Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У грудні 2019 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до Гаражно-будівельного кооперативу «Захисник» (далі також - ГБК «Захисник», кооператив, відповідач), у якому, з урахуванням уточнень, просив: визнати його членом ГБК «Захисник», який сплатив пайовий внесок у повному обсязі; визнати за ним право власності на гаражний бокс [NUMBER], площею забудови 25,41 кв. м. Позов обґрунтований такими обставинами. З 2000 р. [PERSON] є членом ГБК «Захисник» та власником гаражного боксу [NUMBER], який збудував за власні кошти. Згідно з рахунком № 65/04-2010У від 23.04.2010 позивач сплатив за спірний гаражний бокс пайовий внесок в сумі 892,50 грн. 19.05.2015 відповідач направив позивачу претензію з вимогою про сплату заборгованості в сумі 21 770,20 грн. У листопаді 2019 р. представник позивача звернувся до відповідача з вимогою надати квитанцію про сплату членських внесків, але бухгалтером було повідомлено, що даний гаражний бокс вже належить не позивачу, а іншій особі на прізвище [PERSON] . Відповідач також відмовив представнику позивача у наданні копій рішень загальних зборів кооперативу за період з 2009 по 2019 р., відомостей про сплату та розмір заборгованості по членських внесках, квитанції для сплати внесків на підставі того, що позивач не є членом кооперативу. Незважаючи на невизнання відповідачем членства позивача в кооперативі, 29.11.2019 він сплатив заборгованість за гаражний бокс в сумі 21 770,20 грн. Відповідач позов не визнав пославшись на те, що забудовником спірного гаражного боксу був не позивач, а його син [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] ),який був членом кооперативу і з яким 22.04.2010 було укладено договір про сплату пайової участі № 1Б-А-28. У 2015 р., після вибуття [PERSON] з числа членів кооперативу, до кооперативу була прийнята інша особа - [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] ), якому наразі і належить спірний гараж. Вказував, що підставою для здійснення розрахунку заборгованості по сплаті пайового внеску був договір № 1Б-А-28 і здійснювався він саме для [PERSON] як члена кооперативу. Після звернення представника позивача про надання довідки про членство позивача у кооперативі була проведена перевірка та встановлено, що претензія була направлена позивачу помилково, у зв`язку з чим 24.01.2020 позивачу були повернуті сплачені ним кошти в сумі 21 770,20 грн. Відповідач вважає, що за відсутності укладеного договору пайової участі, членської книжки тощо правові підстави для визнання позивача членом кооперативу та визнання за ним права власності на гараж відсутні. ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду. Ухвалою від 15.01.2020 позовна заява залишена без руху (а.с. 31). 21.01.2020 від представника позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів (а.с. 33). Ухвалою суду від 22.01.2020 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо гаражного боксу [NUMBER], розташованого за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 7 , ГБК «Захисник», та заборони ГБК «Захисник» видавати довідки про сплату пайового внеску за вказаний гаражний бокс, оформлювати його передачу, обмін та приймати до членів кооперативу особу - власника цього гаражного боксу (а.с. 37-38). 23.01.2020 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 41). Ухвалою від 24.01.2020 суд відкрив провадження за даним позовом та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 13.05.2020 (а.с. 42-43). 22.04.2020 від відповідача надійшов відзив на позову заяву (а.с. 48-77). 13.05.2020 від представника позивача надійшло клопотання про перенесення судового засідання на іншу дату, яке мотивоване неналежним за станом здоров`я (а.с. 79). 13.05.2020 підготовче засідання відкладене на 10.08.2020 (а.с. 79-80). В підготовчому засіданні 10.08.2020 представником позивача заявлені клопотання про приєднання доказів та про витребування доказів, які судом були залишені без задоволенняз підстав подання їх без дотримання встановленого цивільним процесуальним законом порядку, судом встановлено строки для подання інших заяв по суті справи та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 01.10.2020 (а.с. 85, 86). 26.08.2020 від представника позивача надійшла відповідь відзив (а.с. 90-115). 07.09.2020 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 120-126). 01.10.2020 від представника позивача надійшла зава про зміну предмета позову (а.с. 128-132). 01.10.2020 від представника позивача надійшла заява про перенесення судового засідання, яка мотивована неналежним за станом здоров`я (а.с. 150). В підготовчому засіданні 01.10.2020 суд прийняв до розгляду надані сторонами документи та заяву позивача про зміну предмета позову, встановив додатковий строк для подання заяв по суті справи на заяву про зміну предмета позову, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 01.02.2021 (а.с. 151). 19.10.2020 від представника відповідача надійшов відзив на заяву про зміну предмета позову (а.с. 155-165). 01.02.2021 від представника позивача надійшли клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача [PERSON] та про витребування доказів (а.с. 167-170). В судовому засіданні 01.02.2021 суд залишив без задоволення клопотання представника позивача про залучення до участі у справі співвідповідача та про витребування доказів, заслухав вступні промови представників сторін, дослідив письмові докази та оголосив перерву до 09.04.2021 (а.с. 171). 09.04.2021 від представника позивача надійшли клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача, про витребування доказів та про призначення експертизи (а.с. 167-170). У судовому засіданні 09.04.2021 суд залишив без задоволення клопотання представника позивача про залучення до участі у справі співвідповідача, про витребування доказів та про призначення експертизи, заслухав додаткові пояснення сторін і їх виступи у дебатах, вийшов до нарадчої кімнати, після виходу з якої оголосив вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. ГБК «Захисник» є юридичною особою, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 71-73). З наданих суду сторонами окремих положень статуту ГБК «Захисник» вбачається, що ГБК «Захисник» здійснює свою діяльність за рішенням Дарницької районної ради м. Києва від 30.08.1994 № 222862423 з кількістю членів кооперативу 817, знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 7, та є невиробничою, некомерційною, неприбутковою кооперативною організацією, створеною на основі інтересів громадян - автовласників м. Києва, з метою спільної реалізації своїх потреб організованого зберігання транспортних засобів шляхом спорудження гаражних боксів. Кооператив є окремою кооперативною організацією за правовим та юридичним статусом, яка здійснює свою діяльність на засадах самостійності, самоврядування, самофінансування та повного розрахунку. Кооператив створено з метою задоволення потреб його членів в гаражах (стоянках) шляхом будівництва належним чином обладнаного боксу (стоянки) за власні кошти членів кооперативу та шляхом залучення коштів юридичних та фізичних осіб, в тому числі через фонди фінансування будівництва. Основним напрямком діяльності кооперативу є участь грошовими коштами у спорудженні і подальшій експлуатації об`єктів колективної власності, об`єктів приватної власності членів кооперативу, гаражних боксів, стоянок. Кооператив виконує функції замовника та здійснює будівництво гаражів підрядним чи господарським способами за типовими чи індивідуальними проектами, після одержання дозволу на будівництво. Членами кооперативу можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, мешканці м. Києва - власники транспортних засобів. У разі смерті члена кооперативу, перевага на право вступу до кооперативу надається одному зі спадкоємців. Статтею ІІІ Статуту визначено, що після закінчення будівництва кооперативного гаражу кожному члену кооперативу надається в постійне користування гаражний бокс для зберігання власного транспортного засобу, у відповідності з чинним законодавством України про власність гаражний бокс, наданий члену кооперативу згідно з внесеним ним пайовим внеском, є його приватною власністю, член кооперативу має право добровільно, за заявою, вийти з кооперативу в будь-який час, як до початку, так і після закінчення будівництва, а також передавати свій пай і право користування гаражем (боксом) одному з подружжя, дітям, які мають власні транспортні засоби, зареєстровані в м. Києві. 22.04.2010 між ГБК «Захисник» в особі голови правління Лугового І. М. та забудовником [PERSON] (сином позивача, який помер [INFO] ) був укладений договір № 1Б-А-28 відповідно до додаткової угоди № 1 до договору про сплату пайової участі від 13.07.2006 № 624 між Головним управлінням економіки та інвестицій Київської державної адміністрації (КМДА) та Гаражно-будівельним кооперативом «Захисник» (а.с. 56). Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. цього договору його предметом є сплата забудовником пайової участі (внесків) на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва у зв`язку з будівництвом гаражного боксу [NUMBER] площею забудови 25,41 кв. м. в розмірі 1 796,00 грн. Згідно з умовами, визначеними пунктами 2.1.1., 2.1.2., 2.1.3. договору, забудовник зобов`язаний перерахувати пайовий внесок у сумі 1 796,00 грн. у термін з квітня по листопад 2009 року включно рівними частинами щомісячно, але не пізніше 25 числа кожного місяця на рахунок кооперативу, за три дні до сплати коштів одержати в кооперативі розрахунок суми, що підлягає платі, скорегований на індекс інфляції від дати розрахунку та надати кооперативу документи, що підтверджують суму сплачених коштів. Пунктами 2.2.1., 2.2.2. договору передбачено, що кооператив зобов`язаний за три дні до сплати коштів надати забудовнику за його зверненням розрахунок суми, скорегованої на індекс інфляції, та після надання забудовником документів щодо сплати коштів у повному обсязі надати забудовнику довідку, оформлену відповідно до діючого законодавства. На виконання умов договору № 1Б-А-28 кооперативом було складено розрахунок заборгованості по сплаті пайового внеску 65/04-2010 на суму внеску 1 796,00 грн. з щомісячною часткою 224,50 грн., платником у якому зазначено позивача [PERSON] (а.с. 19, 137). Відповідно до даного розрахунку станом на 22.04.2010 сплачено 1 800 грн., а всього до сплати (залишок) - 892,50 грн. Кошти в сумі 892,50 грн. сплачені 23.04.2010, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 907. У квитанції зазначено, що кошти прийняті від [PERSON] , а підставою вказаний пайовий внесок згідно з розрахунком № 65/04-2010. У верхній частині квитанції вказаний номер договору 1Б-А-28 (а.с. 20, 138). 03.07.2012 ГБК «Захисник» направив позивачу листа з вимогою про сплату заборгованості по членських і пайових внесках, платежах до бюджету та інших платежах в розмірі 4 948 грн. (а.с. 97). 19.03.2015 ГБК «Захисник» звернувся до позивача з претензією (вимогою) про сплату заборгованості в розмірі 21 770,20 грн., у якій попередив, що у разі несплати заборгованості у тридцятиденний строк правління буде ставити питання про виключення його з членів кооперативу (а.с. 5). На підтвердження вимог позову позивачем також надано інші документи, які, як він вважає, доводять його членство у кооперативі, а саме: розписку від 17.10.2000, якою зафіксовано, що голова правління ГБК «Захисник» Луговий І. М. у зв`язку із виробничою необхідністю отримав від [PERSON] будівельні матеріали, які зобов`язався повернути на першу вимогу (а.с. 141); лист ГБК «Захисник» від 13.02.2008 про розмір заборгованості позивача по гаражному боксу в сумі 3 014,33 грн. (а.с. 95); лист ГБК «Захисник» від 15.05.2009, яким позивач запрошувався на засідання правління для розгляду питання його заборгованості перед кооперативом та прийняття спільного рішення (а.с. 96). Судом установлено, що 29.11.2019 позивач сплатив на рахунок ГБК «Захисник» зазначену у претензії суму, проте платіжним дорученням від 24.01.2020 відповідач повернув сплачені позивачем кошти як помилково направлені (а.с. 61, 62, 68). ІV. Мотивувальна частина. Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначено Законом України від 10.07.2003 № 1087-IV «Про кооперацію» (далі - Закон № 1087-IV). Статтею 1 цього Закону встановлено, що кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Вказана норма також дає визначення обслуговуючого кооперативу як кооперативу, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Відповідно до статті 6 Закону № 1087-IV кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Стаття 10 Закону № 1087-IV визначає, що членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство. За приписами статті 11 цього Закону вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу. Стаття 12 Закону № 1087-IV визначає перелік основних прав та обов`язків члена кооперативу, серед яких, зокрема, право на участь у господарській діяльності кооперативу та управлінні кооперативом, право голосу на загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління, та обов`язки додержуватися статуту кооперативу, виконувати рішення органів управління та органів контролю кооперативу, виконання своїх зобов`язань перед кооперативом, сплата визначених статутом внесків. Відповідно до статті 19-1 Закону № 1087-IV член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. За нормою статті 328 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Підстави набуття права власності поділяють на первісні та похідні. Первісними підставами є такі, за яких право власності на річ виникає у суб`єкта вперше. До первісних способів набуття права власності належать, зокрема, виготовлення або створення нової речі (виробництво). Похідними підставами набуття права власності вважаються такі, за яких право власності у суб`єкта виникає внаслідок волевиявлення попереднього власника (купівля-продаж, поставка, дарування, міна та інші договори щодо передачі майна у власність, а також спадкування за заповітом). Згідно з частинами 1, 2 статті 331 ЦК право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У статтях 15, 16 ЦК України закріплене право кожного на захист свого цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У частині 2 статті 16 ЦК України визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Одним з таких способів є визнання права. Такий спосіб захисту застосовується у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою або у разі відсутності у неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України). Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України). З системного аналізу норм цивільного та цивільного процесуального закону можна зробити висновок, що позивачем є особа, яка звернулася до суду у встановленому законом порядку та стверджує про порушення, невизнання або оспорювання своїх прав, свобод чи інтересів іншими учасниками цивільних відносин, а відповідач - це особа, у якої існує зв`язок із предметом позову і яка має нести установлену договором або законом відповідальність, при цьому позивач на власний розсуд визначає особу, до якої пред`являє вимоги. За обставинами справи установлено, що у позивача відсутні передбачені законом документи, що засвідчують його членство у ГБК «Захисник» та підтверджують внесення ним пайового внеску за гаражний бокс, при цьому членство позивача в кооперативі відповідач не визнає, а гаражний бокс, на який претендує позивач, належить третій особі [PERSON] . Наведене означає, що зобов`язаними за вимогами позивача особами є ГБК «Захисник» та [PERSON] , проте позов заявлено лише до кооперативу. Згідно положень частини 1 статті 51 ЦПК України залучення співвідповідача допускається лише за клопотанням позивача, заявленим до закінчення підготовчого провадження. У відзиві на позов відповідач надав відомості про особу, якій належить спірний гаражний бокс,проте клопотання про залучення співвідповідачана стадії підготовчого провадження представник позивача не заявила, а відповідне клопотання, заявлене після закриття підготовчого провадження,суд залишив без розгляду. Отже ураховуючи, що позивачем не визначено повний суб`єктний склад осіб, які мають відповідати за даним позовом, підстави для його задоволення відсутні. Незважаючи на те, що заявлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у його задоволенні, суд вважає за необхідне надати також оцінку вимогам позивача на предмет їх доведеності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. За змістом норм статей 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування. Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). Судом установлено, що договір про сплату пайових внесків за спірний гаражний бокс [NUMBER] було укладено між ГБК «Захисник» та сином позивача [PERSON] як забудовником, і саме між ними як сторонами договору виникли взаємні права та обов`язки, спрямовані на досягнення мети його укладення. Факт наявності у відповідача копії паспорта [PERSON] та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с. 57) доводить існування між ними цивільно-правових відносин. Розрахунок заборгованості по сплаті пайового внеску був складений відповідачем саме на виконання умов договору № 1Б-А-28, стороною якого був [PERSON] . Кошти в сумі 892,50 грн. теж були прийняті до каси відповідача на виконання вищевказаного договору, стороною якого був син позивача. Та обставина, що кошти за [PERSON] сплатив його батько,не має правового значення, оскільки виконання обов`язку боржника іншою особою у зобов`язаннях неособистого характеру передбачено законом (стаття 528 ЦК України), при цьому за встановленим статтею 511 цього Кодексу загальним правилом зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. Розписка голови правління ГБК «Захисник» про одержання від позивача будівельних матеріалів також не є належним доказом його членства в кооперативі та набуття ним права власності на спірний гаражний бокс, оскільки не містить вказівки на наявність між сторонами договірних відносин щодо будівництва гаража, будівельні матеріали передавались за 10 років до укладення договору № 1Б-А-28, на умовах їх повернення на першу вимогу, а метою отримання цих будівельних матеріалів була зазначена виробнича необхідність, а не будівництво спірного гаража. Зважаючи на відсутність інших належних та допустимих доказів членства позивача в кооперативі та набуття ним права власності на спірний гаражний бокс,надані позивачем на підтвердження вимог позову листи ГБК «Захисник» з вимогами про сплату заборгованості, адресовані йому як власнику гаражного боксу, не є достатніми доказами обставин, які відносяться до предмета доказування у даній справі. На обґрунтування вимог позову представник позивача вказувала, що членство позивача у кооперативі може бути підтверджене списком членів кооперативу, який має міститися в матеріалах реєстраційної справи ГБК «Захисник». Водночас процесуальний закон чітко визначає, що клопотання про витребування доказів подається позивачем разом з поданням позовної заяви (частина 1 статті 84, частина 3 статті 83 ЦПК України), а такого клопотання до позовної заяви не було додано. Не подавалось таке клопотання і на стадії підготовчого провадження, у зв`язку з чим клопотання про витребування доказів, яке було заявлене після закриття підготовчого провадження без належного обґрунтування неможливості його подання у встановлений строк, суд залишив без задоволення. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази не доводять його членство в ГБК «Захисник», оплату ним пайового внеску та набуття гаражного боксу у власність. V. Розподіл судових витрат між сторонами. За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача. З огляду на результат розгляду справи та відсутність доказів понесення відповідачем судових витрат розподіл понесених позивачем судових витрат не здійснюється. VІ. Вирішення питання про вжиті судом заходи забезпечення позову. Частиною 9 статті 158 ЦПК України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Відтак, зважаючи на зміст ухваленого судом рішення, підстави для збереження вжитих судом заходів забезпечення позову відпали, у зв`язку з чим їх слід скасувати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed