Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» звернулось до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 62341,79 грн та судовий збір в сумі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] є власником квартир, розташованих за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та споживачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі публічного договору та Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Позивач виконує свої обов`язки та забезпечує надання відповідачу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вартість яких затверджується рішенням виконавчого комітету ХМР. Однак, в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій не здійснює, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у загальному розмірі 62341 грн 79 коп. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.01.2021 року справа передана до Фрунзенського районного суду м.Харкова за підсудністю, оскільки відповідач зареєстрована на території Немишлянського району м.Харкова. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження, визначено проводити розгляд справи з повідомленням (викликом) учасників справи. 06 квітня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшла заява в якій відповідач просила суд застосувати до вимог позивача строк позовної давності (вх№8321, а.с.101-103). 13 квітня 2021 року відповідач надала суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач, зокрема зазначила, що відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує про її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідач не вчиняла жодної дії з вище перелічених , тому не прийняла пропозицію від позивача про укладання публічного договору. З пропозиціями щодо укладення договору позивач відповідача не звертався. У розрахунках заборгованості, долучених до позову, невірно вказані площі квартир за адресами: [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності б/н виданого 06.05.2008 року Московською районною в м.Харкові радою (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 228492531 від 17.10.2020 року) має площу 45,4 кв.м, а не 45,9 кв.м І05. кв.м); [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності б/н виданого 25.04.2008 року Московською районною в м.Харкові радою (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 228492546 від 17.10.2020 року) має площу 45,2 кв.м, а не 45,7 кв.м (05. кв.м); [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності б/н виданого 05.05.2008 року Виконавчим комітетом Московської районної в м.Харкові ради (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 228492572 від 17.10.2020 року) має площу 44,8 кв.м, а не 45,8 кв.м (1.0 кв.м); [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності б/н виданого 25.04.2008 року Московською районною в м.Харкові радою (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 228492592 від 17.10.2020 року) має площу 45,6 кв.м, а не 46,7 кв.м (1,1 кв.м); [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності б/н виданого 06.05.2008 року Виконавчим комітетом Московської районної в м.Харкові ради (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 228492613 від 17.10.2020 року) має площу 46,1 кв.м, а не 46,7 кв.м (0,6 кв.м); Таким чином , позивач нарахував плату за додаткові 3,7 кв. м , що складає за період позовної давності 3 роки: 3,7 кв.м х 6 місяців (з 01.12.2017 р. по 31.05.2018 р. ) * 2,694 грн./кв.м = 58,81 грн.; 3, 7 кв.м х 30 місяців (з 01.06.2018 р. по 30.11.2020 р. ) * 3,19 грн./кв.м = 354,09 грн. Усього розмір зайво нарахованих коштів складає 412,90 грн. Позивач не надав ніяких доказів , що КП «Жилкомсервіс» виконувалися роботи по Прибиранню прибудинкової території ,Технічне обслуговування ліфтів, Обслуговування систем диспетчеризації, Технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем гарячого водопостачання, Технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем холодного водопостачання, Технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем водовідведення, Технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем централізованого опалення, Технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем зливової каналізації, Обслуговування димових та вентиляційних каналів, Технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, Освітлення місць загального користування, Енергопостачання ліфтів. До спірних правовідносин відповідач також просила застосувати строки позовної давності. 27 квітня 2021 року представник позивача подав відповідь на відзив. 26 квітня 2021 року до суду надійшло клопотання представника позивача про приєднання до матеріалів справи письмових доказів, а саме: довідок про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.12.2017 року по 30.11.2020 року з урахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності. 30 квітня 2021 року до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів. Відповідач просить суд витребувати у позивача довідки про: нарахування та оплату житлово- комунальних послуг за період з 01.12.2017 р. по 30.11.2020 р. за адресами : [ADDRESS] та [ADDRESS] з скоригованими площами, де будуть вказані площі відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно; інформацію про технічний стан будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] станом на 2017 - 2020 рр.. Належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують проведення відповідних оглядів по кожному з елементів будинку, які підлягають огляду (перевірці), в тому числі, але не обмежуючись, щодо огляду (перевірки) обладнання, мережі які входять у склад будинку; перелік обладнання, яке входить у склад будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] ; які саме послуги (роботи) здійснені працівниками КП «Жилкомсервіс» по обслуговуванню будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] за період з 01.12.2017 р. по 30.11.2020 р. , з наданням підтверджуючих документів; умови утримання будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] , а саме які юридичні (фізичні) особи залучені для здійснення утримання майна будинку, які саме послуги (роботи) вони надають, на яких умовах здійснюється надання послуг(виконання робіт) залученими юридичними (фізичними) особами. Надати інформацію про надані ними послуги (виконані роботи) у вигляді відповідного звіту, з додаванням відповідних копій актів наданих послуг (виконаних робіт) засвідчених належним чином. Надати копії правочинів укладених із залученими юридичними (фізичними) особами, які надають послуги (виконують роботи) будинку, за період з 01.12.2017 р. по 30.11.2020 р.; умови утримання будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] , а саме які послуги (роботи) надаються силами КП «Жилкомсервіс» для утримання майна будинку, інформацію про надані послуги (виконані роботи) у вигляді відповідного звіту з додаванням відповідних копій актів наданих послуг (виконаних робіт) затверджених належним чином, за період з 01.12.2017 р. по 30.11.2020 р.; інформацію, які витрати понесені на надання послуг, виконання робіт для утримання (обслуговування) спільного майна будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] у вигляді відповідного звіту з додаванням належним чином засвідчених копій платіжних документів, які підтверджують фактичні витрати, за період з 01.12.2017 р. по 30.11.2020 р. Вирішуючи вказані клопотання сторін про долучення доказів та їх витребування, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вказаних заяв, оскільки учасниками судового розгляду при поданні суду відповідних заяв (клопотань) порушені строки, передбачені ч.ч.2, 3 ст. 83 ЦПК України, згідно яким позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви ; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК України). Судом встановлено, що розрахунки, подані представником позивача до канцелярії суду 26.04.2021 року подані з порушенням процесуальних строків, оскільки позовна заява надійшла до суду вперше 31.12.2020 року. Відповідач подала суду відзив 06 квітня 2021 року і питання про витребування доказів у відзиві не ставилося. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Згідно ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частиною 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, докази представника позивача не приймаються судом до розгляду, а клопотання відповідача про витребування доказів не підлягає задоволенню. Представник позивача - [PERSON] подала заяву про розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлялась судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи. 06.05.2021 року подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із знаходженням відповідача на лікарняному, проте доказів поважності неявки [PERSON] в судове засідання, яка є повторною, суду не надано. Враховуючи зазначене, а також те, що належним чином повідомлена відповідачка повторно не з`явилася у судове засідання, проте стороною відповідача подано відзив, суд вважав можливим розглянути справу за відсутності нез`явившихся осіб. Окрім того, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (таку позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 01.10.2020 року по справі № 361/8331/18). Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно з відомостями, зазначеними у довідці про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 04.01.2021 року (а.с.70) відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.15, 23-24, 32-33, 41-42, 50-51, 59-60) на праві приватної власності належать квартири за наступними адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються КП «Жилкомсервіс»: за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я « [PERSON] »; за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я « [PERSON] »; за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я « [PERSON] »; за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я « [PERSON] »; за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я « [PERSON] »; за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я « [PERSON] ». 20.12.2006 року виконавчим комітетом Харківської міської ради Харківської області було винесено рішення №1186, відповідно до якого КП «Жилкомсервіс» було визнано виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків. Надання послуг здійснюється КП «Жилкомсервіс» згідно з переліком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 893 від 20.12.2011, з наступними змінами 27.01.2012 №39 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 №893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова», рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.05.2017 № 283 та від 11.05.2018 № 318 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова». 21.11.2006 року у спецвипуску газети «Слобода» було опубліковано публічний типовий договір про надання житлово-комунальних послуг, яким передбачено предмет договору, права та обов`язки сторін, строк дії договору, оплата спожитих послуг. Відповідач [PERSON] не звертався до КП «Жилкомсервіс» з відмовою укласти вказаний договір та фактично користувались наданими позивачем послугами. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як на підставу позовних вимог, КП «Жилкомсервіс» посилалося на те, що відповідач [PERSON] не виконує свої обов`язки щодо сплати вартості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що є підставою для стягнення з нього суми заборгованості. Відповідно ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги. Статтею 16 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; міжопалювальний період для систем опалення виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; ліквідацію наслідків аварії. Згідно ст.27 вказаного Закону, у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Даних про те, що відповідач звертався до КП «Жилкомсервіс» з підстав ненадання або неналежного надання йому послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій матеріали справи не містять. Відповідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Відповідно ч.2 ст.12 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Отже, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови від оплати таких послуг споживачем, посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За приписами ч. 1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. КП «Жилкомсервіс» надавало послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а відповідач їх отримував, не надавши суду у встановлені процесуальним законом строки належних доказів на підтвердження своїх доводів щодо невиконання КП «Жилкомсервіс» своїх обов`язків, передбачених договором. Таким чином, між сторонами виникли фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, які регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги», позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, а відповідач плату за надані послуги у встановленому порядку не вносить тривалий строк. ВП ВС у своїй постанові від 07 липня 2020 року по справі №712/8916/17 у пунктах 76,79 зробила висновок, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Статтею 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. З наданої позивачем відомості нарахувань та оплату житлово-комунальних послуг у період з 01 липня 2010 року по 01 листопада 2020 рік вбачається, що [PERSON] має заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових, а саме: за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] у розмірі - 11703,56 грн (а.с.11-14); за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] у розмірі - 10252,21 грн (а.с. 17-22); за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] у розмірі - 10397,21 грн (а.с. 26-31); за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] у розмірі - 10054,98 грн (а.с. 35-40); за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] у розмірі - 10111,15 грн (а.с. 44-49); за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] у розмірі - 9822,68 грн (а.с. 53-58). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 3 ст.267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок (ст.253 ЦК). Частиною 3 ст.267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи те, що відповідач належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконала, проте надала суду заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги КП «Жилкомсервіс» частково, та стягнути з відповідача з урахуванням строку позовної давності заборгованість за надані послуги за період з 01 грудня 2017 року по 01 листопада 2020 року. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial