Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Керівник Черкаської місцевої прокуратури звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що розпорядженням першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 13 лютого 2014 року №30 надано дозвіл громадянам, у тому числі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на розробку проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального дачного будівництва, що розташовані в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту. Того ж дня, було видано розпорядження першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації №28, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок загальною площею 12,5166 га. в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області. Вказаним розпорядженням для масиву земельних ділянок, серед яких є і спірні, визначено вид угідь - «піски» та віднесено до земель загального користування. Відповідно до розпорядження першого заступника голови державної адміністрації № 73 від 21 березня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту та безоплатно передано у власність громадянам для ведення індивідуального дачного будівництва, зокрема і [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Черкаського РУЮ Черкаської області здійснено реєстрацію права приватної власності на земельні ділянки, а відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] видано свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Прокурор вважає, що при прийнятті розпорядження № 73 від 21 березня 2014 року Черкаською РДА порушено порядок зміни цільового призначення земельної ділянки, оскільки указані земельні ділянки були землями загального користування категорії лісогосподарського призначення, а спірним розпорядженням таке цільове призначення було змінено на землі рекреаційного призначення, з порушенням вимог ч.7 ст. 20 Земельного Кодексу України, відповідно до вимог якої зміна цільового призначення земель лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності здійснюється за погодженням з КМУ, чого зроблено не було. Також, прокурор вважає, що затвердженням проекту землеустрою порушено порядок надання висновку про його погодження територіальним органом архітектури та містобудування, такого висновку отримано не було. Також не розроблявся та не затверджувався детальний план території Будищенської сільської ради та була відсутня містобудівна документація, відсутнє погодження проекту землеустрою органами центральної влади, що регулює відносини у сфері лісогосподарських земель, не проведено обов'язкової експертизи землевпорядної документації, що є порушенням ч. 6 ст. 186-1 ЗК України. Указане призвело до порушень загального порядку безоплатної передачі у власність земельних ділянок для здійснення індивідуального дачного будівництва. Враховуючи вищевказані порушення вимог земельного законодавства при виданні першим заступником голови Черкаської РДА оскаржуваного розпорядження, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та визнати незаконним і скасувати розпорядження першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року №73 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність», в частині передачі у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] розташованих в адміністративних межах Будищенської сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту. Визнати недійсним свідоцтва на право власності на земельні ділянки та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки відповідачів фізичних осіб. У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на обставини наведені у позові. Представник відповідачки [PERSON], [PERSON], проти позову заперечив та вказав, що зміни цільового призначення спірних земельних ділянок не було, оскільки вперше цільове призначення земельних ділянок було визначено розпорядженням першого заступника голови Черкаської РДА № 73 від 21 березня 2014 року, а саме землі рекреаційного призначення. Довідка 6 ЗЕМ, на яку посилається прокурор щодо віднесення спірних земель до земель лісогосподарського призначення не є належним підтвердженням встановлення цільового призначення землі, оскільки цільове призначення земельної ділянки встановлюється відповідним розпорядженням РДА, а у довідці 6 ЗЕМ ставиться найбільш наближене значення земельної ділянки. Те, що спірні земельні ділянки не є землями лісогосподарського призначення підтверджується проведеною інвентаризацією спірних земель, за результатами якої зазначено вид угідь «піски». Після проведеної інвентаризації указані земельні ділянки стало можливим передати громадянам, спочатку розпорядженням № 30, потім п.2 розпорядження № 73 затверджено проект, а уже п. 3 вперше визначено цільове призначення, як землі рекреаційного призначення. Згідно даних Держгеокадастру указані землі не передавалися у постійне користування ні КП «Райліс», ні Черкаському лісовому господарству, тому вони не можуть бути землями лісогосподарського призначення. Листом відділу регіонального розвитку та архітектури Черкаської РДА № 240 від 11 грудня 2015 року було повідомлено, що проект землеустрою було розглянуто з урахуванням детального плану територій та надано позитивний висновок. Крім того, представник відповідачки у своїх запереченнях зазначив, що факт відсутності детального плану територій спростовується інформацією відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської РДА від 11 грудня 2015 року № 240 про існування детального плану територій та самим генеральним планом забудови спірної території, погодженим в установленому законом порядку. Оскільки вперше цільове призначення було визначено п.3 спірного розпорядження, то відповідно проведення обов'язкової експертизи не вимагалося, тому її проведення не було необхідним, згідно закону. Крім того, на момент відведення спірних земельних ділянок надання земельних ділянок не відбулося, тому і обов'язковій експертизі проект не підлягав. Інші відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча про час, дату і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Розпорядженням першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 13 лютого 2014 року №30 надано дозвіл громадянам, у тому числі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на розробку проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального дачного будівництва, що розташовані в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту. На підставі розпорядження першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 13 лютого 2014 року №28 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок загальною площею 12,5166 га. в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області. Вказаним розпорядженням для масиву земельних ділянок, серед яких і спірні, визначено вид угідь - «піски» та віднесено до земель загального користування. Оскаржуваним розпорядженням першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року №73 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення індивідуального дачного будівництва в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту, у тому числі відповідачам фізичним особам по справі, які в подальшому зареєстрували своє право власності на спірні земельні ділянки. Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка загальною площею 12,5166 га, на якій розташовані і ділянки, передані відповідачам фізичним особам по справі, належить до виду угідь - «піски», згідно розпорядження № 28 від 13 лютого 2014 року виданого ЧРДА. Зі змісту матеріалів затвердженої технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації вбачається, що земельна ділянка перед виданням першого заступника голови Черкаської РДА відповідного розпорядження належала до земель загального користування, зайнятих чагарниками. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Земельного кодексу України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про землеустрій» інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об'єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Пунктом 1 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого розпорядженням Кабінетом Міністрів України від 23 травня 2012 р. № 513, встановлено, що визначення виду угідь до формування земельних ділянок із земель запасу, не переданих у власність та користування, а також віднесення таких земельних ділянок до певної категорії може здійснюватися за результатами інвентаризації земель, проведеної за рішенням райдержадміністрацій за межами населених пунктів. Таким чином, за результатами проведеної інвентаризації, якою встановлено вид угідь спірної земельної ділянки, встановлення цільового призначення земельної ділянки мав би здійснювати орган державної влади відповідно до наданих Земельним кодексом повноважень. Згідно п.7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» до державної реєстрації права державної чи комунальної власності на земельні ділянки формування земельних ділянок за рахунок земель державної та комунальної власності, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певних категорій може здійснюватися на підставі матеріалів інвентаризації земель, проведеної за рішенням: у межах населених пунктів - сільських, селищних, міських рад, за їх межами - районних державних адміністрацій. Матеріали інвентаризації земель у такому разі підлягають погодженню в порядку погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та затверджуються органами, які прийняли рішення про проведення інвентаризації. Однак, суд констатує, що вказаної процедури дотримано не було, так як в технічній документації відсутні всі необхідні погодження, про що свідчать відповіді на запити прокурора від відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури ЧРДА, від управління містобудування та архітектури ЧОДА та від Черкаського обласного управління водних ресурсів, а тому суд вважає неможливим віднесення спірної земельної ділянки до виду угідь «піски». Посилання представника відповідачки [PERSON] на той факт, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду відмовлено прокурору у задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконним розпорядження № 28 від 13 лютого 2014 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації, а тому віднесення земель до виду угідь «піски» є законним спростовується указаною постановою, відповідно до якої підставами для відмови у позові став той факт, що земельні ділянки на той час не були наділені і прокурор не зміг належним чином обґрунтувати наявність порушення чи загрози порушення інтересів держави, на захист яких він звернувся з позовом. Посилання представником відповідачки [PERSON] та управлінням Держгеокадастру у своїй довідці, щодо того, що віднесення статистичною довідкою 6 ЗЕМ спірних земель до земель загального користування, «чагарники» не є визначенням цільового призначення земельних ділянок, оскільки у ній зазначається найбільш наближене значення, є не обґрунтованими, оскільки це є встановленого зразка статистична звітність, яка заповнюється у відповідності до картографічних матеріалів. Відсутність самого рішення про визначення цільового призначення земельної ділянки не може спростовувати факт належності земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення. У пояснювальній записці до проведеної інвентаризації також зазначається, що спірні земельні ділянки є землями загального користування та віднесені до категорії земель лісогосподарського призначення (чагарники). Таким чином, п. 3 спірного Розпорядження змінено цільове призначення спірних земельних ділянок на землі рекреаційного призначення. Указана зміна цільового призначення відбулася, зокрема з порушенням вимог ч. 7 ст. 20 Земельного Кодексу України, відповідно до вимог якої зміна цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Пунктом 5 ч.1 ст. 27 Лісового Кодексу України встановлені виключні повноваження КМУ щодо передачі у власність, надання у постійне користування для не лісогосподарських потреб земельних лісових ділянок, що перебувають у державній власності. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання, відповідно до ст. 21 ЗК України, недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо. У порушення вимог ч. 2 ст. 186-1 Земельного кодексу України в проекті землеустрою щодо відведення земельних ділянок відсутній висновок про його погодження або відмову в погодженні відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської районної державної адміністрації. Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок лісогосподарського призначення підлягає також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, а на території Автономної Республіки Крим - з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства; Згідно листа начальника Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства № 899/04 від 26 серпня 2015 року матеріали погоджень по спірних земельних ділянках до управління не надходили. Водночас, вказаною нормою передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається на погодження до структурних підрозділів районних державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури з питань містобудування та архітектури. Відповідно до листа-роз'яснення управління містобудування та архітектури Черкаської ОДА від 29 лютого 2016 року № 01-01-24/179 - протягом 2014-2015 років архітектурно-містобудівною радою при управлінні, проект детальних планів території для розміщення індивідуального дачного будівництва на території Будищенської сільської ради за межами населеного пункту, не розглядався. Дачний будинок - будинок, який використовується протягом року з метою позаміського відпочинку (визначення наведене в Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013№ 95). Відповідно до п.п.3,7 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об'єктів. Частиною 1ст. 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» далі-Закон) встановлює, що об'єктами містобудування на державному та регіональному рівнях є планувальна організація території, система розселення, система взаємопов'язаного комплексного розміщення основних об'єктів промисловості, транспорту, інженерної та соціальної інфраструктури, функціональне зонування території України, її частин (груп областей), території Автономної Республіки Крим, областей, адміністративних районів. Об'єктами містобудування на місцевому рівні є планувальна організація території населеного пункту, його частини (групи земельних ділянок) зі спільною планувальною структурою, об'ємно-просторовим рішенням, інженерно-транспортною інфраструктурою, комплексом об'єктів будівництва. За межами населеного пункту об'єкти містобудування визначаються відповідно до меж приміських зон, а також функціональних зон згідно містобудівної документації на регіональному рівні. Тобто, дачний будинок є об'єктом нерухомості, що передбачає необхідність його будівництва та попереднього планування такого будівництва. За таких обставин, необхідним було погодження на відведення спірної ділянки відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської РДА, що, в свою чергу, пов'язано із відповідністю самого проекту відведення вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Черкаською РДА всупереч вимогам ч. 2 ст. 186-1 Земельного кодексу України не погоджено з відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської районної державної адміністрації проект відведення земельних ділянок. Згідно ч. 2 ст. 19 Закону детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території (частини території) району та/або області з урахуванням державних і регіональних інтересів. Розроблення детального плану території за межами населених пунктів та внесення змін до нього здійснюються на підставі розпорядження відповідної районної державної адміністрації. Відповідно ч.3,4 вказаної статті на підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невід'ємною частиною детального плану території; Детальний план території визначає: принципи планувально-просторової організації забудови; червоні лінії та лінії регулювання забудови; функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами; містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території; потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; черговість та обсяги інженерної підготовки території; систему інженерних мереж; порядок організації транспортного і пішохідного руху; порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі; межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об'єктів. Частина 3 ст. 25 Закону передбачає, що режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, за межами населених пунктів встановлюється відповідними районними державними адміністраціями, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, Севастопольською міською державними адміністраціями. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону у разі відсутності детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Враховуючи зазначені норми Закону, надання земельних ділянок у приватну власність громадянам для індивідуального дачного будівництва за межами населеного пункту має передбачатись детальним планом території, що, в свою чергу, має узгоджуватись зі схемою планування території (частини території) району та/або області з урахуванням державних і регіональних інтересів, яка на момент видання розпорядження, що оскаржуються, не розроблялась і не затверджувалась Згідно перехідних положень Закону на момент виникнення спірних правовідносин не вимагалася наявність детального плану територій, однак, в такому разі необхідно було керуватися планувальними рішеннями. Разом з тим, згідно листа начальника управління містобудування і архітектури від 21 липня 2014 року № 01-91-29/533 планувальні рішення при їх наявності мали б розглядатися на архітектурно-містобудівній раді при управлінні містобудування та архітектури ОДА. Однак, як встановлено зі змісту даного листа по Будищенській сільській раді розглядалися лише планувальні рішення щодо розміщення культурно-оздоровчих комплексів з човниковими причалами. У відповідності до п.6 Перехідних положень Закону до 1 січня 2015 року рішення щодо визначення та надання містобудівних умов і обмежень на територіях, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій, приймають уповноважені органи містобудування та архітектури з урахуванням попередніх планувальних рішень у межах встановленого законодавством строку. Вказаною нормою законодавець надав термін для розробки і затвердження детальних планів відповідних територій. В такому випадку, як вбачається із норми, відведення ділянок має узгоджуватись із попередніми планувальними рішеннями, що передбачають при цьому можливість забудови відповідних ділянок. Однак, будь-які розроблені та затверджені планувальні рішення, що передбачають відведення та забудову території Будищенської сільської ради за межами населеного пункту для потреб індивідуального дачного будівництва, відсутні, що підтверджується листами управління архітектури та містобудування Черкаської ОДА та відділу регіонального розвитку, архітектури та містобудування Черкаської РДА, які містяться в матеріалах справи. Затвердження проекту щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких встановлено, як землі рекреаційного призначення, до отримання позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації є передчасним. Вказані вимоги встановлені і Земельним кодексом України, зокрема, ч. 9 ст. 118 якого передбачає, що в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом орган місцевого самоврядування або державної влади, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до наданих законом повноважень, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність виключно після отримання позитивного висновку такої експертизи. Обов'язок щодо подання проекту для надання висновку експертизи встановлений ч. 6ст. 186-1 Земельного кодексу України, якою передбачено, що у разі, якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи. Те, що розпорядження першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року №73 ухвалено з порушеннями підтверджується даними інформаційного листа Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області від 18 серпня 2015 року № 1310, зокрема, що розпорядження ЧРДА від 21.03.2014 року № 73 прийнято з порушенням вимог ст.ст.20,59, 84,186-1 ЗК України, ст. 9 ЗУ «Про державну землевпорядну експертизу»,ст. 16 ЗУ «Про державний земельний кадастр». Так, відповідно до ч.1 ст. 9 ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації» передбачено, що обов'язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок лісогосподарського призначення . Однак, такої експертизи проведено не було. Посилання представника відповідачки на те, що на фотокартках долучених до протоколу огляду місця події не має дерев, а тому спірні земельні ділянки не відносяться до лісового фонду спростовується фотокартками до того ж протоколу наданими прокурором у судовому засіданні. Таким чином, за наявності істотних порушень вимог закону при винесенні Черкаською РДА оспорюваного розпорядження №73 від 21 березня 2014 року, позовні вимоги прокурора, щодо визнання його незаконним та скасування, суд вважає законними та обґрунтованими. Враховуючи, що підставою прийняття рішення про реєстрацію речового права за відповідачами фізичними особами та видачею останнім свідоцтва на право власності на нерухоме майно стало незаконне розпорядження першого заступника голови Черкаської РДА, необхідним також є визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію права власності. Суд вважає, що вимога прокурора, щодо скасування рішень державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Черкаського РУЮ про державну реєстрацію права власності за відповідачами фізичними особами на надані їм земельні ділянки, що розташовані в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області також підлягають до задоволення, оскільки вказані рішення прийняті на підставі розпорядження, яке в судовому порядку визнане незаконним та скасоване. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-92цс13 від 18 вересня 2013 року особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Фактично звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки з державної власності у приватну та повернення у власність держави, яка вибула з її власності незаконно і шляхом вчинення незаконних дій. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора Черкаської місцевої прокуратури підлягають до задоволення.

Outcome: approved