Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулось 10.01.2018 р. до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві зазначило, що 10.09.2015 р. на вул..Українській в м.Запоріжжі з вини водія [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Відповідач керував автомобілем «ЗАЗ 396 М», державний номер [NUMBER], який належав йому на праві власності. На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обо»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль марки «ВАЗ», державний номер [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON] Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб відповідно до звіту товарознавчої експертизи від 17.12.2015 р. № 61 становить 23633,35 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілим особам. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. У зв»язку з настанням події, передбаченої п.п.а) п.41.1 ст.41 Закону, позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 19694,46 грн. Крім того, за послуги аварійного комісару згідно актів виконаних робіт та рахунку позивачем перерахована сума 222,20 грн. платіжним дорученням № 656р від 18.11.2015 р. та 440 грн. платіжним дорученням № 998 від 26.01.2016 р. Разом витрати позивача склали 20356,66 грн. Посилаючись на ст.38, 41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.1191 ЦК України, МТСБУ за позовом просить стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 20356,66 грн. Ухвалою від 21.02.2018 р. відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду на 23.03.2018 р. 23.03.2018 р. розгляд справи було відкладено на 26.04.2018 р. на підставі п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи по суті, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, направив заяву про розгляд справи без його участі та відзив на позову заяву (а.с.67-68). Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Матеріали справи свідчать, що 10.09.2015 р. на вул..Українській в м.Запоріжжі [PERSON], керуючи автомобілем ЗАЗ968 М, державний номер [NUMBER], при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 217030, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку. В результаті зіткнення транспортних засобів автомобіль «ВАЗ 217030» зазнав технічних пошкоджень. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2016 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП (а.с.6). Відповідно до звіту № 61 від 17.12.2015 р. (а.с.9-16), вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля ВАЗ 217030, державний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження складає 23633,35 грн. На підставі наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 6520 від 17.08.2016 року, платіжним дорученням за № 6520рв від 18.08.2016 р. [PERSON] перераховано страхове відшкодування у розмірі 19694,46 грн. Крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 662,20 грн. (а.с.21-24), що разом з виплаченою [PERSON] сумою, складає 20356,66 грн. Відповідно до п.п.а п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За ст.22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров»ю та майну третіх осіб під час ДТП. Згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки позивач здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів до нього згідно положень ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» перейшло право вимоги на відшкодування вказаних витрат в порядку регресу. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз'яснень, викладених в абзацах 1, 3-5 пункту 6 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За таких обставин, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у зв»язку з чим позов підлягає задоволенню. У поданому відзиві [PERSON] зазначив про недоведеність його винуватості у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. За ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В процесі розгляду справи відповідач не надав доказів його невинуватості у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а тому суд при винесенні рішення бере до уваги постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2016 р., що набрала законної сили. Доводи відповідача щодо відсутності підстав для стягнення саме позивачем страхового відшкодування перевірені судом під час розгляду справи та не є підставою для відмови у позові з підстав, наведених вище. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач, як інвалід другої групи, звільнений від сплати судового збору, суд повертає позивачу суму сплаченого судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved