Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 28.01.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізмаїльський елеватор» про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, мотивуючи тим, що 13.10.2014 року була прийнята на посаду вагаря до ТОВ «Ізмаїльський елеватор», 27.05.2019 року звільнена за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України, 27.05.2019 року отримала належним чином оформлену трудову книжку та розрахунковий лист за січень 2019 року, де сума нарахованої, але не виплаченої заробітної плати із грошовою компенсацією за невикористану відпустку склала 4006,27 грн. Відповідач повний розрахунок при звільненні не здійснив, тому з відповідача необхідно стягнути заборгованості із заробітної плати в сумі 4006,27 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 63129,99 грн. Заяви, клопотання 18.02.2020 року від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність (а.с. 35). Процесуальні дії суду Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.01.2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.05.2020 року ухвалено провести розгляд справи в заочному порядку. Аргументи учасників справи Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяви від 18.02.2020 року позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку (а.с. 35). В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Фактичні обставини справи, встановлені судом 13.10.2014 року [PERSON] була прийнята на посаду вагаря до ТОВ «Ізмаїльський елеватор» на підставі наказу № 165 від 13.10.2014 року, що підтверджено даними трудової книжки серії [NUMBER] 27.05.2019 року позивачку звільнено на підставі наказу № 73-к від 27.05.2019 року. Згідно розрахункового листа за січень 2019 року заборгованість ТОВ «Ізмаїльський елеватор» перед [PERSON] складає 4006,27 грн. Відповідно до наданого позивачкою розрахунку загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 63129,99 грн. Позиція суду Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно до ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У відповідності до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі змістом ст. ст. 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно наданого позивачкою розрахунку, який відповідачем не оспорений, сума середнього заробітку за період з 01.02.2019 року по 01.01.2020 року складає 63129,99 (231(кількість робочих днів)*273,29 грн (середньоденна заробітна плата)) грн. Враховуючи, що відповідач розрахунок з позивачкою у день звільнення не провів, з нього на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати в сумі 4006,27 грн та середній заробіток в сумі 63129,99 грн. Судові витрати Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved