Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 1.1. 04.02.2020 [PERSON] звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до [PERSON] , в якому просила визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця і жителя міста Житомир Житомирської області, з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 1.2. Поданий позов обґрунтовувався тим, що з 14.09.2012 сторони перебували у шлюбі, який 21.01.2019 розірвано рішенням Корольовського районного суду м. Житомира. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу відповідач почав сплачувати аліменти у грошовому обсязі, визначеному рішенням суду. З жовтня 2019 відповідач припинив будь-які прояви уваги до дитини та участь у його вихованні. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір`ю, на що відповідач не заперечує. 1.3. Посилаючись на те, що позивач має постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , місце роботи, самостійний дохід, має намір відводити дитину до дошкільного навчального закладу, позивач звернутись до суду з вказаним позовом. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 19.02.2020 ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира відкрито провадження у справі №296/1072/20, справу вирішено розглядати у загальному позовному провадженні, залучено до участі у справі в якості третьої особи - Орган опіки та піклування Житомирської міської ради (а.с.17,18). 2.2. 07.04.2020 позивач [PERSON] через електронну пошту суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила справу розглядати за її відсутності (а.с.21). 2.3. 14.04.2020 відповідач [PERSON] через електронну пошту суду подав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, наслідки визнання позовних вимог йому зрозумілі, просив справу розглядати за його відсутності (а.с.27). 2.4. 14.04.2020 представник третьої особи [PERSON] через електронну пошту суду подала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, при ухваленні рішення поклалась на розсуд суду (а.с.24). ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 21.01.2019 розірвано (а.с.5,6). 3.2. [INFO] у м. Житомирі у сторін народився син - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис за № 2393 (а.с.8). 3.3. Згідно довідки про склад сім`ї, наданої ОСББ «Обрій 21» № 06 від 30.01.2020, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9) 3.4. Згідно характеристики, наданої ОСББ «Обрій 21», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] зі своїм сином [PERSON] . За період проживання за вказаною адресою проявила себе з виключно позитивного боку, скарг від сусідів на неї не надходило (а.с.10). 3.5. Згідно довідки та характеристики, виданої 30.01.2020 ТОВ «Житомирський картонний комбінат», [PERSON] працює на вказаному підприємстві на посаді менеджера зовнішньо-економічної діяльності у відділі сировинних ресурсів та матеріально-технічного постачання з 08.04.2019. За період перебування на посаді, [PERSON] зарекомендувала себе позитивно, як гарний фахівець, а також відповідальний співробітник (а.с.11-12). ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. У відповідності до частини 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. 4.2. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. 4.3. Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. 4.4. Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. VІ. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1 Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.09.2012. 5.2. В шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] . 5.3. З матеріалів справи вбачається, що після припинення спільного проживання сторін, дитина залишилась проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . 5.4. Відповідач не заперечує, проти проживання дитини разом з матір`ю. 5.5. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 5.6. Відповідно до частини 1 статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 5.7. З матеріалів справи вбачається про існування між колишнім подружжям особистого конфлікту, проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації. 5.8. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. 5.9. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. 5.10. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 5.11. У пункті 1 статті 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. 5.12. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. 5.13. Таким чином враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, а також те, що відповідач не заперечує щодо проживання сина [PERSON] разом з матір`ю - [PERSON] , суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., понесений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved