Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 03.12.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на машиномісце [ADDRESS] та право власності на автомобіль BMW 540, 2002 року випуску, р/н [NUMBER]. Ухвалою від 26.12.2018 року провадження у справі відкрито. В підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, в зв'язку з чим на підставі ст. 200 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити рішення суду. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони з 12.02.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно з рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2018 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей. В зв'язку з розірванням шлюбу на даний час виникла необхідність поділити майно, набуте за час шлюбу, в зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні погодився з запропонованим позивачем варіантом поділу спільного сумісного майна, викладеним в позовній заяві. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 12.02.2009 року шлюб, актовий запис №84, що вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 12.02.2009 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: - [PERSON], [INFO] /свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 03.03.2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції/; - [PERSON], [INFO] /свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 19.05.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції/. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2018 року шлюб між сторонами розірвано. За період шлюбу подружжям [PERSON] набуте наступне майно: - квартира [ADDRESS], що складається з приміщень загальною площею 67,0 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., та належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до Свідоцтва про право власності, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 11.05.2011 року /а.с.7/; - машиномісце [ADDRESS] зареєстроване та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Теревніковою Л.М., що вбачається з довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.11.2018 року /а.с.9/; - автомобіль BMW540, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 31.01.2014 року /а.с.11/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом, та свідчать про те, що майно, зазначене в позовній заяві, є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. При ухваленні рішення суд приймає до уваги визнання позовних вимог відповідачем [PERSON] Частиною 1 ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved