Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовними заявами про визнання права власності і у обґрунтування вимог вказали, що 11.04.1994 вони утрьох на підставі свідоцтва про право власності на житло придбали квартиру [ADDRESS] з надвірними спорудами. На підставі свідоцтва про право власності від 06.02.2014 вони також придбали у власність земельну ділянку за вказаною вище адресою площею 0,0487га, кадастровий номер 1411300000:01:005:0575, на якій і розташовано будинок з господарськими побудовами та спорудами. З метою розширення жилої площі та поліпшення умов проживання у 2010 році вони здійснили реконструкцію житла, прибудувавши прибудову площею 21,3 м2 та тамбур площею 6,3 м2 без отримання відповідних дозвільних документів на здійснення будівельних робіт. Відповідність прибудованих приміщень будівельним нормам і можливість надійної та безпечної експлуатації встановлені проведеним технічним обстеженням. На звернення до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції з декларацією про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта ними отримано відмову від 07.06.2021 у реєстрації декларації в т.ч. через відсутність інформації про рішення суду про визнання права власності. Сусіди та співвласники будинку претензій до самочинно збудованих ними об`єктів не мають. Будь-які обмеження і сервітути у використанні земельної ділянки, на якій побудовано будинок, відсутні, а сам будинок з прибудовами не суперечить містобудівній документації. Діюче законодавство визначає, що прийняттю у експлуатацію об`єктів передує необхідність визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості на підставі рішення суду. Просять суд визнати за ними право приватної сумісної власності на самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці площею 0,0487га, кадастровий номер 1411300000:01:005:0575, а саме: прибудову площею 21,3 м2, позначену у технічному паспорті літерою «а?-1», тамбур площею 6,3 м2, позначений у технічному паспорті літерою «а-1», розташовані за адресою: [ADDRESS] . ІІ. Заяви (клопотання) та позиції учасників справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, обґрунтувавши їх викладеними в позовній заяві обставинами, та наполягала на їхньому задоволенні. Треті особи із самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з`явилися та надали суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність, в яких просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача - Мирноградської міської ради до суду не прибув, від відповідача надійшов лист про розгляд справи без участі представника з проханням вирішити справу за наявними у ній доказами. Представник відповідача Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - ДАБІ) також не з`явився до суду, відповідачем надане клопотання про розгляд справи без участі представника та відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просить відмовити. Згідно з поданим відзивом відповідачем підтверджено, що у червні 2021 року до Департаменту ДАБІ у Донецькій області надійшла декларація про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, на яке визнане право власності за рішенням суду, щодо об`єкта: «Реконструкція жилого будинку (прибудовою літера а?-1, тамбур літера а-1) за адресою: [ADDRESS] », замовники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Департаментом при розгляді декларації було виявлено факт неповноти заповнення дозвільного документа, а саме, була відсутня інформація про рішення суду, інформація у пунктах 4,5,13,17, наведено недостовірні дані у п.12, що унеможливило внесення інформації до реєстру будівельної діяльності та введення до експлуатації вказаного об`єкта. Декларацію було повернуто на доопрацювання. Крім того, діючим законодавством покладене на замовника будівництва обов`язок дотриматися певної процедури під час будівництва об`єкта, чого не дотримався позивач. Спірний об`єкт збудовано без документу, що надає право на виконання будівельних робіт, без отримання вихідних даних (зокрема, містобудівних умов та обмежень, технічних умов), без належним чином розробленої та затвердженої проектної документації. Під час будівництва не здійснювався авторський та технічний нагляд, а отже жодного контролю за дотриманням вимог державних стандартів, будівельних норм і правил. 30.09.2021 третіми особами пред`явлено позовну заяву до тих самих відповідачів про визнання права власності. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не подано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 18.08.2021 ухвалою суду відкрите загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче засідання на 16.09.2021, відповідачам запропоновано надати відзиви на позовну заяву, третім особам - пояснення (заперечення) щодо позову. Під час підготовчого провадження 30.09.2021 [PERSON] та [PERSON] подано позовну заяву третіх осіб із самостійними вимогами на предмет спору та ухвалою суду від 18.10.2021 позовна заява третіх осіб прийнята до спільного розгляду з цивільною справою за позовом [PERSON] , строк проведення підготовчого провадження продовжено на 30 днів та призначене підготовче засідання на 08.11.2021, відповідачам запропоновано надати відзиви на позовну заяву третіх осіб. 08.11.2021 підготовче провадження у справі ухвалою суду закрите, розгляд справи призначено на 24.11.2021. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані і мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-18). Квартира [ADDRESS] , яка складає Ѕ частину домоволодіння з надвірними побудовами, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] згідно зі свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 11.04.1994, виданого ПО «Красноармійськвугілля» (а.с.20,23). Також [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності по 1/3 частині кожному належить земельна ділянка по [ADDRESS] , призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0487га, кадастровий номер 1411300000:01:005:0575, що підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06.02.2014 та відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.22,48-50,58-62а). Як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого 31.03.2021, за цією адресою наявний житловий будинок 1929 року побудови зі надвірними побудовами і спорудами, створеними у 1950, 1979, 1987 роках. Також у 2010 році було добудовано тамбур площею 6,3 м2 (а-1) та прибудову площею 21,3 м2 (а?-1) (а.с.7-9). За довідкою експерта від 27.05.2021 зазначені вище тамбур (а-1) та прибудова (а?-1), розміщені на земельній ділянці з кадастровим №1411300000:01:005:0575, належать до об`єктів з незначними наслідками, збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт та підлягають реєстрації, якщо право власності визнане за рішенням суду (а.с.21). Згідно зі звітом про проведення технічного обстеження тамбуру (а-1) та прибудови (а?-1) за адресою: [ADDRESS] , дефектів та пошкоджень, що свідчили б про значне зниження несучої здатності окремих конструкцій або будівель в цілому не виявлено, конструкції знаходяться у задовільному стані. Встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації об`єктів. Висновком від 24.05.2021 за результатами технічного обстеження щодо відповідності будівельним нормам тамбуру і прибудови за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що поточний технічний стан та фактично реалізовані архітектурно-планувальні рішення тамбуру та прибудови відповідають основним вимогам державних будівельних норм, об`єкти не мають негативного впливу на довкілля та не відносяться до об`єктів підвищеної небезпеки відповідно до Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» (а.с.24-37,66а). Станом на 24.06.2021 житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , вартує 157648,00 грн (а.с.55). Придбання будівельних матеріалів у травні 2010 року із доставкою на адресу: [ADDRESS] , підтверджено відповідним розрахунковим документом (а.с.56). Розписками [PERSON] та [PERSON] , які мешкають по [ADDRESS] та [ADDRESS] , підтверджена відсутність претензій до самочинного будівництва прибудови та тамбуру за адресою: [ADDRESS] (а.с.54). За відомостями листа відділу архітектури, містобудування та земельних відносин виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 20.04.2021 б/н житловий будинок з прибудовою за адресою: [ADDRESS] , розташований у зоні Ж-1-1 (зона садибної забудови), що не суперечить містобудівній документації (а.с.57). 29.06.2021 [PERSON] звернулася із заявою до Департаменту ДАБІ у Донецькій області про надання зареєстрованої декларації або роз`яснень щодо порядку реєстрації декларації щодо самочинно збудованого об`єкта; про надання відповіді, чи визнається Департаментом її право власності на самочинно збудовані прибудову і тамбур за адресою: [ADDRESS] (а.с.63). Також 29.06.2021 позивачем спрямовано заяву до Мирноградської міської ради із запитом щодо визнання права її власності на вказані вище об`єкти (а.с.64). Листом Мирноградської міської ради від 19.07.2021 [PERSON] роз`яснено, що право власності на самочинно збудовані об`єкти може бути визнане за нею за рішенням суду (а.с.65). Листом Департаменту ДАБІ у Донецькій області від 07.06.2021 №1005-4/509 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] повідомлено про виявлення порушень у оформленій ними Декларації - відсутність відомостей про рішення суду, що унеможливлює внесення інформації до реєстру, а також про відсутність інформації у пунктах 4,5,13,17 Декларації, невідповідність інформації у п.12 Декларації (а.с.66). V. Оцінка суду. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За загальними правилами, визначеними у ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, звернення до суду із позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності відомостей про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати наявним спір. Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.3,5 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під вже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами ст.376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» №6 від 30.03.2012 встановлено, що власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. За змістом ч.ч.2,3 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). Частина п`ята цієї ж статті вказує, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. Частинами 4,5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Згідно з п.3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ №641 від 13.04.2011, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Встановлено, що спір виник з приводу визнання за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] права спільної сумісної власності на прибудову та тамбур до належного їм житлового будинку, які у відповідності до положень ст.376 ЦК України є самочинними. Позивач та треті особи із самостійними вимогами на предмет спору стверджують, що вони позбавлені можливості вирішити це питання у позасудовому порядку у зв`язку із відмовою Департаменту ДАБІ у Донецькій області узгодити декларацію про готовність будівництва на збудоване ними нерухоме майно. При цьому суд виходить з того, що право власності осіб, що звернулися до суду із позовними заявами, на прибудову і тамбур до належного ним будинку, які самочинно збудовані на належній ним земельній ділянці, ніким не заперечується, і даних, що це порушує права інших осіб, судом не встановлено. Також суд враховує, що механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначено Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», затвердженим постановою КМУ від 13.11.2011 №461 з наступними змінами і доповненнями. Так, згідно з п.10 вказаного порядку у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Технічне обстеження проводиться суб`єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України «Про архітектурну діяльність» одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат. Наявні у справі висновки та звіт про проведення технічного обстеження підтверджують те, що будівництво відбулося із дотриманням всіх необхідних норм, засвідчують можливість надійної та безпечної експлуатації об`єктів самочинного будівництва. Ці документи є належними і допустимими доказами, враховуючи, що вони видані компетентними особами. Оскільки іншим шляхом вирішити виниклий спір про право власності неможливо, а визнання права власності не порушує права та законні інтереси інших осіб, позовні вимоги мають бути задоволені судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved