Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачем у період з 1 вересня 2011 р. по 31 березня 2015 р. відповідно до вимог законодавства надавались відповідачам послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення квартиру [ADDRESS]. Претензій від відповідачів щодо якості теплової енергії за вказаний період не надходило. За вказаний період відповідачі всупереч вимог ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу України (далі ЖК України), не в повному обсязі здійснювали оплату за послуги, внаслідок чого станом на 1 квітня 2015 р. в неї виникла заборгованість у розмірі 9\~937,38 гривень. Просив стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір у розмірі 1218,00 гривень. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а також, що представник не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідачі про дату, час і місце судових засідань двічі повідомлялись належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причин неявки не повідомили. Як вбачається з довідки поштового відділення на конверті із поштовим відправленням судових повісток на судове засідання, призначене на 18 грудня 2015 р., конверт був повернутий на адресу суду за закінченням терміну зберігання, що свідчить про фактичну відмову відповідачів від отримання судових повісток на поштовому відділенні. Відповідно до частини восьмої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. На судове засідання 15 січня 2016 р. відповідачі отримали судові повістки, про що в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення, крім відповідача [PERSON], щодо якого конверт повернувся з відміткою про не проживання за вказаною адресою. Відповідно до приписів частини першої статті 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Судом встановлено, що на підставі рішень Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29 січня 2009 р. та № 200 від 28 квітня 2011 р. «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності міста Запоріжжя, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води є концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж концерну «МТМ». Позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2015 р., надавались відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення за адресою: квартира [ADDRESS]. Відповідно до розрахунку суми позову, відповідачі у період з 1 вересня 2011 р. по 31 березня 2015 р. сплату за надані послуги здійснювали не у повному обсязі, у звязку із чим за відповідачами станом на 1 квітня 2015 р. рахується заборгованість у розмірі 9\~937,38 гривень. Позивач у травня 2015 р. звертався до суду в порядку наказного провадження про стягнення з відповідачів суми заборгованості, проте ухвалою суду від 30 червня 2015 р. судовий наказ про стягнення з них заборгованості було скасовано. Відповідно до ст. ст. 67, 68, 162 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять і послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. В цей же час, пунктом 18 вищевказаних Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання, підстави виникнення яких передбачені у ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Оскільки відповідачі свої зобовязання з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води виконували неналежним чином, внаслідок чого в них виникла заборгованість перед позивачем, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що задовольняє позов у повному обсязі. Відповідно до ст. 88, ч. 2 ст. 99 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, а саме судовий збір у розмірі 1 218,00 гривень.

Outcome: approved