Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. 1. В квітні 2017 року [PERSON] звернувся з вказаним позовом та посилається на те, що в період часу з 22 січня 2011 року до 22 травня 2014 року він перебував в шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу за позивачем було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Однак цей об`єкт нерухомого майна був придбаний не за спільні грошові кошти подружжя, а за особисті грошові кошти [PERSON] , який є батьком позивача. Тому [PERSON] просить суд визнати за ним право особистої власності на квартиру [ADDRESS]. 2 . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 3. [PERSON] та її представник [PERSON] не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що [PERSON] , який є батьком відповідача, за особисті грошові кошти придбавав будівельні матеріали та виконував ремонтні роботи в спірній квартирі. Вона придбавалась для проживання сім`ї, яка на той час складалась з обох сторін та їх малолітньої дочки [PERSON] Тому [PERSON] та її представник [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні позову. 4. Крім того, відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності (а.с.131). ІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 5. 22 січня 2011 року сторони уклали шлюб, після реєстрації якого відповідачу було присвоєно прізвище « [PERSON] ». [INFO] у них народилась дочка [PERSON] Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 червня 2011 року (а.с.128). 6. 1 грудня 2011 року [PERSON] уклав з ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» договір №В-3/234/29 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А (а.с.161-164), за яким позивач зобов`язався сплатити грошові кошти в розмірі 466460 гривень, а ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» зобов`язалось організувати будівництво квартири [ADDRESS] та передати [PERSON] документи, необхідні для державної реєстрації за ним права власності на вказану квартиру. 7. 15 грудня 2011 року [PERSON] уклав з ПАТ «ОТП Банк» кредитний договір №009/ 8145/11 (а.с.10-14), за яким ПАТ «ОТП Банк» надав кредит в розмірі 326190 гривень для придбання квартири [ADDRESS] . [PERSON] зобов`язався щомісячно до 15 грудня 2020 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 20,50% річних. 8. В той же день ТОВ «Житлоінвест-Гарант» видало [PERSON] довідку №370 про сплату повної вартості вказаної квартири та право позивача на набуття права власності на цей об`єкт нерухомого майна (а.с.165). 9. 15 грудня 2011 року ТОВ «Транспромсервіс» передало у володіння [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується копією акта прийому-передачі квартири (а.с.166). 10. Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №1456 від 26 грудня 2011 року (а.с.88) за позивачем було оформлено право власності на квартиру [ADDRESS]. 11 . 17 січня 2012 року на підставі цього рішення органу місцевого самоврядування [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а.с.50) 12. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 22 травня 2014 року (а.с.129) шлюб між сторонами був розірваний. 13. З довідки в.о. керуючого відділенням «Політехнічне» АТ «ОТП Банк» №009-3/1016 від 17 листопада 2014 року (а.с.72) вбачається, що [PERSON] достроково виконав грошові зобов`язання за кредитним договором №009/8145/11 від 15 грудня 2011 року. 14. 8 червня 2019 року [PERSON] вдруге уклала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Це підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 8 червня 2019 року. 15. Ці обставини свідчать про те, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються главою 7 «Право особистої приватної власності дружини та чоловіка», главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» СК України, а також главою 5 «Докази та доказування» ЦПК України. ІІІ. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права та стала судова практика. 16. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 17. Згідно з п.3 ч.1 ст.57 цього Кодексу особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. 18. Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 7 лютого 2018 року у справі №654/5243/ 14-ц, якщо спірне майно набуто учасниками справи в період перебування в шлюбі, але зареєстровано на одного подружжя, це не позбавляє іншого з подружжя права на частку в такому майні. Конструкція норми ст.60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхід-них для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17. б. норми процесуального права. 19. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 20. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 21. Відповідно до ч.1-ч.2, ч.4 ст.77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтвердь-жують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 22. Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. ІV. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 23. Встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбала в період часу, коли [PERSON] перебував у шлюбі з відповідачем. Тому набуття сторонами спільної сумісної власності на вказаний об`єкт нерухомого майна презюмується, якщо протилежне не буде доведено позивачем. 24. Всупереч ч.1 ст.84 ЦПК України [PERSON] та його представник [PERSON] не подали жодного доказу на підтвердження того, що спірна квартира була придбана за особисті грошові кошти позивача. Навпаки, доводи пред`явленого позову ґрунтуються лише на тому, що вказаний об`єкт нерухомого майна був придбаний виключно за грошові кошти [PERSON] , які не вважаються особистими грошовими коштами позивача. 25. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання за [PERSON] права особистої власності на квартиру [ADDRESS] відсутні. Тому у задоволенні пред`явленого ним позову належить відмовити. V. Доводи та докази учасників цивільного процесу, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. а. оцінка доказів позивача. 26. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є батьком позивача. Свідок [PERSON] стверджує, що квартира [ADDRESS] була придбана виключно за його особисті грошові кошти, більшу частину з яких він був вимушений взяти в кредит. Свідок [PERSON] самостійно погасив кредит. Ні його син [PERSON] , ні його колишня невістка [PERSON] не витрачали жодних грошових коштів на придбання спірної квартири. 27. Однак передача грошових коштів в такому великому розмірі, як 466460 гривень, не може підтверджуватись показаннями свідків. Ця обставина свідчить про те, що показання свідка [PERSON] є недопустимим доказом в розумінні ст.78 ЦПК України. Крім того, придбання квартири за особисті грошові кошти [PERSON] може бути підставою виключно для оспорювання договору про участь у Фонді фінансування будівництва в частині інвестора, а також визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування про оформлення права власності на квартиру та виданого на підставі нього свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а не визнання за зовсім іншою особою, якою є позивач, права особистої власності на спірну квартиру. Ця обставина також свідчить про те, що показання свідка [PERSON] не стосуються предмета доказування за пред`явленим позовом та є неналежним доказом в розумінні ст.77 ЦПК України. 28. З цих же підстав неналежними доказами є довідки про доходи [PERSON] та утримання з них податків (а.с.75-80). б. оцінка доводів та доказів відповідача. 29. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є батьком відповідач. Свідок [PERSON] стверджує про те, що він за особисті грошові кошти придбавав будівельні матеріали та виконував ремонтні роботи в спірній квартирі. 30. Водночас, здійснення ремонту квартири може бути підставою лише для стягнення витрат на виконання будівельних робіт та придбання будівельних матеріалів, а не визнання речового права на вказаний об`єкт нерухомого майна. Ця обставина переконливо свідчить про те, що показання свідка [PERSON] також не стосуються предмета доказування за пред`явленим позовом та є неналежним доказом в розумінні ст.77 ЦПК України. 31. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.11 постанови №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. 32. Встановлено, що підстави для визнання за [PERSON] права особистої власності на квартиру відсутні. Тому у задоволенні пред`явленого ним позову належить відмовити саме у зв`язку з його безпідставністю, а не закінченням строку позовної давності. Підстави для задоволення поданої [PERSON] заяви про застосування наслідків спливу вказаного строку відсутні. VІ. Розподіл судових витрат. 33. Як вбачається з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] сплатив судовий збір в загальному розмірі 6928 гривень 61 копійки (551,21 + 6377,40). Ця обставина підтверджується квитанціями (а.с.1, 24). Однак у задоволенні пред`явленого позову відмовлено в повному обсязі. 34. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору відсутні.

Outcome: dismissed