Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

комунальне підприємство «Міськтепловоденергія» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач отримує від підприємства послуги з опалення, холодного водопостачання та водовідведення. Відповідач своєчасно не оплачує надані ї1 послуги в звязку з чим має заборгованість за надані послуги в сумі 6219,83 грн., в т.ч.: за опалення 3175,21 грн., за холодну воду 1572,61 грн., за водовідведення 1344,89 грн., за технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем опалення 64,96 грн., за технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем холодної води 62,16 грн., яка склалася за період з 01.02.2014 р. по 31.10.2016 р. Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за надані послуги в розмірі 6219,83 грн. та судовий збір в сумі 1378,00 грн. В суді представник позивача позовні вимоги зменшив, просить суд винести рішення яким: стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги в розмірі 3302,33 грн., в т.ч.: за опалення 3175,21 грн., за технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем опалення 64,96 грн., за технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем холодної води 62,16 грн., судові витрати по справі. Суду представник позивача пояснив, що відповідачка є власником квартири, а тому повинна нести витрати за опалення та технічне обслуговування систем підприємством. Представник відповідача в суді не заперечив щодо задоволення позову. Суду представник відповідача пояснив, що відповідачка визнана рішення суду недієздатною та перебуває в інтернаті на постійному місці проживання, адміністрації закладу не було відомо, що в неї у власності є квартира, мають намір вжити заходів для погашення боргу та вирішити питання щодо розпорядження майном відповідачки. Представник третьої особи при вирішенні спору покладається на думку суду. Суду представник третьої особи пояснив, що дійсно відповідачка визнана судом недієздатною, дійсно їй належить на праві власності квартира. Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 28.07.1993 р. , яке зареєстровано в реєстровій книзі Камянець-Подільського МБТІ за № 5-1322. Рішенням Камянець-Поділського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.04.2013 р. по справі № 676/501/13-ц відповідачка яка є інвалідом першої групи визнана судом недієздатною Згідно путівки № 845 Департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації відповідачка 17.09.2013 р. поступила в Мілівецький психоневрологічний інтернат на повне державне забезпечення де і перебуває. Адміністрація інтернату згідно п.3.7 статуту виконує обовязки опікуна(піклувальника) щодо підопічних, яким органами опіки та піклування опікуни(піклувальники) не призначені і які визнані судом недієздатними(обмежено дієздатними). Позивач надає комунальні послуги з централізованого опалення, технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем опалення, технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем холодної води в будинку № 158 по вул..Тімірязева в м.Камянець-Подільський в якій знаходиться належна відповідачці на праві власності квартира. Відповідачка, її опікун зобовязані були відповідно до п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572(із змінами і доповненнями): укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність відповідного договору не є підставою для не стягнення заборгованості з теплопостачання та інших послуг які надавались позивачем відповідачці оскільки згідно зі\~ст.11 ЦК України\~цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 закону України „Про житлово-комунальні послуги споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Оскільки позивач надавав житлово-комунальні послуги, пов'язані з утриманням та збереженням належного відповідачці \~на праві власності житлового приміщення, а тому відповідачка, її опікун були зобовязані сплачувати надані послуги. Як встановлено судом, відповідач, її опікун за період з 01.02.14 р. по 31.10.16 р. не вносили плату за надані позивачем послуги, її заборгованість за цей період складає 3302,33 грн., в т.ч.: за опалення 3175,21 грн., за технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем опалення 64,96 грн., за технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем холодної води 62,16 грн. Зазначені обставини підтверджуються приєднаною до матеріалів справи випискою з особового рахунку відповідача. Розмір заборгованості представником відповідача не оспорено, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від\~1\~березня\~2017\~року у справі № 6-152цс17, згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 88 ЦПК України, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. \~ В звязку з цим вимоги позивача в частині стягнення з відповідача яка є інвалідом 1 групи 1378,00 грн. судового збору задоволенню не підлягають. Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. № 590\~« Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» судові витрати компенсуються позивачу за рахунок держави Державною судовою адміністрацією в їх фактичному розмірі, але не більше від граничних розмірів компенсації таких витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved