Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Керівник Бахмацької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі КНП «Борзнянська ЦРЛ» БРР звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача кошти в сумі 15354,70 грн на відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком суду [PERSON] було засуджено за ч.2 ст.286 КК України й внаслідок цих його злочинних дій [PERSON] отримала тілесні ушкодження, у період з 01.10.2018р. по 19.10.2018р., з 10.08.2019р. по 20.08.2019р. знаходилась на стаціонарному лікуванні в реанімаційному, хірургічному, неврологічному відділеннях Борзнянської центральної районної лікарні, на що витрачено 15354,70 грн бюджетних коштів, які відповідач повинен компенсувати у відповідності до вимог ст.1191, 1206 ЦК України. Підставою представництва прокурора зазначає те, що уповноваженими особами КНП «Борзнянська ЦРЛ» не було здійснено жодних дій для захисту та відновлення порушених інтересів держави, повернення до місцевого бюджету витрачених на лікування потерпілої коштів. Прокурор та представник КНП «Борзнянська ЦРЛ» в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснили, що на лікування потерпілої від злочину [PERSON] були витрачені бюджетні кошти закладу охорони здоров`я в сумі 15354,70 грн, які [PERSON] в добровільному порядку не відшкодував. У вартість ліжко-дня не входить вартість медпрепаратів, які придбаваються за рахунок самих хворих пацієнтів. Стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] в Борзнянській ЦРЛ у серпні 2019 року причинно пов`язане з наслідками отриманих нею в 2018 році тілесних ушкоджень під час ДТП за участю [PERSON] , оскільки потерпіла отримала інвалідність й потребує періодичного проходження курсу лікування, реабілітації для відновлення попереднього стану здоров`я. Відповідач відзиву на позов не подав, в судовому засіданні позовні вимоги прокурора не визнав у повному обсязі й пояснив, що в 2018 році він сам сплачував кошти на придбання медикаментів для лікування [PERSON] та за її перебування в стаціонарі віддав незнайомому працівнику медзакладу 1500 грн; перебування [PERSON] в стаціонарі Борзнянської ЦРЛ у 2019 році може бути не пов`язане з отриманими в 2018 році внаслідок ДТП травмами, оскільки потерпіла зловживає алкогольними напоями. Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Приписи ст.131-1 Конституції України, ст.56 ЦПК України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру» наділяють прокурора повноваженнями на представництво в суді інтересів держави у виключних випадках, а саме: 1/якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2/у разі відсутності такого органу. Оскільки КНП «Борзнянська центральна районна лікарня» є комунальним підприємством, яке належить до сфери управління Борзнянської районної ради, фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету, в листі №203 від 20.02.2020р. зазначає про неподання позову й наразі самостійно не реалізувало це своє процесуальне право, то у відповідності до положень ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст.56 ЦПК України маються всі підстави для підтвердження представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 26 травня 2020 року по справі №912/2385/18 за схожих обставин. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Приписами ч.2 ст.1191 ЦК України визначено, що держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до ч.1, 3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За змістом положень постанови Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993р. «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Стягнені в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (далі - Порядок). В судовому засіданні встановлено, що вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2019 року, який набрав законної сили, [PERSON] було визнано винуватим й засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, потерпілою особою від якого є [PERSON] ; цивільний позов по даній справі не заявлявся і судом не вирішувався. Як вбачається зі змісту зазначеного вироку суду, довідок КНП «Борзнянська ЦРЛ» №203 від 20.02.2020р., №936 від 14.09.2020р., досліджених у судовому засіданні медичних карт стаціонарного хворого №4002 за 2018р., №3092 за 2019р., потерпіла [PERSON] внаслідок злочинних дій засудженого [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження й знаходилася на стаціонарному лікуванні в реанімаційному, хірургічному відділенні з травматологічними ліжками Борзнянської ЦРЛ з 01 жовтня 2018 року по 19 жовтня 2018 року (18 ліжко-днів, вартість ліжко-дня - 521,25 грн), на що витрачено 9382,50 грн, а також на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Борзнянської ЦРЛ з 10 серпня 2019 року по 20 серпня 2019 року (10 ліжко-днів, вартість ліжко-дня - 597,22 грн), на що витрачено 5972,20 грн. Загальна сума витрат даного закладу охорони здоров`я на лікування [PERSON] склала 15354,70 грн (9382,50 + 5972,20). Посилання [PERSON] в якості заперечення позову на лікування потерпілої [PERSON] за власні кошти не заслуговують на увагу, так як закладом охорони здоров`я також були понесені витрати на харчування, енергоносії, заробітну плату та нарахування на неї медперсоналу, які входять у вартість ліжко-дня, що узгоджується з положеннями вищевказаного Порядку. Твердження відповідача про оплату ним часу перебування потерпілої в стаціонарі в 2018 році шляхом передання коштів у сумі 1500 грн якомусь працівнику Борзнянської ЦРЛ є голослівними й не підтверджені ніякими доказами. Також безпідставними є заперечення [PERSON] проти позову щодо стягнення з нього витрат за перебування [PERSON] у стаціонарі Борзнянської ЦРЛ в 2019 році, оскільки документи та записи медичної карти стаціонарного хворого №3092 свідчать, що дане лікування [PERSON] в неврологічному відділенні обумовлене й знаходиться в причинному зв`язку з отриманими нею у 2018 році внаслідок ДТП травмами, що узгоджується з поясненнями представника закладу охорони здоров`я. Натомість [PERSON] всупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження сплати в добровільному порядку стягуваної з нього суми коштів. Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки позивач при подачі даної заяви у відповідності до положень п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 2102,00 грн цих судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved