Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі»» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги. У позові зазначає, що за період з 01.01.2016 року по 30.09.2018 року Концерн «МТМ» надав послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в житлове приміщення, розташоване за адресою [ADDRESS] , споживач оплату послуг не здійснює у повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася загальна заборгованість на суму 12538,09 грн. Відповідач у добровільному порядку заборгованість не погашає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та водопостачання за вказаний період в сумі 12538,09 грн., та стягнути судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1762,00 грн. Відповідач подав відзив на позовну заяву у якому зазначає, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] тільки з 18.09.2018 року, а відтак обов`язок утримання квартири виник лише з 18.09.2018 року. Борг утворився за період з 01.01.2016 року по 30.09.20218 року, разом з тим з розрахунку заборгованості вбачається, що за серпень 2018 року заборгованість за надані послуги відсутня. Посилаючись на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Правовідносини щодо прав та обов`язків між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 та іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції від 24.06.2004 року, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з п.5 ч.3 ст. 20, ч.1-2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно п.1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг(виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п. 18 вище вказаних Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. Аналогічні за змістом норми містяться у редакції Закону України « Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року. Судом встановлено, що позивач за період з 01.01.2016 року по 30.09.2018 року надав послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в житлове приміщення, розташоване за адресою [ADDRESS] , на загальну суму 13190,26 грн., сума оплат становить 652,17 грн., сума заборгованості становить 12538,09 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та довідкою. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - з 18.09.2018 року [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2018 року. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. До18.09.2018 року до придбання квартири за адресою: [ADDRESS] , позивач не був власником цієї квартири, а також не був споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в житлове приміщення, які надавалися позивачем. Відповідач не вчиняв правочинів щодо прийняття боргу по оплаті послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в житлове приміщення попередніх власників квартири. Діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Таким чином, на відповідача не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в житлове приміщення попередніх власників квартири за адресою: [ADDRESS] , в період часу до 18.08.2018 року, тобто до укладення договору купівлі-продажу цієї квартири та здійснення державної реєстрації. Щодо стягнення заборгованості за період з 18.09.2018 року по 30.09.2018 року, коли відповідач [PERSON] вже був власником зазначеної квартири, то суддя враховує, що за вказаний період згідно розрахунку заборгованості - заборгованість за надані послуги відсутня. Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови у позові на позивача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що у задоволенні позову відмовлено, у зв`язку з чим у відповідності до ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed