008 року договору поруки із [PERSON] Заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16.08.2011 року у справі № 2-529/2011р. стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1851 від 02.09.2008 року у розмірі 11 987,28 гривень. Відповідачі заборгованість не погасили, кредитний договір є дійсним, станом на 20.02.2015 року заборгованість за кредитним договором № 1851 від 02.09.2008 року за період з 29.03.2011 року по 20.02.2015 року становить 30 312,83 гривень, з яких: 15 145,28 гривень - непогашені відсотки, 15 167,55 гривень - пеня (за останній рік), які просила стягнути солідарно з відповідачів. Представник позивача подав письмову заяву про підтримання позову, розгляд справи у його відсутності, погодження на заочний розгляд справи, Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки, не повідомивши причини неявки і не подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що між Кредитною спілкою «Буковинський Альянс» та відповідачем [PERSON] 02.09.2008 року укладений кредитний договір № 1851, за яким останньому надано кредит у розмірі 8000 гривень шляхом перерахування коштів на депозитні рахунки на умовах строковості, зворотності, цільового призначення, платності та забезпеченості, строком до 26.09.2011 року. Зобов`язання за вказаним Кредитним договором забезпечено порукою шляхом укладення 02.09.2008 року договору поруки із [PERSON] Заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16.08.2011 року у справі № 2-529/2011р. стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1851 від 02.09.2008 року у розмірі 11 987,28 гривень. Згідно розрахунку станом на 20.02.2015 року заборгованість за кредитним договором № 1851 від 02.09.2008 року за період з 29.03.2011 року по 20.02.2015 року становить 30 312,83 гривень, з яких: 15 145,28 гривень - непогашені відсотки, 15 167,55 гривень - пеня (за останній рік). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржника. Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Виходячи з положень другого речення ч.4 ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Таким чином, твердження позивача щодо подальшої дії кредитних правовідносин та наявність у нього права на нарахування відсотків є помилковим, оскільки ухвалене судове рішення від 16.08.2011 року про стягнення заборгованості за кредитним договором, вступило в законну силу, за яким було стягнуто зокрема і заборгованість за тілом кредиту, то нарахування комісійних, неустойки тощо, поза межами строку дії кредитного договору законом не передбачено. Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих за цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність встановлену ст. 625 ЦК України. Вимог про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України позивачем не заявлено. Таким чином рішення суду першої інстанції внаслідок неправильного застосування норм матеріального закону підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. За наведених та встановлених судом обставин, підстав для задоволення позову не вбачається. Враховуючи наведене, ст.ст. 509, 510, 526, 553, 554, 559, 599, 610, 611, 625, 1048, 1050 ЦК України,

Outcome: dismissed