Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Лікар психіатр Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] звернулась до суду із заявою про госпіталізацію хворої [PERSON] до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що [PERSON], [INFO], поступила на стаціонарне лікування у 5-А відділення даної лікарні в порядку примусової госпіталізації 10 січня 2018 року о 19 год. 05 хв. за направленням райпсихіатра Глобинської ЦРЛ [PERSON] з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу». [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Згоди на госпіталізацію хвора не надає. Тому лікар просила суд винести рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару. В судовому засіданні лікар підтримала свою заяву, просить прийняти рішення про примусову госпіталізацію хворої [PERSON] до психіатричного стаціонару, оскільки вона потребує лікування, а усвідомленої згоди на лікування не надає. При цьому вчиняє дії, що являють собою небезпеку для неї та оточуючих. Особа, щодо якої внесено заяву про госпіталізацію, - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що усвідомлює необхідність покращити стан її здоровя, але бажає, щоб лікування було нетривалим. В той же час під час розгляду заяви згоди на лікування не надала. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримала, вважаючи її обґрунтованою, просила задовольнити. Заінтересована особа дядько хворої [PERSON] в судове засідання не зявився. Суд, заслухавши пояснення лікаря, хворої, думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO], поступив на стаціонарне лікування у 5-А відділення даної лікарні в порядку примусової госпіталізації 10 січня 2018 року о 19 год. 05 хв. за направленням райпсихіатра Глобинської ЦРЛ [PERSON] з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу». Добровільної згоди на госпіталізацію хвора не надала, та була направлена на госпіталізацію у ПОКПЛ у примусовому порядку. 11 січня 2018 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, якою їй встановлено діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, ст.загострення». Зважаючи на наявність у хворої тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона чинить дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивна поведінка до матері), не може забезпечувати свої основні життєві потреби, відмову від лікування, яке можливе тільки в стаціонарних умовах, порушення критичних здібностей, категоричну відмову від госпіталізації до ПОКПЛ, комісією зроблений висновок про необхідність примусової госпіталізації [PERSON] Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, спадковість хворої [PERSON] обтяжена психічними захворюваннями по лінії обох батьків та брата. Вперше психічні розлади рідні помітили восени 2016 року, коли почала поводитись неадекватно, звинувачувала матір в підсипанні отрути в їжу, запевняла, що брат хоче її вбити, при зустрічі з ним голосно кричала, виганяла з будинку, викликала поліцію, цілими днями ходить селом, кричить на односельців, зводить наклепи, ображає людей без причини, голосно розмовляє сама до себе, співає. Значне погіршення відмічається останні 2 місяці, коли почала постійно бити свою матір, обриває на ній одяг, вириває волосся, принижує її, перестала за собою доглядати, стала неохайною, до туалету ходить прямо в будинку, викидає продукти харчування на смітник, запевняючи, що вони отруєні, забирає у матері кошти та зникає на 2-3 дні з дому, блукаючи районом. На всі прохання пролікуватися та обстежитись добровільно відмовлялася. За заявою односельця була оглянута райпсихіатром. З діагнозом F 20.02 направлена в ПОКПЛ в примусовому порядку за рішенням лікаря-психіатра. Згідно ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, а саме: бє матір, обриває на ній одяг, вириває волосся, забирає в неї кошти, зникає на декілька днів з дому. Зазначене підтверджується письмовими доказами даними висновку комісії лікарів-психіатрів, заяви [PERSON], [PERSON], даними направлення на госпіталізацію у психіатричну лікарню. Зважаючи на наявність у хворої тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, відмову від отримання стаціонарної психіатричної допомоги, оскільки за медичним призначенням лікування хворої можливо лише в умовах психіатричного стаціонару, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved