Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Керівник Маріупольської місцевої прокуратури № 2 Донецької області [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача [PERSON] шкоду в сумі 4\~012 гривень, спричинену ним внаслідок незаконного вилову риби, а також витрати з оплати судового збору в сумі 1600.00 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилється на те, що Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області було винесено постанову від 03 жовтня 2017 року, з якої вбачається, що 03 серпня 2017 року о 23.30 годині [PERSON], знаходячись на узбережжі Азовського моря в Лівобеержному районні міста Маріуполя, з метою незаконного вилову риби, діючи умисно, без відповідних документів, в порушення вимог ст.63 Закону України «Про тваринний світ» та п.3.15, 4.6 Правил любительського та спортивного риболовства, затвердженихнаказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15 лютого 1999 року, без передбаченого законом дозволу, займався незаконним рибним добувним промислом за допомогою забороненого знаряддя лову - сітки «Павук», виготовленої із сіткоснастевого матеріалу, яка є забороненим відціджуючим знаряддя лову. В результаті вказаних незаконних дій відповідач вилучив із річки рибу піленгас загальною кількістю 2 одиниці, рибу оселедець у кількості 1 одиниця та рибу бичок у кількості 73 одиниці. Згідно розрахунку Маріупольського територіального відділу Азовського басейнового управління охорони, використання і відновлення водних біоресурсів та регулювання рибальства (Азоврибохорона), [PERSON] своїми діями заподіяв шкоду у розмірі 4\~012,00 гривень, яку розраховано на підставі Постанови КМУ №1209 від 21 листопада 2011 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Постанова набрала законної сили. Однак, при розгляді даної справи судом не було вирішено питання про відшкодування шкоди, завданої рибному господарству України відповідачем. Прокурор Маріупольської міської прокуратури № 2 Донецької області [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник Маріупольської міської ради [PERSON] (яка діє на підставі довіреності) в судове засідання не зявилась від неї в матеріалах справи є заява з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволені заяви наполягає. Відповідач [PERSON] до суду не прибув за невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений рекомендованим судовим повідомленням, яке було повернуто на адресу суду з відміткою «про закінчення терміну зберігання». Відповідно до ст. 280 ЦПК України (від 15 грудня 2017 року) однією з умов ухвалення заочного рішення є не подання відповідачем відзиву. Нормами ЦПК України (2004 року), які діяли на момент відкриття провадження по справи не передбачено подання відзиву відповідачами, у звязку з чим суд не пропонував відповідачу надати відзив. На даний час відповідач неодноразово в судові засідання не зявився, у звязку з чим розгляд справи неодноразово відкладався. Тому суд вважає що наступне відкладання справи з пропозицією надання відповіді чи строку для надання відзиву, порушить права позивача, щодо розгляду справи в межах розумних строків. При цьому суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься заява представника позивача, за якою вона не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. На підставі викладеного\~ суд приходить до висновку про можливість розглянути справу в порядку заочного розгляду на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 03 жовтня 2017 року, яка набрала законної сили 21 листопада 2017 року, встановлено, що у 03 серпня 2017 року о 23-30 годині [PERSON], знаходячись на узбережжі Азовського моря в Лівобережному районі міста Маріуполя, здійснював лов риби забороненим знаряддям лову сіттю «павук», при цьому виловив рибу:\~ «бичок» у кількості 73 одиниці, «пеленгас» - 2 одинці, «оселедець» - 1 одинця, чим спричинив шкоду рибному господарству України\~ на суму 4012,00 гривень. Своїми діями [PERSON] припустився порушення вимог ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», п. 3.15 Порядку здійснення аматорського та спортивного рибальства, затвердженого постановою КМУ № 1126 від 18.06.1998 року, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 85 ч. 4 КУпАП. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 85 ч. 4 КУпАП, та\~ на підставі ст. 36 ч. 2 КУпАП покладено на нього адміністративне стягнення у вигляду штрафу на користь держави в сумі 340 (триста сорок) гривень з конфіскацією знаряддя лову. Знаряддя лову сіть «павук», незаконно здобуті водні живі ресурси рибу «бичок» у кількості 73 одиниці, «пеленгас» - 2 одиниці, «оселедець» - 1 одиниця, які були вилучені у правопорушника конфіскувано та знищено. Згідно такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів біоресурсів у рибогосподарських водних обєктах України, затвердженої\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209, розмір шкоди, спричиненої діями [PERSON] становить 4012 гривень. Відповідно до ч.2 ст.63 Закону України «Про тваринний світ», громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством. Частиною другою статті 10 вказаного закону передбачено, що громадяни відповідно до закону зобов'язані, зокрема, відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції, зокрема, забезпечують реалізацію екологічної політики України, екологічних прав громадян, здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. На підставі ст.ст. 47,69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються фонди охорони навколишнього природного середовища. Ці фонди утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, у тому числі, грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Таким чином, судом встановлено, що діями [PERSON], що виразились у незаконному вилові риби, Маріупольській міській раді Донецької області, яка є розпорядником коштів місцевого бюджету, спричинено шкоду в сумі 4012 гривень, а отже, доводи позову знайшли своє підтвердження. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. Статею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову,\~ інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1600,00 грн. (а.с.1). Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме: витрат по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved