Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача, відповідача, третьої особи 1. Виклад позиції позивача. 27.11.2019 року адвокат Солоненко Б.М, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Шаргородського районного суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] , - про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі за землю. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку від 29.01.2009 року серії ЯЖ №259447 є власником земельної ділянки площею 1,0861 га з кадастровим номером 0525386900:01:002:0360, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на земельну ділянку з кадастровм номером 0525386900:01:002:0360 площею 1,0861 га зареєстровано за [PERSON] . Крім того, з вище вказаної Інформаційної довідки вбачається, що земельна ділянка, згідно з Договором оренди землі без номера від 28.12.2012 року, перебуває в оренді в ФОП [PERSON] , а використання земельної ділянки здійснюється [PERSON] на підставі Договору суборенди без номера від 27.08.2019 року. До серпня 2019 року земельну ділянку, власником якої є [PERSON] , використовував ФОП [PERSON] , згідно з Договором оренди без номера від 28.12.2012 року. Дізнавшись про вказану обставину, позивач неодноразово звертався, в тому числі через свого представника, до ФОП [PERSON] з приводу з`ясування факту, на якій правовій підставі ним використовується земельна ділянка, а також за отриманням екземпляру Договору оренди, у випадку його наявності, та в подальшому - щодо його розірвання. Незважаючи на звернення позивача, екземпляру Договору оренди відповідачем позивачеві надано не було; орендну плату за користування його земельною ділянкою ФОП [PERSON] не сплачує з 2013 року, тобто з часу, коли [PERSON] намагався довести останньому, що договору оренди строком на 25 років не укладав. У зв`язку із неможливістю отримати від ФОП [PERSON] належного [PERSON] екземпляру Договору оренди від 28.12.2012 року, позивач звертався до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Джуринської сільської ради Шаргородського району з заявою щодо отримання копії реєстраційної справи, а відповідно, й договору оренди щодо передачі в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 0525386900:01:002:0360, на що останнім повідомлено, що витребування реєстраційної справи або документів з неї можливо виключно на підставі рішення суду та рекомендовано звернутися до Шаргородської РДА для отримання копії договору оренди. При цьому, державним реєстратором було надано лише скан-копію Договору оренди земельної ділянки від 28.12.2012 року, який ніби-то був укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] . На запит, адресований до Шаргородської районної державної адміністрації, [PERSON] було отримано відповідь про те, що надання копій реєстраційних справ (в тому числі договорів) можливо виключно на виконання рішення суду. Разом з тим, при ознайомленні зі змістом копії Договору оренди земельної ділянки від 28.12.2012 року, отриманої від державного реєстратора Джуринської сільської ради Шаргородського району, було з`ясовано, що ФОП [PERSON] має сплачувати [PERSON] за оренду землі орендну плату в розмірі 4% від її нормативної грошової оцінки в рік. Так, пунктом 2.5. Договору від 28.12.2012 року нормативну грошову оцінку належної [PERSON] на праві власності землі визначено в розмірі 21356 гривень, тобто щорічно позивач мав би отримувати від ФОП [PERSON] орендну плату в розмірі 854,24 грн. Строк сплати орендної плати пунктом 4.2 Договору встановлено до 30.11. кожного року оренди. Відповідно до п.4.7. Договору, обчислення розміру орендної плати здійснюється з врахуванням індексу інфляції. За невиконання умов Договору в частині своєчасної сплати орендної плати для орендаря - ФОП [PERSON] передбачено відповідальність у виді пені в розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення платежу (п.4.9 Договору) та компенсації стороною, яка не виконала або неналежним чином виконала свої зобов`язання даному Договору іншій стороні всіх збитків, спричинених невиконанням або неналежним виконанням умов Договору (п.11.1. Договору). Пунктом 10.3. Договору без номера від 28.12.2012 року передбачено, що дія Договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених даним Договором, в тому числі передбачених п.7.1.1. Договору, яким визначено обов`язок орендаря своєчасно вносити орендну плату відповідно до умов даного Договору. Вважає, що систематичною несплатою фізичною особою-підприємцем [PERSON] орендної плати позивачеві порушуються законні права останнього, у зв`язку із чим наявні достатні підстави для розірвання Договору оренди земельної ділянки без номера від 28.12.2012 року та стягнення заборгованості з виплати орендної плати, а також трьох процентів річних від простроченої суми, згідно з розрахунком, доданим до позовної заяви. Просить розірвати Договір оренди земельної ділянки без номера від 28.12.2012 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] щодо оренди земельної ділянки площею 1,0861 га з кадастровим номером 0525386900:01:002:0360, яка розташована на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області; стягнути з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 3588,76 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу. 27.12.2019 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Солоненком Б.М. подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій останній зазначає, що при зверненні з позовом до суду було заявлено ряд вимог, в тому числі вимогу про стягнення з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості по виплаті орендної плати в розмірі 3588,76 грн., яка виникла за 2016-2018 роки. Проте, ФОП [PERSON] не виплачено [PERSON] орендну плату за використання земельної ділянки площею 1,0861 га з кадастровим номером 0525386900:01:002:0360, що розташована на території Рахнівсько-Лісової сільської ради, ще і за 2019 рік, у зв`язку із чим збільшує позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 4454,43 грн. за 2016-2019 роки; решту позовних вимог залишає без змін. У вступному слові та в заключному слові представник позивача [PERSON] - адвокат Солоненко Б.М., що діє на підставі ордеру серії АВ №1001672 від 15.11.2019 року, договору про надання правової допомоги від 15.11.2019 року (а.с.54, 49-53), пояснив, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,0861 га на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №259447, який виданий 29.01.2009 року на підставі розпорядження Шаргородської РДА. Протягом тривалого часу позивач не може скористатися своїм правом власника цієї земельної ділянки, так як йому не було відомо, хто користується належною йому земельною ділянкою. В ході звернень до відповідача з приводу надання позивачеві примірника договору оренди належної йому земельної ділянки не вдалося встановити будь-яких правових підстав користування ФОП [PERSON] земельною ділянкою позивача. При зверненні до державного реєстратора Джуринської сільської ради позивачеві вдалося отримати сканкопію договору оренди, з якої [PERSON] дізнався про наявність договору, якого не підписував, та про умови оренди належної йому земельної ділянки. Крім того, при зверненні до реєстратора, отримано Інформаційну довідку щодо наявності обтяжень по земельній ділянці позивача та виявлено, що з 2019 року укладено договір суборенди відповідачем з третьою особою, про що позивач не був повідомлений, про умови договору суборенди не обізнаний до теперішнього часу, оскільки третя особа не скористалася пропозицією суду про надання пояснень на позовну заяву та доказів на підтвердження або спростування позовних вимог. Згідно з умовами Договору оренди від 28.12.2012 року відповідач повинен сплачувати позивачеві орендну плату в розмірі 4% нормативно-грошової оцінки земельної ділянки щороку, до 30 листопада. Умови Договору оренди відповідачем не виконувалися з дати договору та до теперішнього часу, проте, позивачем заявлено позовні вимоги у межах строку позовної давності у три роки, тобто з 2016 року по 2019 рік включно. Крім того, представник позивача пояснив, що умовами Договору оренди передбачено відповідальність за невиконання Договору, зокрема, пунктами 4.7., 4.9., 11.1. Пунктом 10.3 встановлено підставу для розірвання Договору оренди землі, зокрема, у випадку систематичної несплати орендної плати. Оскільки відповідач жодного разу не сплачував позивачеві орендної плати за користування земельною ділянкою, то вважає вказану обставину систематичною несплатою та порушенням умов Договору оренди і прав позивача як власника земельної ділянки на отримання орендної плати, тому є підстави для розірвання Договору оренди землі та для стягнення заборгованості по виплаті орендної плати і інфляційних втрат, трьох процентів річних, пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, у зв`язку із чим просить розірвати Договір оренди землі від 28.12.2012 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] про оренду земельної ділянки площею 1,0861 га з кадастровим номером 0525386900:01:002:0360, розташованої на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по вказаному Договору у загальній сумі 4454,43 грн. за період з 2016 року по 2019 рік включно, оскільки позивач не обізнаний з умовами Договору суборенди і йому не відомо, хто зобов`язаний сплачувати орендну плату за 2019 рік, а також, враховуючи, що у позивача наявні договірні правовідносини тільки із відповідачем. Також, просить стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1536,80 грн. та на правничу допомогу в сумі 7900 грн., відповідно до поданих документів. 2.Виклад позиції відповідача. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] не скористався своїм правом подати відзив на позов та не подав до суду відзиву із викладенням своїх заперечень щодо позовних вимог [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Солоненко Б.М., не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 28.11.2019 року (а.с.76-77). Крім того, відповідач не прибув у судові засідання, та не скористався правами щодо подання доказів, брати участь у судових засіданнях та у дослідженні доказів, ставити питання учасникам справи, надавати пояснення суду та іншими правами, встановленими ст.ст.43, 49 ЦПК України, та не виконав вимоги ухвали суду від 17.12.2019 року про витребування доказів: оригіналу оспорюваного Договору оренди землі від 28.12.2012 року та первинних документів бухгалтерського обліку щодо проведення розрахунку за оренду земельної ділянки позивача (а.с.84-86). 3. Виклад позиції третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - [PERSON] не скористався своїм правом подати пояснення на позов та не подав до суду пояснень із викладенням своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення щодо позовних вимог [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Солоненко Б.М., не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 28.11.2019 року (а.с.76-77). В судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - [PERSON] та його представник - адвокат Киришов О.В., що діє на підставі ордеру серії ВН №131316 від 16.12.2019 року (а.с.82), у вступному слова та в заключному слові заперечували щодо задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. [PERSON] суду пояснив, що у 2019 році уклав Договір суборенди земельної ділянки позивача із ФОП [PERSON] , за умовами якого взяв на себе обов`язок сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою. Так як земельна ділянка була в запущеному стані, то він вклав багато коштів і зусиль для приведення земельної ділянки до придатного для використання стану і зацікавлений у тому, щоб не був розірваний Договір оренди земельної ділянки, що потягне розірвання договору суборенди. Готовий взяти на себе всі витрати по відшкодуванню позивачеві за власні кошти заборгованості по орендній платі з усіма нарахованими відсотками та інфляційними втратами. Також, зазначає, що він покращив умови по оплаті орендної плати. Просить відмовити у позові [PERSON] з цих підстав. Адвокат Киришов О.В. суду пояснив, що 10.09.2019 року між відповідачем та [PERSON] зареєстрований договір суборенди земельної ділянки [PERSON] , строк дії якого - до закінчення строку дії основного договору, тому розірвання договору оренди землі зачіпає інтереси третьої особи. Крім того, адвокат Киришов О.В. вважає, що до позову не додано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження факту несплати відповідачем [PERSON] орендної плати за умовами Договору від 28.12.2012 року, так як відомості, що надані ДФС України, потребують уточнення як у позивача, так і у суб`єктів-платників податку, тому не можуть бути достовірними доказами на підтвердження позовних вимог. Такими доказами, на його думку, можуть бути тільки первинні документи бухгалтерського обліку щодо нарахування і проведення розрахунку за оренду земельної ділянки позивача, які не надані позивачем до позову, а також відповідачем - на виконання ухвали суду. Відповідач міг провести розрахунок із позивачем готівкою або у вигляді натуроплати, тому це могло б і не відображатися у відомостях ДФС про отримані позивачем доходи. Також, адвокат Киришов О.В. вважає, що відсутні правові підстави для нарахування позивачем заборгованості по орендній платі, інфляційних втрат, пені за 2016 рік, оскільки Договір оренди землі від 28.12.2012 року зареєстрований тільки у 2017 році. До того ж, адвокат Киришов О.В. пояснив, що за умовами договору суборенди третя особа взяла на себе обов`язок по оплаті орендної плати, у зв`язку із чим 23.12.2019 року позивач запрошувався для отримання орендної плати за 2019 рік, але ухилився від отримання орендної плати. ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. 27.11.2019 року разом із позовом у прохальній частині представником позивача адвокатом Солоненком Б.М. подано клопотання про витребування доказів (а.с.10-11). 2. 27.12.2019 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Солоненком Б.М. подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с.96). 3. Адвокат Солоненко Б.М. у підготовчому судому засіданні 06.02.2020 року подав клопотання про виклик свідка, у якому просить відповідача [PERSON] допитати в якості свідка (а.с.139-140). 4. У судовому засіданні адвокат Солоненко Б.М. подав клопотання про приєднання до матеріалів справи документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу (а.с.202). 5. У судовому засіданні 24.06.2020 року адвокат Солоненко Б.М. заявив клопотання про зміну порядку і обсягу з`ясування обставин справи та дослідження доказів шляхом виключення із обсягу доказів допит у якості свідка [PERSON] 6. Відповідач ФОП [PERSON] письмових заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, до суду не подавав. 7. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] та його представник адвокат Киришов О.В. у судовому засіданні заявили клопотання про приєднання до матеріалів цивільної справи копій повідомлень відповідача та третьої особи від 23.12.2019 року позивачеві про необхідність прибуття для отримання орендної плати. Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, сторони, їх представники та третя особа до суду не подавали. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 28.11.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву адвоката Солоненка Б.М., який діє в інтересах [PERSON] , до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі за землю та відкрито провадження у справі. Означеною ухвалою залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, - [PERSON] . Розгляд цивільної справи, відповідно до вказаної ухвали, призначено у порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого провадження та призначено підготовче судове засідання на 17.12.2019 року (а.с.76-77), запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк подати відзив на позов, а тертій особі в п`ятиденний строк - письмові пояснення щодо позову та в триденний строк з дня отримання відзиву - пояснення щодо відзиву. 2. Ухвалою суду від 17.12.2019 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Солоненка Б.М. про витребування доказів, підготовче судове засідання відкладено на 27.12.2019 року (а.с.85-86). 3. 27.12.2019 року підготовче судове засідання відкладено на 16.01.2020 року, а 16.01.2020 року - на 06.02.2020 року у зв`язку із витребуванням судом доказів та у зв`язку із неприбуттям відповідача (а.с.92, 124). 4. Відповідно до ухвали суду від 06.02.2020 року у підготовчому засіданні прийнято до розгляду у означеній цивільній справі заяву представника позивача - адвоката Солоненка Б.М. від 27.12.2019 року про збільшення розміру позовних вимог; задоволено заяву представника позивача про виклик відповідача [PERSON] у якості свідка; закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті, призначено дати першого та другого судових засідань; виклик відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] в судові засідання для розгляду справи по суті, вирішено здійснити відповідно до п.1 ч.7 ст.128 ЦПК України, а також відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.142-144). 5. 03.03.2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 07.04.2020 року (а.с.161). 6. 07.04.2020 року в судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача - адвоката Солоненка Б.М. та відкладено судове засідання на 06.05.2020 року у зв`язку із запровадженням на території України карантину з метою запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби COVID-19 (а.с.173). 7. 06.05.2020 року в судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача - адвоката Солоненка Б.М. та відкладено судове засідання на 02.06.2020 року у зв`язку із запровадженням на території України карантину з метою запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби COVID-19 (а.с.188). 8. 02.06.2020 року у судовому засіданні задоволено клопотання адвоката Солоненка Б.М. про приєднання до матеріалів справи документів, що підтверджують понесені витрати на правничу допомогу; судове засідання відкладено на 24.06.2020 року у зв`язку із неприбуттям відповідача та третьої особи (а.с.208). 9. У судовому засіданні 24.06.2020 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи (а.с.226-227). 10. В судовому засіданні 24.06.2020 року суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, постановив ухвалу про задоволення клопотання представника позивача - адвоката Солоненка Б.М. про зміну порядку і обсягу з`ясування обставин справи та дослідження доказів шляхом виключення із обсягу доказів допит у якості свідка [PERSON] 11. В судовому засіданні 24.06.2020 року суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] та його представника адвоката Киришова О.В. про приєднання до матеріалів цивільної справи копій повідомлень відповідача та третьої особи від 23.12.2019 року позивачеві про необхідність прибуття для отримання орендної плати. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли земельні правовідносини та цивільні правовідносини щодо розірвання договору оренди. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим №0525386900:01:002:0360 площею 1,0861 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області та належить йому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №259447, виданого 29.01.2009 року на підставі розпорядження Шаргородської РДА за №413 від 08.10.2008 року (а.с.15-19). Із матеріалів справи вбачається, що наявний Договір оренди земельної ділянки від 28.12.2012 року без номера, укладений в с. Рахни-Лісові між власником земельної ділянки - позивачем [PERSON] (орендодавцем) з одного боку та відповідачем ФОП [PERSON] в особі [PERSON] , який діє на підставі Свідоцтва (орендарем), з другого боку, що підтверджується копією та сканкопією Договору (а.с.24-26, 106-110). Згідно з умовами п.п.1, 2 даного Договору, позивач передав відповідачеві ФОП [PERSON] , а останній прийняв у строкове платне володіння та користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 0525386900:01:002:0360 площею 1,0861, яка знаходиться на території Рахнівсько-Лісової сільської ради та належить орендодавцю на підставі Державного акта серії АЖ №259644 від 29.01.2009 року. Таким чином, у Договорі оренди невірно вказано серію та номер Державного акту, який посвідчує право власності позивача на цю земельну ділянку. Разом з тим, кадастровий номер земельної ділянки, який її ідентифікує як власність [PERSON] , що вказаний у Договорі оренди від 28.12.2012 року, відповідає кадастровому номеру земельної ділянки, який зазначений у Державному акті на право власності на земельну ділянку, тому суд приходить до переконання, що предметом Договору оренди та об`єктом оренди є саме земельна ділянка [PERSON] з кадастровим номером 0525386900:01:002:0360 площею 1,0861, яка знаходиться на території Рахнівсько-Лісової сільської ради та належить орендодавцю на підставі Державного акта серії ЯЖ №259447 від 29.01.2009 року. З пунктів 2.4 та 2.6 Договору оренди вбачається, що на земельній ділянці, яка є об`єктом оренди, присутні багаторічні насадження за договором біржового контракту №013/09. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно оцінки станом на 04.05.2012 року складає 21356 грн. (п.2.5 Договору). Строк дії Договору оренди земельної ділянки від 28.12.2012 року визначений у п.3.1 і становить 25 років. Орендар має право на власний розсуд використовувати земельну ділянку у відповідності з її цільовим призначенням. Земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п.п.5.1, 5.2 Договору). Орендодавець зобов`язаний передати земельну ділянку орендарю в належному стані протягом семи календарних днів після державної реєстрації даного Договору згідно з актом приймання-передачі, який є невід`ємною частиною даного Договору (п.6.1 Договору). Акт приймання-передачі земельної ділянки укладений між власником земельної ділянки [PERSON] та орендарем ФОП [PERSON] укладений 28.12.2012 року (а.с.26 на звороті, 111). Разом з тим, судом встановлено, що Договір оренди земельної ділянки між позивачем та відповідачем, який укладено 28.12.2012 року, зареєстровано 27.06.2017 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №35920624 від 30.06.2017 року, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.23), тоді як статтею 21 ЗУ «Про оренду землі», яка діяла на момент укладення Договору і виключена з 01.01.2013 року Законом України Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 року №1878, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Частиною 1 статті 210 ЦК України встановлено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Також, п.13.1 Договору оренди встановлено, що він підлягає державній реєстрації та вступає в силу після його підписання сторонами та проведення його державної реєстрації. Враховуючи, що Договір оренди земельної ділянки укладений сторонами 28.12.2012 року та підлягав державній реєстрації, то суд вважає, що Договір є вчиненим і право оренди відповідачем земельної ділянки позивача виникло у 2017 році, тобто з моменту реєстрації Договору. Орендна плата за користування земельною ділянкою визначена п.4.1 Договору і становить 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, вказаної в п.2.5 даного Договору. За кожен рік оренди орендна плата сплачується в термін до 30.11. кожного року оренди (п.4.2. Договору). Орендна плата виплачується орендарем у гривнях готівковими коштами через касу орендодавця (п.4.3. Договору оренди). Відповідно до п.4.7. Договору, обчислення розміру орендної плати здійснюється з врахуванням індексу інфляції. За несплату орендної плати в обумовлені Договором строки, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення платежу (п.4.9 Договору). Сторона, яка не виконала або неналежним чином виконала свої зобов`язання по даному Договору, повинна компенсувати іншій стороні всі збитки, спричинені невиконанням або неналежним виконанням умов Договору (п.11.1 Договору). З позовної заяви, відзиву на яку відповідачем не надано, а також з пояснень в судовому засіданні представника позивача - адвоката Солоненка Б.М. вбачається, що [PERSON] достовірно не знав про те, що договір оренди його земельної ділянки укладено з ФОП [PERSON] , що також наявний договір суборенди, і що позивач особисто не отримував орендну плату жодного разу, а інших осіб на отримання орендної плати на його ім`я не уповноважував. Суд вважає, що вказаний аргумент представника позивача заслуговує на увагу, так як відповідачем не представлено суду доказів про отримання позивачем орендної плати відповідно до умов Договору від 28.12.2012 року, а також довіреностей на отримання замість [PERSON] орендної плати, які мали б зберігатися у відповідача. Тобто, судом встановлено, що позивач, будучи обізнаним про свої майнові права, зокрема, про наявність у нього земельної ділянки, не був, разом з тим, обізнаний про орендаря належної йому земельної ділянки, про що дізнався, отримавши на свою вимогу від Державного реєстратора прав на нерухоме майно Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області скан-копію договору оренди землі без номера від 28.12.2012 року. Обставина, що позивач намагався дізнатися про те, що саме відповідач є орендарем належної йому земельної ділянки, а також розірвати договір оренди землі із відповідачем, підтверджується зверненнями [PERSON] до державного реєстратора Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, Шаргородської РДА, відділу у Шаргородському районі Головного управління Держгеокадастру Вінинцькій області метою отримання документів, які підтвердили наявність договору оренди (а.с.20, 27-28, 30-32). Дізнавшись про наявність договору оренди землі та про не отримання ним орендної плати за користування земельною ділянкою, позивач [PERSON] звернувся із вказаним позовом до суду. Як встановлено судом з пояснень в судовому засіданні представника позивача, що не заперечується відповідачем, оскільки останній не надав відзиву щодо позову на пропозицію, викладену в ухвалі суду від 28.11.2019 року, відповідачем ФОП [PERSON] систематично порушувалися умови Договору, зокрема, в частині сплати орендної плати позивачу, тоді як згідно з п.4.2 Договору оренди земельної ділянки без номера від 28.12.2012 року, за кожен рік оренди орендна плата сплачується в термін до 30.11. кожного року оренди та складає за рік оренди - 4% від нормативної грошової оцінки, вказаної в п.2.5. Договору, що передбачено п. 4.1 Договору. Вище зазначена обставина підтверджується, зокрема, відомостями з Державного реєстру фізичних-осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, з яких вбачається, що, у період з 2017 року по 2019 рік включно позивач [PERSON] доходу у виді орендної плати за землю від ФОП [PERSON] не отримував (а.с.37, 38). Вказані відомості, на переконання суду, є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження факту несплати відповідачем ФОП [PERSON] орендної плати позивачеві [PERSON] . При цьому, суд вважає безпідставним ствердження у судовому засіданні представника третьої особи - адвоката Киришова О.В. про те, що вказані відомості з Державного реєстру фізичних-осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів позивачу [PERSON] є неналежними, недопустимими та не достатніми доказами наявності заборгованості по орендній платі внаслідок того, що не підтверджені первинними документами бухгалтерського обліку відповідача щодо нарахування і проведення розрахунку за оренду земельної ділянки позивача, які не надані позивачем до позову. Суд виходить з наступного. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Вказані вище відомості з Державного реєстру фізичних-осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів позивачу [PERSON] : містять інформацію щодо предмета доказування, тому є належними доказами, в силу вимог ч.1 ст.77 ЦПК України; отримані позивачем у порядку, встановленому законом, тому є допустимими доказами, в силу вимог ч.1 ст.78 ЦПК України; на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи щодо несплати орендної плати відповідачем позивачеві за користування земельної ділянки, тому вони є достовірними доказами, в силу вимог ст.79 ЦПК України); у сукупності з іншими доказами вони дають змогу встановити обставини, що входять до предмету доказування, тому є достатніми доказами, в силу вимог ч.1 ст.80 ЦПК України. Зокрема, аналіз вказаних вище відомостей в сукупності із повідомленням відповідача ФОП [PERSON] від 23.12.2019 року позивачеві [PERSON] про необхідність з`явитися для отримання орендної плати за 2019 рік та вирішення питання про сплату заборгованості за попередні роки (а.с.99), переконує суд у систематичній несплаті відповідачем позивачеві орендної плати. До того ж, суд зауважує, що за клопотанням позивача витребувані від відповідача первинні документи бухгалтерського обліку щодо нарахування і проведення розрахунку за оренду земельної ділянки позивача, відповідно до ухвали від 17.12.2019 року (а.с.84-86), яка проігнорована ФОП [PERSON] і відповідні документи суду не надані. Також, суд вважає безпідставним ствердження представника третьої особи - адвоката Киришова О.В. про те, відповідач міг провести розрахунок із позивачем у вигляді натуроплати, що не знайде відображення у відомостях ДФС про отримані позивачем доходи, оскільки. Згідно із умовами Договору оренди від 28.12.2012 року (п.4.3.), орендна плата виплачується орендарем в гривнях готівковими коштами через касу орендодавця. Такий спосіб оплати орендної плати також відображається у відомостях ДФС як про отримані доходи, так і про сплату відповідних податків. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ФОП [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконує, зокрема, в порушення п.4.2 умов Договору оренди земельної ділянки без номера від 28.12.2012 року, орендної плати позивачу [PERSON] за користування земельною ділянкою, площею 1,0861 га, з кадастровим номером 0525386900:01:002:0360, яка розташована на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області та належить останньому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №259447, не сплачує у період з 2017 року до 2019 року. Прийменник «до» означає включно. Крім того, судом встановлено з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що земельна ділянка площею 1,0861 га, належна позивачу [PERSON] , перебуває у суборенді у [PERSON] на підставі договору суборенди без номера від 27.08.2019 року, що укладений останнім з відповідачем ФОП [PERSON] (а.с.34-36). Разом з тим, сторонами, їх представниками та третьою особою у розпорядження суду не надавався вказаний договір суборенди у якості доказу з метою його аналізу. Відтак, на думку суду, є непереконливими ствердження в судовому засіданні третьої особи [PERSON] та його представника [PERSON] про те, що обов`язок по сплаті орендної плати за 2019 рік за вказаним договором суборенди взяв на себе суборендар. З наведених підстав суд не приймає до уваги посилання третьої особи та адвоката Киришова О.П. на повідомлення позивачеві [PERSON] від 23.12.2019 року про необхідність з`явитися для отримання орендної плати (а.с.100), оскільки позивач не перебуває у правовідносинах із [PERSON] , а перебуває у земельних та цивільних правовідносинах з орендарем ФОП [PERSON] . Як вбачається з розрахунку заборгованості по виплаті орендної плати з урахуванням пені, індексу інфляції, трьох процентів річних за весь час прострочення (а.с.39-48, 101-103), доданого до позовної заяви та заяви про збільшення розміру позовних вимог, заборгованість по виплаті орендної плати за період з 2016 року до 2019 року складає 3416,96 грн., нарахування трьох процентів річних на суму боргу за прострочення грошового зобов`язання складає , 154,25 грн., нарахування інфляційних втрат становить 426,44 грн., пеня по грошовому зобов`язанню становить 456,78 грн. Разом з тим, враховуючи наведені вище висновки суду про те, що Договір оренди земельної ділянки є чинним з моменту державної реєстрації і право оренди виникло земельної ділянки позивача у відповідача виникло з моменту державної реєстрації Договору, то суд приймає розрахунок позовних вимог, починаючи з 2017 року (з моменту державної реєстрації Договору). Таким чином, з 2017 року до 2019 року у відповідач виникла заборгованість перед позивачем по виплаті орендної плати в сумі 2562,72 грн. (орендна плата за один рік становить 854,24 грн., тобто 4% від 21356 грн. - нормативно-грошової оцінки землі згідно з п.п.2.5, 4.1 Договору; 854,24 + 854,24 + 854,24 = 2562,72 грн.). За змістом статей 524, 533, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання, так і на не договірні (деліктні) зобов`язання. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. З огляду на те, що відповідач порушив зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Тому, суд вважає наведені позивачем розрахунки понесених ним інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 2017 року до 2019 року такими, що ґрунтуються на нормах закону, належних та допустимих доказах, досліджених судом, тому погоджується з ними. Так, відповідно до розрахунку, три проценти річних за 2017 рік становлять 50,76 грн., за 2018 рік - 25,14 грн., за 2019 рік - 1,97 грн., а всього - 77,87 грн. (а.с.41, 42, 101). Крім того, інфляційні втрати у 2017 році становлять 125,49 грн., у 2018 році - 42,63 грн., а всього - 168,12 грн. (а.с.44, 45). Пеня, відповідно до п.4.9 Договору оренди, у 2017 році становить 150,23 грн., у 2018 році - 146,86 грн., у 2019 році - 9,46 грн., а всього - 306,55 грн. (а.с.47, 48, 102). Таким чином, загальний розмір заборгованості по виплаті орендної плати з урахуванням пені, індексу інфляції, трьох процентів річних за весь час прострочення становить 3115,26 грн. Вказані розрахунки позивача розміру заборгованості по виплаті орендної плати з урахуванням пені, індексу інфляції, трьох процентів річних за весь час прострочення за період 2017-2019 років підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими вище, в силу вимог ст.ст.77-80 «ПК Українии). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Тобто, судом встановлено, що права позивача [PERSON] на отримання орендної плати за Договором оренди земельної ділянки від 28.12.2012 року у період 2017-2019 років порушено відповідачем ФОП [PERSON] систематичною невиплатою вказаної орендної плати у розмірі, передбаченому Договором. Пунктом 10.3. Договору передбачено, що дія Договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених даним Договором... Таким чином, систематична невиплата відповідачем орендної плати позивачеві протягом 2017, 2018, 2019 років у розмірі, передбаченому Договором від 28.12.2012 року, порушує права та охоронювані законом інтереси позивача [PERSON] на мирне володіння та розпорядження своїм майном (земельною ділянкою), передбачене ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, тому вони підлягають судовому захисту. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Встановленим судом фактам відповідають земельні правовідносини та цивільні правовідносини щодо розірвання договору оренди землі, які регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, ЗК України, ЦК України, спеціальним нормативно-правовим актом - ЗУ «Про оренду землі» та умовами Договору оренди земельної ділянки від 28.12.2012 року без номера. Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (ч.6 ст.11 ЦК України). Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч.1 ст.13 ЦК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ч.1 ст.5 ЦПК України). Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України). Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб (ч.ч.1, 2 ст.79 ЗК України). Власники земельних ділянок мають право, в тому числі, продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність… на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом (п.п. «а», «ґ» ч.1 ст.90 ЗК України). Згідно із ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ст.628 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч.1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму (ч.1 ст.760 ЦК України). За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст.762 ЦК України). Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч.2, 3, 5 ст.762 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч.2 ст.792 ЦК України). Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст.1 ЗУ «Про оренду землі»). Частиною 1 ст.2 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно із ч.4 ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства… Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ст.13, ч.1 ст.14 ЗУ «Про оренду землі»). Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендодавець, відповідно до вимог статті 24 ЗУ «Про оренду землі», має право вимагати від орендаря, в тому числі, своєчасного внесення орендної плати. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.ч.1, 2 ст.651 ЦК України). У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (ч.2 ст.653 ЦК України). Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом (ч.3 ст.31 ЗУ «Про оренду землі»). Згідно з ч.1 ст.32 ЗУ «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Підставою припинення права користування земельною ділянкою є, в тому числі, систематична несплата земельного податку або орендної плати (п. «д» ст.141 ЗК України). У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки (ст.34 ЗУ «Про оренду землі»). Орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом)… У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється (ст. 8 ЗУ «Про оренду землі»). У разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором (ч.1 ст.36 ЗУ «Про оренду землі»). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом…Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України). Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. VІ. Висновки суду Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконує суд, що неналежне виконання умов Договору від 28.12.2012 року відповідачем ФОП [PERSON] , а саме невиконання ним обов`язку зі сплати орендної плати [PERSON] , є порушенням умов Договору оренди земельної ділянки. Проаналізовані судом вище норми права дають підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є, в тому числі, згідно з п. «д» ст.141 ЗК України та ч.1 ст.32 ЗУ «Про оренду землі», саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що відповідач з 2016 року не сплачує орендну плату. Разом з тим, враховуючи наведені вище висновки суду про те, що Договір оренди земельної ділянки є чинним з моменту державної реєстрації і право оренди виникло земельної ділянки позивача у відповідача виникло з моменту державної реєстрації Договору, то суд вважає порушеним права позивача, починаючи з 2017 року (з моменту державної реєстрації Договору). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена надалі заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 серпня 2019 року у справі №289/2212/17 (провадження №14-337цс19) та у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №623/3443/16-ц (провадження №61-19711св19). Отже, враховуючи, що судом встановлено систематичну несплату орендної плати відповідачем ФОП [PERSON] позивачеві [PERSON] протягом 2017-2019 років, передбаченої Договором оренди земельної ділянки від 28.12.2012 року, то наявні підстави для розірвання вказаного договору оренди. Крім того, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати орендної плати за 2017-2019 роки, а також трьох процентів річних від простроченої суми, інфляційних втрат, пені за вказаний період, відповідно до вимог ст.625 ЦК України та умов Договору оренди земельної ділянки від 28.12.2012 року, в сумі 3115,26 грн. Відтак, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладчів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача (ч.2 ст.141 ЦПК України). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд з`ясовує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення для сторін… (п.п.1, 2 ч.3 ст.141 ЦПК України). При зверненні з позовом до суду позивач [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 1536,80 грн. (а.с.1, 2). Ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.2 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат ( ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України). Частиною 3 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем додано до позову договір про надання правової допомоги від 15.11.2019 року, укладений між ним та адвокатом Солоненком Б.М. (а.с.49-53); ордер на надання правничої (правової) допомоги (а.с.54); копію свідоцтва адвоката Солоненка Б.М. про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.55); розрахунок часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт по наданню правничої допомоги та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт з розрахунком суми гонорару за надану правничу допомогу (а.с.203, 204); акт наданих послуг (а.с.205-206); довідку (додаток 4 до Договору) про отримані адвокатом від позивача кошти (отриманий гонорар) в сумі 7900 грн. (а.с.207). Таким чином, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на надання правничої допомоги в сумі 7900 грн., оскільки розмір витрат встановлений згідно з умовами угоди про надання професійної правничої допомоги і є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Крім того, витрати на надання професійної правничої допомоги фактично понесені позивачем і документально підтверджені.

Outcome: partial