Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Кримське Республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства Південного берегу Криму» (далі за текстом - КРП «ВПВКГ ПБК») звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 6041,74 гривень та судові витрати по справі. Вимоги мотивує тим, що між позивачем та відповідачкою було укладено договір про надання послуг з водопостачання і водовідведення, згідно якого позивач зобов'язується надавати споживачу послуги з водопостачання і водовідведення, за які остання, у свою чергу, зобов'язана вносити платню згідно діючих тарифів у встановлений час. Для урахування кількості та вартості наданих послуг, а також грошей, що надійшли від споживача за надані послуги, на ім'я відповідачки було відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. Однак, станом на 01.09.2013 року заборгованість відповідачки за надані послуги складає 6041,74 грн., тому вони змушені звернутися до суду з таким позовом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та після перерви у судове засідання не з'явилася, просила закінчити розгляд справи за її відсутності. Відповідачка у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила суд застосувати строк позовної давності та взагалі вона не є наймачем, а наймачем був її колишній чоловік. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що між КРП «ВПВКГ ПБК» (позивачем у справі) і відповідачкою [PERSON] 29 січня 2013 року був укладений письмовий договір про надання послуг з водопостачання і водовідведення № [NUMBER] (далі-Договір) (а.с.7-10). Згідно п. 1.1 цього Договору, КРП «ВПВКГ ПБК» (постачальник) зобов'язується надавати вчасно та відповідної якості послуги з водопостачання і водовідведення згідно з Правилами надання населенню послуг з водопостачання і водовідведення на території Великої Ялти, затвердженні рішенням виконавчого комітету Ялтинської міської ради від 13.07.2006 року та умовами, встановленими діючими рішеннями органів місцевого самоврядування, а споживач зобов'язується своєчасно сплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором та Правилами. Відповідно до п. 2.1. відповідачка [PERSON] (споживач) зобов'язана сплачувати Послуги у строки й розмірах, встановлених договором. До укладання письмово договору з відповідачкою був укладений фактичний договір та вона отримувала послуги від позивача. Для урахування кількості та вартості наданих послуг, а також грошей, що надійшли від споживача, за надані послуги, на ім'я відповідачки [PERSON] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія і інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Стаття 68 ЖК України зобов'язує наймача своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК, - наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, що відповідачка зобов'язання по оплаті за надані їй послуги з водопостачання та водовідведення у повному обсязі не виконала і не виконує належним чином до теперішнього часу, у зв'язку з чим, з 2010 року по 01 вересня 2013 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 6041 гривень 74 копійку, що підтверджується копією довідки на особовий рахунок (а.с.5). Розрахунок заборгованості проводився до 01 березня 2011 року відповідно до показань загальнобудинкового засобу обліку. З 01 березня 2011 року по 11 січня 2013 року відповідно норм водоспоживання, а ділі відповідно до показань індивідуального засобу обліку. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст. 22, 32 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10 січня 2002 року (із змінами), - споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Проте, добровільно відповідачка не погасила заборгованість, у зв'язку з чим, вона підлягає стягненню з неї у примусовому порядку . Згідно ст. 257 ЦК України, - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, відповідачка у судовому засіданні просила суд застосувати строк позовної давності щодо правовідносин, які склалися між нею та позивачем. Таким чином, суд з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню з відповідачки заборгованість, яка виникла за період з вересня 2010 року по серпень 2013 року у розмірі 2650 гривень 37 копійок (з вересня по грудень 2010 року - 547,64 грн., за 2011 рік - 1059,47 грн., за 2012 рік - 908,18 грн., з січня по серпень 2013 року - 135,08 грн.), в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Що стосується доводів відповідачки, що головний наймач її колишній чоловік, то ці доводи спростовуються рішенням Ялтинського міського суду АР Крим від 18 жовтня 2012 року, яким встановлено факт того, що з 2005 року [PERSON] (відповідачка у справі [PERSON]) та [PERSON] проживають окремо. Всі інші доводи позивача не мають ніякого правового значення для вирішення спору по суті. Згідно із ст. 11 ЦПК України, - суд розглядає цивільні справи не інакше як зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в меж заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст.10, ч. 1 ст.60 ЦПК України, - кожна, сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 88, 214 ЦПК України з відповідачки також підлягає стягненню на користь позивача судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 229 гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial