Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У січні 2021 року позивач звертаючись до суду з заявою після уточнення позовних вимого просить суд, стягнути з Державної Казначейської служби України та Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України на користь [PERSON] компенсацію за пограбований та розвалений будинок [PERSON] та вбивство озброєними бандитами брата [PERSON] та компенсацію за його лікування 300 днів у сумі 497290 грн. Аргументує свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . За один рік її будинок було тричі пограбовано. Викрадено особисті речі, техніку, меблі, електроприлади. Будинок, літню кухню, гараж частково зруйновано, розібрано три цегляні плити з димарями, металевий паркан, зруйновано 70 метрів шиферної криши, троє вхідних дверей, зруйновано стіну, вибито вікна, газопостачання та газове обладнання зруйновано, чим було завдано їй збитки на загальну суму 344590 грн. ЇЇ брата [PERSON] тяжко поранено, що призвело до його смерті. На лікування [PERSON] та на його поховання було витрачено 215000 грн., а саме:80000 грн. за чотири операції; 6000 за доставку [PERSON] таксі до обласної лікарні м.Чернігів; 12000 грн. ліків на лікування раку після побоїв в відділенні онкології лікарні; 6000 грн. - обстеження від раку; затрати на ліки та перев`язувальний матеріал щоденний за період з 19 грудня по 18 вересня 2018 - 9000 грн.; ліки і перев`язувальний матеріал за 300 днів - 60000 грн.; оплата за 4 наркоза - 4000 грн.; їда хворому за 10 місяців - 30000 грн.; 12000 грн. - розходи на поховання. З приводу вчиненого кримінального правопорушення вона звернулася з заявою до поліції, та за її зверненням до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення за №12019270210000610 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. Під час досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення причетні [PERSON] , сім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У зв`язку з цим, через бездіяльність посадових осіб органів влади вона зазнала моральної шкоди, чим їй завдано збитки в сумі 150000 грн. 16.04.2021 року від представника Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву в якій він не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначає, що Державна казначейська служба України жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало в правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, не вступало у правовідносини з ним, позивачем не надано жодного рішення суду про визнання дій відповідачів або органу Казначейства протиправними або неправомірними, тому не може нести відповідальність за шкоду завдану позивачу діями інших суб`єктів(а.с.128-129). 21.05.2021 року від представника Кабінету Міністрів України надійшов відзив на позовну заяву в якій він не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначає, що ні матеріалами справи, ні даними з Єдиного реєстру досудових розслідувань не підтверджено факту передачі матеріалів порушеної кримінальної справи на розгляд суду, матеріали справи не містять даних щодо звернення позивача за захистом своїх прав та інтересів з позовом до вищевказаних осіб. Позовна заява не містить жодних розрахунків, належно оформлених довідок та інших доказів, які б підтверджували розмір заподіяних збитків чи понесених позивачем витрат (а.с.139-146). 24.05.2021 представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Державної казначейської служби України Прилуцька окружна прокуратура надала письмові пояснення на позовну заяву в якій зазначає, що позивач на підтвердження неправомірних дій держави лише посилається на проведення досудового розслідування кримінального провадження №12019270210000610, що внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Вказане кримінальне провадження 10.11.2020 року закрито слідчим на підставі абз.14 ч.1 ст.284 КПК України, проте позивач не надала доказів, які б підтверджували факт заподіяння їй шкоди з боку державних органів, правомірності їх дій та причинного зв`язку між шкодою, моральною шкодою та протиправними діями, не зазначила з чого вона виходила при визначенні суми матеріальної та моральної шкоди. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 06 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 09 год. 00 хв. 05 травня 2021 року. У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 09 год. 00 хв. 26 травня 2021 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 26.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 09 год. 00 хв. 22 червня 2021 року. ІІІ. Позиції сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в зв`язку з їх безпідставністю. Представник відповідача Держави в особі Кабінету Міністрів України в судове засідання не з`явився. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Державної казначейської служби України Прилуцька окружна прокуратура в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в зв`язку з їх безпідставністю ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Згідно з договором дарування від 1995 року [PERSON] подарувала [PERSON] 3 / 5 частин житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.30-31) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 січня 2011 року, спадкоємицею 3 / 4 часток зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є [PERSON] . Спадщина складається з 2 / 5 частин житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.28) Згідно з витягу про державну реєстрацію виданого комунальним підприємством «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради від 21.02.2011 року, [PERSON] належить право власності на 3 / 10 частин житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину реєстр№2-88/27.01.2011 / Прилуцька районна державна нотаріальна контора(а.с.29) Відповідно до виписки №11811 із медичної картки стаціонарного хворого опікового відділення, [PERSON] , [INFO] перебував на стаціонарному лікуванні опікового відділення КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» в період з 17.04.2018 по 31.08.2018 року з діагнозом відмороження ІІІ-ІV ступеня обох ступнів. Після ампутаційна кукса лівої гомілки на рівні верхньої третини (операція 24.04.18). Після ампутаційна кукса правої ступні на рівні суглоба Шопара (операція 17.07.18)(а.с.14) Згідно з висновком №3951 від 17.09.2018 щодо ненасильницької смерті людини за місцем проживання складеного поліцейським СРПП №3 Прилуцького ВП ГУНП України в Чернігівській області [PERSON] , 19.09.2018 року в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , було виявлено труп [PERSON] , [INFO] , під час його огляду тілесних ушкоджень не виявлено(а.с.185-187) Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №84 від 18 вересня 2018 року виданого Ладанською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, смерть [PERSON] , [INFO] , настала через хронічну серцеву недостатність, ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз(а.с.188-189) Згідно з листа №3951 від 21.09.2018 року Прилуцького ВП ГУНП України в Чернігівській області на адресу [PERSON] , останню повідомлено, що за її зверненням було проведено перевірку, за результатами якої встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер за місцем свого проживання, причина смерті: хронічна серцева недостатність, ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз. Будь-які ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення по даному факту відсутні, тому перевірку завершено(а.с.189) 03.05.2019 до Прилуцького ВП ГУНП України в Чернігівській області надійшла заява [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення, а саме, що невідомі особи в період часу з 01.05.2019 по 03.05.2019 року, шляхом пошкодження замикаючих пристроїв проникли до будинку та сараю, 4 дверей та викрали електротехніку: телевізор марки «Самсунг», цифровий ефірний приймач «Томсон», електропилку, електрочайник, дві бензопили, 4 бочки з нержавіючої сталі, садовий та огородній інструмент, повну сумку електророзеток, електрокабель та гібкий шланг із нержавійки 10м. 04.05.2019 року за заявою [PERSON] від 03.05.2019 про вчинення кримінального правопорушення внесено відомості до ЄРДР за номером кримінального провадження 12019270210000610 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, про те, що невідома особа в період часу з 01.05.2019 по 03.05.2019 року, шляхом пошкодження замикаючих пристроїв проникла до будинку та викрала електротехніку(а.с.164) Постановою слідчого Прилуцького ВП ГУНП України в Чернігівській області Ткаченка Д.С. від 10.11.2020 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12019270210000610 від 04.05.2019 року закрито у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування. V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Предметом спору у цій справі є вимога позивача про стягнення з держави матеріальної шкоди, заподіяної бездіяльністю органів досудового розслідування, які протягом тривалого часу не завершили розслідування у кримінальному провадженні щодо розшуку викраденого майна позивача та винних у пошкодженні її майна та смерті брата, чим завдали їй майнової та моральної шкоди. Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частини перша та третя статті 22 ЦК України). За загальним правилом шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Конституція України (стаття 56) проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з положеннями статті 1176 ЦК України, якою врегульовано питання відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Оскільки у цій справі йдеться про шкоду, спричинену фізичній особі бездіяльністю посадових осіб органів, що здійснюють досудове розслідування, та прокуратури, то відповідно до положень частини шостої статті 1176 ЦК України така шкода відшкодовується на загальних підставах. Загальні підстави відшкодування шкоди, завданої органом державної влади та посадовою або службовою особою органу державної влади, передбачені статтями 1173, 1174 ЦК України. Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до статті 1174 цього ж Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Застосовуючи статтю 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Так, відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписом статті 1166 ЦК України шкода, завдана злочином, відшкодовується особою, яка її завдала, а не відповідачами. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом (частина друга статті 1177 ЦК України). Держава не несе майнову відповідальність перед потерпілими за всі злочини, які залишилися нерозкритими. Положення статті 1177 ЦК України передбачають порядок відшкодування шкоди, завданої лише фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Згідно з частиною першою статті 1207 цього ж Кодексу шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок злочину, відшкодовується потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 ЦК України, державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною. У 2005 році Україна підписала Європейську конвенцію про відшкодування збитку жертвам насильницьких злочинів від 24 листопада 1983 року (не була ратифікована). Втім, ця Конвенція передбачає обов`язок держави щодо виплати компенсації не всім потерпілим від злочину, а лише фізичним особам - жертвам насильницьких злочинів. Отже, держава Україна зобов`язалася компенсувати шкоду, спричинену злочином, перед фізичними особами відповідно до ЦК України та спеціального закону, тоді як відносно юридичних осіб держава Україна такого позитивного обов`язку не має. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), дослідивши приписи статті 1177 ЦК України у редакції, що була чинною до 09 червня 2013 року, та статті 1207 цього Кодексу, у справах за заявами № 54904/08 і № 3958/13 (поданими потерпілими - фізичними особами, яким держава не компенсувала шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення) вказав, що отримання відшкодування на підставі зазначених приписів можливе лише за дотримання умов, які у них передбачені, та за наявності окремого закону, якого немає і в якому мав би бути визначений порядок присудження та виплати відповідного відшкодування. Тому ЄСПЛ відзначив, що право на відшкодування державою потерпілим унаслідок кримінального правопорушення ніколи не було безумовним. Оскільки заявники не мали чітко встановленого в законі права вимоги для цілей, передбачених статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), вони не могли стверджувати, що мали легітимне очікування на отримання будь-яких конкретних сум від держави. З огляду на це ЄСПЛ визнав скарги заявників на порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції несумісними з положеннями Конвенції ratione materiae (див. ухвали ЄСПЛ щодо прийнятності від 30 вересня 2014 року у справі «Петльований проти України» (Petlyovanyy v. Ukraine), заява № 54904/08, і від 16 грудня 2014 року у справі «Золотюк проти України» (Zolotyuk v. Ukraine), заява № 3958/13). Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За її заявою було порушено кримінальне провадження №12019270210000610 від 04.05.2019 року за фактом проникнення невідомої особи у період часу з 01.05.2019 по 03.05.2019 року до її будинку та викраденням з нього належної позивачу електротехніки. В рамках вищевказаного кримінального провадження проведено досудове розслідування, за наслідками якого слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування. З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається, що останнє порушено за фактом здійснення крадіжки речей з будинку належного [PERSON] . Твердження позивача про те, що в результаті злочинів було зруйновано її житло , суд не приймає до уваги , оскільки відповідно до повідомленнь Прилуцького РВ ГУНП, позивач зверталася з заявою про вчинення злочину лише один раз, а саме про здійснення крадіжки з її будинку. Також не знайшли свого підтвердження і доводи позивача про заподіяння шкоди в результаті вчинення злочину відносно її брата [PERSON] , оскільки відповідно до долучених доказів останній перебував на лікуванні з діагнозом відмороження ступнів кінцівок , а смерть останнього настала в результаті атеросклеротичного кардіосклерозу. Крім того, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів про розмір заподіяної шкоди. Безпідставним є і зазначення в позовній заяві [PERSON] , як особою, яка заявляє самостійні вимоги, оскільки позовна заява не містить жодних вимог [PERSON] та не підписана останнім. За таких обставин, виходячи з вищенаведених положень законодавства та враховуючи не доведеність позивачем факту нанесення йому шкоди саме посадовими особами відповідачів, незаконності дій/бездіяльності посадових осіб відповідачів та причинного зв`язку між незаконними діями/бездіяльністю посадових осіб відповідачів та шкодою, про відшкодування якої заявлено позов (втрати, внаслідок крадіжки майна, вартістю, за оцінкою позивача, 497 290 грн.), суд приходить до висновку про недоведеність, необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення позову. VІ. Розподіл судових витрат. Виходячи з положень ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, а позивач звільнена від сплати судового збору, то судові витрати не підлягають стягненню. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed