Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Керівник Бориспільської місцевої прокуратури Головка Л. звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтовує тим, що під час вивчення прокуратурою законності відведення у власність громадян земельних ділянок на території Згурівського району Київської області було встановлено, що рішенням Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області № 149-37-VII від 01.10.2019 року «Про затвердження Проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність гр. [PERSON] на території сільської ради» затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність відповідача [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га з кадастровим номером 3221980600:04:010:0003, розташованої на території Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області. Після чого, на підставі вказаного Рішення державним реєстратором Згурівської селищної ради проведено державну реєстрацію права власності - індексний номер рішення 49076079 від 09.10.2019 року. Водночас, набуття права власності на земельну ділянку відбулось всупереч вимогам земельного законодавства. Спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту та відноситься до земель державної власності, у зв`язку з чим її розпорядником є Головне управління Держгеокадастру у Київській області, як територіальний орган Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та відповідно територіальний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин. Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області не приймалось рішення про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки території Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області площею 2,0000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221980600:04:010:0003 та надання її у приватну власність [PERSON] . Більше того, згідно даних Публічної кадастрової карти України встановлено, що спірна земельна ділянка частково накладається на землі природно-заповідного кадастру - шари «Смарагдова мережа», що свідчить про часткову приналежність до об`єктів природно-заповідного фонду України. Враховуючи вищевикладене, прокурор просить визнати незаконним та скасувати рішення Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області № 149-37-VII від 01.10.2019 року «Про затвердження Проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність гр. [PERSON] на території сільської ради»; скасувати рішення про проведення державної реєстрації права власності [PERSON] на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером 3221980600:04:010:0003, індексний номер рішення 49076079 від 09.10.2019 року, номер запису про право власності 33588061; витребувати на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 3221980600:04:010:0003, вартістю 51867,67 грн, розташовану на території Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області; стягнути судовий збір з Безуглівської сільської ради. В підготовчому судовому засідання прокурор Худякова М.Ю. позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обґрунтування, викладене в позовній заяві. В підготовче судове засідання інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі Безуглівська сільська рада та [PERSON] позовні вимоги визнали повністю, наслідки визнання позову їм зрозумілі. Третя особа Згурівська селищна рада проти задоволення позову не заперечувала. Суд визнав можливим розглядати справу без участі учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи визнання позову відповідачами. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачами позову за наявності для того законних підстав. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачами, яке прийняте судом, як таке, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що 24.11.2014 року Головним управлінням Держземагенства у Київській області надано відповідачу [PERSON] дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки з площею 2,0000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності (копія заяви [PERSON] про відведення земельної ділянки у власність від 27.10.2014 року - а.с.39, копія наказу Головного управління Держземагенства у Київській області «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 24.11.2014 року - а.с.40). За наслідками розгляду клопотання [PERSON] стосовно затвердження документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,000 га, яка розташована в адміністративних межах Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області, Головним управлінням Держземагенства у Київській області повідомлено, що затвердження Проекту матиме місце після усунення зауважень, зокрема приведення кадастрового плану у відповідність до ст. 34 Закону України «Про державний земельний кадастр» та надання матеріалів перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) з прив`язкою до геодезичних пунктів державної геодезичної мережі. Також звернуто увагу на те, що постановою Ради міністрів Української РСР від 25.02.1980 року № 132 та Указом Президента України від 10.12.1994 року № 750/94 було оголошено першу та другу частину Усівського заказника (Усівський-1, Усівський-2), відповідно до яких заказник Усівський-1 є регулятором водного режиму р. Супій Згурівської та Яготинської системи озер. Типовий болотний масив у заплаві р. Супій охороняється відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України», а тому рекомендовано долучити до проекту землеустрою графічні матеріали із зазначенням відстані від межі запроектованої для передачі у власність земельної ділянки до гідрологічного заказника «Усівський». Відповідно до п. 3 ст. 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об`єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги, підлягає погодженню з структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища (копія письмового повідомлення Головного управління Держземагенства у Київській області від 12.03.2018 року - а.с.42). Головним управлінням Держземагенства у Київській області наказ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність [PERSON] не приймався. За інформацією Відділу у Згурівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області до місцевого фонду документації із землеустрою Відділу не передавались розробником проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 3221980600:04:010:0003 для ведення особистого селянського господарства на території Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області (копія письмового повідомлення Головного управління Держземагенства у Київській області від 17.04.2020 року - а.с.32-33). За інформацією Відділу у Згурівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, згідно наявного у місцевому фонді документації із землеустрою Відділу проекту формування території і встановлення меж Безуглівської сільської ради народних депутатів та сільських населених пунктів села Безуглівка та села Свобода Згурівського району Київської області, розробленого Київським відділенням Інституту землеустрою у 1993 році, та згідно Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 3221980600:04:010:0003 розташована за межами населених пунктів на території Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області (копія письмового повідомлення Головного управління Держземагенства у Київській області від 30.04.2020 року - а.с.34). Рішенням Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області № 149-37-VII від 01.10.2019 року «Про затвердження Проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність гр. [PERSON] на території сільської ради» затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність відповідача [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га з кадастровим номером 3221980600:04:010:0003, розташованої на території Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області, що встановлено з копії заяви [PERSON] про затвердження Проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.19), копії результатів поіменного голосування 37 сесії Безуглівської сільської ради VII скликання (а.с.20), копії протоколу пленарного засідання Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області від 01.10.2019 року (а.с.23-30), копії рішення Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області № 149-37-VII від 01.10.2019 року (а.с.53). Право власності відповідача [PERSON] на спірну земельну ділянку пройшло державну реєстрацію. Так, державним реєстратором Згурівської селищної ради проведено державну реєстрацію права власності - індексний номер рішення 49076079 від 09.10.2019 року, номер запису про право власності 33588061(копія інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - а.с.43). Згідно даних Публічної кадастрової карти України, яка є офіційним відображенням даних Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером 3221980600:04:010:0003 частково накладається на землі природно-заповідного кадастру - шари («Смарагдова мережа»), що свідчить про їх часткову приналежність до об`єктів природно-заповідного фонду України, точна проща накладення не встановлена (інформація ТОВ «АРМУКРЗЕМПРОЕКТ» в копії - а.с.21). Погоджуючись із представництвом прокурором інтересів держави в даній справі, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно ч. 4 ст. 56 ЦПК України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. ЄСПЛ у своїй практиці звертає увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, § 35). Виключність випадку звернення прокурора з даною позовною заявою зумовлена потребою захистити інтереси держави, оскільки внаслідок прийняття Безуглівською сільською радою рішення № 149-37-VII від 01.10.2019 року «Про затвердження Проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність гр. [PERSON] на території сільської ради», із державної власності незаконно вибула земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га. Крім того, у органів Держгеокадастру відсутні повноваження щодо звернення до суду з позовами про визнання недійсними організаційно-розпорядчих актів органів державної влади та місцевого самоврядування при здійсненні державного контролю за використанням та охороною земель. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність у прокурора права на звернення до суду із відповідним позовом в інтересах держави. Статтями 13 та 14 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу, від його імені права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Згідно ч. 2 ст. 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать , зокрема сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). В силу п «а» ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства . В силу ч. 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється , зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; Статтею 80 ЗК України визначені суб`єкти права власності на землю. Суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (ст. 81 ЗК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України). Відповідно до ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідно до п «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно п.п. 1. 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру. Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи. Процедура погодження і затвердження документації із землеустрою, а також повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначені ст.ст. 186, 186-1 ЗК України. Згідно ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Крім того, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об`єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги, підлягає також погодженню з структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. З дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» (01.01.2013) землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються земельні ділянки , на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок державної власності . У державній власності залишаються розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки , на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, комунальної власності. Спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту та відноситься до земель державної власності, у зв`язку з чим її розпорядником є Головне управління Держгеокадастру у Київській області, як територіальний орган Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та відповідно територіальний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин. Більше того, спірна земельна ділянка частково накладається на землі природно-заповідного кадастру - шари «Смарагдова мережа», що свідчить про часткову приналежність до об`єктів природно-заповідного фонду України. Проект землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки в порядку, передбаченому ст. 186-1 ЗК України, не погоджувався. Таким чином, рішенням Безуглівської сільської ради № 149-37-VII від 01.10.2019 року «Про затвердження Проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність гр. [PERSON] на території сільської ради», порушено норми земельного законодавства, щодо передачі земельних ділянок, вказане рішення підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Щодо витребування земельної ділянки, як способу відновлення порушеного права, суд виходить з наступного. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Тому, суд приходить до висновку, що в даному випадку, прокурором заявлено негаторний позов та позов в частині витребування земельної ділянки підлягає до задоволення. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою цієї статті є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Новоселецький проти України» та «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Отже, враховуючи наведене, а також встановлені обставини, суд вважає, що повернення власникові спірної земельної ділянки є пропорційним вищевказаній легітимній меті. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що прийнявши рішення № 149-37-VII від 01.10.2019 року «Про затвердження Проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність гр. [PERSON] на території сільської ради» Безуглівська сільська рада Згурівського району Київської області розпорядилась не належним їй майном, а саме майном, що перебуває в державній власності. З огляду на це таке рішення Безуглівської сільської ради є незаконним та має бути скасованим. Суд вважає за необхідне визнати незаконним та скасувати рішення Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області № 149-37-VII від 01.10.2019 року «Про затвердження Проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність гр. [PERSON] на території сільської ради». Враховуючи те, що на підставі вказаного незаконного рішення, відповідачем [PERSON] було проведено державну реєстрацію права власності, суд вважає за необхідне скасувати державну реєстрацію права власності відповідача на спірну земельну ділянку, як похідну вимогу від вимоги про визнання недійсним та скасування рішення про передачу у власність даної земельної ділянки. Суд вважає за необхідне скасувати рішення про проведення державної реєстрації права власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером 3221980600:04:010:0003, індексний номер рішення 49076079 від 09.10.2019 року, номер запису про право власності 33588061. Так само до задоволення підлягає похідна вимога щодо повернення власнику майна із незаконного володіння. Суд вважає за необхідне витребувати на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 3221980600:04:010:0003, вартістю 51867,67 грн, розташовану на території Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи визнання позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, повернути Київській обласній прокуратурі з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а саме грошові кошти в розмірі 3153,00 грн. Стягнути із відповідача Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області на користь Київської обласної прокуратури судовий збір, з урахуванням повернення частини судового збору згідно ст. 142 ЦПК України, в розмірі 3153,00 грн.

Outcome: approved