Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Львівський державний університет внутрішніх справ 04.01.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат, повязаних з утриманням відповідача у ВНЗ МВС України, мотивуючи позовні вимоги тим, що наказом Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ від 12.08.2010 року №275 [PERSON] було зараховано курсантом І курсу денної форми навчання. 21.08.2010 року між ПЮІ ЛьвДУВС УМВС України у Вінницькій області та [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, відповідно до умов якого [PERSON] зобовязався у випадку звільнення з органів внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, затрачені на його утримання у вищому навчальному закладі МВС України. Наказом ПЮІ ЛьвДУВС від 30.08.2011р. №109 о/с курсанта другого курсу факультету громадської безпеки та соціальної роботи ПЮІ ЛьвДУВС [PERSON] було відряджено для подальшого проходження служби та навчання до Львівського державного університету внутрішніх справ. Наказом УМВС України у Вінницькій області від 10.09.2014р. №151 о/с [PERSON] було звільнено з ОВС за порушення дисципліни згідно ст. 64 п. «є» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ». Згідно з проведеним розрахунком сума фактичних витрат, повязаних з утриманням курсанта [PERSON] в ПЮІ ЛьвДУВС за період з вересня 2011 р. по лютий 2014 року становить 16\~267,51 гривень. Відповідач не виконав свої зобовязання за договором про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. В такому випадку відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу вартість навчання в сумі 16\~267,51 гривень. Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача з наведеним позовом до відповідача. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно, належним чином та у встановлений законом спосіб, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку визначеному ст. 224 ЦПК України\~та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст.10,\~11,\~60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов'язань, що регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що відповідно до наказу Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ від 12.08.2010 року № 275 [PERSON] зараховано з 15.08.2010 року курсантом першого курсу факультету громадської безпеки та соціальної роботи денної форми навчання за напрямом 6.130402 «Соціальна робота» за державним замовленням (а.с.3). 21.08.2010 року між Прикарпатським юридичним інститутом Львівського державного університету внутрішніх справ та відповідачем [PERSON] укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України (а.с.4). Відповідно до п. 2.3.6 даного договору у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відповідач зобовязався відшкодувати витрати на утримання у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. В пункті 3.1. Договору визначено, що підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у звязку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни. Строк дії договору сторони визначили до серпня 2016 року (п.7.4 Договору). На підставі наказу Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ від 30.08.2011р. №109 о/с курсанта другого курсу факультету громадської безпеки та соціальної роботи денної форми навчання за напрямом 6.130402 «Соціальна робота» рядового міліції [PERSON] відряджено для подальшого проходження служби та навчання до Львівського державного університету внутрішніх справ з 30 серпня 2011 року, термін навчання\~4 роки (а.с.6). Крім того, судом встановлено, що 02.07.2013р. між Прикарпатським юридичним інститутом Львівського державного університету внутрішніх справ та Львівським державним університетом внутрішніх справ був укладений договір відступлення права вимоги (цесії) (а.с.13). Відповідно до п. 2 цього договору Львівський державний університет внутрішніх справ набув право вимагати від випускників установи Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ належного та повного виконання усіх обовязків боржників відповідно до укладеного з кожним із них договору. 01.08.2013р. між Прикарпатським юридичним інститутом Львівського державного університету внутрішніх справ та Львівським державним університетом внутрішніх справ був укладений додатковий договір №1 до договору відступлення права вимоги, згідно якого сторони виклали п. 2 договору відступлення права вимоги в наступній редакції: «За цим договором Львівський державний університет внутрішніх справ набуває право вимагати від випускників установи Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ належного та повного виконання усіх обовязків боржників відповідно до укладеного з кожним із них договору про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі МВС України (а.с. 12). Відповідно до наказу начальника УМВС України у Вінницькій області від 10.09.2014 року №151 о/с лейтенанта міліції [PERSON], інспектора інформаційно-аналітичного забезпечення Тиврівського районного відділу УМВС України у Вінницькій області, з 10.09.2014 року звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п. 64 «е» (за порушення дисципліни) згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.7). Відповідно до п. 1.1. Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого\~наказом МВС України від 14 лютого 2008 року № 62\~(далі - Положення) вищі навчальні заклади МВС України є державними навчальними закладами, які підпорядковані МВС, засновані і діють згідно із законодавством України, реалізовують відповідно до наданої ліцензії (ліцензій) освітньо-професійні програми підготовки фахівців за певними освітньо-кваліфікаційними рівнями, забезпечують навчання, виховання та професійну підготовку осіб з урахуванням нормативних вимог у галузі вищої освіти з метою задоволення освітніх потреб особи, суспільства і держави, а також здійснюють наукову і науково-технічну діяльність. Фінансування ВНЗ здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, призначених для фінансування МВС, та інших джерел фінансування, не заборонених чинним законодавством (п 9.1 Положення). Бюджетні асигнування та надходження спеціального фонду не підлягають вилученню та використовуються виключно за призначенням відповідно до вимог чинного законодавства (п. 9.9. Положення). Вищі навчальні заклади самостійно використовують кошти загального та спеціального фондів державного бюджету відповідно до кошторису, що затверджується МВС (п. 9.10. Положення). Отже, кошти на утримання курсантів виділялись з державного бюджету та перераховувались ВНЗ МВС України, який ними розпоряджається в тому числі використовуючи кошти на підготовку фахівців для МВС України. У разі відмови осіб, які навчалися за державним замовленням, від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (п.6.28 Положення). Механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС (далі - особи), витрат, повязаних з їх утриманням у таких закладах визначений Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 р. № 313\~(надалі Порядок). Відповідно до п. 3 Порядку витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (абз.1 п. 6 Порядку). Таким чином, вирішуючи спір по суті, судом враховується, що розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів органів внутрішніх справ є університет, а кошти, які просить стягнути позивач з відповідача, відшкодовуються МВС України або підпорядкованим йому підрозділам, яким у даному випадку виступає університет. Судом встановлено, що згідно довідки-розрахунку від 15.07.2016 року сума витрат, пов'язаних з утриманням у Львівському державному університеті внутрішніх справ [PERSON] за період з вересня 2011 року по лютий 2014 року складає 16\~267,51 гривень. Згідно з ст. ст. 525,\~526,\~530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.ст.\~58,\~60 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи встановлені обставини справи, та встановлення факту звільнення відповідача з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 «е» (за порушення дисципліни), що згідно п. 3 Договору від 21.08.2010 року є підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у навчальному закладі МВС України, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду, то, відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтвердженні судові витрати у виді судового збору в розмірі 1\~378,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved