Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Кредитна спілка «Центр-Кредит» звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором в сумі 1046,82 грн.. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що згідно Кредитного договору № 278 від\~\~ 29 липня 2013 року членові кредитної спілки «Центр-Кредит» [PERSON] було надано кредит строком на 12 місяців, на загальну суму 4400,00 коп. зі сплатою щомісячно 48 % річних за його користування. 29 липня 2013 року між Кредитною спілкою «Центр-Кредит» та [PERSON] було укладено Договір поруки, згідно умов якого поручитель зобовязується солідарно відповідати перед кредитором за виконання всіх зобовязань, що виникли з Кредитного договору № 278 від 29 липня 2013 року укладеного між кредитором та [PERSON]. Відповідач [PERSON] порушуючи умови кредитного договору несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, чим порушила майнові інтереси кредитної спілки «Центр-Кредит». Станом на 22 квітня 2016 року позичальник [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму в розмірі 1046,82 грн., яка складається із: заборгованість за кредитом 786,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 260,82 грн.. У звязку із цим позивач змушений звернутися за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів з позовом до суду, у якому просить стягнути з солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором на загальну суму 1046,82 грн. та сплачений судовий збір. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій зазначає, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу без участі його представника. Повідомлений належним чином відповідачі [PERSON] та [PERSON] (у відповідності до ст.ст. 74 76 ЦПК України), не повідомили про причини своєї неявки, належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі є обовязковим (ст. 158 ЦПК України), у разі неповідомлення суду про причини неявки у судове засідання вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин (ч. 2 ст. 77 ЦПК України), участь у справі є процесуальним правом таких осіб (ст. 27 ЦПК України), а згідно за ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та доведення суду переконливості своїх доводів (повідомлення про судове засідання є елементом змагальності та обовязком суду), тому, на думку суду, неявка відповідачів в судове засідання та неповідомлення ними про причини своєї неявки свідчить проте, що відповідачі розпорядилися своїми процесуальними правами шляхом не брати участь у судовому засіданні та не користуватися наданими їм процесуальними правами ( передбаченими ст.ст. 11, 27, 31, 60, 128, 131, 158, 168 ЦПК України). Згідно ст. 224 ЦПК України суд, зі згоди представника позивача, проводить\~\~ заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Абзацом 3 ч. 1 ст. 21 цього Закону передбачено, що кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. В судовому засіданні встановлено, що згідно Кредитного договору №\~278 від 29 липня 2013 року членові кредитної спілки «Центр-Кредит» [PERSON] було надано кредит на суму 4400,00 грн. строком на 18 місяців, зі сплатою щомісячно 48 % річних за його користування, і позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку дії договору, що підтверджується копією договору (а.с. 4-5). З п/п 3.3. п. 3 Кредитного договору №\~278 від 29 липня 2013 року вбачається, що сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невідємною частиною цього договору. Відповідно до п/п 5.1.3. п. 5 Кредитного договору №\~278 від 29 липня 2013 року позичальник зобовязаний вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка розрахунків. В п/п 5.4.3. п. 5 Кредитного договору №\~278 від 29 липня 2013 року серед іншого зазначається, що кредитодавець має право: вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом у випадку наявності хоча б однієї із таких обставин затримання сплати позичальником частини кредиту та/або процентів за користування кредитом на строк, що перевищує один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує пять відсотків від суми кредиту. З п.п. 9.1., 9.6. п. 9 №\~278 від 29 липня 2013 року вбачається, що строк дії цього Договорору становить 18 місяців. До правовідносин, пов»язаних з укладанням та виконанням цього Договору застосовується строк позовної давності тривалістю у 5 років (ст. 259 ЦК України). Форма укладеного між сторонами кредитного договору відповідає вимогам ст. 1055 ЦК України. Судом встановлено, що 29 липня 2013 року між Кредитною спілкою «Центр-Кредит» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель зобовязується солідарно відповідати перед кредитором за виконання всіх зобовязань, що виникли з Кредитного договору №\~278 від 29 липня 2013 року укладеного між кредитором та [PERSON] (Основний договір) (а.с. 9). З п. 3 Договору поруки від 29 липня 2013 року вбачається, що поручитель відповідає перед кредитром за виконання боржником всіх зобовязань за Основним договором. Відповідно до п.п. 4.1., 4.3. п. 4 Договору поруки від 29 липня 2013 року, у разі порушення Боржником зобов»язання за Основним договором Поручитель зобов»язується виконати за Боржника зобов»язання у 5-денний термін з дня отримання вимоги від Кредитора. Поручитель не відповідає перед Кредитором за виконання Боржником своїх зобов»язань за Основним договором, якщо до Основного договору були внесені зміни без письмової згоди на це Поручителя. Згідно п.п. 6.1. п. 6 Договору поруки від 29 липня 2013 року, у випадку порушення своїх зобов»язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов»язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. В п.п. 7.1. п. 7 Договору поруки від 29 липня 2013 року зазначається, що строк дії цього Договору збігається зі строком дії Основного договору, окрім випадків, визначених у ст. 559 Цивільного кодексу України та у п. 4.4. цього Договору. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно довідки розрахунку вбачається, що загальна сума заборгованості за Кредитним договором №\~278 від 29 липня 2013 року станом на 22 квітня 2016 року становить грошову суму в розмірі 1046,82 грн., яка складається із: заборгованість за кредитом 786,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 260,82 грн. (а.с. 8). Судом встановлено, що порушуючи умови п. 5.1.3. Кредитного договору №\~278 від 29 липня 2013 року [PERSON] не у повному обсязі та строки погашала кредит та проценти за користування кредитом, згідно графіка розрахунків, що є невідємною частиною договору, чим порушила майнові права та інтереси Кредитної спілки «Центр-Кредит», що підтверджується копіями прибуткових касових ордерів від 04 вересня 2013 року, 14 жовтня 2013 року, 20 листопада 2013 року, 13 грудня 2013 року, 17 січня 2014 року, 13 березня 2014 року, 30 травня 2014 року, 30 травня 2014 року, 14 липня 2014 року, 13 серпня 2014 року, 15 вересня 2014 року, 10 жовтня 2014 року, 12 листопада 2014 року, 16 грудня 2014 року, 12 лютого 2015 року, 15 квітня 2015 року, 14 серпня 2015 року (а.с. 31-39). Відповідно до ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, яка зазначає, що обставини, визнані сторонами\~\~ та іншими особами, які беруть участь у справі, не\~підлягають доказуванню. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими \~коштами встановлюється \~\~договором, \~\~законом \~\~або \~\~іншим \~\~актом цивільного законодавства. Згідно змісту ч. 1 ст. 527 ЦПК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст. 610 ЦК України порушення\~ зобовзання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частина 1 ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Стаття 554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, зобовязання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобовязаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст.\~252 ЦК України). Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обовязок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Сплив строку, передбаченого нормою ч. 4 ст. 559 ЦК України, зумовлює припинення зобовязань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. Вказані правові висновки щодо припинення поруки на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2014 року справа № 6-28цс14 та в постанові від 20 квітня 2016 року справа № 6-2662цс15, які на підставі ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковими для врахування судами при здійсненні судочинства. З п.п. 7.1. п. 7 Договору поруки від 29 липня 2013 року вбачається, що в ньому чітко не встановлено строку, після якого порука припиняється, проте зазначено, що його строк дії збігається зі строком дії Основного договору, який згідно п. 9.1. Кредитного договору № 278 від 29 липня 2013 року становить 18 місяців, тобто до 29 січня 2015 року. Умова визначена в п. 9.4. Кредитного договору № 278 від 29 липня 2013 року, що закінчення строку Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (відповідно до ст. 631 ЦК України) не вважається встановленим сторонами строком припинення дії Договору поруки від 29 липня 2013 року, оскільки суперечить частині першій ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України. Також у п. п. 7.1. п. 7 Договору поруки від 29 липня 2013 року щодо строку дії договору міститься посилання на положення статті 559 ЦК України, тому в цьому разі до правовідносин, що виникають з Договору поруки підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобовязання застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості предявити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, договором чи законом установлено строк її дії, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов»язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов»язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Як вбачається з графіку розрахунків, який підписаний позичальником [PERSON] і який є додатком до Кредитного договору № 278 від 29 липня 2013 року та з урахуванням того, що строк дії даного Кредитного договору визначений календарною датою зокрема для поручителя до 29 січня 2015 року, тому вказані обставини свідчать, що шестимісячний строк пред»явлення вимоги до поручителя [PERSON] сплив, а отже Договір поруки від 29 липня 2013 року є припиненим. Повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що між [PERSON] та Кредитною спілкою «Центр-Кредит» виникли кредитні зобовязання, виконання яких було забезпечене Договором поруки від 29 липня 2013 року, однак даний Договір поруки на час є припиненим. Однак, позивачем доведено наявність фактів порушення відповідачем [PERSON] вимог ст. 526, 530 ЦК України та неналежного виконання нею своїх зобовязань за Кредитним договором № 278 від 29 липня 2013 року, у звязку із чим виникла заборгованість станом на 22 квітня 2016 року в розмірі 1046,82 грн., яка підлягає стягненню\~ з відповідача [PERSON]. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, лише шляхом стягнення суми заборгованості з відповідача Швець.Ф., та відмові в задоволенні позовних вимог пред»явлених до [PERSON].\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial