Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В серпні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] була стягнута заборгованість за договором позики у розмірі 82000 гривень, проценти за договором позики у розмірі 59 040 гривень, а також витрати на сплату судового збору у розмірі 1410 гривень 40 копійок. 28 квітня 2014 року ДВС Бориспільського МРУЮ було відкрито виконавче провадження №43125275 з примусового виконання виконавчого листа №2/359/544, виданого 23 квітня 2014 року Бориспільським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики. [INFO] [PERSON] помер. Його дружина [PERSON] є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка. 17 травня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області постановив ухвалу про заміну [PERSON] на [PERSON] у виконавчому провадженні №43125275. 18 серпня 2017 року Бориспільський МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №54503987 про примусове виконання виконавчого листа №2/359/544, виданого 23 квітня 2014 року Бориспільським міськрайонним судом. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості 142450 гривень 40 копійок. На даний час рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2014 року залишилось невиконаним. [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці [PERSON] зобов`язані сплатити на користь [PERSON] суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків від простроченої суми. У зв`язку з цим, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] та [PERSON] в межах успадкованого майна померлого [PERSON] , інфляційні збитки у розмірі 60525 гривень та проценти за договором позики за період з 17 березня 2014 року по 20 лютого 2017 року у розмірі 567000 гривень. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.44-45). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, було витребувано з Бориспільської міської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи, заведеної щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.72-73). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.82). ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали пред`явлений позов та просили суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] категорично заперечували задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, відзив на позов не надала. На підставі ч.11 ст.128\~ЦПК України відповідач повідомлена про судове засідання через оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bpm.ko.court. gov.ua/sud1005. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнута заборгованість за договором позики у розмірі 82000 гривень, проценти за договором позики у розмірі 59040 гривень, а також витрати на оплату судового збору у розмірі 1410 гривень 40 копійок (а.с.5) 28 квітня 2014 року Бориспільським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Київській області було відкрито виконавче провадження №43125275 з примусового виконання виконавчого листа №2/359/544, виданого 23 квітня 2004 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 142450 гривень 40 копійок (а.с.6). [INFO] [PERSON] помер. У зв`язку з цим, на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 17 травня 2017 року у виконавчому провадженні №43125275 був замінений стягувач [PERSON] на [PERSON] (а.с.8-9). [INFO] помер [PERSON] . З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №47382491 від 10 квітня 2017 року вбачається, що [PERSON] не склав заповіт. Тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом (а.с.93). Спадкоємцями першої черги за законом є його матір [PERSON] та дочка [PERSON] . Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження, копією свідоцтва про шлюб (а.с.94 зворотній бік, 98 зворотній бік, 100 зворотній бік, 109). 10 квітня 2017 року [PERSON] подала до Бориспільської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття нею спадщини, що відкрилась після смерті її сина [PERSON] (а.с.89). 13 червня 2017 року [PERSON] також подала до Бориспільської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її батька [PERSON] (а.с.98). 18 серпня 2017 року старшим державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Кисіль О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54503987 з примусового виконання виконавчого листа №№2/359/544/2014, виданого 23 квітня 2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області (а.с.10). 22 вересня 2017 року старшим державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Кисіль О.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №545503987 у зв`язку зі смертю [PERSON] (а.с.17). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 15 квітня 2019 року був встановлений факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.11-13). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2019 року було замінено боржника [PERSON] на [PERSON] та [PERSON] у виконавчому листі №2/359/544/2014, виданому 23 квітня 2014 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики у розмірі 82000 гривень, боргу по сплаті процентів за користування позикою в розмірі 59040 гривень та витрат на оплату судового збору в розмірі 1410 гривень 40 копійок (а.с.14-15). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 липня 2020 року [PERSON] успадкувала 1/4 частину квартири після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.120). Згідно з повідомленням Бориспільської міської державної нотаріальної контори від 26 січня 2016 року №191/02-14/5 [PERSON] станом на 15 листопада 2021 року свідоцтва про право на спадщину на будь-яке майно, яке належало [PERSON] , не отримувала. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються положеннями та гл.19 «Позовна давність» ЦК України, книгою шостою «Спадкове право» ЦК України. V. Норми права та судова практика, якими суд керується при вирішенні спору. а. норми матеріального права. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідності до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. За змістом положення ч.2 ст.1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. б. норми процесуального права. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Судом встановлено, що за життя [PERSON] не пред`являв до [PERSON] вимоги зі сплати грошових коштів у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором позики, зокрема інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми. З цієї підстави, суд вважає, що відповідачі не успадкували після смерті [PERSON] зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох відсотків річних з моменту виникнення в останнього грошового зобов`язання перед [PERSON] та по день його смерті, тобто за період з 17 березня 2014 року по [INFO] . В матеріалах справи відсутня будь-яка претензія, направлена [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , в тому числі через Бориспільську міську державну нотаріальну контору, в якій нею викладені претензії до спадкоємців майна померлого [PERSON] про виконання грошового зобов`язання, з урахуванням суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Тому, на переконання суду, стягнення з відповідачів на користь [PERSON] інфляційного збільшення боргу у розмірі 60525 гривень та трьох відсотків річних у розмірі 567000 гривень буде суперечити вимогам ч.2 ст.1230 ЦК України. Крім цього, нарахування та стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат на суму боргу за період з 17 березня 2014 року по 20 лютого 2017 року суперечить наведеним вище нормам права, оскільки обов`язок з повернення боргу спадкодавця у спадкоємців виникає саме з дня пред`явлення відповідної вимоги кредитора. Зважаючи на викладені обставини в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі. При цьому, обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає також до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Зокрема, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відтак інші доводи сторін не аналізуються та не спростовуються судом, оскільки на висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову не впливають. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції від 29 травня 2020 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 6275 гривень 30 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування понесених нею судових витрат, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed