Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 1. Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину серія ННХ 950968 від 17.09.2019, видане на ім`я [PERSON] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право на Ѕ частки спадкового майна після померлого [PERSON] . 2.В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина, що складається з земельної частки (паю) та житлового будинку. Позивач восени 2012 року звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини за законом. Державним нотаріусом позивачу було повідомлено, що відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України заяву про прийняття спадщини подавати не потрібно, оскільки на момент смерті батька вона проживала разом з ним та вважається такою, що прийняла спадщину. Через скрутне матеріальне становище позивач спадщину не оформила та забрала з нотаріальної контори оригінали та копії документів. В 2019 році позивач, звернувшись повторно до Марківської державної нотаріальної контори, надала довідку про проживання зі спадкодавцем на момент смерті, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Державний нотаріус проігнорував раніше надану позивачем довідку та видав свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку земельної ділянки брату позивача [PERSON] на підставі нової довідки з Марківської селищної ради. Позивача, як спадкоємця, про такі дії попереджено не було. Восени 2019 року позивач звернулася до суду з позовом про скасування постанови нотаріуса та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 20.07.2020 постанову нотаріуса скасовано. Даним рішенням суду було встановлено, що на момент смерті спадкодавця позивач проживала разом з ним та прийняла спадщину згідно ст. 1268 ЦК України. Після набрання рішенням законної сили позивач звернулася до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину. 22.09.2020 позивач подала до нотаріуса заяву про вжиття заходів для скасування свідоцтва про право на спадщину, виданого [PERSON] . Від перерозподілу спадщини [PERSON] відмовився, про що позивачу стало відомо з листа державної нотаріальної контори від 16.10.2020. Позивач зазначає, що спадкоємцями майна за законом після померлого [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщини кожного із спадкоємців за законом є рівними, тому позивач має право на Ѕ частину спадкового майна, як особа, яка проживала на момент смерті зі спадкодавцем. 3. У зв`язку з тим, що при видачі свідоцтва про право на спадщину було порушено право позивача на спадкування, вона змушена звернутися до суду. Короткий зміст заперечень відповідача 4.Відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що рішенням суду від 20.07.2020 позов [PERSON] було задоволено частково, скасовано постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] відмовлено. З пояснень державного нотаріуса, які містяться у вищезазначеному рішенні суду, стало відомо, що жодного слова про заповіт не має. [PERSON] до спадкової справи надавала довідку про проживання разом зі спадкодавцем на момент смерті. Однак відповідач зазначив, що заповіту не було, а довідка про проживання з померлим є недійсною, що підтверджується актом складеним депутатом Марківської селищної ради. Позивач разом з чоловіком та донькою фактично проживала за зовсім іншою адресою, а саме [ADDRESS] . Позивач сама зазначає, що не проживала на момент смерті з батьком, що зафіксовано на записі судового засідання у справі ЄУ № 417/361/20. Позивач своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 1269 ЦК України, не скористалася, заяву нотаріусу про прийняття спадщини не подала. В ухвалі суду від 14.07.2020 у справі ЄУ № 417/361/20 зазначено, що позивач не довела суду, що вона прийняла спадщину після батька. Позивач отримала довідку з Марківської селищної ради № 909 від 13.11.2012 про проживання зі спадкодавцем на момент його смерті та надала її суду для огляду у справі ЄУ № 417/9443/19, тим самим умисно ввела в оману селищну раду та суд. Відповідач вважає, що відсутні підстави для визнання права на спадкування за законом за позивачем та відсутні будь-які підстави для скасування свідоцтва про право на спадщину за законом за відповідачем. Короткий зміст відповіді на відзив 5. Позивач подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач спирається на акт про фактичне проживання від 30.07.2019, як на беззаперечний доказ її не проживання на момент смерті спадкодавця. У даному акті зазначено, що на момент смерті [PERSON] , зі слів сусідів, з ним проживав [PERSON] . Позивач звертає увагу на те, що в даному акті прямо не вказано, що [PERSON] не проживала за адресою: [ADDRESS] . Отже не відомо, чи задавалося сусідам, які підписали цей акт, питання про сумісне проживання позивача зі спадкодавцем на момент його смерті. Тому даний акт не відображає повноту інформації та не є беззаперечним доказом у справі. Позивач зазначила, що в ухвалі суду від 14.07.2020 у цивільній справі ЄУ № 417/361/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом, прийняття позивачем спадщини не було предметом спору, в судовому засіданні не встановлювалося та не може бути враховане судом при вирішенні даного спору. Позивач вважає, що звинувачення відповідача про введення в оману суду та сільської ради є безпідставними, оскільки проживання її разом зі спадкодавцем встановлено рішенням суду від 20.07.2020, підтверджується відміткою у її паспорті, будинковій книзі на домоволодіння та довідкою № 909 від 13.11.2012. Довідка № 2280 від 01.08.2019, яка видана на підставі акту про фактичне проживання, зі слів сусідів, документально нічим більше не підтверджена. Відповідач вказує у відзиві на позов невірні відомості, перекручує факти, посилання відповідача на те, що довідка про місце проживання позивача є недійсною та підтверджується актом про фактичне проживання від 30.07.2019, нічим не підтверджується, оскільки довідка № 909 від 13.11.2012 в судовому порядку не скасовувалася та не визнавалася недійсною. Короткий зміст позиції третьої особи 6. 28.04.2021 представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державний нотаріус Марківської державної нотаріальної контори Ченакал О.Є. подав пояснення, в якому зазначив, що [PERSON] спадщину після [PERSON] прийняв у встановлений законодавством строк. Спадкоємець [PERSON] також прийняв спадщину, оскільки проживав разом з померлим [PERSON] на час відкриття спадщини. На підставі наданих [PERSON] документів йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку земельної ділянки. У зв`язку з відсутністю доказів наявності спадкоємця [PERSON] , спадкове майно у вигляді земельної ділянки було розподілено між спадкоємцями за законом [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частці кожному. Вже після видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину до Марківської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] , надавши при цьому довідку № 909 від 13.11.2012, згідно якої разом з померлим [PERSON] проживали [PERSON] та [PERSON] . Перерозподіл спадщини можливий за умови наявності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, або за рішенням суду, яких у позивача не має. За таких умов,

Outcome: partial