Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 20.11.2018 року в інтересах позивача [PERSON] до суду звернувся адвокат Смирнов В.В. з позовом, який уточнив 23.03.2020 року, та просить стягнути в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття холодною водою квартири за адресою: [ADDRESS] , в сумі 15697,50 грн., а також усі понесені судові витрати. Ухвалою від 29.11.2019 року провадження у справі відкрито. 27.02.2020 року представником відповідача [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву [PERSON] 23.03.2020 року представником позивача до суду подано позовну заяву в уточненій редакції. Ухвалою суду від 29.07.2020 року підготовче засідання по справі закрито та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечував проти задоволення позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не зявились, будь-яких заяв стосовно суті вимог до суду не надали. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх первісних позовних вимогах позивач посилалась на те, що вона є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] . 10.06.2019 року сталося залиття її квартири холодною водою. У день залиття відповідач [PERSON] визнала свою вину, однак обіцянку компенсувати спричинену шкоду не виконала, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду. Відповідач [PERSON] надала відзив, в якому зазначає, що є не єдиною власницею квартири, у зв`язку з чим вважає, що позивачем не вірно сформовані вимоги, потрібно зазначити усіх співвласників, вимоги задоволенню не підлягають, а у випадку розгляду питання про задоволення позовних вимог, задоволенню підлягає вимога стосовно солідарної відповідальності. Сторона позивача надала уточнену позовну заяву, в якій уточнила коло відповідачів та уточнила вимоги стосовно суми спричинених ушкоджень згідно висновку експерта. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будь-яких заяв стосовно суті вимог до суду не надали. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Як встановлено у судовому засіданні, позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 19.03.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левенець Т.П., належить квартира за адресою [ADDRESS] /а.с.9-10/. Згідно Акту від 13.06.2019 року (викладено російською) «по адресу переулок [ADDRESS] , 10.06.2019 года произошло затопление квартиры. Данный залив произошел с кв.6 (владелец [PERSON] ) в результате халатного пользования сантехническим оборудованием, а именно во время отсутсвия холодного водоснабжения в доме - забыли закрыть кран. Площадь залива на потолке составляет S=8м2», підписали: керівник [PERSON] , старший майстер [PERSON] , майстер [PERSON] , сантехник [PERSON] /а.с.7/. Згідно Акту від 11.11.2019 року комісія у складі керівника та майстрів КП «ЖКС Вузівський»: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] склали акт про те, що (викладено російською) «по адресу [ADDRESS] в результате неоднократных затоплений квартиры жильцами кв.6, на кухне обвалился потолок (штукатурка на потолке) площадью около 4 м2.» /а.с.8/. Стороною позивача було надано висновок експертного дослідження судового експерта Чорної Ю.П. №ЕС-2514-1-1449.19 від 26.12.2019 року, згідно якого вбачається, що розмір матеріальної шкоди, завданої [PERSON] внаслідок залиття холодною водою належної їй квартири за адресою [ADDRESS] , на дату експертного дослідження складає: 15697,50 грн. /а.с.31-52/. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.12.2002 року №0325 квартира за адресою [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Приватизована загальна площа 45,7 кв.м. складає 678/1000 часток кв.6 /а.с.68-69/. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 322/2000 частки за адресою [ADDRESS] належать [PERSON] та [PERSON] /а.с.86-87/. Згідно довідки №141/01.09 від 12.03.2020 року з КП «Міського агентства з приватизації житла» повідомляється, що 322/1000 частин квартири спільного заселення [ADDRESS] приватизовані 10.10.2002 року гр. [PERSON] та [PERSON] в рівних частках /а.с.89/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Згідно з ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачу [PERSON] сталось залиття 10.06.2019 року. Сторона позивача звернулась до працівників КП «ЖКС Вузівський» , та ті склали Акт 13.06.2019 року про факт залиття квартири 10.06.2019 року, від вказаного залиття стеля квартири позивача почала обвалюватись, про що працівниками КП «ЖКС Вузівський» складено Акт від 11.11.2019 року. В ході розгляду справи було встановлено, що відповідач [PERSON] не єдиний власник квартири [ADDRESS] , тому стороною позивача було уточнено позов та залучено до участі співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] , яким на праві сумісної власності належить 678/1000. Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Враховуючи викладені положення діючого законодавства саме на власника покладається обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної у зв`язку із використанням належного йому майна. Позивач зазначає, що у день залиття відповідач [PERSON] підтвердила факт залиття та пообіцяла компенсувати спричинену шкоду, однак ніякої компенсації позивач не отримала. Як зазначає в уточненому позові позивач, пошкоджена стеля знаходиться під часткою квартири яка належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . Інша частка квартири [ADDRESS] - 322/2000 належить іншій сім`ї: [PERSON] та [PERSON] . При цьому відповідач [PERSON] повідомила суду, члени її сім`ї: чоловік та син, як і вона в даній комунальній квартирі не проживають. На час залиття квартири в належних їм приміщеннях тимчасово проживали знайомі її чоловіка, які і допустили залиття квартири позивача. Відповідач [PERSON] згодна виплатити частку суми спричиненої шкоди. Під час розгляду справи сторони намагались врегулювати спір мирним шляхом, відповідач [PERSON] в судовому засіданні згодна була сплатити суму у розмірі 6000 -7000грн., а потім і 8000 грн., визнавала вимоги частково. Однак, в час наданий сторонам для вирішення спору без прийняття рішення по справі, сторони не дійшли до згоди, про що суду повідомили представники сторін в судовому засіданні 16.11.2020 року. Таким чином, позивачем доведена протиправність дій відповідачів, а також встановлений причинний зв`язок між ними і шкодою, та є вина в залитті квартири позивача. Для визначення вартості спричиненої матеріальної шкоди, позивач звернулась до судового експерта Чорної Ю.П., яка провела судову будівельно-технічну експертизу за результатами якої склала експертний висновок №ЕС-2514-1-1449.19 від 26.12.2019 року, в якому шкода складає 15697,50 грн. Суд вважає належним та допустимим доказом даний висновок експерта, зокрема, у зв`язку із тим, що висновок містить розписку судового експерта про обізнаність щодо кримінальної відповідальності за надання завідомо неправдивого висновку. Сторона відповідача [PERSON] - адвокат Врона А.В. у судовому засіданні зазначив, що відповідач повідомила, що під час складання висновку огляд експертом її квартири не проводився, а висновок складений лише на підставі Актів, тому вона не згодна з сумою, яка зазначена в експертному дослідженні. При цьому, сторона відповідача [PERSON] самостійно розрахунок шкоди не провела. В судовому засіданні свідок [PERSON] , син позивача, повідомив, що дійсно було залиття, та повідомив, що на теперішній час впав кусок стелі. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги стосовно відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню, оскільки порушення прав позивача саме відповідачем в ході судового розгляду справи стороною позивача доведено. Однак суд вважає, що стягненню підлягає сума рівна частці, яка належить стороні відповідачів на праві спільної сумісної власності 678/1000, так як квартира [ADDRESS] є комунальною квартирою. Доводи сторони позивача, що інші власники довгий час не проживают в квартирі так як мешкають за кордоном і не користується послугами, судом не приймаються до уваги, оскільки не були доведені належними доказами. Тобто, заперечення відповідачів щодо часткового визнання позову з посиланням на інших співвласників квартири [ADDRESS] , в даній частині стороною позивача не були спростовані в ході судовому розгляду справи. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як обґрунтовані та доведені частково. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в, оскільки при зверненні до суду позивачем сплачено мінімальну ставку судового збору.

Outcome: partial