Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

І. Суть спору Позивач[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що [INFO] помер його батько[PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: право на середню земельну частку (пай) площею 0,55 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Пнікутської сільської ради Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області). Зазначає, що спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , фактично прийняли у спадщину в рівних частках по Ѕ частині він (позивач) та його матір [PERSON] , як спадкоємці першої черги спадкування за законом, оскільки постійно проживали разом із ним на час відкриття спадщини та протягом встановленого законом строку подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Стверджує, що [INFO] померла його матір [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: Ѕ частка права на середню земельну частку (пай) площею 0,55 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Пнікутської сільської ради Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), яке вона в свою чергу, успадкувала після смерті [PERSON] .. Наголошує, що він є сином спадкодавця [PERSON] , та спадщину після смерті матері прийняв, оскільки постійно проживав разом із нею на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, немає, в результаті чого являється власником спірної середньої земельної частки (паю) в цілому. Наголошує, що через відсутність правовстановлюючих документів на зазначенусередню земельнучастку (пай) та неможливість отримання її дублікату, він (позивач) не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв`язку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за ним право на вищевказанусередню земельнучастку (пай) площею 0,55 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Пнікутської сільської ради Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області). ІІ. Позиція учасників справи В підготовче засідання позивач не з`явився, однак в матеріалах справи міститься його заява, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області у підготовче засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Третя особа - Приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Келюх Марія Андріївна у підготовче засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 22.06.2021року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. ІV. Обставини справи, встановлені судом 08.03.2006 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (батька позивача). До складу даної спадщини входить право на середню земельнучастку (пай) площею 0,55 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Пнікутської сільської ради Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), що належала спадкодавцю [PERSON] ,на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.03.2004 року. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №74/07, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі Львівської області після смерті [PERSON] , за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцями за законом першої черги спадкуваннябулисин померлого- [PERSON] (позивач у справі) та дружина - [PERSON] , які у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Пнікутської сільської ради №326 від 13.01.2007 року. Крім цього, на частину спадкового майна, а саме майновий пай в розмірі 3230 гривень, в рівних частках [PERSON] та [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.02.2007 року. Таким чином, інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім [PERSON] та [PERSON] , не було. [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері позивача). Родинне відношення між позивачем та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] . До складу даної спадщини входить Ѕ частка права на середню земельнучастку (пай) площею 0,55 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Пнікутської сільської ради Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області),яке вона в свою чергу успадкувала після смерті [PERSON] .. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №05/2021, заведеної у Приватного нотаріуса Келюх М.А., за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складала, своїм майном не розпорядилася. Спадкоємцем за законом першої черги спадкуванняєсин померлої [PERSON] - [PERSON] (позивач у справі), який у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця був зареєстрований та проживав разом з [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї Мостиської міської ради Львівської області №167 від 15.02.2021 року. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім позивача, не має, в результаті чого позивач з урахуванням своєї Ѕ частки права на середню земельнучастку (пай) площею 0,55 габез контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Пнікутської сільської ради Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), став володільцем вказаної середньої земельної частки (паю) в цілому. Однак, отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно позивач не має можливості, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірнусередню земельну частку (пай) (оригіналуправовстановлюючого документу) тому звернувся до суду із зазначеним позовом про визнання права на середню земельну частку (пай) в порядку спадкування. Вищевказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтва про смерть спадкодавців[PERSON] , та [PERSON] ; копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] ; копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4768719 від 17.09.2004 року; копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.03.2004 року; листом Приватного нотаріуса Келюх М.А. №55 від 02.06.2021 року; довідкою про склад сім`ї Мостиської міської ради №505 від 08.06.2021 року; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавців[PERSON] та [PERSON] ; іншими матеріалами справи. V. Застосоване судом законодавство: В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності з ст.41Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81,131Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. ЦПК України встановлено, що: відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. у відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновки суду: З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що право на спірнусередню земельнучастку (пай) перейшло в порядку спадкування за законом до позивача. Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Отже, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. VII. Судові витрати: Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за ним.

Outcome: approved