Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Короткий зміст та фактичні обставини. Позивач 06 серпня 2019 року звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що рішенням Шевченківського районного суду Харківської області відповідач [PERSON] була позбавлена батьківських прав, відносно своїх малолітніх дітей: [PERSON] , 2006 року народження та [PERSON] , 2009 року народження. Розпорядженням голови Шевченківської райдержадміністрації Харківської області дітям надано статус, як діти позбавлені батьківського піклування та [PERSON] призначено її опікуном. Факт позбавлення батьківських прав відповідача не звільняє її від обов`язку щодо утримання дітей, але всупереч цьому, відповідач жодного разу не надала грошових коштів на утримання дітей, її взагалі не цікавить їх фізичний та духовний розвиток, не бентежить відсутність можливості отримання дітьми збалансованого повноцінного харчування, якісного та вчасного лікування, хоча відповідачу достовірно відоме їх місце проживання. Відповідач офіційно ніде не працює. Тому вона звернулася до суду за захистом прав малолітніх дітей , і просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь як опікуна на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1059.00 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 серпня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася надала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності та прохала позовні вимоги задовольнити, у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася надала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, та проти задоволення позову стягнення з неї аліментів, в твердій грошовій сумі в розмірі 1059.00 грн., на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дітей не заперечує. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача та відповідача, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Мотивувальна частина та засновані правові норми. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження ( серія [NUMBER] , виданого повторно Шевченківським районим відділом державної реєтсрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 9 березня 2019 року) [INFO] народився [PERSON] . З свідоцтва про народження (серія [NUMBER] виданого Безм`ятежненською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 12 листопада 2009 року) [PERSON] народився [INFO] та матір`ю дітей є [PERSON] , [INFO] (а. с. 6-9). Рішенням Шевченківскього районного суду Харківської області від 07 травня 2019 року відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх: синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 10-11). Розпорядженням Шевченківської райдержадміністрації Харківської області від 10 липня 2019 року за №115 [PERSON] призначено опікуном над дітьми позбавлених батьківського піклування: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та видане свідоцтво опікуна встановленого зразка. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року з відповідними змінами, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виходячи з наведеного, батьки зобов`язані забезпечити такий рівень життя своїх дітей, який є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей на рівні, що визначений законодавством. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею 67 Цивільного кодексу України передбачено, що опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, що є підставою звернення до суду. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд враховує обставини передбачені ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей відповідного віку: для дітей віком від 6 до 18 років становить - 2118.00 грн, мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж - 1059.00 грн. Статтею . 184 Сімейного кодексу України передбачано,що аліменти у твердій грошовій сумі стягуються якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявність інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визнати розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд встановив, що діти проживають разом з позивачем, яка є опікуном, відповідач є особою, яка позбавлена батьківських прав, відомостей ,щодо інших утриманців, аліментних зобов`язань суду не надала. Отже, суд приходить до висновку про обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, та вважає за необхідне стягувати з неї аліменти на утримання малолітніх: синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1059.00 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 серпня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 06 серпня 2019 року. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі положень ст.141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 768.40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved