Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь коштів в розмірі понесених витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, сплачених згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Сума страхового відшкодування склала 6288,00 грн., та витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 732,00 грн., та була виплачена власнику автомобіля «Шкода» д.н.з [NUMBER], що належить [PERSON], який було пошкоджено внаслідок ДТП. Також Моторне (транспортне) страхове бюро України понесло додаткові витрати на послуги аварійного комісара та на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 732,00 грн. Таким чином, позивач просить суд стягнути в порядку регресу з відповідача вказану суму витрачену у зв'язку з виплатою страхового відшкодування, поклавши на нього судові витрати. Представник позивача надав в судове засідання заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. 05 квітня 2012 р. в м. Києві, по проспекту Броварському, з вини громадянина [PERSON], який керував автомобілем «BMW» з д.н.з. [NUMBER], була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті чого був пошкоджений автомобіль «Шкода» з д.н.з [NUMBER], що належить [PERSON] Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.05.2012 року по справі № 3/2604/2778/2012року, [PERSON] було визнано винним у скоєні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави. Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті сами особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В результаті вказаного ДТП автомобіль «Шкода» д.н.з. [NUMBER], зазнав механічних пошкоджень, сума шкоди за якими виходячи зі звіту № 737-У про оцінку колісного транспортного засобу від 27.04.2012 року складеного ФОП [PERSON], становить 6 296,60 грн. Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з вимог ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП застрахована не була, [PERSON] в рамках вимог пп. «а» п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за рахунок коштів фонду захисту потерпілих позивачем було розраховано та виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 7020,00 грн. Таким чином, загалом у зв'язку з наведеним страховим випадком позивачем було витрачено вказану суму коштів, відшкодування яких згідно наведених положень законодавства покладається на відповідача, виходячи з чого суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в цій частині. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 ЦПК України, окрім витрат на правову допомогу виходячи з наступного. Ст. 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно положень ст. 1 ЗУ «про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особу, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Стороною позивача не надано доказів обґрунтування заявленої суми отриманої правової допомоги, виходячи з чого суд не вбачає підстав для задоволення такої вимоги. Враховуючи наведене та

Outcome: partial