Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

КС «Полтава і полтавці» звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука з дійсним позовом. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.12.2007р. між КС «Полтава і полтавці» та [PERSON] було укладено кредитний договір №302, відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобов'язання надати позичальнику кредит в сумі 4000 грн. строком на 24 місяці, а позичальник прийняв на себе зобов'язання погасити кредит згідно Графіку погашення кредиту з процентною ставкою за користування кредитом 0,15% щоденно на залишок суми кредиту. Відповідач належним чином кредитні зобов'язання не виконує. Станом на 03.03.2015р. його заборгованість становить 41537,51 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 41537,51 грн.. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі його представника. В заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник, [PERSON], проти задоволення позову заперечували. Представник відповідача зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази, підтверджуючі отримання [PERSON] кредиту. Крім того зазначив, що позивач пропустив строки позовної давності. Сплата [PERSON] 65 гривень за користування кредитом також не підтверджена. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази приходить до наступного. Судом встановлено, що 25.12.2007 року між КС «Полтава і полтавці» та [PERSON] було укладено кредитний договір №302. Відповідно до п.1.1.,1.2.,1.4 Кредитного договору Кредитор, на положеннях і умовах цього договору, надає Позичальнику кредит в сумі 4000 грн. строком на 24 місяці з 25.12.2007р. по 25.12.2009р., з процентною ставкою за користування кредитом 0,15% щоденно на залишок суми кредиту. Пунктом 6.2 договору передбачено, що при порушенні Позичальником строків сплати кредиту та/або відсотків більше ніж на три дні - Кредитор має право подвоїти процентну ставку до моменту повного погашення простроченої заборгованості. У випадку стягнення заборгованості через суд потроїти процентну ставку починаючи з останньої дати сплати кредиту. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В ч.1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За своєю характеристикою кредитний договір є двостороннім, тобто встановлює взаємні права та обов'язки між його сторонами. За змістом договору обов'язок позичальника з повернення кредиту виникає лише після виконання кредитором свого обов'язку з надання кредитних коштів. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про кредитні спілки» від 20.12.2001 № 2908-III кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Пунктом 2 ч.1 ст.21 Закону передбачено, що кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Згідно ч.3 ст.10 ЗУ «Про кредитні спілки» прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки, крім випадків припинення членства у зв'язку із смертю особи або виключенням члена за рішенням загальних зборів у разі порушення ним статуту кредитної спілки. Заперечуючи проти позову, відповідач посилається зокрема на те, що він не був членом Кредитної спілки «Полтава і полтавці», а також не отримував кредит. З метою встановлення фактичних обставин справи судом було витребувано від позивача оригінал заяви [PERSON] про прийняття до КС «Полтава і полтавці», оригінал заяви про надання кредиту від 25.12.2007р., оригінали документів, що підтверджують отримання відповідачем коштів в КС «Полтава і полтавці», а також детальний розрахунок заборгованості відповідача. Однак, позивачем лише частково було виконано вимоги ухвали суду та додатково повідомлено про те, що у зв'язку з вилученням слідчим прокуратури м. Кременчука касових документів Кременчуцької філії КС «Полтава і полтавці» за період з 12.04.2007р. по 20.08.2008р. позивач не може надати оригінал видаткового касового ордеру, за яким [PERSON] отримав кредитні кошти 25.12.2007р. Судом встановлено, що дійсно 29.10.2008р. старшим слідчим прокуратури м. Кременчука юристом 2 класу [PERSON] було проведено виїмку видаткових та прибуткових касових ордерів за період з 12.04.2007р. по 20.08.2008р., але серед вилучених документів відсутні видаткові та прибуткові касові ордера за грудень 2007р. Також, позивачем не було надано оригіналу заяви [PERSON] про вступ до членів Кредитної спілки чи будь-яких інших документів, підтверджуючих членство [PERSON] в КС «Полтава і полтавці». Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на встановлені судом обставини, а також відсутність доказів, що підтверджують отримання відповідачем коштів за кредитним договором №302 від 25.12.2007 року, суд приходить до висновку про те, що позов КС «Полтава і полтавці» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягає. Судом також були прийняті до уваги доводи представника відповідача про сплив строків позовної давності, однак суд наголошує, що відповідно до абзацу 3 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N 14 Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Враховуючи те, що судом було відмовлено у задоволенні позову КС «Полтава і полтавці» у зв'язку з недоведеністю позовних вимог, суд вважає за можливе не вирішувати питання щодо спливу строку позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи те, що у задоволенні позову КС «Полтава і полтавці» було відмовлено суд вважає за можливе, відповідно до ст.88 ЦПК України, стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати пов'язані з оплатою судової експертизи в сумі 2250,24 грн.. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано суду копії квитанцій до прибуткового касового ордеру №20 від 22.06.2015р., №21 від 16.07.2015р., №25 від 14.09.2015р., №26 від 21.09.2015р., №31 від 27.11.2015р., №8 від 26.04.2016р., №2 від 13.01.2017р. Вказані квитанції видані фізичною особою-підприємцем [PERSON]. Представником відповідача у даній цивільній справі виступав [PERSON], який на підтвердження своїх повноважень надав суду ордер адвоката та договір №51 про надання правової допомоги від 22.06.2015р., укладений між [PERSON] та адвокатом [PERSON]. З огляду на те, що представник відповідача надавав правову допомогу як адвокат, а не фізична особа-підприємець, суд приходить до висновку, що квитанції, видані ним як фізичною особою-підприємцем, не можуть бути враховані судом як підтвердження витрат на правову допомогу. Також, суд відзначає, що адвокатом [PERSON] не надано суду розрахунку витраченого часу надання правової допомоги [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не обґрунтовано витрати, понесені ним у зв'язку з отриманням правової допомоги.

Outcome: approved