Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

На адресу суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46830018 від 13 травня 2019 року, приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра І.Т., скасування запису про право власності № 31516158, який міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та визнання права власності за [PERSON] на нерухоме майно, а саме: групу приміщень № 1 (літ. А), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 293,9 кв.м, що складається з: приміщення № 1-2, площею 2,9 кв.м., приміщення № 1-3 площею 20,6 кв.м., приміщення №1-4 площею 4,4 кв.м., приміщення № 1-5 площею 27,7 кв.м., приміщення 1-6 площею 7,7 кв.м., приміщення № 1-8 площею 31,1 кв.м., приміщення № 1-9 площею 66,7 кв.м., приміщення № 1-10 площею 28,6 кв.м., приміщення № 1-11 площею 27,3 кв.м., приміщення № 1-12 площею 4,4 кв.м., приміщення № 1-13 площею 22,2 кв.м., приміщення № 1-14 площею 4,0 кв.м., приміщення № 1-15 площею 20,5 кв.м. Заяву мотивовано тією обставиною, що він [PERSON] будучи власником спірного нерухомого майна 13 липня 2018 року уклав із [PERSON] договір позики грошових коштів, на забезпечення виконань якого уклав договір іпотеки, предметом якого є зазначене вище нерухоме майно та за умовами якого іпотекодержатель набув право у випадку невиконання іпотекодавцем своїх зобов`язань за Основним договором отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. 08 квітня 2019 року він отримав вимогу від [PERSON] про повернення суми позики, у зв`язку із чим 30 квітня 2019року передав через довірену особу грошові кошти в сумі 100000грн. в якості погашення заборгованості по договору позики перед [PERSON] , проте, довірена особа передала [PERSON] ці грошові кошти 08 травня 2019 року о 17:00год. В той же час [PERSON] не дочекавшись закінчення 30 денного терміну на погашення позики, звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра І.Т. та зареєстрував за собою право власності на іпотечне майно на підставі договору іпотеки та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46830018 від 13.05.2019 року. Із врахуванням того, що грошові кошти ним повністю були повернуті в строк, а договір позики - виконаний, законних підстав для реєстрації права власності по договору іпотеки за [PERSON] не було, тому просить позовні вимоги задовольнити. Позивач направив на адресу суду клопотання про підтримку позову та про розгляд справи за власної відсутності. Відповідач на адресу суду направив клопотання про розгляд справи за власної відсутності. Просить позовні вимоги задовольнити. В підготовчому судому засіданні 29.08.2019 року усною ухвалою суду, до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору судом залучено приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір Івана Теодоровича, котрий будучи належним чином повідомлений, не зявився в судове засідання 13.09.2019 року. Заперечень на адресу суду не направляв. Всесторонньо, повно та об`єктивно дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини. Між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «БК «МОНОЛІТ СЕРВІС» 26 квітня 2018 року укладено Договір купівлі-продажу (реєстраційний номер 693) групи приміщень № 1 (літ. А), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пунктів 1, 2 Договору купівлі-продажу, Продавець передає, а Покупець приймає та оплачує майно - групи приміщень №1 (літ. А), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 293,9 кв.м., яке складається з: приміщення № 1-2, площею 2,9 кв.м., приміщення № 1-3 площею 20,6 кв.м., приміщення №1-4 площею 4,4 кв.м., приміщення № 1-5 площею 27,7 кв.м., приміщення 1-6 площею 7,7 кв.м., приміщення № 1-8 площею 31,1 кв.м., приміщення № 1-9 площею 66,7 кв.м., приміщення № 1-10 площею 28,6 кв.м., приміщення № 1-11 площею 27,3 кв.м., приміщення № 1-12 площею 4,4 кв.м., приміщення № 1-13 площею 22,2 кв.м., приміщення № 1-14 площею 4,0 кв.м., приміщення № 1-15 площею 20,5 кв.м. В подальшому, 13 липня 2018 року [PERSON] та [PERSON] , укладено договір позики грошових коштів, посвідчений нотаріально Фроловою О.О. , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований по реєстру за № 804 (кінцева дата погашення позики відповідно до п. 6.1 є 01 квітня 2019 року), на забезпечення виконання зобов`язань за цим договором Сторони 13 липня 2018 року погодилися укласти договір іпотеки, посвідчений нотаріально Флоровою О.О. , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований за № 805 . За умовами іпотечного договору від 13.07.2018 p., посвідченого нотаріально Флоровою О.О. , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований за № 805 предметом іпотеки є нерухоме майно: група приміщень № 1 (літ. А), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 293,9 кв.м, що складається з: приміщення № 1-2, площею 2,9 кв.м., приміщення № 1-3 площею 20,6 кв.м., приміщення №1-4 площею 4,4 кв.м., приміщення № 1-5 площею 27,7 кв.м., приміщення 1-6 площею 7,7 кв.м., приміщення № 1-8 площею 31,1 кв.м., приміщення № 1-9 площею 66,7 кв.м., приміщення № 1-10 площею 28,6 кв.м., приміщення № 1-11 площею 27,3 кв.м., приміщення № 1-12 площею 4,4 кв.м., приміщення № 1-13 площею 22,2 кв.м., приміщення № 1-14 площею 4,0 кв.м., приміщення № 1-15 площею 20,5 кв.м. Згідно п. 1.1 іпотечного договору від 13.07.2018 p., посвідченого нотаріально Флоровою О.О. , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований за № 805 визначено, що цей договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з договору позики грошових коштів посвідченого 13.07.2018 р. (а також усіх додаткових угод до нього), далі - «Основний договір», укладеного між Іпотекодержателем ( [PERSON] ) та Іпотекодавцем ( [PERSON] ), за умови якого Іпотекодавець зобов`язаний до 13.07.2021 р. повернути Іпотекодержателю суму у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок. У відповідності до даного Договору Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Іпотекодавцем своїх зобов`язань за Основним договором отримати задоволення своїх вимог за рахунок майна, заставленого на нижче вказаних умовах. Договором про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Флоровою О.О. 13.07.2018 р. за № 805, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фроловою О.О. за р. № 364 п. 1.1 іпотечного договору викладено в наступні редакції: «цей договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з договору позики грошових коштів посвідченого 13.07.2018 р. (а також усіх додаткових угод до нього), далі -«Основний договір», укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, за умови якого Іпотекодавець зобов`язаний до 01.04.2019 р. повернути Іпотекодержателю суму у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок. У відповідності до даного Договору Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Іпотекодавцем своїх зобов`язань за Основним договором отримати задоволення своїх вимог за рахунок майна, заставленого на нижче вказаних умовах.» 08 квітня 2019 року [PERSON] отримана вимога від [PERSON] про повернення суми позики. Як стверджує [PERSON] 30 квітня 2019 року він передав через довірену особу грошові кошти в сумі 100 000 грн. в якості погашення заборгованості по договору позики перед [PERSON] , проте, довірена особа передала [PERSON] ці грошові кошти 08 травня 2019 року о 17:00год. В той же час [PERSON] не дочекавшись закінчення 30 денного терміну на погашення позики звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра І.Т. та зареєстрував за собою право власності на іпотечне майно на підставі договору іпотеки та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46830018 від 13.05.2019 року. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, що не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Згідно ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У нормах ст.ст. 12, 33 ЗУ «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Умовами договору іпотеки від 30.07.2018 p., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Флоровою О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 806 передбачено, що уразі порушення основного зобов`язання або умов цього Договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки (п. 5.1 договору іпотеки). У відповідності до п. 5.4. договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, за яким Іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки. Одночасно, підпунктом 5.5.1 пункту 5.5. договору іпотеки визначено, що у випаду невиконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушених зобов`язань за цим договором або договором позики встановлений Іпотекодержателем строк, такі вимоги Іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки. За змістом ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Стаття 255 ЦК України визначає порядок вчинення дій в останній день строку, а саме, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. З огляду на зазначене, судом встановлено, що [PERSON] передав через довірену особу грошові кошти в сумі 100000 грн., в якості погашення заборгованості по договору позики перед [PERSON] 08 травня 2019 року о 17:00год., тобто в останній день строку, що припадав на 08 травня 2019 р. до 00 год. 00 хв., чого не заперечує й сам відповідач, а тому слід вважати, що грошові кошти були повернуті Позикодавцю (Іпотекодержателю) повністю в установлений у вимозі строк, договір позики був виконаний належним чином, тому підстави для задоволення вимог Іпотекодержателя на підставі договору іпотеки (іпотечного застереження) були відсутні. Аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними і їх слід задовольнити, оскільки обраний [PERSON] є єдино можливим способом захисту права позивача. На підставі наведеного вище,

Outcome: approved