Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

Керівник Бахмацької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі КНП «Чернігівська обласна лікарня» ЧОР звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача кошти в сумі 5696,33 грн на відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком суду [PERSON] було засуджено за ч.2 ст.286 КК України й внаслідок цих його злочинних дій [PERSON] отримала тілесні ушкодження, у період з 19.10.2018р. по 07.11.2018р. знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматолого-ортопедичному відділенні КНП «Чернігівська обласна лікарня» ЧОР, на що витрачено 5696,33 грн бюджетних коштів, які відповідач повинен компенсувати у відповідності до вимог ст.1191, 1206 ЦК України. Підставою представництва прокурора зазначає те, що уповноваженими особами КНП «Чернігівська обласна лікарня» ЧОР не було здійснено жодних дій для захисту та відновлення порушених інтересів держави, повернення до місцевого бюджету витрачених на лікування потерпілої коштів. Прокурор в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав. КНП «Чернігівська обласна лікарня» ЧОР було належним чином та своєчасно повідомлене про дату, час і місце розгляду справи засобами електронного поштового зв`язку, вказаними прокурором у заяві, що підтверджується довідкою про доставку процесуальних документів на офіційну адресу електронної пошти, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалось, повноважного представника не направило, в довідці від 11.02.2020р. просить розглядати справу без їх присутності. Відповідач відзиву на позов не подав, в судовому засіданні позовні вимоги прокурора визнав повністю й не заперечував проти їх задоволення. Пояснив, що має намір виплатити стягувані з нього кошти із заробітної плати. Заслухавши пояснення прокурора, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Приписи ст.131-1 Конституції України, ст.56 ЦПК України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру» наділяють прокурора повноваженнями на представництво в суді інтересів держави у виключних випадках, а саме: 1/якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2/у разі відсутності такого органу. Оскільки КНП «Чернігівська обласна лікарня» ЧОР є комунальним підприємством, яке належить до сфери управління Чернігівської обласної ради, фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету, самостійно не здійснює захист своїх інтересів, а в довідці №3-05/99 від 11.02.2020р. просить вирішити питання про відшкодування понесених витрат за рахунок винної особи, делегуючи свої повноваження прокурору, то у відповідності до положень ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст.56 ЦПК України маються всі підстави для підтвердження представництва прокурором інтересів держави в суді. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Приписами ч.2 ст.1191 ЦК України визначено, що держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до ч.1, 3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За змістом положень постанови Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993р. «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Стягнені в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. В судовому засіданні встановлено, що вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2019 року, який набрав законної сили, [PERSON] було визнано винуватим й засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, потерпілою особою від якого є [PERSON] ; цивільний позов по даній справі не заявлявся і судом не вирішувався. Як вбачається зі змісту зазначеного вироку суду, довідки КНП «Чернігівська обласна лікарня» ЧОР №3-05/99 від 11.02.2020р., потерпіла [PERSON] внаслідок злочинних дій засудженого [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження й знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматолого-ортопедичному відділенні Чернігівської обласної лікарні з 19 жовтня 2018 року по 07 листопада 2018 року, що складає 19 ліжко-днів (в жовтні 13, вартість ліжко-дня 272,03 грн; у листопаді 6, вартість ліжко-дня 359,99 грн); загальна сума витрат даного закладу охорони здоров`я на лікування [PERSON] склала 5696,33 грн (3536,39 грн у жовтні, 2159,94 в листопаді), що не оспорюється відповідачем. [PERSON] всупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження сплати вищезазначеної суми коштів у добровільному порядку. При цьому, у відповідності до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов прокурора є обґрунтованим і підлягають задоволенню. Оскільки позивач при подачі даної заяви у відповідності до положень п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 840,80 грн цих судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved