Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Позивач за первісним позовом звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовною заявою, в якій просить: - зобов`язати Приватне підприємство «Агротехполіс» в особі директора Калмикова Валерія Леонідовича впродовж місяця з моменту набрання законної сили рішення по справі нотаріально посвідчити договір купівлі продажу частини нежитлової будівлі (споруди) від 08.11.2018 року, укладений між Фермерським господарством «ОРСА» та Приватним підприємством «Агротехполіс» відносно об`єкту нерухомості за літерою «Е-1» комплексу будівель та споруд згідно технічного паспорта, 1990 року побудови, загальною площею 812,0 кв.м., що становить 2/25 частини від 4/25 частини комплексу будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] ; - стягнути з відповідача судові витрати. Позовна заява обґрунтована тим, що 08.11.2018 року між головою Фермерського господарства [PERSON] О.О [PERSON] та директором Приватного підприємства «Агротехполіс» [PERSON] був укладений договір купівлі продажу частини нежитлової будівлі (споруди) за літерою «Е-1» комплексу будівель та споруд згідно технічного паспорта, 1990 року побудови, загальною площею 812,0 кв.м., що становить 2/25 частини від 4/25 частини комплексу будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , що належать Приватному підприємству «Агротехполіс» на підставі свідоцтва про право власності від 15.01.2003 року. Договір був скріплений печатками та підписами, але не був нотаріально завірений. Враховуючи терміновість потреби в грошових коштах, [PERSON] запропонував голові Фермерського господарства «ОРСА» [PERSON] перерахувати на рахунок Приватного підприємства «Агротехполіс» обумовлену суму. Терміновість продажу об`єкту була мотивована тим, що [PERSON] терміново потрібні кошти для закриття податкового боргу підприємства. В якості гаранту виконання [PERSON] зобов`язань по передачі об`єкту та подальшої перереєстрації його на Фермерське господарство «ОРСА» виступив позивач [PERSON] , оскільки добре знав обидві сторони. В цей день між позивачем та Фермерським господарством «ОРСА» був укладений договір поруку, згідно якого позивач, як поручитель зобов`язався відповідати за невиконання Приватним підприємством «Агротехполіс» зобов`язань за договором купівлі продажу частини нежитлової будівлі (споруди) від 08.11.2018 року у вигляді штрафу в розмірі 5 відсотків вартості об`єкту купівлі продажу. 08.11.2018 року Фермерським господарством «ОРСА» було перераховано на розрахунковий рахунок Приватного підприємства «Агротехполіс» 348\~000 грн. 00 коп., а Приватним підприємством «Агротехполіс» в особі директора Калмикова В.Л. передано Фермерському господарству в особі голови [PERSON] ключі від об`єкту, правовстановлюючі та технічні документи на нього, про що був складений акт прийому передачі об`єкту, виписана видаткова накладна. 21.01.2019 року [PERSON] як голова Фермерського господарства «ОРСА» звернувся з заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] з заявою про реєстрацію права власності на спірне нежитлове приміщення. Рішенням державного реєстратора було відмовлено в реєстрації права власності у зв`язку з тим, що договір купівлі продажу частини нежитлової будівлі (споруди) від 08.11.2018 року не посвідчений нотаріусом. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з пропозицією зустрітись у нотаріуса для посвідчення договору, однак він жодного разу в обумовлений час не з`являвся. На теперішній час [PERSON] вимагає від позивача вплинути на [PERSON] та забезпечити його явку до нотаріуса, однак позивач не має змоги вирішити вказану проблему. Фермерське господарство «ОРСА» в особі представника адвоката Алексеєнко В.П. звернулось до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовною заявою, в якій просить: - визнати за Фермерським господарством «ОРСА» право власності на нежитлову будівлю за літерою «Е-1», загальною площею 812,0 кв.м., що становить 2/25 частини від 4/25 частини комплексу будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , яка належала Приватному підприємству «Агротехполіс» на підставі свідоцтва про право власності від 15.01.2003 року; - стягнути з [PERSON] на користь Фермерського господарства «ОРСА» 17\~400 грн. 00 коп. в якості штрафу згідно договору поруки від 08.11.2018 року; - стягнути солідарно з Приватного підприємства «Агротехполіс» та [PERSON] судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 5\~220 грн. 00 коп. та витрат на надання правової допомоги в сумі 6\~360 грн. 00 коп. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що 08.11.2018 року до голови Фермерського господарства [PERSON] звернувся директор Приватного підприємства [PERSON] з пропозицією придбати нежитлову будівлю за літерою «Е-1» комплексу будівель та споруд згідно технічного паспорта, 1990 року побудови, загальною площею 812 кв.м., що становить 2/25 частини від 4/25 частини комплексу будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , що належать Приватному підприємству «Агротехполіс» на підставі свідоцтва про право власності від 15.01.2003 року. Пропозиція була мотивована тим, що [PERSON] терміново потрібні гроші для закриття податкового боргу підприємства. Сторони визначили вартість об`єкту в сумі 348\~000 грн. 00 коп. Враховуючи терміновість потреби в грошових коштах, [PERSON] запропонував одразу перерахувати на рахунок Приватного підприємства «Агротехполіс» обумовлену суму з укладенням договору купівлі продажу. В якості гаранту виконання [PERSON] зобов`язань по передачі об`єкту та подальшої перереєстрації його на Фермерське господарство «ОРСА» виступив Никишенко Ю.А., якого добре знали [PERSON] та [PERSON] 08.11.2018 року між Фермерським господарством «ОРСА» від імені якого діяв голова [PERSON] та Приватним підприємством «Агротехполіс», від імені якого діяв директор [PERSON] , був укладений договір купівлі продажу частини нежитлової будівлі (споруди). Зазначений договір був скріплений печатками та підписами сторін. Також між Фермерським господарством «ОРСА» та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого [PERSON] , як поручитель зобов`язався відповідати перед Фермерським господарством «ОРСА» за невиконання Приватним підприємством «Агротехполіс» зобов`язань за договором купівлі продажу частини нежитлової будівлі (споруди) від 08.11.2018 року у вигляді штрафу в розмірі 5 відсотків вартості об`єкту купівлі продажу, тобто в розмірі 17\~400 грн. 00 коп. 08.11.2018 року Фермерське господарство «ОРСА» платіжним дорученням перерахувало на розрахунковий рахунок Приватного підприємства «Агротехполіс» 348\~000 грн. 00 коп., а Приватне підприємство «Агротехполіс» в особі директора Калмикова В.Л. передало Фермерському господарству «ОРСА» в особі голови Глухарєва О.О. ключі від об`єкту, правовстановлюючі документи та технічні документи на нього, про що був складений акт прийому передачі об`єкту, виписана видаткова накладна. 21.01.2019 року [PERSON] як голова Фермерського господарства звернувся з заявою до державного реєстратора з заявою про реєстрацію права власності на спірне нежитлове приміщення, однак йому було відмовлено у зв`язку з тим, що договір купівлі продажу частини нежитлової будівлі (споруди) від 08.11.2018 року не посвідчений нотаріусом. [PERSON] неодноразово звертався особисто до [PERSON] з пропозицією зустрітися у нотаріуса для посвідчення договору, однак він жодного разу в обумовлений час не з`являвся. [PERSON] почав вимагати від [PERSON] вплинути на [PERSON] та забезпечити його явку до нотаріуса, однак [PERSON] також не зміг вирішити вказане питання. 28.02.2018 року представник позивача адвокат Алексеєнко В.П. направив на адресу Приватного підприємства «Агротехполіс» письмове запрошення, в якому було зазначено про необхідність [PERSON] разом з поручителем [PERSON] прибути 07.03.2019 року о 09 годині 00 хвилин до нотаріуса з метою нотаріального посвідчення укладеного 08.11.2018 року договору купівлі продажу частини нежитлової будівлі (споруди), однак запрошені особи не з`явились. Намагання [PERSON] врегулювати це питання в позасудовому порядку виявились марними. [PERSON] бажає належним чином оформити право власності на об`єкт, від якого добровільно відмовився власник, однак в позасудовому порядку вирішити питання неможливо. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 квітня 2020 року зустрічна позовна заява (справа №937/1360/20, провадження №2/937/1457/20) Фермерського господарства «ОРСА» до [PERSON] , Приватного підприємства «Агротехполіс» про визнання права власності було об`єднано в одне провадження з первісним позовом (справа №937/690/20, провадження №2/937/1271/20) [PERSON] до Приватного підприємства «Агротехполіс», за участю третьої особи Фермерського господарства «ОРСА» про зобов`язання вчинити дії. Об`єднаній справі присвоєно № 937/690/20 (провадження № 2/937/1271/20). ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. Від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, на задоволенні первісного позову наполягає в повному обсязі, зустрічний позов визнає. Від представника відповідача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом Приватного підприємства «Агротехполіс» - директора Калмикова В.Л. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення первісного позову заперечує, на задоволенні зустрічного позову наполягає. Від представника третьої особи за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом Фермерського господарства «ОРСА» адвоката Алексеєнко В.П. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення первісного позову не заперечує, на задоволенні зустрічного позову наполягає. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та здійснення судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Приватному підприємству «Агротехполіс» на праві приватної власності належить 4/25 частини комплексу будівель та споруд, який розташований в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 15.01.2003 року, виданого Семенівською сільською радою Мелітопольського району /а.с.7/. Згідно довідки фізичної особи підприємства інженера технічної інвентаризації Невальонної Г.А. за вих. № 217 від 09.10.2018 року при обстеженні нерухомого майна та проведення інвентаризації частини будівлі з комплексу будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] станом на 09.10.2018 року було виявлено частину будівлі за літерою «Е-1» (1990 рік побудови), загальною площею 812 кв.м. Згідно свідоцтва про право власності від 15.01.2003 року належить Приватному підприємству «Агротехполіс» 4/25 частини комплексу будівель та споруд, що складає навіс 612 кв.м., як частина за літерою «Б» та будівля 812 кв.м. за літерою «Е-1». Інвентаризація проведена у будівлі за літерою «Е-1», що дорівнює 2/25 /а.с. 8/. За договором купівлі - продажу частини нежитлової будівлі (споруди) від 08.11.2018 року Фермерське господарство «ОРСА» в особі голови Глухарєва Олексія [PERSON] придбало в Приватного підприємства «Агротехполіс» в особі директора Калмикова Валерія Леонідовича частину нежитлової будівлі за літерою «Е-1» комплексу будівель та споруд згідно технічного паспорта, 1990 року побудови, загальною площею 812 кв.м., що становить 2/25 частини від 4/25 частини комплексу будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , що належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності від 15.01.2003 року /а.с.9-10/. 08 листопада 2018 року [PERSON] (надалі поручитель) та Фермерське господарство «ОРСА» в особі голові [PERSON] (надалі покупець) уклали договір поруки, за яким поручитель зобов`язується відповідати перед покупцем в разі невиконання продавцем (Приватним підприємством «Агротехполіс») зобов`язань за договором купівлі продажу частини нежитлової будівлі (споруди) від 08.11.2018 року, укладеного між Приватним підприємством «Агротехполіс» та Фермерським господарством «ОРСА», згідно якого продавець продав, а покупець прийняв у власність частину нежитлової будівлі за літерою «Е-1» комплексу будівель та споруд згідно технічного паспорта, 1990 року побудови, загальною площею 812 кв.м., що становить 2/25 частини від 4/25 частини комплексу будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS] /а.с.11/. Згідно акту прийому передачі об`єкту від 08.11.2018 року Приватне підприємство «Агротехполіс» (продавець) в особі директора Калмикова Валерія Леонідовича передав об`єкт у власність Фермерського господарства «ОРСА» (покупець) в особі голови [PERSON] , який складається з частини нежитлової будівлі за літерою «Е-1» комплексу будівель та споруд згідно технічного паспорта, 1990 року побудови, загальною площею 812 кв.м., що становить 2/25 частини від 4/25 частини комплексу будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS] разом з ключем від об`єкту, правовстановлюючими та технічними документами /а.с.12/, також була виписана видаткова накладна №12 від 08.11.2018 року /а.с.33/. З платіжного доручення № 710 від 08 листопада 2018 року встановлено, що Приватне підприємство «Агротехполіс» отримало від фермерського господарства «ОРСА» грошову суму в розмірі 348\~000 грн. 00 коп. /а.с.31/. Рішенням № 45125897 від 21 січня 2019 року державного реєстратора прав на нерухоме майно було відмовлено у державній реєстрації права власності фермерському господарству «ОРСА», оскільки подані документи не відповідають вимогам, а саме договір купівлі продажу нежитлового приміщення нотаріально не посвідчений /а.с.13/. 28.02.2019 року представником Фермерського господарства «ОРСА» - адвокатом Алексеєнко В.П. на адресу директора Приватного підприємства «Агротехполіс» Калмикову [PERSON] .Л. було направлено запрошення, в якому зазначено про необхідність з`явитись йому разом з поручителем [PERSON] 07.03.2013 року о 09 годині 00 хвилин до приватного нотаріуса Мелітопольського районного нотаріального округу Шевченко О.В., за адресою: [ADDRESS] /а.с.35/. ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Згідно ст.10\~ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За змістом ст.ст.\~12,81,89\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідно до ч. 2 ст.\~41\~Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно ч. 1,3 ст.\~334\~ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України,\~якщо сторони\~домовилися щодо\~усіх істотних\~умов договору,\~що підтверджується\~письмовими доказами,\~і відбулося\~повне або\~часткове виконання\~договору,\~але одна\~із сторін\~ухилилася від\~його нотаріального\~посвідчення,\~суд може\~визнати такий\~договір дійсним.\~У цьому\~разі наступне\~нотаріальне посвідчення\~договору не\~вимагається. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Відповідно до ст. 347 ЦК України особа може\~відмовитися від\~права власності\~на майно,\~заявивши про\~це або\~вчинивши інші\~дії,\~які свідчать\~про її\~відмову від\~права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. З встановлених судом обставин справи вбачається, що укладаючи договір купівлі продажу, Приватне підприємство здійснило дії, передбачені ст. 347 ЦК України, які свідчать про його відмову від права власності на належно йому майно, а саме на нежитлову будівлю за літерою «Е-1», загальною площею 812 кв.м., що становить 2/25 частини від 4/25 частини комплексу будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, в п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» зазначено, що з урахуванням положень\~частини першої статті 15\~та\~статті 392 ЦК\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В свою чергу, невиконання директором Приватного підприємства «Агротехполіс» вимоги щодо належного оформлення права власності на спірний об`єкт за Фермерським господарством «ОРСА» та рішення державного реєстратора про відмову у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень від 21.01.2019 року, свідчить про невизнання права власності останнього на спірний об`єкт нерухомості, що дає підстави для визнання за підприємством права власності на об`єкт в порядку ст. 392 ЦК України. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. В п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. В свою чергу, 01 січня 2013 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено словосполучення «та державної реєстрації». Таким чином, до моменту внесення змін, судова практика виходила з того, що до моменту державної реєстрації договір купівлі продажу нерухомості не є укладеним. За змістом ч. 2 ст. 220 ЦК України та роз`яснень, які надані Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд може визнати дійсним нікчемний договір, а не договір, який не є укладеним. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові судової палати у цивільних та господарських справа Верховного суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-1288цс17. Спірний договір укладений 08.11.2018 року та згідно вимог ст. 657 ЦК України, державної реєстрації не підлягає, а відтак є укладеним, але внаслідок порушення вимог щодо нотаріального посвідчення є нікчемним. Положення статті 220 ЦК України можливе до застосування за умови укладення правочину після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З огляду на викладене, суд вважає можливими задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом Фермерського господарства «ОРСА» до [PERSON] , Приватного підприємства «Агротехполіс» про визнання права власності в частині визнання за позивачем права власності на нежитлову будівлю за літерою «Е-1» комплексу будівель та споруд згідно технічного паспорта, 1990 року побудови, загальною площею 812 кв.м., що становить 2/25 частини від 4/25 частини комплексу будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача Фермерського господарства «ОРСА» 17\~400 гривень штрафу за договору поруки від 08.11.2018 року, слід зазначити наступне. Відповідно до п. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до 553 ЦК України \~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 4 договору поруки від 08 листопада 2018 року зазначено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених п. 1 цього договору поручитель сплачує покупцю штраф у розмірі 5% вартості об`єкту, встановлену договору купівлі продажу частини нежитлової будівлі (споруди) від 08.11.2018 року. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь Фермерського господарства «ОРСА» 17\~400 грн. в якості штрафу згідно договору поруки від 08.1.2018 року. Щодо позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів Приватного підприємства «Агротехполіс» та [PERSON] судових витрат, пов`язаних зі сплати судового збору в сумі 5220 грн. 00 коп. та витрат на надання правничої допомоги в сумі 6360 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що затрати на правову допомогу повинні буди документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Всупереч цього позивачем суду не надано документального підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6360 гривень, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року роз`яснено, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Зокрема в п. 36 зазначено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом\~№ 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Таким чином, суд дійшов висновку, що судовий збір з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача порівну, а саме стягнути з [PERSON] судовий збір в розмірі 2\~610 грн. 00 коп. та з Приватного підприємства «Агротехполіс» - 2\~610 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial