Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» в особі Філії Концерну «Міські теплові мережі» Ленінського району звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, вказавши в заяві, що згідно Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р., позивачем надавались відповідачам послуги по постачанню теплової енергії, відповідачі повинні були щомісяця робити оплату за надані послуги. У позовній заяві позивач зазначив, що у період з жовтня 2010 р. по липень 2015 року надав послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: м.Запоріжжя,вул.. Сакко і Ванцетті 5,кв.2. За вказаний період відповідачі не здійснювали оплату за отримані послуги, у зв'язку з чим станом на 31.07.2015 року утворилась заборгованість у сумі 3178,76 гривень. У добровільному порядку погасити наявну заборгованість відповідачі не бажають. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води в сумі 3178,76 гривень, а також витрати по сплаті судового збору, які були понесенні позивачем при зверненні з позовом до суду, в сумі 1218 гривень. У судове засіданні представник позивача позов підтримала просила його задовольнити у повному обсязі. У судове засіданні, [PERSON] не зявилася, про місце та час слухання справи була повідомлена належним чином. У судове засідання [PERSON], проти позову заперечував, просив суд застосувати строки позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості. Суд, вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач, у період з жовтня 2010 р. по липень 2015 року, надав послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: м.Запоріжжя,вул.. Сакко і Ванцетті 5,кв.2. Відповідно до ч. 2 ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають у житловому приміщенні за адресою: м.Запоріжжя,вул.. Сакко і Ванцеті 5, кв2., що підтверджується довідкою Центру обслуговування абонентів №5799 від 25.07.2014 року та цей факт не заперечувався Відповідачем в ході судового розгляду. Відповідно до ст..1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п.1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживачем є фізична особа, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води. Згідно з Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 року „Про визначення виконавців житлово комунальних послуг у м. Запоріжжя, Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 200 від 28.04.2011 року, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн „Міські теплові мережі в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну „МТМ. Згідно п.4 чт.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 26.04.2014 року виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Отже, Концерн „МТМ по відношенню до Відповідачів являється виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), а, відповідно, [PERSON], [PERSON] по відношенню до Позивача являється споживачами послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води). Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та відповідно до п.5 ч.3 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у встановлені строки. Відповідачі не виконує належним чином свої обов'язки по сплаті спожитих послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, у зв'язку з чим, Позивачем нараховано до сплати за період з жовтня 2010 року по липень 2015 року 3178,76 грн. У листопаді 2015 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до Ленінського районного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON]О, [PERSON] заборгованості за надані послуги. Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2015 року Концерну «Міські теплові мережі» було відмовлено у видачі судового наказу. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно статей 67, 68 ЖК України, наймач квартири зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у число яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви не суперечить положенням цивільного процесуального законодавства України, адже нормами ЦПК не передбачено вимоги, відповідно до яких повинен бути оформлений розрахунок заборгованості. Тарифи на послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води(підігріву питної води) у спірному періоді встановлювались органами місцевої влади, а саме рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради та Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Вказані нормативні документи є загальнодоступними, так як публікуються в офіційних виданнях. Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто, укладення договору - це, перш за все, волевиявлення сторін. Волевиявлення з боку відповідача не відбулося. Позивач проводив ряд дій, направлених на укладення договорів зі всіма споживачами, однак, відповідач по справі не відгукнувся на пропозицію укладення договору. У зв'язку з чим, надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов'язки споживача і виконавця, а також інші питання. Крім того, п. 1 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Позивачем такі договори були підготовлені своєчасно, проведено ряд дій, направлених на укладання договорів зі всіма споживачами, зокрема, - публічно (шляхом вивішування оголошень, направлення листів, автодозвону) повідомляє та запрошує споживачів на укладання договорів. Правовідносини між сторонами у справі склалися на підставі надання/отримання послуг з водо-теплопостачання, тобто відносини фактично існували. Відносини, які склалися між сторонами підпадають під норми «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630. Також, статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що між Позивачем та Відповідачами існують зобов'язання, хоч договір не було укладено, а відсутність укладеного договору не позбавляє відповідача обов'язку здійснювати оплату за отримані послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а відмова споживача здійснювати оплату згідно діючих, затверджених тарифів є неправомірною. Щодо заяви представника відповідача про застосування позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно з частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Відповідний висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 21 січня 2015 року (справа № 6-214цс14), який згідно з ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Концерн «МТМ»,

Outcome: partial