Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернулася до суду, мотивуючи заявлені вимоги тим, щона підставі договору дарування від 13 жовтня 2004 року вона є власницею квартири під номером [ADDRESS] . 21 січня 2015 року між нею та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір найму вказаного житлового приміщення. Строк дії договору оренди закінчився, проте ні з її боку, ні з боку відповідачів не було виявлено жодних дій щодо припинення дії договору, тому вони продовжували проживати у належній їй квартирі та сплачувати орендну плату і комунальні послуги відповідно до умов договору оренди. Згодом відповідачі припинили сплачувати оренду житла та комунальні послуги, у зв`язку з чим утворився борг. 22 червня 2017 року від відповідача [PERSON] , за погодженням його дружини відповідача [PERSON] , вона отримала розписку про визнання боргу за оренду належної їй квартири у розмірі 3 600 доларів США та 2500 грн., терміном до 30 липня 2017 року. У встановлений строк та до даного часу відповідачі борг не повернули, тому вона вважає, що суму боргу вони мають повернути як позику, згідно ст. 625 ЦК України зобов`язані сплатити три проценти річних від простроченої суми. При розрахунку суми позики зазначила, що на час звернення з позовом до суду за курсом Національного банку України по відношенню до одного долару США один долар США коштував 27,77 грн. Отже, сума позики складає 102 472 грн., як еквівалент 3600 доларів США (3600х27,77=99 972 грн.+2500 грн.). Розмір трьох процентів річних за прострочення виконання зобов'язання за договором позики від 22 червня 2017 року становить 108 доларів США (3600 доларів США х 3% х 587 днів (з 22 червня 2017 року до 30 січня 2019 року) / 365 днів = 173, 68 доларів США). За офіційним курсом валют Національного банку України станом на 30 січня 2019 року один долар США коштував 27,77 грн., тому вважає, що з відповідачів на її користь необхідно стягнути три процента річних у розмірі 4 823,09 гривень (173,68 х 27.77=4823,09 грн. +120,61 грн. (3% річних з 2500 грн.). Суму боргу в розмірі 107415 гривень 70 копійок та судові витрати в розмірі 1074 гривень 15 копійок просить стягнути солідарно з відповідачів в судовому порядку. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 1 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно зі ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Оскільки отримана судом інформація не давала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідачів [PERSON] та [PERSON] , відповідно до положень частини 10 статті 187 ЦПК України їх повідомлення про розгляд справи здійснювалося через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України 28 травня 2020 року. 3 жовтня 2019 року, 18 грудня 2019 року, 10 січня 2020 року та 27 травня 2020 року відповідачам також направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за останнім відомим зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 23 жовтня 2019 року, 26 грудня 2019 року, 22 січня 2020 року та 16 та 17 червня 2020 року до суду повернуто конверти із вкладеннями. Згідно даних довідок ф.20, сформованих представником відділення АТ «Укрпошта», причинами повернення відправлень вказано інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштових відправлень. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень ст. 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи Відповідачі відзиву на позов не подали. Фактичні обставини справи Судом встановлено такі фактичні обставини. На підставі договору дарування від 13 жовтня 2004 року позивач є власницею квартири під номером 5 будинку під номером [ADDRESS] . 21 січня 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] на строк один рік укладено договір найму (оренди) вказаної квартири. За змістом п. 5.1. укладеного договору орендна плата за користування квартирою складає 11500 грн. на місяць. Такі обставини підтверджені договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 13 жовтня 2004 року, договором про найм (оренду) квартини від 21 січня 2015 року (а.с., а.с. 13, 14). 22 червня 2017 року відповідачем [PERSON] складено розписку, за змістом якої він визнає борг оплату оренди квартири під номером 5 будинку під номером [ADDRESS] в сумі 3600 доларів США, зобов`язався виплатити даний борг, оплатити комунальні послуги в сумі 2500 грн. та висилитися з квартири в термін до 30 липня 2017 року. Розписка містить виправлення у даті, до якої мають бути сплачені кошти, містить підпис відповідача [PERSON] та підпис відповідача [PERSON] поруч з текстом про те, що з розпискою вона погоджується. Такі обставини підтверджені розпискою (а.с. 16). Даних про те, що позивач зверталася до відповідачів з вимогою про повернення грошових коштів, справа не містить. Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідачів виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачами правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 369/3340/16-ц від 22 серпня 2019 року. З огляду на положення ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, зміст документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики, суд дійшов висновку про відсутність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики. Складена відповідачем [PERSON] розписка про зобов`язання сплатити певну суму коштів не є документом, який видано боржником кредитору за договором позики після отримання коштів. Розписка не підтверджує факт отримання боржником від кредитора грошової суми. Зі змісту розписки не вбачається, що відбулася передача коштів в сумі 3600 доларів США та 2500 грн. від позичальника до позикодавця. Факт передачі коштів не доводився позивачем, у змісті позовної заяви вона зазначає, що відповідачі мають сплатити кошти за іншими зобов`язаннями. З огляду на викладене, складена відповідачем [PERSON] розписка не може бути розцінена судом як борговий документ, що підтверджує укладання договору позики. Відповідно до ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). Угода про заміну первинного зобов`язання має договірну природу. Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має право припинювальну природу. Істотними умовами такого договору є: предмет, вказівка на колишнє й нове зобов`язання, яке виникає замість попереднього, яке припиняється. Про намір вчинити новацію сторони повинні зазначити в договорі. Ознаками новації є: спосіб припинення зобов`язання; вона можлива лише між тими самими сторонами (сторонами попереднього зобов`язання); двостороннім правочином (договором); нове зобов`язання пов`язане з попереднім і спрямоване саме на заміну первісного зобов`язання новим, а не на заміну цього зобов`язання. До умов новації згідно вимог закону віднесено наступні: нове зобов'язання повинне пов'язувати тих самих осіб, що і первісне; сторони мають досягти згоди щодо заміни одного зобов'язання іншим, а «домовленість про новацію», про яку йдеться у частині другій статті 604 ЦК України, - це договір про заміну зобов'язання; вчиняється новація у формі двостороннього правочину (новаційного договору), який має відповідати вимогам до форми та змісту, необхідних для нового зобов'язання; наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов'язково вказати у договорі, а за відсутності такого застереження первинне зобов'язання не припиняється, а буде діяти поряд з новим; дійсність первинного зобов'язання (недійсність первинного зобов'язання веде до недійсності і нового зобов'язання, що витікає з новації, якщо ж недійсним є новаційний договір, сторони залишаються пов'язаними первинним зобов'язанням, і новація не відбувається); зміна змісту зобов'язання, або має виконуватися те саме, але на іншій правовій підставі; допустимість заміни первісного зобов'язання новим. Умови новації є необхідними і достатніми для вчинення новації. Таким чином, новація - це угода про заміну первинного зобов'язання новим зобов'язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв'язку сторін, оскільки замість зобов'язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов'язання. Юридичною підставою для зобов'язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов'язання. Заміна первинного зобов`язання новим між тими самими сторонами (новація) повинна містити у новому договорі вказівку на первинне і нове зобов`язання та наміри сторін вчинити новацію. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в результаті перегляду справи № 609/67/18 у постанові від 13 березня 2019 року (касаційне провадження № 61-43444св18). Отже, важливою умовою новації є наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов'язково вказати у договорі, оскільки за відсутності такого застереження первинне зобов'язання не припиняється, а буде діяти поряд із новим. Зі змісту складеної 22 червня 2017 року розписки не слідує, що сторони мають наміри вчинити новацію, досягли згоди щодо заміни одного зобов'язання іншим, борг з орендної плати, який виник за договором найму майна, замінений позиковим зобов`язанням. Розписка складена на виконання умов існуючого зобов`язання по сплаті орендної плати за користування квартирою. За змістом позовної заяви користування квартирою продовжувалося по закінченні строку дії укладеного договору оренди. Розписка не містить відомостей про наміри сторін вчинити новацію та наявність нових позикових зобов`язань. З огляду на викладене, правило про заміну боргу, що виник із договору оренди житла, позиковим, не може бути застосовано. Висновки за результатами розгляду За правилами ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що при розгляді справи не знайшли підтвердження обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову. Позивач не довела, що відповідачі отримували від неї грошові кошти як позику за умови їх повернення, не довела наявність договірних відносин з відповідачем [PERSON] та підстав для застосування норм про новацію боргу. Вирішення питання про судові витрати Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд ухвалює рішення про повернення внесеної суми судового збору позивачу у випадку задоволення позову. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, понесені позивачем витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed