Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду із цим позовом і в обґрунтування позовних вимог вказав, що з лютого 2004 року перебував у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] , під час тривання яких у них народилися діти: [INFO] - [PERSON] , [INFO] - [PERSON] . Сімейне життя не склалося через зловживання відповідачем спиртними напоями, ведення непристойного способу життя, постійні сварки між ними з цього приводу, і з грудня 2015 року фактичні шлюбні стосунки і ведення спільного господарства припинилися. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 29.04.2016 з нього стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини доходів. В грудні 2015 року [PERSON] переїхала на найману квартиру з дітьми, там почала зловживати алкоголем, вести непристойний спосіб життя, допиваючись до «білої гарячки», а діти залишилися без належного догляду. За ініціативи своєї сестри [PERSON] відповідач з 10.06.2017 лікувалася від алкоголізму у реабілітаційному центрі м. Павлограда, але десь у липні 2017 року втекла звідти і переїхала до м. Одеси, де мешкала її сестра, матір та їхні спільні з відповідачем діти, що знаходилися під піклуванням матері відповідача [PERSON] 11.12.2017 відповідач забрала дітей та поселилася у орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] разом зі співмешканцем [PERSON] 18.04.2021 з телефону доньки [PERSON] позивачеві зателефонували поліцейські та повідомили, що діти знаходяться без належного догляду. Через перебування у відрядженні у Вінницькій області він зміг забрати дітей лише 24.04.2021, коли вони вже знаходилися у КНП «Міська дитяча лікарня №2» Одеської міської ради. Після перевірки документів службою у справах дітей м. Одеси 30.04.2021 він привіз їх до м. Мирнограда, де зараз мешкає з ними по [ADDRESS] . Під час проживання у м. Одесі [PERSON] ніде не працювала, зловживала спиртними напоями, влаштовувала постійні пияцтва, пропиваючи аліменти, які перераховувалися ним. Квартира, в якій вона мешкала з дітьми, мала антисанітарні умови, діти залишалися без догляду і належного годування. З квітня 2021 року відповідач повністю самоусунулася від обов`язку з утримання дітей, не виконує батьківські обов`язки, не займається дітьми, не спілкується з ними та не має інтересу до цього. Позивач повною мірою опікується дочкою і сином, намагається максимально задовольняти їхні потреби, займається вихованням, виявляє турботу про фізичний і духовний розвиток, забезпечує необхідні речі і харчування. Натепер він офіційно не працює та має мінливі підробітки. Діти здорові, навчаються у школі. Вважає, що наявні всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, це відповідатиме інтересам дітей, про що і просить суд. ІІ. Позиції, пояснення, заяви (клопотання) учасників справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Додав, що в юридичному шлюбі вони з відповідачем ніколи не були, фактично з [PERSON] він не мешкає разом з 2016 року. Діти після розірвання стосунків залишилися з матір`ю, але вона поступово знижувала свій рівень життя, зловживала алкоголем все більше. Рішенням суду з нього стягувалися на її користь аліменти, але за його позовом стягнення припинилося і аліменти були присуджені саме йому з [PERSON] . Фактично вона аліменти не сплачує, дітей повністю забезпечує він. Вони мешкають разом із матір`ю відповідача, яка як бабуся дітей допомагає йому опікуватися ними. Наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи повідомлялася у порядку, передбаченому ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Відзиву на позовну заяву вона суду не надіслала, про свою позицію у справі не повідомила. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Скрипник Г.С. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги і послалася в цьому на наявний висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Вказала, що відповідач до органу опіки та піклування щодо будь-якого питання соціального захисту дитини, а також для участі в засіданні комісії не зверталася, Оскільки відповідач тривалий час свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків і поважних причин цього не встановлено, позбавлення її батьківських прав є доцільним і відповідатиме інтересам дітей. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 23.09.2021 до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи здійснено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, відповідь на який надійшла до суду 08.10.2021. 08.10.2021 ухвалою суду відкрите загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 05.11.2021, відповідачеві запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, а третій особі - пояснення (заперечення) щодо позову. 05.11.2021 суду надано висновок органу опіки та піклування у справі, ухвалою суду закрите підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні 22.11.2021. 22.11.2021 через неявку відповідача розгляд справи відкладено на 09.12.2021. 09.12.2021 у зв`язку із повторною неявкою до суду відповідача, що повідомлялася у встановлений законом спосіб про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання нею відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-282 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дитина [PERSON] народилася [INFO] у м. Донецьку від батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). [INFO] у м. Донецьку від тих самих батьків народився [PERSON] (а.с.10). Відомості про батька дітей записані відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України (а.с.11,12). Позивач [PERSON] , зареєстрований у [ADDRESS] , фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] (мешкають з батьком з травня 2021 по т.ч.), а також з тещею [PERSON] , за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий (а.с.6,13,14,31,32). Відомості про працевлаштування відповідача [PERSON] відсутні. За останнім відомим місцем роботи (ФОП [PERSON] , 2016-2017 роки) відповідач характеризується на початку позитивно, однак згідно з характеристикою в ході роботи з квітня 2017 року почала допускати прогули, перебувала у стані сп`яніння, мала знаки «білої гарячки» (а.с.15). 09.06.2017 [PERSON] була доставлена до Мирноградської ЦМЛ з алкогольною інтоксикацією (а.с.17), з 10.06.2017 проходила курс реабілітації у РЦ (закритого типу) «Милосердя-Павлоград» (а.с.16). 13.05.2016 Димитровським міським судом Донецької області у справі №226/426/16-ц видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини його доходів з 22.03.2016 і до повноліття дітей (а.с.29). Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 14.09.2021 у справі №226/1608/21 звільнено [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей, стягнутих на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 29.04.2016, виконавчий лист №2/226/297/2016ухвалено вважати таким, що втратив чинність і не підлягає виконанню. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини її доходу, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття з 31.05.2021 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/99605681). Діти [PERSON] та [PERSON] згідно з матеріалами справи мешкали з матір`ю у м. Одесі, [PERSON] станом на 25.06.2020 навчалася у 9-А класі ЗОШ №78 Одеської міської ради, і за наявною позитивною для дитини характеристикою її мати [PERSON] не приділяла вихованню дитини часу, не відвідувала батьківські збори, не цікавилася процесом навчання доньки (а.с.18). 19.04.2021 директор ЗОШ №78 Одеської міської ради Ступак Л.І. письмово звернулася до начальника служби у справах дітей Одеської міської ради та до начальника Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області з приводу неможливості знаходження дитини [PERSON] у сім`ї [PERSON] , де умови проживання і сімейні обставини загрожують життю та здоров`ю дитини та її брата [PERSON] та з проханням забезпечити безпечне перебування дітей. Зверненню передувало відвідування родини 18.04.2021 комісією, під час якого було виявлено безлад у квартирі, перебування [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння, а дітей - у голодному та наляканому стані (а.с.23,24). Повідомлення щодо наявних обставин знаходження дітей зареєстроване органом поліції 18.04.2021 (а.с.25-27). 22.04.2021 обидві дитини були поміщені до КНП «Міська дитяча лікарня №2» Одеської міської ради з гострим назофарингітом (а.с.20,21,22). Наразі [PERSON] є ученицею 10-А класу ЗОШ №1 Мирноградської міської ради (а.с.19). Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради №021 від 05.11.2021 визначено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей протягом тривалого часу, що є підставою для позбавлення її батьківських прав, і таке позбавлення доцільне і відповідатиме інтересам дітей (а.с.42-43). Станом на час розгляду справи дитина [PERSON] перебуває у віці повних сімнадцяти років, дитина [PERSON] - у віці повних семи років. У присутності педагога [PERSON] на запитання суду діти окремо один від одного пояснили, що зараз мешкають з батьком і бабусею, відчувають себе добре і у спокої, ні у чому не мають потреби, до матері повертатися не бажають і бояться цього. Дитина [PERSON] додатково пояснила, що мати зловживає алкоголем, має галюцинації, поводилася з ними під час їхнього проживання у м. Одесі агресивно, била та принижувала, вони голодували. Дитина зверталася до поліції з приводу побиття її матір`ю. Її та брата забрали до лікарні, звідки їх забрав батько. Вона дуже боїться, що мати знову з`явиться і забере їх. В ході судового розгляду справи за клопотанням позивача також опитано свідків. Так, свідок [PERSON] пояснив, що є другом позивача протягом багатьох років, добре обізнаний про його життєві справи. З відповідачем позивач жив однією сім`єю до того, як вона почала зловживати алкоголем, потім вони розійшлися, діти залишилися із матір`ю. Відповідач на ґрунті алкогольної залежності мала проблеми із психікою. Вона увезла дітей до м. Одеси, звідти навесні 2021 року позивач забрав їх до себе, оскільки мати зовсім не опікувалася ними. Зараз діти доглянуті, батько виховує їх, утримує, приділяє увагу, а матір зовсім не цікавиться ними. Свідок [PERSON] суду пояснила, що її дочка та [PERSON] познайомилися ще у дитячому садочку, потім навчалися разом у початковій школі, тривалий час є подругами. Коли [PERSON] поїхала до Одеси, вони припинили спілкування, а після її повернення до м. Мирнограда поновили його та продовжують дружити і зараз. Після повернення [PERSON] розповідала її доньці, що у м. Одесі мати не годувала їх з братом, пиячила, виганяла її з дому, постійно знущалася. Це дочка розповіла їй, була у шоці. Також [PERSON] розповідала про наявні у матері психічні розлади, свідком галюцинацій [PERSON] була і її дочка, коли вони ще жили у м. Мирнограді до уїзду до м. Одеси. Зараз [PERSON] з братом живуть з батьком і бабусею, які повністю опікуються ними. V. Оцінка суду. Дослідивши надані суду дані у їх сукупності, вислухавши пояснення сторін та свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 18 та частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 N789-XII та набула чинності для України 27.09.1991, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ці положення міжнародного законодавства знайшли своє визначення у законодавстві національному, і відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У випадку виникнення підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, зокрема, у разі ухилення від своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстокого поводження з дитиною. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому наведені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач систематично протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей, встановлено факти залишення нею дочки та сина у небезпеці, що обумовило відібрання дітей та поміщення їх до лікарні, а потім - передання батькові. Доказів на підтвердження поважності ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків судом не встановлено. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктами 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Діючи виключно в інтересах дітей з метою захисту їхніх прав, суд, визнаючи, що законодавство України і усталена практика Європейського Суду з прав людини визначає позбавлення батьківських прав крайньою мірою при вирішенні подібних справ, не вбачає жодних підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у цій справі. Враховуючи всі обставини справи, з метою захисту інтересів [PERSON] та [PERSON] суд вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно них. При цьому суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, відомості про наявність у неї проблем зі здоров`ям натепер відсутні, отже, обставин, які б об`єктивно могли перешкоджати їй опікуватися дітьми, не встановлено. Ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків має місце тривалий час, діти не відчувають її піклування, любові та турботи, не отримують від неї жодного виду допомоги. Стягнуті судом на утримання дитини аліменти відповідач не сплачує, відомості на підтвердження сплати аліментів відсутні. Суд наголошує, що незважаючи на позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей, вона зобов`язана виконувати свої батьківські обов`язки з їхнього утримання до досягнення дітьми повноліття, сплачуючи аліменти на їхнє утримання. Крім того суд зауважує, що відповідач, достеменно обізнана про відібрання у неї дітей у квітні 2021 року, з того часу не намагалася виправити ситуацію та налагодити контакт з дітьми, не почала погашати заборгованість з аліментів, не звернулася до органу опіки та піклування із заявою про встановлення способу її участі у вихованні дітей. Вказане свідчить, що [PERSON] не має інтересу зберегти та реалізувати свої батьківські права, продовжує свідомо уникати виконання батьківських обов`язків, що зміцнює переконання суду про необхідність задоволення позовних вимог. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved