Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа» звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати причини пропущення строку позовної давності поважними і поновити; стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 11171,61грн. та сплачений судовий збір у розмірі 229,40грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі є споживачами послуги теплопостачання в житлове приміщення за місцем їх проживання, оплата яких у період з 01.01.2008 по 12.12.2012 здійснювалась шляхом відрахування із заробітної платні [PERSON], яка перебувала у трудових відносинах з ККП «Донецькміськтепломережа». За рішенням апеляційного суду Донецької області від 14.08.2013 позов [PERSON] про стягнення з ККП «Донецькміськтепломережа» заборгованості по заробітній платні, сум компенсації та індексації, середнього заробітку за час затримки розрахунку, через неправомірне утримання за період з 01.01.2008 по 12.12.2012 адміністрацією підприємства із її зарплати вартості послуги теплопостачання у розмірі 81119,18грн. без її згоди, задоволено. На підставі даного рішення у листопаді 2013 року було здійснено перерахунок оплати послуги теплопостачання, внаслідок якого утворилась заборгованість за період з 01.01.2008 по 01.11.2013 на суму 11171,61грн. Заява підприємства про видачу судового наказу ухвалою суду від 18.11.2013р. залишена без задоволення. Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 13 лютого 2014 року позовні задоволені: визнано поважними причини пропущення поповичем строку позовної давності вимоги про стягнення заборгованості з відповідачів по оплаті послуг з опалення та гарячого водопостачання за період з 1 січня 2008 року по 1 листопада 2013 року; стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за опалення та гаряче водопостачання за період з 1 січня 2008 року по 1 листопада 2013 року в сумі 11 171 грн. 61 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що зазначені позивачем причини пропущення строку позовної давності, а саме, виникнення заборгованості через проведення перерахунку оплати за послуги теплопостачання з підстав виплати [PERSON] незаконно утриманої частини заробітної платні на підставі судового рішення, визнав поважними, а тому визнав що підлягають задоволенню вимога про стягнення всієї боргу за вказаний період. З рішенням не погодилась відповідач [PERSON] принесла апеляційну скаргу, де посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зазначає, що позивач безспірності доказів поважності причини пропуску строку для своєчасного звернення з позовом до суду не надав, оскільки не знання закону або його порушення не є поважною причиною пропуску строку. Крім того, сторонами не підписано типового договору, що позбавляє права внесення істотних умов до договору, таких як права, обов'язки сторін, їх відповідальність, строк дії договору та порядок розв'язання спорів. Існування такого договору між сторонами не призвело б до виникнення такого спору, а в разі виникнення, мало бути вирішено в ході досудового врегулювання. Рішенням апеляційного суду доведено порушення підприємством трудового законодавства, що автоматично означає неможливість застосування цього рішення в якості поважної причини та підстави для здійснення перерахунку заборгованості за опалення. Відповідачі, зареєстровані за однією адресою, в судове засідання не з'явилися, але за порядком вручення судових повісток, передбаченого частиною 3 ст. 76 ЦПК України, судові повістки направлені відповідній житлово-експлуатаційній організації - ЖЕК №1 Пролетарського району м. Донецька, що підтверджується отриманим поштовим рекомендованим повідомленням. Від [PERSON] надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі. Представник позивача, був присутній в судових засіданнях призначених на 11 та 25 березня 2013 року, які були відкладені через відсутність належного повідомлення відповідачів про час та місце розгляду апеляційної скарги. В наступне судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав клопотання про перенесення судового засідання у зв'язку із зайнятістю в другому процесі, але ніякого документу про підтвердження свого клопотання не представив. Ураховуючи належне повідомлення сторін про час та місце розгляду скарги, відсутність поважних причин для відкладення справи, апеляційний суд на підставі ст.305 ЦПК України визнав можливим розглянути апеляційну скарги за їх відсутністю. Апеляційний суд визнає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково виходячи з наступного. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі, як мешканці квартири [ADDRESS], є споживачами послуг теплопостачання яке подається в приміщення будинку обладнане системою централізованого опалення. На ім'я відповідача [PERSON] відкрито особистий рахунок [NUMBER], згідно якого значиться заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.01.2008р. по 01.112013р. на суму 11171грн.61коп. внаслідок проведення перерахунку сплаченої за цей період суми грошових коштів, які утримувались із заробітної платні відповідача [PERSON] під час перебування у трудових відносинах з позивачем. У 2013 році [PERSON] звернулась до суду із вимогами про стягнення з комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа» (далі підприємство) незаконно утриманих сум заробітної платні в період з січня 2008 року по грудень 2012 року в сумі 8119,18грн. За рішенням апеляційного суду Донецької області від 14.08.2013 у зв'язку з перевіркою Пролетарського районного суду м. Донецька від 09.07.2013 позов [PERSON] задоволено і стягнуто з підприємства на її користь недоплачену суму заробітної платні за цей період з урахуванням індексації і компенсації та середній заробіток за час затримки розрахунку. З приведених обставин підприємством було проведено перерахунок сплаченої суми у зв'язку з чим до сплати за послуги теплопостачання за період з 01.01.2008р. по 01.11.2013р. нарахована сума заборгованості у розмірі 11171грн.61коп., про стягнення яких вперше в порядку наказного провадження заявлено підприємством 18.11.2013 р. Після відмови прийняти заяву про видачу судового наказу про стягнення даної суми заборгованості, 05.12.2013 підприємство звернулось до суду з цим позовом, у якому просить визнати зазначені причини пропущення цього строку поважними і поновити. В запереченнях на позов відповідачі [PERSON] та [PERSON] просили суд врахувати сплив строку позовної давності та звернули уваги суду на те, що приведені обставини не можуть свідчити про поважність причин пропущення цього строку, а навпаки доказують про незаконну невиплату [PERSON] заробітної платні і ці факти не підлягають доказуванню, бо встановлено апеляційним судом при ухваленні свого рішення. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки підприємство з січня 2008 року по грудень 2012 року утримувало плату за надані ним послуги шляхом відрахувань із заробітної плати [PERSON], отже не мало підстав вважати свої права порушеними. Лише після постановлення рішення судом апеляційної інстанції про стягнення цих коштів як безпідставно утриманих, підприємство здійснило у листопаді 2013 року перерахунок, внаслідок якого і утворилась вказана вище заборгованість. За таких обставин визнав, що строк позовної давності пропущено позивачем з поважних причин, тому його вимога про стягнення плати за теплопостачання у солідарному порядку підлягає задоволенню в повному обсязі, залишив доводи заперечень відповідачів [PERSON] та [PERSON] про застосування позовної давності поза увагою. Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції і визнає їх посилковими, зроблені з порушенням норм матеріального і процесуального права. За висновками зробленими апеляційним судом в своєму рішенні від 14.08.2013р. підприємство при відсутності згоди працівника [PERSON] на проведення відрахувань з її заробітної плати оплати вартості послуги теплопостачання, проводило такі відрахування в порушення ст.18,127 КЗпП. Внаслідок такої неправомірної поведінки підприємства через які, після поновлення порушеного трудового права [PERSON] за судом рішенням, відбувся перерахунок сплаченої суми оплати за послуги теплопостачання у зв'язку з чим за період з 01.01.2008р. та 01.11.2012р. виникла заборгованість на суму 11171грн.61коп. Таким чином, доводи апеляційної скарги що вказані обставини не можуть служити підтвердженням поважності причин внаслідок яких починаючи з січня 2008 року підприємство не вирішувало питання стягнення оплати за надані послуги теплопостачання в судовому порядку є обґрунтованими, бо поважними причинами слід вважати такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається з позовною заявою, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду за захистом порушеного права. Відповідно до частин 3,4,5 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як визначено у ст.24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; інше. Судом першої інстанції вірно встановлено, що між позивачем, як підприємством виробником послуги централізованого теплопостачання, та [PERSON] існують договірні відносини з приводу надання та оплати даної послуги. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Згідно даних особистого рахунку [NUMBER] щодо умов нарахування та внесення оплати вартості послуги, оплата повинна провадитися щомісячно як готівкою, так і безготівкою. На підставі викладеного, апеляційний суд визнає не поважними приведені причини пропущення строку позовної даності відносно вимоги про о стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за послуги теплопостачання поза межами 3-х річного строку, а саме, 01 січня 2008 року по вересень 2010 року, ураховуючи дату звернення підприємства до суду 18.11.2013р. із заявою про видачу судового наказу з приводу стягнення суми заборгованості (а.с.5). За вказаний період у задоволенні вимог позову про стягнення боргу слід відмовити через сплив позовної давності. У період з жовтня 2010р. по жовтень 2013р. вартість наданих послуг теплопостачання склала 6671,91грн. В рахунок оплати вартості послуги надійшло за цей період 2063грн. У зв'язку із невиконанням відповідачами своїх зобов'язань з оплати послуг за теплопостачання розмір заборгованості за послуги теплопостачання в межах строку позовної давності складає 4608грн.91коп. ( 6671,91грн. - 2063грн.), яка підлягає стягненню з них у солідарному порядку. На підставі викладеного, апеляційний суд визнає рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає ст.213 ЦПК України через порушення норм матеріального та процесуального права і тому підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення, яким у задоволені вимог про визнання причин пропущення строку позовної давності та поновлення цього строку слід відмовити і стягнути з відповідачів у солідарному порядку суму заборгованість, яка утворилась в межах 3-х річного строку до дня звернення до суду із заявою про видачу судового наказу - 18.11.2013р. у розмірі 4608грн.91коп. Вирішуючи питання відшкодування понесених судових витрат, апеляційний суд на підставі ст. 88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір», якої визначено мінімальний розмір ставки судового збору за подання позову майнового характеру на рівні 0.2 ставки від розміру мінімальної заробітної плати визначеного станом на 01 січня 2013р. (1147грн.) стягує на користь підприємства судовий збір у розмірі по 57грн.35коп. з кожного відповідача.

Outcome: partial