Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1.Виклад позиції позивача Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в розмірі 42086,50 грн. за кредитним договором без номера від 25.11.2010 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву без номера від 25.11.2010 року. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, якою також підтверджується факт, що відповідач повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які, згідно із заявою, отримані відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. Підписанням заяви між сторонами, у відповідності до ст.634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором та містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який в подальшому збільшився до 15000 грн., а відповідачу надано у користування кредитну картку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3 договору, на підставі якого відповідач при укладанні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою банку. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Проте, в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Таким чином, у порушення п.2.1.1.5.5 договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, хоча ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року, згідно з п.2.1.1.2.12., сторони дійшли згоди, що в разі, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які, у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України, встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% для картки «Універсальна»; 84,0% для картки «Універсальна голд». Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з врахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 02.06.2020 року виникла заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем в розмірі 42086,50 грн., яка складається з наступного: 28991,38 грн. заборгованість за тілом кредиту; 28991,38 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 10602,69 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 12,12 грн. нарахована пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1980,31 грн. штраф (процентна складова). Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання зобов`язань за договором, заборгованість не погашає, чим порушує умови договору та законні права АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Представник позивача Гребенюк О.С., що діє на підставі довіреності від 31.01.2019 року (а.с.64), в судове засідання не прибув, відповідно до поданого разом з позовом клопотання просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі на підставі доказів, доданих до позову, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.69). 2.Виклад позиції відповідача Відповідач [PERSON] не скористалася своїм правом подати відзив на позов та не подала до суду відзиву із викладенням своїх заперечень щодо позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та щодо розрахунку заборгованості відповідно до позовних вимог, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі про відкриття провадження від 15.07.2020 року (а.с.76-77). Разом з тим, 21.09.2020 року на електронну адресу суду [PERSON] надіслала клопотання, в якому зазначила, що здійснила часткову оплату заборгованості, зазначеної у позовній заяві, зокрема в сумі 12600 грн. та решту заборгованості в сумі 26985,19 грн. зобов`язується сплатити рівними частинами до 20 грудня 2020 року. Також, зазначила, що як позичальник АТ КБ «ПРИВАТБАНК», не відмовляється від повернення заборгованої суми позики (а.с.89, 102). Крім того, 25.11.2020 року на електронну адресу суду [PERSON] надіслала повідомлення про сплату суми заборгованості до 20.12.2020 року (а.с.122). Також, 23.12.2020 року відповідач [PERSON] надіслала повідомлення на електронну адресу суду про сплату суми заборгованості за договором кредиту розстроченими щомісячними платежами до 29.06.2021 року (а.с.203). Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до неї про стягнення заборгованості. ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Разом з позовною заявою 06.07.2020 року представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гребенюком О.С. надіслано до суду клопотання, в якому останній просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.71). 2. Крім того, 06.07.2020 року представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гребенюком О.С. разом з позовною заявою надіслано до суду клопотання, в якому останній просить розглянути справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.69). Інші заяви та клопотання, пов`язані із розглядом справи, від позивача до суду не надходили. 3. Відповідач [PERSON] 21.09.2020 року на електронну адресу суду надіслала клопотання, в якому зазначила, що здійснила часткову оплату заборгованості, зазначеної у позовній заяві, зокрема в сумі 12600 грн. та решту заборгованості в сумі 26985,19 грн. зобов`язується сплатити рівними частинами до 20 грудня 2020 року та просить встановити їй строк сплати заборгованості до 20.12.2020 року (а.с.89, 102). 4. 25.11.2020 року на електронну адресу суду [PERSON] надіслала повідомлення про сплату суми заборгованості до 20.12.2020 року (а.с.122). 5. 23.12.2020 року відповідач [PERSON] надіслала повідомлення на електронну адресу суду про сплату суми заборгованості за договором кредиту розстроченими платежами до 29.06.2021 року (а.с.203). Інших заяв і клопотань, пов`язаних із розглядом справи, [PERSON] до суду не подавала. ІІІ. Процесуальні дії у справі \~ \~ 1. Ухвалою\~суду\~від 15.07.2020 року прийнято\~до розгляду позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, перше судове засідання призначено на 07.08.2020 року, визначено дату другого судового засідання 22.09.2020 року (а.с.76-77). 2. 07.08.2020 року розгляд справи відкладено на визначену дату 22.09.2020 року у зв`язку з неявкою відповідача, здійснено виклик відповідача шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.85). \~ 3. 22.09.2020 року судом постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] від 21.09.2020 року про відкладення судового засідання до 20.12.2020 року для надання їй строку для сплати заборгованості за договором позики у добровільному порядку; розгляд справи відкладено на 15.10.2020 року для забезпечення принципу змагальності сторін у цивільному судочинстві і надання відповідачеві строку для визначення способу участі в судовому засіданні (а.с.96-98). 4. 15.10.2020 року справу знято з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючого у справі судді у відпустці внаслідок захворювання коронавірусною інфекцією COVID-19 (а.с.110-113). 5. Після виходу головуючого судді з відпустки 02.11.2020 року розгляд справи призначено на 25.11.2020 року (а.с.114). 6. 25.11.2020 року судом постановлено ухвалу про відкладення судового розгляду на 24.12.2020 року у зв`язку із витребуванням від позивача розрахунку позовних вимог з врахуванням проведених відповідачем [PERSON] оплат суми заборгованості, який зобов`язано надати до 22.12.2020 року (а.с.124-125). 7. В судове засідання, призначене на 24.12.2020 року сторони не прибули, при цьому представник позивача, відповідно до клопотання від 06.07.2020 року (а.с.69) просить розглядати справу у відсутності представника, а відповідач [PERSON] у клопотанні від 21.09.2020 року зазначила про неможливість прибувати у судові засідання через карантинні обмеження на території держави та через фактичне проживання її у м. Ірпінь Київської області (а.с.89, 102) та в повідомленні від 23.12.2020 року зазначила про сплату суми заборгованості по договору кредиту розстроченими платежами до 29.06.2021 року (а.с.203), тоді як позивач та відповідач належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (а.с.164, 128-129), тому суд за таких обставин вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. 8. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Крім того, суд не вбачає підстав для ухвалення заочного рішення у справі, хоч відповідач і не надіслала відзиву на позов та не прибула до суду у судові засідання повторно, враховуючи, що відповідач повідомила причини неприбуття у клопотанні від 21.09.2020 року, а також про сплату боргу за договором позики щомісячними платежами після відкриття провадження у справі, що свідчить про визнання позову. 9. Не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, суд постановив ухвалу про залишення без задоволення повідомлення відповідача [PERSON] від 23.12.2020 року, яке надіслано на електронну адресу суду і яке містить клопотання про розстрочення сплати суми заборгованості за договором кредиту щомісячними платежами, оскільки відповідач не надіслала до суду належних, достовірних, достатніх, допустимих доказів щодо свого фінансового стану, відсутності доходів для погашення суми боргу за договором позики або своєї неплатоспроможності. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються ЦК України. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Вирішуючи спір, суд встановив факт укладення 25.11.2010 року договору кредиту без номера між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , що складається із Анкети-Заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Умов і правил АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надання банківських послуг, Тарифів банку (а.с.33, 34, 35-60). Згідно з п.2 Статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №594, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.67-68). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 25.11.2010 року підписала анкету-заяву про надання їй кредиту шляхом відкриття карткового рахунку і встановлення на платіжну картку кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом, а відтак, погодилася з Умовами і правилами надання банківських послуг АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується Анкетою-Заявою (а.с.33), а також не заперечується відповідачем, яка на електронну адресу суду надіслала повідомлення та клопотання про часткову сплату заборгованості за договором кредиту та про здіснення оплати суми заборгованості, яка залишилася, щомісячними розстроченими платежами, тобто визнала позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до неї про стягнення заборгованості. Пунктом 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що якщо протягом 12 місяців з моменту підписання договору ні одна із сторін не проінформує іншу про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. Кредит надано шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача, що підтверджується розрахунком заборгованості, довідкою щодо підписання кредитного договору б/н між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , за яким відповідачеві було надано кредитну картку за номером [NUMBER] , а також випискою по рахунку (а.с.5-21,32, 22-30) та не заперечується відповідачем, яка не надіслала відзиву на позов, але надіслала повідомлення та клопотання про сплату суми заборгованості за договором кредиту щомісячними розстроченими платежами. Позивачем встановлено відповідачеві на платіжну картку початковий кредитний ліміт в сумі 500 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н), який в подальшому збільшено до 15000 грн. (а.с.31). Вказана обставина не заперечується відповідачем, оскільки [PERSON] не надіслала відзиву на позов із викладенням своїх заперечень. Погашення кредиту, сплата відсотків, винагороди, комісії здійснюється на умовах, що викладені в Заяві позичальника та в Умовах і правилах АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надання банківських послуг. Відповідно до заяви позичальника від 25.11.2010 року, відповідач [PERSON] зобов`язувалася здійснювати погашення заборгованості в порядку, встановленому Умовами і правилами надання банківських послуг, шляхом здійснення обов`язкового щомісячного мінімального платежу. Відповідно до п.1.1.1.50. Договору, мінімальний обов`язковий платіж це розмір боргових зобов`язань відповідача, які щомісяця повинен сплачувати відповідач протягом терміну дії карти. Мінімальний обов`язковий платіж розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості клієнта. Згідно з умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна Gold», обов`язковий щомісячний мінімальний платіж становить 7 % від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості) (а.с.34). Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил передбачено, що клієнт банку зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов і правил надання банківських послуг, за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує клієнту проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п.2.1.1.12.9 Умов і Правил, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в банку, зокрема з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі мінімального обов`язкового платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань. При незгоді із зміною Правил та/або Тарифів, позичальник зобов`язується звернутися в банк для розірвання договору та погасити виниклу заборгованість (п.2.1.1.5.4 Умов та правил). Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п.2.1.1.5.7 Умов та правил. [PERSON] порушено умови договору в частині внесення необхідних щомісячних платежів по кредиту, відсотках за користування кредитом. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач не проводила сплати по погашенню заборгованості по кредиту (а.с.5-21). \~ \~ \~ \~Зобов`язання за договором кредиту від 25.11.2010 року [PERSON] не виконала до цього часу. Разом з тим, судом встановлено, що у період судового провадження у цій цивільній справі відповідач [PERSON] здійснила часткову оплату по заборгованості за договором кредиту, яка зазначена у позовній заяві, зокрема, 15.09.2020 року на суму 5000 грн., що вбачається із дублікату чека (номер квитанції 2084-6466-6916-0945 (а.с.103); 21.09.2020 року на суму 7600 грн., що вбачається із скріншоту платежу по поповненню кредитної картки (а.с.90). 25.11.2020 року судом постановлено ухвалу про відкладення судового розгляду на 24.12.2020 року у зв`язку із витребуванням від позивача розрахунку позовних вимог з врахуванням проведених відповідачем [PERSON] оплат суми заборгованості, який зобов`язано надати до 22.12.2020 року (а.с.124-125). Вимоги ухвали суду позивачем проігноровано і розрахунку позовних вимог з врахуванням проведених відповідачем [PERSON] оплат суми заборгованості до 22.12.2020 року не надіслано до суду. 30.11.2020 року позивачем надіслано до суду виписку по рахунку відповідача [PERSON] (а.с.154-162), а в супровідному листі представником позивача [PERSON] повідомлено суд про те, що найближчим часом до суду буде надіслано уточнену позовну заяву з актуальним розрахунком заборгованості (а.с.152). Разом з тим, суд зауважує, що ні станом на 22.12.2020 року, на виконання ухвали суду від 25.11.2020 року, ні станом на 24.12.2020 року, тобто на час судового засідання, про дату якого позивач повідомлений належним чином (а.с.164), останнім не надіслано до суду актуального розрахунку позовних вимог з врахуванням проведених відповідачем [PERSON] оплат суми заборгованості. При цьому, надісланою позивачем до суду випискою по рахунку відповідача [PERSON] (а.с.154-162) підтверджується факт здійснення останньою проплат по договору кредиту в сумі 5000 грн. 15.09.2020 року, в сумі 7600 грн. 21.09.2020 року, а також суд встановив здійснення відповідачем проплати в рахунок заборгованості в сумі 6000 грн. 06.11.2020 року (а.с.154). Відтак, суд встановив, що відповідач [PERSON] станом на 24.12.2020 року, тобто на день розгляду справи судом, сплатила 18600 грн. у рахунок погашення заборгованості за договором позики від 25.11.2010 року згідно з заявленими до неї позовними вимогами АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Позивачем зроблено розрахунок заборгованості відповідача по Договору станом на 02.06.2020 року, яка, згідно з цим розрахунком, становить 42086,50 грн., з яких: 28991,38 грн. заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 28991,38 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 10602,69 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 12,12 грн. нарахована пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1980,31 грн. штраф (процентна складова) (а.с.5-21). Суд вважає незаконним нарахування та включення до суми заборгованості за договором кредиту позивачем відповідачу пені в сумі 12,12 грн. та штрафів: 500 грн. штраф (фіксована частина); 1980,31 грн. штраф (процентна складова), виходячи з наступного. Так дійсно, згідно з Умовами і правилами надання банківських послуг, при порушенні відповідачем строків платежів більше, ніж на 30 днів, остання зобов`язана сплатити банку штраф, розмір якого встановлено 500 грн. (фіксована сума) та 5% від суми заборгованості (процентна складова) (п.2.1.1.7.6), а також п.2.1.1.12.6.1 Умов і правил передбачено нарахування пені відповідно до встановлених тарифів за борговими зобов`язаннями. Разом з тим, ЗУ №691-ІХ від 16.06.2020 року «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України пунктом 15, яким передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцяти денний строк після дня завершення такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення». Цей Закон набрав чинності 04.07.2020 року, позивач здійснив розрахунок позовних вимог станом на 02.06.2020 року, надіслав позов до суду 28.06.2020 року (а.с.72), який надійшов до суду 06.07.2020 року(а.с.2), разом з тим Кабінетом Міністрів України введено карантин на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19 постановою №211 від 11.03.2020 року. Частиною 1 статті 5 ЦК України встановлено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Разом з тим, частиною 2 статті 5 ЦК України встановлено, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Відтак, враховуючи, що пунктом 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України скасовано цивільну відповідальність у вигляді сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки, штрафу, пені за прострочення за договором кредиту, то нарахування позивачем відповідачу [PERSON] пені в сумі 12,12 грн. та штрафів: 500 грн. штраф (фіксована частина); 1980,31 грн. штраф (процентна складова), на переконання суду, не ґрунтується на законі і не підлягає стягненню з відповідача. Отже, суд встановив наявність заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем у наступному розмірі: сума заборгованості за тілом кредиту (в тому числі, простроченим тілом кредиту) і сума заборгованості за простроченими відсотками за мінусом сплачених відповідачем сум у рахунок погашення заборгованості (5000 грн., 7600 грн., 6000 грн.), а всього: 28991,38 грн. + 10602,69 грн. 5000 грн. 7600 грн. 6000 грн. = 20994,07 грн. Пеня (12,12 грн.) та штрафи ( 500 грн., 1980,31 грн.) стягненню з відповідача не підлягають. Оскільки факт повного виконання умов договору і повернення кредиту та процентів за користування кредитом відповідачем [PERSON] не доведено, то право АТ КБ «ПРИВАТБАНК» невиконанням у повному обсязі зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту, а позов підлягає частковому задоволенню на суму 20994,07 грн. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають правовідносини позики, а саме кредиту, які регулюються ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобов`язання,\~на вимогу\~кредитора зобов`язаний\~сплатити суму\~боргу з\~урахуванням встановленого\~індексу інфляції\~за весь\~час прострочення,\~а також\~три проценти\~річних від\~простроченої суми,\~якщо інший\~розмір процентів\~не встановлений\~договором або\~законом (ч.2\~ст.\~625\~ЦК України). За змістом ч.2 ст.\~626 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу\~сторони є\~вільними в\~укладенні договору,\~виборі контрагента\~та визначенні\~умов договору\~з урахуванням\~вимог цього\~Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~звичаїв ділового\~обороту,\~вимог розумності\~та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Так, за договором кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України). Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України). \~ \~ \~ \~Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. \~ \~ \~ \~ Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вказаного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК України). VІ. Висновки суду Аналізуючи норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позивач має право на звернення до суду з означеним позовом. Також, у суду склалася достатня переконаність у тому, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з аналізу належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, наданих позивачем та відповідачем. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Отже, суд констатує той факт, що позивачем та відповідачем надано суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази щодо наявності заборгованості відповідача перед позивачем за договором кредиту без номера від 25.11.2010 року в сумі 20994,07 грн., що включає 10602,69 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими, відповідно до ст.625 ЦК України, які проаналізовані судом у їх сукупності та взаємозв`язку і дають підстави для висновку про часткове задоволення позову. Крім того, суд вважає, що між відповідачем та банком склалися кредитні правовідносини, в яких банк є кредитором, а відповідач боржником, проте, боржником доказів на підтвердження факту повного виконання умов договору кредиту від 25.11.2010 року без номера суду не надано. Оскільки факт повного виконання умов договору і повернення кредиту та процентів за користування кредитом відповідачем [PERSON] не доведено, то право АТ КБ «ПРИВАТБАНК» невиконанням зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту шляхом часткового задоволення позову. При цьому, не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пеня в сумі 12,12 грн. та штрафи: штраф у розмірі 500 грн. (фіксована сума) та штраф у розмірі 1980,31 грн. (процентна складова), виходячи з вимог п.15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102 грн. (а.с.1). Таким чином, враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, а при стягненні суми заборгованості у розмірі 20994,07 грн. судовий збір так само складає суму 2102 грн. і не може бути меншим, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн.

Outcome: partial