Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

із позовною заявою про виселення [PERSON] із житлового приміщення - квартири [ADDRESS] - без надання іншого жилого приміщення у суд звернувся Деснянський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах Остерської квартирно-експлуатаційної частини смт. Десна Козелецького району Чернігівської області до [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Остерська КЕЧ району є складовою частиною Збройних Сил України. За ордером № 003328 від 27 липня 2006 року [PERSON] вселився в однокімнатну квартиру [ADDRESS], що належить до відомчого житлового фонду Міністерства оборони України і перебуває у віданні Остерської КЕЧ району. У період із червня 2012 року до квітня 2013 року до Остерської КЕЧ району та 63 санітарно-епідеміологічної лабораторії від квартиронаймачів будинку [ADDRESS] неодноразово надходили колективні скарги про систематичне псування жилого приміщення та порушення [PERSON] правил співжиття у будинку. З метою усунення таких порушень [PERSON] неодноразово вносилися відповідні акти та вживалися інші заходи попередження і громадського впливу. Такі заходи виявилися безрезультатними, а [PERSON] і нині продовжує систематично псувати вказане житлове приміщення, порушувати правила співжиття, чим робить неможливим проживання із ним інших квартиронаймачів вказаного будинку. У судовому засіданні прокурором Улановським О.О. і представником позивача Мельниченко О.В. позовні вимоги підтримані. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що за ордером № 003328 від 27 липня 2006 року, виданого Остерською КЕЧ району, [PERSON] має право на зайняття жилої площі у квартирі [ADDRESS], де проживав і зареєстрований із 2 серпня 2006 року. Вказана однокімнатна квартира належить до відомчого житлового фонду Міністерства оборони України і перебуває у віданні Остерської КЕЧ району. 5 червня і 1 листопада 2012 року, 25 квітня 2013 року Остерською КЕЧ району квартиронаймач [PERSON] попереджений про проведення за власний рахунок ремонту у квартирі та приведення житлового приміщення у придатний для проживання стан. У червні і листопаді 2012 року, у квітні 2013 року від квартиронаймачів будинку [ADDRESS] до Остерської КЕЧ району надходили скарги на дії [PERSON] щодо порушення ним правил співжиття у будинку та псування жилого приміщення. Із акту від 3 серпня 2012 року, складеного представником 63 санітарно-епідеміологічної лабораторії, виходить, що при проведенні санітарно-гігієнічного обстеження квартири [ADDRESS], де проживає [PERSON], санітарно-гігієнічний стан квартири незадовільний, поточне і генеральне прибирання помешкання не проводиться тощо. Вказані фактори створюють сприятливі умови для розповсюдження інфекційних захворювань серед мешканців будинку. Подібний акт складений 24 квітня 2013 року представниками 63 санітарно-епідеміологічної лабораторії за наслідками проведення санітарно-епідеміологічного обстеження жилого приміщення та зобов'язано [PERSON] вжити відповідних заходів для усунення виявлених порушень. Із акту від 26 листопада 2012 року, складеного представником Остерської КЕЧ району, виходить, що при проведенні обстеження санітарно-технічного стану квартири [ADDRESS], де проживає [PERSON], виявлено, що квартира знаходиться у занедбаному стані тощо. Подібний акт складений 19 квітня 2013 року представниками Остерської КЕЧ району за наслідками проведеного обстеження жилого приміщення та зобов'язано [PERSON] виконати ремонтні роботи у вказаній квартирі. Із листа від 1 липня 2014 року, виданого Будинкоуправлінням № 1 Остерської КЕЧ району, виходить, що квартиронаймач [PERSON], який був зареєстрований та проживав до 6 лютого 2014 року за адресою [ADDRESS], квартплату та комунальні послуги сплачував щомісячно та своєчасно. Станом на 1 лютого 2014 року за квартирою № 39 є переплата в сумі 294.60 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК Української РСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Вислухавши пояснення представника позивача Мельниченко О.В., відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], вивчивши надані докази, суд вважає, що позов Деснянського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах Остерської КЕЧ району смт. Десна Козелецького району Чернігівської області до [PERSON] про виселення без надання іншого жилого приміщення задоволенню не підлягає. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» під час вирішення справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК Української РСР осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити із того, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів тощо. Беручи до уваги офіційний характер заходів запобігання та громадського впливу, які мають передувати виселенню наймача або членів його сім'ї на підставі ст. 116 ЖК Української РСР без надання іншого жилого приміщення, і відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства України про допустимість засобів доказування, факт заходів запобігання та громадського впливу має має підтверджуватися письмовими доказами. Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що відсутні підстави, передбачені ч. 1 ст. 116 ЖК Української РСР, для виселення [PERSON] із квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення.

Outcome: dismissed