Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

На адресу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вона, позивач - [PERSON], зареєструвала шлюб з відповідачем 06 серпня 1999 року, що підтверджує Свідоцтво про одруження, серії [NUMBER], що видане Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області. Проте, нещодавно стосунки між ними погіршилися і вже декілька років вони фактично не мешкають разом та не ведуть спільного господарства. Всі спроби зберегти сім'ю не були успішними і на сьогоднішній день вони не спілкуються та не підтримують жодних зв'язків. Від шлюбу з відповідачем мають: неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який народився у смт. Зайцеве м. Горлівка Донецької області, що підтверджує Свідоцтво про народження, серії [NUMBER], що видане Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Зайцівської селищної ради м. Горлівки Донецької області; малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який народився у м. Горлівка Донецької області, що підтверджує Свідоцтво про народження, серії [NUMBER], що видане Калінінським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівськото міського управління юстиції Донецької області. По документам та фактично, позивачка для дітей - мати, а відповідач - батько. Сини проживають разом із нею на знімній квартирі. Відповідач перешкоджає у користуванні житловою квартирою де вони зареєстровані та мають право проживати. Зі свого боку, вона прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дітей, але це не дозволяє їй повністю забезпечити та задовольнити потреби її синів на їх повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу та взуття, ліків у разі хвороби, та на інші життєві потреби дітей. Відповідач не вважає за потрібне утримувати своїх неповнолітнього та малолітнього синів. На її неодноразові прохання та вимоги до відповідача про сплату аліментів на утримання його дітей, він не звертає ніякої уваги. Тому вона на законних підставах, згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, вимагає щоб відповідач сплачував аліменти на утримання його неповнолітнього та малолітнього синів на підставі рішення суду . При цьому, відповідач працездатна особа, може надавати матеріальну допомогу і є батьком дітей. На теперішній час відповідач працює у ПАТ «Концерн Стирол», згідно Довідки № 81, від 06 квітня 2016 року середній дохід у місяць з жовтня 2015 року по березень 2016 року складає 5 058 грн. 98 коп. (п'ять тисяч п'ятдесят вісім гривень дев'яносто вісім копійок). Просить суд стягнути з відповідача - [PERSON] на її користь аліменти на утримання: неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], щомісяця, з дня пред'явлення нею позову, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття; малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], щомісяця, з дня пред'явлення мною позову, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON], у судове засідання не з'явилася, хоча про місце, дату та час судового засідання була повідомлена належним чином. Разом з позовною заявою надала до суду Заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. (а.с. 15) Відповідач [PERSON], повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи. Разом з позовною заявою надав до суду Заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. (а.с. 16) Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі з 06 серпня 1999 року. Шлюб було зареєстровано 06 серпня 1999 року Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 810 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з наданих копій Свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком дітей (а.с.9-10). Діти мешкають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, тому позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частин 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 2. З ст. 181 СК України). Відповідно до роз'яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки інших стягнень він не має, матеріальне становище дозволяє здійснювати виплати на утримання дітей. Також з урахуванням вимог ч.2 ст. 182 СК України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. - у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред'явлення позову до суду, тобто з 12 квітня 2016 року до досягнення дітьми повноліття. На підставі ч.1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з 12 квітня 2016 року. У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина друга ст. 88 ЦПК)». Відповідно до ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (з відповідними змінами) з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VІІІ мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2015 року складала 1378,00 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial