Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача [PERSON] пред`явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до АТ «Харківобленерго», в якому просив: зобов`язати відповідача припинити застосування до нього заходів агресивної підприємницької практики, шляхом вимагання від нього неіснуючої заборгованості за отриману послугу з електропостачання у розмірі 234,40 гривень; визнати повідомлення №585136 від 23 серпня 2019 року про відключення від електроенергії за заборгованість буд. [ADDRESS] таким, що не підлягає до виконання сторонами, так як є нікчемним у розумінні ч.ч.4,7 ст.7.5 ПРРЕЕ; вирішити питання щодо відшкодування йому завданої шкоди порушенням прав споживача, шляхом надсилання вказаного повідомлення №585136 з вимаганням неіснуючого боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 24 червня 2014 року між ним та Акціонерною компанією «Харківобленерго» укладено договір №24572 про користування електричною енергією строком на три роки з пролонгацією на один рік за умови, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна сторона не висловила наміру внести зміни або доповнення до нього (п. 28 договору). Договір №24572 від 24 червня 2014 року діяв до 01 січня 2019 року, до часу, за зміною нормативної бази, коли Акціонерне товариство «Харківобленерго» почало надавати позивачу окрему послугу з електропостачання, зокрема розподіл електричної енергії. До 01 січня 2019 року [PERSON] сплачував кошти за отриману послугу з електропостачання на рахунок АТ «Харківобленерго», а після вказаної дати на рахунок ПрАТ «Харківенергозбут», яке було постачальником електричної енергії. Позивач зазначає, що згідно умов вищевказаного договору, а також Правил користування електричною енергією для населення, Правил роздрібного ринку електричної енергії, ст.629 ЦК України, сплата за спожиту ним електричну енергію повинна здійснюватись виключно на підставі фактичних показів прибору обліку станом на 01 число кожного календарного місяця, всі інші розрахунки, які здійснюються у інший спосіб нарахування коштів за отриману позивачем послугу з електропостачання не відповідають вимогам договору та нормативній базі, а тому не можуть бути враховані як платіжні документи, які є обов`язковими для виконання. Незважаючи на вказані обставини, АТ «Харківобленерго» постійно проводило нарахування коштів за надані послуги з електропостачання на свій розсуд, без урахування фактичних показників приладу обліку. Позивач в свою чергу регулярно сплачував кошти за фактичними показниками приладу обліку. За вказаних обставин в розрахунках АТ «Харківобленерго» виникла незрозуміла розбіжність, у зв`язку з чим, відповідач почав вимагати від позивача сплати боргу у розмірі 234,40 гривень, без надання будь-яких зрозумілих позивачу розрахунків. 27 серпня 2019 року до позивача приїхали працівники АТ «Харківобленерго» та не представившись стали вимагати негайної сплати 234,40 гривень, та у разі відмови від сплати вказаної суми, погрожували відключенням будинку позивача від електропостачання. На вказані дії працівників АТ «Харківобленерго» позивачем було здійснено виклик поліції та повідомлено про вчинення проти позивача протиправних дій, після чого працівниками АТ «Харківобленерго» було повідомлено позивача про те, що борг у вказаному розмірі виник у позивача перед відповідачем за грудень 2018 року, на що позивач пред`явив працівникам АТ «Харківобленерго» квитанцію про сплату коштів за вказаний період і розрахунок, здійснений на підставі фактичних показників приладу обліку, після чого працівники АТ «Харківобленерго» поїхали. 05 вересня 2019 року позивач отримав від Харківського районного відділення енергозбуту АТ «Харківобленерго» рекомендований лист з повідомленням №585136 від 23 серпня 2019 року про відключення електроенергії за заборгованість у розмірі 234,40 гривень і попередження про необхідність сплати вказаної суми. Вказане попередження, на думку позивача, не відповідає вимогам ч.ч.4,7 ст.7.5 ПРРЕЕ, оскільки не підписано відповідальною особою та не містило зазначення договору та періоду за яким виникла заборгованість. [PERSON] зазначає, що враховуючи вищевказані обставини, відповідач порушує його права споживача, оскільки не виконує вимог ПРРЕЕ щодо порядку оформлення попередження про припинення постачання електричної енергії, намагаючись шляхом залякування отримати від позивача додаткових коштів за вже повністю сплачену [PERSON] послугу. Аргументи учасників справи 16 жовтня 2019 року представник відповідача АТ «Харківобленерго» - адвокат Григоренко Ю.Є., яка діє на підставі довіреності, надала до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначила, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] відповідач заперечує в повному обсязі виходячи з наступного. Так, 24 червня 2014 року за адресою: [ADDRESS] між АТ «Харківобленерго» укладено договір про користування електричною енергією №24572, на час укладення якого діяли «Правила користування електричною енергією для населення», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357, пунктами 20,21 яки передбачалося, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Знімання показів\~засобів обліку\~провадиться електропостачальником\~(електророзподільним\~підприємством)\~та/або\~побутовим споживачем\~щомісяця відповідно\~до умов\~договору.\~Побутовий споживач,\~як правило,\~знімає покази\~засобу обліку\~на перше\~число місяця,\~наступного за\~розрахунковим періодом\~(місяцем). Електропостачальник (електророзподільне\~підприємство)\~має право\~контролювати правильність\~знімання показів\~засобів обліку\~побутовим споживачем. Зняті споживачем\~чи отримані\~та/або\~зняті енергопостачальником\~(електророзподільним\~підприємством)\~дані про\~покази засобу\~обліку в\~інший день\~вважаються вихідними\~даними для\~визначення показів\~засобу обліку\~на перше\~число календарного\~місяця шляхом\~додавання (віднімання)\~середньодобового споживання,\~помноженого на\~кількість днів\~(діб)\~між датою\~зняття показів\~та першим\~числом календарного\~місяця. Середньодобове споживання\~визначається виходячи\~з даних\~про покази\~засобу обліку,\~зафіксовані між\~двома послідовними\~зняттями,\~та кількості\~днів між\~цими зняттями\~показів. Платіжний документ,\~який виписується\~енергоспостачальником,\~формується ним\~за обсяг\~електричної енергії,\~спожитий протягом\~календарного місяця\~(з\~першого числа\~розрахункового місяця,\~по перше\~число місяця,\~наступного за\~розрахунковим). У разі\~проведення побутовим\~споживачем розрахунків\~за спожиту\~електричну енергію\~згідно з\~показами встановленого\~на його\~об`єкті\~багатозонного засобу\~обліку (як\~у випадку\~з позивачем)\~обсяг спожитої\~електричної енергії\~визначається відповідно\~до питомої\~ваги обсягу\~електричної енергії,\~що спожита\~у відповідній\~зоні доби\~протягом розрахункового\~періоду,\~до загального\~обсягу спожитої\~електричної енергії\~в цьому\~періоді. Пунктом 16 укладеного договору передбачено, що розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Пунктом 16 укладеного між позивачем та відповідачем договору передбачено, що розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Пункт 12 договору визначає право енергопостачальника знімати показання приладу обліку. Контрольний злом показів приладу обліку енергопостачальник здійснював один раз на місяць згідно з графіком контрольного зйому та маршруту відомостей співробітниками енергопостачальника. Датою контрольного зйому за адресою позивача є 222 28 число місяця. Покази засобу обліку, контрольний злом якого був здійснений у цей проміжок часу і вважаються вихідними даними для визначення показів засобу обліку на перше число календарного місяця шляхом додавання (віднімання) середньодобового споживання, помноженого на кількість днів (діб) між датою зняття показів та першим числом календарного місяця. Питання щодо формування платіжних документів за фактичними показами електроенергії вже розглядалося у Харківському районному суді Харківської області в рамках цивільної справи №635/9012/18, за результатами розгляду якої в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. На день звернення позивача із позовом, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею продажем, постачанням електричої енергії, забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам регулюються Законом України від 13 квітня 2017 року №2019-VІІІ «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №310, Кодексом комерції обліку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №31 та іншими нормативними актами. 05 грудня 2019 року [PERSON] надав до суду відповідь на вищевказаний відзив відповідача на позовну заяву, в якій зазначив, що отримане ним 05 вересня 2019 року попередження №585136 від 23 серпня 2019 року не відповідає вимогам ч.ч.4,7 ст. 7.5 ПРРЕЕ, зокрема не підписане відповідальною особою та не містить відомостей про те, за яким саме договором та періодом виникла заборгованість, зазначена у вказаному попередженні. Крім того, позивач зазначив, що до свого відзиву на позовну заяву представником відповідача не було додано довіреності, яка б підтверджувала право представника відповідача представляти інтереси відповідача АК «Харківобленерго» в судовому засіданні, а тому вищевказаний відзив не відповідає вимогам ЦПК України і не може бути прийнятим судом до уваги. Також позивач зазначив, що відповідач у своєму відзиві на позовну заяву визнав, що повідомлення №585136 від 23 серпня 2019 року видане саме відповідачем та надіслано останнім поштою на адресою позивача [PERSON] . Відповідачем до відзиву на позовну заяву додано довідку абонента, яка не містить відомостей про те, ким саме складена ця довідка. Крім того, вказана довідка вказує про регулярне здійснення контрольного обходу для огляду показників лічильника, однак доказів в підтвердження того, що такі обходи були здійснені відповідачем до суду надано не було. Також [PERSON] зазначив, що судом неодноразово розглядалось питання щодо наявності у нього боргу за електроенергію та під час розгляду цивільної справи №635/4357/17 було встановлено, що станом на 13 липня 2017 року позивач не має заборгованості зі сплати електроенергії. Крім того, 05 грудня 2019 року [PERSON] надав до суду заяву в якій зазначив, що надана відповідачем довідка абонента від 07 жовтня 2019 року має відомості, що не відповідають дійсності, зокрема у вказаній довідці зазначено про те, що 31 грудня 2018 року на підставі контрольного обходу було здійснено контрольний злом показників лічильника з поточними показаннями 14680. У листі начальника Мереф`янського РВ АТ «Харківобленерго» Титаренко С.О. від 18 листопада 2019 року №57 РИ 22-4248 зазначено про те, що оскільки контролером не були зафіксовані покази засобу обліку електроенергії в грудні 2018 року, то нарахування електроенергії за грудень 2018 року проводилося згідно середньодобового споживання. Розрахункові покази лічильника станом на 31 грудня 2018 року складають «014680». Зазначені обставини вказують на те, що представником відповідача до суду було надано підроблений документ. Рух справи Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 вересня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2020 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до розгляду у судовому засіданні. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Акціонерного товариства «Харківобленерго» адвокат Григоренко Ю.Є., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явилася, 13 жовтня 2020 року надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій просила суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Позивачем до позовної заяви додане повідомлення №585136 від 23 серпня 2019 року Мереф`янського РВ про відключення електроенергії за заборгованість по особовому рахунку [NUMBER] , в якому зазначено, що станом на 22 серпня 2019 року заборгованість [PERSON] за спожиту електроенергію складає 234,40 гривень. Вказаним повідомленням [PERSON] попереджено про те, що він зобов`язаний сплатити зазначену суму боргу в будь-якому пункті прийому платежів та про те, що у випадку невиконання даної вимоги Мереф`янське РВ має право на 30 день після отримання повідомлення припинити енергопостачання по зазначеній адресі, зокрема: [ADDRESS] і передати матеріали до суду для примусового стягнення суми боргу. Також у вказаному повідомленні зазначено, що наступне підключення буде можливе лише після погашення всієї суми заборгованості. Вказане повідомлення не містить дати його складення та підпису особи яка його склала. Також матеріали справи містять копії конвертів про направлення Харківським районним управлінням енергозбуту, розташованого за адресою: м. Мерефа, вул. Дніпровська, 212, на адресу позивача [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , поштових відправлень (трек-номер відправлення №6247201862075). Відповідно до змісту довідки абонента, виданої 07 жовтня 2019 року Мереф`янським РВ, [PERSON] має заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] у розмірі 234,40 гривень. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ч. 1-2\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. До прав, що підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові та особисті немайнові права, належні суб`єктам цивільного права, що входять до змісту їх правоздатності. Хоча ЦК України не містить формулювання поняття охоронюваного законом інтересу, але зі змісту закону вбачається, що захисту підлягає лише той інтерес, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, при цьому такий інтерес обов`язково має бути майновим чи особистим немайновим. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. \~ \~ \~ \~Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються визначені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, судам слід виходити із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Виходячи зі змісту зазначених правових норм, саме позивач\~визначає предмет\~та підстави\~позову,\~суд позбавлений\~права самостійно\~змінювати їх.Невідповідність обраного позивачем способу його захисту є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. У даному\~випадку предметом\~позову є\~визнання повідомлення\~про відключення\~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~і не\~свідчить про\~наявність боргу,\~що неє способом захисту порушених прав, свобод та інтересів фізичних осіб, визначеним законом.. Крім того, повідомлення №585136 від 23 серпня 2019 року про відключення електроенергії за заборгованість, яке міститься в матеріалах справи не створює для позивача жодних правових наслідків, матеріали справи не містять відомостей щодо відключення електропостачання за адресою позивача, жодних порушень позивача як споживача електричної енергії з боку АК «Харківобленерго», в тому числі дій щодо вимагання заборгованості у будь-який незаконний спосіб, в ході судового розгляду за наявними в матеріалах справи доказами судом не встановлено. Крім того, позивачем ставиться вимога про відшкодування шкоди, однак позов не містить ані її розміру, ані обґрунтованого розрахунку такої шкоди. Аналогічні за змістом правовідносини між сторонами, які виникли з приводу іншого такого повідомлення, були предметом спору, за результатом розгляду якого Верховним Судом ухвалена постанова від 26 квітня 2018 року по справі №635/4356/17. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат \~Оскільки позивач\~звільнений від\~сплати судового\~збору за\~подання позову\~про захист\~прав споживачів,\~що прямо\~передбачено статтею\~22\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів\~та узв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed