Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог У липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 10.11.1990 Відділом реєстрації актів громадянського стану Бердичівського міськвиконкому Житомирської області, актовий запис №854. В обґрунтування вимог вказано, що сторони мають різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові, тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Сторони неповнолітніх дітей не мають. ІІ. Процедура та позиції сторін 14.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у позовній заяві справу просить розглянути без його участі; у разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином; причини неявки суду не повідомила. Відзиву не надала. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Обставини встановлені судом та докази на їх підтвердження Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 10.11.1990 Відділом реєстрації актів громадянського стану Бердичівського міськвиконкому Житомирської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №854, що підтверджується змістом оригіналу свідоцтва про одруження (а.с. 5). Сторони неповнолітніх дітей не мають, такий факт ними не оспорюється. ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню та мотиви суду Згідно статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved