Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Ковельський промислово-економічний коледж Луцького національного технічного університету (далі-КПЕК ЛНТУ) звернувся в Ковельський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про виселення з гуртожитку без надання іншого житла. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.09.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду №357 про тимчасове проживання в кімнаті [NUMBER] гуртожитку КПЕК ЛНТУ, розташованого в [ADDRESS]. Умови такої угоди були погоджені обома сторонами, які підписали вказану угоду і строк дії такої угоди закінчився 01.09.2016 року, однак, відповідач у добровільному порядку не виселяється із займаного житлового приміщення, у зв»язку з чим позивач звернувся в суд з даним позовом. Крім того, позивач вказує на те, що відповідачем протягом усього періоду проживання в гуртожитку грубо порушувались Правила внутрішнього розпорядку у студентському гуртожитку КПЕК ЛНТУ та вище згаданої угоди №357 від 01.09.2015 року і [PERSON] неодноразово перебував в приміщенні гуртожитку в стані алкогольного сп»яніння, грубо порушував громадський порядок та вчиняв насильство в сім»ї, яка також проживає разом з ним у вказаній вище кімнаті гуртожитку, за що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. Позивач вказує, що згаданий гуртожиток є студентським та призначений для проживання студентів КПЕК ЛНТУ або ж працівників вказаного навчального закладу, тоді як відповідач ніколи не навчався та не працював у коледжі і проживає та залишається зареєстрованим у даному помешканні по закінченню терміну дії угоди, яка давала йому право на таке користування житловим приміщення, у добровільному порядку виселятись із гуртожитку не погоджується та продовжує зловживати спиртними напоями, порушувати порядок у гуртожитку, в якому проживають, у тому числі, і неповнолітні студенти. Прохають задовольнити позов і виселити відповідача із займаного ним житлового приміщення без надання іншого житла. Представник позивача в судове засідання 20.12.2016 року не з»явився, подав письмову заяву з проханням проводити судовий розгляд у їх відсутності, вказавши про те, що підтримують заявлений позов та не заперечують проти заочного розгляду справи (заява директора КПЕК ЛНТУ від 19.12.2016 року №244). У судовому засіданні 14.11.2016 року та 20.11.2016 року представник позивача Клімук Н.А. позов підтримала повністю з підстав, що вище наведені та прохала задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився вкотре, хоча, відповідно до положень абзацу третього частини п»ятої статті 74 ЦПК України, вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Із урахуванням наведеного судовий розгляд даної цивільної справи проводиться у відсутності відповідача [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Із урахуванням положень даної норми Закону та вище зазначених обставин справи, суд проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд задовольняє позов з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, відповідно до положень ст.ст.58, 59 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими. Згідно довідки АА №647639 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (далі-ЄДРПОУ), Ковельський промислово-економічний коледж є філією (іншим відокремленим підрозділом) Луцького національного технічного університету. Відповідно до п.1.5. Положення про Ковельський промислово-економічний коледж Луцького національного технічного університету, коледж є відокремленим підрозділом, що має самостійний баланс, рахунки в установах банків та відділеннях Державної казначейської служби, штамп та печатку із своїм найменуванням. Згідно довіреності від 22 травня 2012 року №78, директор КПЕК Луцького НТУ Селівончик Т.В. уповноважена представляти інтереси ЛНТУ в судових інстанція та звертатись до суду з позовом. Та обставина, що приміщення студентського гуртожитку, розташованого за адресою [ADDRESS] знаходиться на балансі КПЕК ЛНТУ підтверджено довідкою директора коледжу від 18.07.2016 року №148 (а.с.7), актом про прийняття приміщення гуртожитку в експлуатацію від 29.05.1985 року (а.с.33-47), Положенням про поселення, проживання та правила внутрішнього розпорядку у студентському гуртожитку Ковельського промислово-економічного коледжу Луцького НТУ, затвердженим 29.01.2014 року (а.с.24-32), Правилами внутрішнього розпорядку у студентському гуртожитку Ковельського промислово-економічного коледжу Луцького національного технічного університету (а.с.16-22). Крім того, згідно довідки КПЕК ЛНТУ від 20.12.2016 року №246 саме Ковельський промислово-економічний коледж Луцького НТУ є власником та балансоутримувачем студентського гуртожитку, розташованого за адресою [ADDRESS]. Відтак, КПЕК ЛНТУ є належним позивачем у даній справі. Порядок надання жилої площі в гуртожитках та порядок користування такою жилою площею врегульований ст.ст.128-130 ЖК України. Так, відповідно до ст.129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Як установлено судом в ході розгляду даної справи, відповідачу не було видано ордер на жиле приміщення в гуртожитку - кімнату [NUMBER] і єдиною підставою для вселення та проживання на такій жилій площі згаданого гуртожитку для відповідача була строкова угода №357 від 01.09.2015 року, укладена між позивачем та відповідачем терміном на один рік (а.с.13-15). Згідно вище згаданої угоди №357 від 01.09.2015 року позивач - КПЕК ЛНТУ - та відповідач - [PERSON] - погодили те, що останній у складі сім»ї (дружини, дочки та сина) тимчасово проживатимуть в кімнаті [NUMBER] студентського гуртожитку КПЕК ЛНТУ з 01.09.2015 року по 01.09.2016 року (а.с.13). При цьому, згідно п.3.9. згаданої угоди мешканю (відповідачу у справі) забороняється перебувати в гуртожитку в стані алкогольного чи наркотичного сп»яніння (а.с.14), а, відповідно до п.7.1.2. такої угоди підставою для виселення мешканця з гуртожитку з ініціативи КПЕК ЛНТУ є, зокрема, скоєння мешканцем адміністративного правопорушення, поява мешканця в гуртожитку у нетверезому стані (а.с.15). Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що згадана вище угода №357 від 01.09.2015 року, укладена між позивачем та відповідачем, не оспорюється сторонами у справі, як не оспорюється і законність проживання відповідача у згаданому студентському гуртожитку в період з 01.09.2015 року по 01.09.2016 року на підставі такої угоди. Виходячи з положень ст.11 ЦПК України суд вирішує даний спір виключно в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до п.8.2 вище згаданої строкової угоди №357 від 01.09.2015 року така угода набрала чинності з моменту її підписання сторонами та діяла до 01.09.2016 року. При цьому, умовами такої угоди не передбачено можливості та порядку продовження строку дії даної угоди (а.с.15). Таким чином, починаючи з 01.09.2016 року, відповідач [PERSON] користується жилим приміщенням - кімнатою [NUMBER] в студентському гуртожитку КПЕК ЛНТУ по [ADDRESS] за межами строку дії укладеної між ним та позивачем вище згаданої угоди, що є безумовною підставою для виселення відповідача з такого жилого приміщення гуртожитку. Крім того, при вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Згідно Положення про поселення, проживання та правила внутрішнього розпорядку у студентському гуртожитку Ковельського промислово-економічного коледжу Луцького НТУ, затвердженим 29.01.2014 року (а.с.24-32), такий студентський гуртожиток призначений для проживання на період навчання іногородніх студентів, у першу чергу, денного відділення, а також студентів з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за умови відсутності у них іншого місця проживання. У гуртожиток можуть бути поселені іногородні студенти заочної форми навчання на період проведення екзаменаційної сесії, іногородні абітурієнти на період вступних випробувань, а також абітурієнти з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за умови відсутності у них іншого місця проживання. Працівники КПЕК ЛНТУ, як виняток, можуть бути поселені у студентський гуртожиток лише за рішенням директора КПЕК ЛНТУ на підставі заяви, завізованої керівником структурного підрозділу, в якому працює працівник, заступником директора з АГР, головою студентської ради гуртожитку та головою первинної профспілкової організації студентів. У разі поселення працівників коледжу укладається угода на проживання. Проживання в студентському гуртожитку сторонніх осіб забороняється (а.с.24). Як установлено в ході судового розгляду справи, [PERSON] не є студентом чи працівником КПЕК ЛНТУ, а, відтак, поселення його в студентський гуртожиток прямо суперечить вище згаданому Положенню. Крім того, відповідно до положень ст.132 ЖК України, передбачені підстави для виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення сезонних, тимчасових працівників і осіб, які працювали за строковим договором, які припинили роботу, а також осіб, які вчились у навчальних закладах і вибули з них. Підстав для виселення інших осіб, аніж зазначені у вище згаданій нормі закону, не встановлено, як не встановлено і підстав та можливості вселення таких осіб у студентський гуртожиток узагалі. Таким чином, судом встановлено факт проживання відповідача у вище згаданому студентському гуртожитку КПК ЛНТУ з порушенням норм Житлового Кодексу України (ст.129 ЖК України - без видачі ордера на жилу площу в гуртожитку), та з порушенням Положення про поселення, проживання та правила внутрішнього розпорядку у студентському гуртожитку Ковельського промислово-економічного коледжу Луцького НТУ, із урахуванням чого вимога позивача про виселення відповідача з жилого приміщення гуртожитку є цілком підставною. Крім того, при вирішенні даного спору суд враховує і порушення відповідачем Правил внутрішнього розпорядку у студентському гуртожитку Ковельського промислово-економічного коледжу Луцького національного технічного університету (а.с.16-22), зокрема, п.3.3., згідно якого заборонено з»являтись у гуртожитку у нетверезому стані. Згідно п.4.3. таких Правил, одноразове грубе порушення зазначених Правил, або ж вчинення адміністративного правопорушення мешканцем, чи поява в гуртожитку у нетверезому стані є підставою для виселення такого мешканця з гуртожитку (а.с.22). Факт неодноразової появи відповідача в приміщенні гуртожитку в стані алкогольного сп»янніння підтвердили суду свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які працюють у згаданому вище студентському гуртожитку, та свідок [PERSON] - колишня дружина відповідача, яка проживає з останнім в одному жилому приміщенні гуртожитку. Ці ж обставини підтверджені доповідними записками чергової по гуртожитку [PERSON](а.с.3,4), завідуючого гуртожитком [PERSON] (а.с.11). Крім того, згідно постанов Ковельського міськрайонного суду від 11.04.2016 року, 16.05.2016 року, 01.06.2016 року, [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.173-2 КпАП України, при цьому, усі вказані адміністративні правопорушення були вчинені ним в стані алкогольного сп»яніння і в приміщенні вище згаданого студентського гуртожитку (а.с.83-85), - що, відповідно до п.п.3.3,4.3 Правил внутрішнього розпорядку у студентському гуртожитку Ковельського промислово-економічного коледжу Луцького національного технічного університету, є підставою для виселення відповідача з приміщення гуртожитку. Наведені вище докази є належними і допустимими, не спростовані будь-якими іншими доказами у справі, із урахуванням чого заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення. Крім того, судом враховується і те, що відповідач є власником окремого житлового будинку [ADDRESS] (а.с.8) і виселення його з гуртожитку КПЕК ЛНТУ не впливає на забезпеченість відповідача житловим приміщенням, де він мав і має право та можливість проживати. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved