Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 100 670 грн. 00 коп. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 02.06.2016 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] . Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.06.2016 року у справі № 523/8174/16-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АЕ/7458897). Вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу належного [PERSON] склала 100 000 (сто тисяч) грн., загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди склала: 100 670 (сто тисяч шістсот сімдесят) грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2019 року позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України було залишено без руху. Заявою від 04.11.2019 р. позивач усунув недоліки зазначені в ухвалі суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, разом з цим на адресу суду надійшла заява адвоката Сечко С.В., в якій представник позивача зазначив, що позовну заяву підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду та просить суд розгляд справи провести за його відсутності (а.с.81). Відповідач у судові засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті судової влади України у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 78, 80). Заяв від відповідача про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надходило, про причини неявки суд не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, заяву представника позивача, проаналізувавши надані стороною позивача докази на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що 02.06.2016 року сталось дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] . Згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 14.06.2016 року у справі № 523/8174/16-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Постанова суду набрала законної сили 15.09.2019 року (а.с.4). Як вбачається з матеріалів справи, на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , який керував транспортним засобом «Toyota RAV4», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АЕ/7458897). Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , на момент вчинення ДТП застрахована не була. Також, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , своєчасно звернувся до позивача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а саме: 07.06.2016 року (а.с.5). Власник автомобіля «Toyota RAV4», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] 20 липня 2016 року звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди в наслідок ДТП (а.с.6). Відповідно до звіту № 21-06/3 про незалежну оцінку, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota RAV4», реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням фізичного зносу становить 343 366 грн. 59 коп. (а.с.11-21). Наказом № 7173 МТСБУ від 21.09.2016 року «про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» було визначено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі: 100 000 (сто тисяч) гривень за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.24). Згідно платіжного доручення від 23.09.2016 року № 7173рв [PERSON] , були перераховані кошти у розмірі: 100 000 (сто) тисяч гривень (а.с.26). Також, позивачем згідно квитанції від 28.09.2016 року було сплачено 670 грн. за послуги аварійного комісара, згідно рахунку № 2106/3 від 21.06.2016 року (а.с.27). Відповідно до листа від 15.11.2017 року МТСБУ звернулось на адресу відповідача [PERSON] , з вимогою про добровільне відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, яка залишена відповідачем без реагування (а.с.32). Проаналізувавши встановлені у справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Пунктом 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 39.2.1 ст. 39 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», одним із основних завдань МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 38.2 та п. 38.2.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи з положень вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Оскільки, як встановлено матеріалами справи, дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль потерпілої особи, сталась з вини відповідача, відповідальність якого на момент завдання шкоди не була застрахована, то саме він зобов`язаний відшкодувати заподіяні збитки, що сталися в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в повному обсязі. Доказів протилежного суду надано не було. Відтак, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, таким чином підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн.

Outcome: approved