Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, посилаючись на те, що на КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» покладене виконання важливої державної соціальної програми - забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання. Зазначили, що КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради здійснює постачання теплової енергії на будинок, в тому числі і квартиру [ADDRESS] . Однак, споживачі оплати за наданні житлово-комунальні послуги не здійснюють. Станом на 01.04.2018 борг відповідачів перед позивачем складає 14168,91 грн. Крім того, внаслідок інфляції борг відповідачів станом на 01.04.2018 зріс на 184,04 грн., а 3% річних складають 41,79 грн. Відповідачі не виконують своїх зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати за використану теплову енергію, що приводить до втрати можливості підприємства проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобов`язання перед бюджетом і впливають на якість наданих послуг. 25.06.2018 виданий судовий наказ щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON] , [PERSON] , який ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.08.2018 за заявою боржника скасований. Просять стягнути з відповідачів на користь позивача борг, який виник станом на 01.04.2018 в сумі 14394,74 грн., в тому числі 184,04 грн. інфляційних збитків та 41,79 грн. 3% річних, а також сплачений судовий збір. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.04.2020 скасоване заочне рішення, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] 21.04.2020 скерувала до суду відзив, у якому позовні вимоги визнала частково. Вказала, що не визнає суму боргу, яка вказана у позовній заяві та яку просить стягнути позивач. На її думку, позивач вправі вимагати стягнення боргу у розмірі нарахованих ним, але не сплачених коштів за житлово-комунальні послуги, за кожен місяць, але тільки в межах трирічного строку, що передував зверненню КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» до суду із заявою про видачу судового наказу, тобто за період з 16 травня 2015 до 16 травня 2018 року. З доданого до позовної заяви Розрахунку вбачається, що сума в 14168,91 грн. була визначена позивачем шляхом додавання щомісячних сум, нарахованих за послуги теплопостачання за період з січня 2015 по березень 2018, до яких додана сума боргу в розмірі 1661,43 грн., який існував станом на 01.01.2015р. Таким чином, позивач просить стягнути борг за період, який частково виходить за межі позовної давності. Зазначила, що згідно її розрахунків борг за період з 16.05.2015 по 16.05.2018 склав 11662,41 грн. Повідомила, що вищевказана сума боргу частково погашена в червні 2018 року шляхом одноразової сплати 10000 грн. То ж заявлені у даній справі позовні вимоги в частині стягнення боргу за спожиту теплову енергію підлягають до часткового задоволення, зокрема у сумі 1162,41 грн. Вимоги позивача про стягнення інфляційних збитків в сумі 184,04 грн. та 3% річних у сумі 41,79 грн. визнала. Щодо розподілу судових витрат зазначила, що такі мають бути стягнуті у відсотковому відношенні до розміру задоволених позовних вимог, тобто 9,65 %, що становить 185,38 грн. Відмітила, що при подачі заяви про скасування заочного рішення нею було сплачено 420,40 грн. судового збору. Тому з позивача на її користь має бути стягнуто 379,83 грн. (90,35%). В судове засідання представник позивача не з`явився, 05.06.2020 скерував до суду розрахунок заборгованості по квартирі [ADDRESS] , а також клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, борг в сумі 4358,24 грн. визнала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини: Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради забезпечує населення міста Черкаси тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання. В судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] постачається тепловою енергією КПТМ «Черкаситеплокомуненерго». Правовідносини між постачальником теплової енергії і споживачами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Постановою КМУ № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VІІІ (в редакції Закону України №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, що набрала чинності з 09 червня 2018 року, введено в дію з 01.05.2019 року), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях,будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Як передбачено пунктом 6 цієї частини та статті Закону, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ). Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 Закону. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч.1 ст. 9 ЗУ). Послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води передбачені статтями 21-22 Закону. При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється з затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. 04 червня 2009 року між КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» (виконавець) та [PERSON] (споживач) укладено договір №7-316 про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, згідно умов якого, виконавець зобов`язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими відповідно до законодавства тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до вимог ст. 68 та ч. 1 ст. 162 ЖК УРСР, наймачі і власники житла зобов`язані вносити плату за користування житлом та надані комунальні послуги. З долученого до матеріалів справи позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що борг відповідачів перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за спожиту теплову енергію станом на 01.04.2018 року складає 14168,91 грн., інфляційні втрати в розмірі 184,04 грн. та 3% річних в сумі 41,79 грн. Відповідачем [PERSON] скероване до суду клопотання про застосування строків позовної давності, відповідно до якого відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу, який виник у період до 16 травня 2015 року з підстав пропущення строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з ч. 2 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається з Договору про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води № 7-316 від 04.06.2009, строк позовної давності за Договором складає п`ять років. З огляду на вищевикладене, враховуючи дату звернення КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради до суду, обов`язок сплати за спожиту теплову енергію наступного місяця, суд дійшов висновку, що позивачем заявлені позовні вимоги в межах строку позовної давності. В ході розгляду справи представником позивача наданий розрахунок заборгованості за теплову енергію та сум індексу інфляції, 3 % річних, відповідно до якого станом на 01.04.2018 борг відповідачів складає 14168,91, а також 184,04 грн. інфляційних, та 41,79 грн. - 3% річних. Разом з тим, відповідачем [PERSON] надана квитанція, з якої вбачається, що у липні 2018 року на рахунок КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» споживачами [PERSON] та [PERSON] сплачено 10000 грн., залишок на кінець місяця складає 4470,64 грн. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість станом на травень 2013 року становить 37,5 грн. Тому враховуючи проплати відповідача, сторони в судовому засіданні дійшли згоди, що борг за спожиту теплову енергію станом на 01.04.2018 року складає 4132,41 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У ст. 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача інфляційні втрати в розмірі 184,04 грн. та 3% річних в розмірі 41,79 грн. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вказані позовні вимоги підлягають задоволенню частково в розмірі 4358,24 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 1921 грн. Оскільки позов задоволено частково, а саме - на 30 %, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно в сумі 576 грн. 30 коп. (1921х30/100).

Outcome: partial