Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва (далі - КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва), звернулось з позовом до суду про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 4491,44 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі проживають в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], особовий рахунок [NUMBER], та являється споживачами житлово-комунальних послуг, наданих підприємством позивача. В порушення норм діючого законодавства відповідачі не виконували своїх обов'язків по своєчасному внесенню плати за користування квартирою та за надані комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.01.2014 року складає 4491,44 грн. В порядку досудового врегулювання спору відповідачам було надіслано пропозицію щодо реструктуризації заборгованості та вимогу-попередження з пропозицією сплати заборгованості в добровільному порядку, однак добровільно погасити борг відповідачі відмовляються, у зв'язку з чим підприємство позивача змушене звернутись з вимогою про стягнення боргу в судовому порядку. В подальшому позивач зменшив розмір позовних вимог і просить стягнути солідарно з відповідачів 3096 грн. 48 коп. боргу за надані комунальні послуги у зв'язку з частковим погашенням заборгованості та проведеним корегуванням боргу. Представник позивача КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та письмових поясненнях, які приєднано до матеріалів справи, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що при розрахунку боргу не враховувалась скидка відповідача, оскільки згідно норм чинного законодавства України при визначенні суми боргу у разі порушення правил її споживання жодні скидки не застосовуються. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову та пояснив суду, що протягом тривалого часу він зі своєю сім'єю користувались електричною енергією без встановленого лічильника, але при цьому неодноразово звертались до Київенерго та ЖЕКУ з питанням чому вони не платять за електроенергію та проханням укласти відповідний договір, однак отримала відповідь, що це не їх питання і лише у 2013 році лічильник був встановлений та почалась проводитись оплата за спожиту електроенергію. Відповідач зазначає, що вирахуваний позивачем розмір боргу є завищеним, оскільки відповідач зі своєю сім'єю не міг споживати такий об'єм електроенергії, крім того він має пільгу по сплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 11%, яка при здійсненні розрахунку не врахована. Значна частина боргу, який просить стягнути позивач, складається з суми проведеного добору за спожиту його родиною електроенергію, який проведений з розрахунку щомісячного використання відповідачами більшої кількості кВт, ніж фактично споживалося. Причиною цього, як пояснив відповідач, була відсутність договору з ПАТ «Київенерго» та відсутність лічильників для обліку спожитої електроенергії. Інші відповідачі в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва в судовому засіданні, яке відбулось 02.06.2014 року підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у письмових поясненнях, які приєднано до матеріалів справи, та додатково пояснив суду, що відповідачі не укладали договору на надання послуг з електропостачання і тривалий час безобліково користувались електричною енергією не сплачуючи за це. Добір по спожитій електричній енергії зроблено пропорційно у відповідності до Методики, тому розрахунок є вірним і сума боргу підлягає стягненню з відповідачів. Як зазначив представник, відповідачі тривалий час користувалися електроенергією, не маючи ні договору з постачальником електроенергії, ні лічильника; обов'язок укладення такого договору лежить на споживачеві. Відповідачі не надали жодного доказу того, що вони зверталися з заявою про укладення договору, про встановлення лічильника тощо, тому добір за спожиту електроенергію здійснений відповідно до Правил користування електричною енергією, було визначено середнє споживання відповідачами електроенергії та здійснений розрахунок вартості донарахованої електроенергії. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Київенерго» в судовому засіданні при вирішенні спору по суті покладається на розсуд суду та надала суду письмові пояснення, які приєднано до матеріалів справи, і додатково пояснила суду, що представниками ПАТ «Київенерго» було виявлено факт безоблікового споживання електричної енергії у зв'язку із чим складено відповідний акт та за результатами розгляду вказаного акту нарахована заборгованість КП по УЖГ «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва. З цим підприємством був укладений договір реструктуризації боргу і на даний час вказане підприємство сплачує нарахований борг. Договору з відповідачами на постачання електричної енергії ПАТ «Київенерго» не укладало. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до Розпорядження Київської міської державної адміністрації № 80 від 27.01.1997 року Комунальне підприємство Головний інформаційно-обчислювальний центр забезпечує розщеплення платежів за житлово-комунальні послуги від населення та перераховує розподілені суми на розрахункові рахунки підприємств-постачальників житлово-комунальних послуг. На підставі рішення Деснянської районної у м Києві ради № 25 від 11.12.2001 року, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва було створено та здійснювало надання комунальних послуг з 01.02.2002 року. З 01.10.2009 року відповідно до рішення № 28 від 10.09.2009 року, прийнятого Деснянською районною у м. Києві радою, КП «Житлорембудсервіс» було визначено виконавцем комунальних послуг. Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м. Києві ради» було створено 01.10.2009 року на підставі рішення Деснянської районної у м. Києві ради № 16 від 18.02.2009 року та № 28 від 10.09.2009 року. Відповідно до вказаних рішень КП ««Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м. Києві ради» з 01.10.2009 року було визначено виконавцем послуг з утримання будинків та прибудинкових споруд. На підставі рішення Київської міської ради від 27.10.2011 року № 396/6612 змінено найменування Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м. Києві ради» на Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва. Згідно Розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації № 151 від 29.03.2012 року, закріплено на праві господарського відання за балансоутримувачем Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва (далі - КП по УЖГ «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва) майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, яке передано до сфери управління Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, згідно з Додатком № 3, до переліку якого належить [ADDRESS]. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 26.06.2013 року № 1041, затверджено статути Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва та Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва. Згідно Договору доручення № 1 від 01.08.2013 року та додатку № 1 до Договору доручення Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва доручило КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва вчиняти передбачені чинним законодавством України юридичні дії, спрямовані на стягнення заборгованості з громадян, які мають борги за комунальні послуги перед довірителем. Відповідно до ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України, наймачі повинні своєчасно та в повному обсязі вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р., споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, що затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, встановлено, що власники та наймачі квартири, житлового приміщення у гуртожитку, зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] займають житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] та являються споживачами житлово-комунальних послуг. Доводи відповідача [PERSON] про те, що позивач мав забезпечити укладення мешканцями договорів та встановлення лічильників для обліку електроенергії, а також про невірний розрахунок за результатом добору за спожиту електроенергію суд оцінює критично з огляду на наступне. Згідно Акту про порушення № 22543 від 23.05.2013 року РЕМ СВП «Київські електричні мережі» ПАТ «Київенерго» встановлено порушення КП «Житлорембудсервіс» на об'єктах 11 житлових будинків по [ADDRESS] Правил користування електричною енергією, а саме, встановлено самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі енергопостачальника, з метою безоблікового споживання електроенергії. За виявленими порушення споживачу рекомендовано заключити договір з ПАТ «Київенерго» та оплатити нараховану за період з 24.05.2012 року по 28.05.2013 року заборгованість за спожиту необліковану електричну енергію, згідно наданого Розрахунку від 23.05.2013 року, на загальну суму 216 474,53 грн. 13.06.2013 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Житлорембудсервіс» укладено Угоду № 12813-е про реструктуризацію заборгованості за Актом порушення ПКЕЕ № 22543 від 23.05.2013 року на загальну суму 216 474,53 грн. На підставі складеного ПАТ «Київенерго» Акту про порушення № 22543 від 23.05.2013 року КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва та КП по УЖГ «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва складено розрахунок вартості донарахованої електричної енергії споживачами за адресою: [ADDRESS], відповідно до якого та з урахуванняи зменшення розміру позовних вимог заборгованість споживачів електроенергії за адресою: [ADDRESS] становить - 3096 грн. 48 коп. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, крім договорів, цивільні права та обов'язки виникають також з актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, постачання електричної енергії cпоживачам, надання рахунків на його оплату та їх оплата у встановленому порядку підтверджують правовідносини між споживачами і енергопостачальною організацією. Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Згідно ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і виконавцем. Підтвердження дії усної угоди оформляється розрахунковим документом ( квитанцією), яка щомісячно надсилається споживачу для оплати за житлово-комунальні послуги. Отже, особа стає споживачем житлово - комунальних послуг з моменту, коли вона почала ними користуватися і з цього ж моменту у споживача виникає обов'язок оплачувати отримані послуги. Відповідачам надавалися послуги з утримання будинку та прибудинкової території, комунальні послуги (в т.ч. електропостачання) від отримання яких вони не відмовлялися, а навпаки використовували для задоволення власних потреб. Згідно п.п. 19, 21 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою КМУ від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила), розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Вартість електроенергії визначається як добуток обсягу споживання електроенергії на тариф, що діяв у періоді, за який здійснюється оплата. Відповідно до п. 20 Правил, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.96 N 28 або Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.99 N1357, регулюється постановою Комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 N562, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 4 липня 2006 р. за N 782/12656 «Про затвердження Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією». Вказана Методика, згідно п. 1.2., застосовується постачальником електричної енергії за регульованим тарифом (електропередавальною організацією) (при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об'єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку. Надана позивачем постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 23.04.2012р. №497 встановлює тарифи на електроенергію. Застосування у розрахунках, наданих позивачем, інших тарифів, чи порушення Методики внаслідок споживання відповідачами електроенергії без приладів обліку та договору, відповідачами не доведено. Згідно із положенням п. 48 Правил, споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Отже, з відповідачів має бути стягнена наявна заборгованість. Судом встановлено, що станом на 01.05.2014 року відповідачі заборгували підприємству позивача по сплаті за спожиту електроенергію, нараховану згідно Акту про порушення № 22543 від 23.05.2013 року за період з 24.05.2012 року по 28.05.2013 року у розмірі 2858,31 грн., та за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 238,17 грн., а всього на загальну суму 3096,48 грн., що підтверджується представленими підприємством позивача розрахунками, та не спростовано відповідачами належними та допустимими доказами під час судового розгляду справи. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає до задоволення та присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за надані житлово-комунальні послуги на загальну суму 3096,48 грн. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до виплати відповідачам на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., які сплачено позивачем за подання даного позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved