Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Лікар-психіатр КЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня №4» [PERSON] 26.09.2017 р. звернувсь до суду із заявою про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] посилаючись на те, що він з 13.05.2003 р. перебуває на обліку як суспільно -небезпечний хворий в звязку з агресивними тенденціями по відношенню до рідних. Психічно захворів під час проходження служби в армії в 1972 році, був демобілізований по хворобі. З 1973 р. перебуває під диспансерним наглядом у лікаря-психіатра з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний перебіг, дефект в емроційно-вольовій сфері. Заслухавши доводи лікаря-психіатра [PERSON], з»ясувавши думку прокурора, який вважає заяву обґрунтованою, оскільки не вжиття зазначених заходів може призвести до суспільно-небезпечних наслідків, суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення заяви по таким підставам. Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 27 лютого 2008 р. [PERSON] було призначене амбулаторне примусове лікування у психіатра без його усвідомленої згоди терміном на 6 місяців, яке неодноразово продовжувалось, останній раз ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 24.03.2017 р. хворому продовжено надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку на 6 місяців. З 23.06.2017р. по 10.08 2017р. знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗ БМР «БМЛ №4». Після виписки для подальшого лікування був направлений в КЗ КОР «ОПНТМО», де і знаходяться на даний час. За даний період лікування, хворий регулярно відвідував лікаря-психіатра, але критика до власного стану неповна, установка на лікування та тверезий спосіб життя формальна, вживає періодично спиртні напої, в результаті чого стає збудженим, вночі не спить, агресивний до дружини та сина, внаслідок чого він є схильним до суспільно-небезпечних дій у разі ненадання йому амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, слід продовжити [PERSON] надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без його усвідомленої згоди терміном на 6 місяців. Відповідно до ч.2 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням свого стану у разі ненадання психіатричної допомоги. Частиною 4,5 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу», передбачено, що особа якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатися лікарем -психіатром не рідше одного разу на місяць; у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку лікар психіатр надсилає до суду за місцем проживання особи відповідну заяву. З медичного висновку комісії лікарів-психіатрів Білоцерківського психонаркологічного територіального медичного об'єднання від 22.09.20176 р. та пояснень лікаря вбачається, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад та характеризується схильністю до суспільно-небезпечних дій, а тому потребує продовження амбулаторного примусового лікування у лікаря-психіатра без його усвідомленої згоди терміном на 6 місяців. Враховуючи медичний висновок про необхідність продовження примусового лікування [PERSON], відсутність з його боку критики до власного стану здоров'я, та схильність до суспільно-небезпечних діянь, суд вважає, що заява лікаря-психіатра підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved