Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Кредитна спілка «ЗаРаЗ» (далі-позивач) звернувшись до суду з позовом, просить стягнути солідарно з [PERSON] (далі-відповідач 1) та [PERSON] (далі-відповідач 2) на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 26952,24 грн., витрати по оплаті судового збору у сумі 269,52 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн., посилаючись на те, що 28.03.2014 року між позивачем та відповідачем 1 було укладено кредитний договір № КВ-00070/03-14/0810, згідно умов якого позивач зобов'язався надати грошові кошти у кредит строком на 12 місяців у сумі 5000 грн., а відповідач 1 в свою чергу зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 28.03.2014 року між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки. Позивач повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем 1, передбачені кредитним договором, що підтверджується видатковим касовим ордером від 28.03.2014 року. Однак, відповідач 1 не виконує умови кредитного договору, оскільки жодного разу не погашав кредит та не сплачує проценти. Згідно розрахунку станом на 02.03.2015 року у відповідача 1 виникла перед позивачем заборгованість в розмірі 26952,24 грн., яка складається: 5000 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 6552,24 грн. - загальна сума відсотків; 15400 грн. - загальна сума пені. Крім того, позивач, щоб захистити свої права та інтереси, додатково витратив кошти на оплату послуг фахівця у галузі права, що підтверджується документами доданими до позову. Представник позивача Коваленко І.В. в судовому засіданні збільшила позовні вимоги та просила стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором, що утворилась станом на 22.07.2015 року у розмірі 38952,24 грн., яка складається з: 5000 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 10699,60 грн. - загальної суми відсотків та 23050 грн. - загальної суми пені; витрати по оплаті судового збору у сумі 389,52 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн.(а.с.85-87), посилаючись на вищевказані обставини. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що 28.03.2014 року він з позивачем уклав кредитний договір, згідно умов, якого отримав грошові кошти у кредит строком на 12 місяців у сумі 5000 грн. та зобов'язався повернути кредит і сплачувати проценти за користування кредитом у відповідності до графіку. В цей же день його батько [PERSON] (відповідач 2) з метою забезпечення виконання грошового зобов'язань по кредитному договору уклав з позивачем договір поруки. Після отримання кредиту він декілька раз сплачував позивачу гроші, до тих пір поки його не звільнили з роботи. Він погоджується сплати позивачу заборгованість у розмірі 8299,96 грн., яка визначена у графіку розрахунків (а.с.8). Що стосується питання про стягнення з нього відсотків за користування кредитом та пені, то він не погоджується з їх розміром, оскільки вважає значно завищеними. Що стосується стягнення витрат на правову допомогу, він повністю не визнає цієї вимоги. Просив суд врахувати його скрутне матеріальне становище та зменшити і розстрочити суму присудженої заборгованості. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, але в судове засідання не з'явився, не дивлячись на те, що про час, дату та місце був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача 1, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. З наданих матеріалів вбачається, що 28.03.2014 року між позивачем та відповідачем 1 було укладено Кредитний договір №КВ-00070/03-14/0810, згідно умов якого позивач повинен надати відповідачу 1 у тимчасове користування кредит у сумі 5000 грн. строком на 12 місяців, а відповідач 1 зобов'язався повернути кредит та відсотки за користування кредитом у відповідності до графіка (а.с.6-8,32-35). З метою забезпечення виконання зобов'язань передбачених вищевказаним Кредитним договором, 28.03.2014 року між позивачем та відповідачем 2 укладено Договір поруки, відповідно у умов якого відповідач 2 зобов'язався відповідати у повному обсязі перед позивачем за не виконання відповідачем 1 зобов'язань, що виникли з Кредитного договору (а.с.8 обр. стор., а.с.36). Згідно видаткового касового ордеру від 28.03.2014 року вбачається, що позивач надав, а відповідач 1 отримав кредит у сумі 5000 грн. (а.с.5). Із розрахунків здійснених позивачем (а.с.4, 87) вбачається, що станом на 02.03.2015 року та станом на 22.07.2015 року відповідач 1 сплатив 2092 грн. відсотків за користування кредитом. 18.02.2015 року та 31.07.2015 року позивач направив відповідачам вимоги та повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором з пропозицією її погасити (а.с.64-70). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналізуючи надані позивачем графік розрахунків до кредитного договору від 26.03.2014 року та розрахунок заборгованості станом на 22.07.2015 року (а.с. 8, 87), судом встановлено, що позивач не вірно здійснив нарахування відсотків за користування кредитом. Згідно розрахунку відсотків за період з 28.03.2014 року по 28.04.2014 року позивач вважає, що відповідач 1 повинен сплатити 289,28 грн. щоденних відсотків, а саме: (5000 грн. х 32 дн. х 0,1808%). Однак дане обчислення є не вірним, оскільки з 28.03.2014 року по 28.2014 року включно є період в 31 день, а не 32. Тому розмір щоденних відсотків за цей період становить 5000 грн. х 31 дн. х 0,1808% : 100% = 280,24 грн., що підтверджується графіком розрахунків до кредитного договору. Крім того, позивач не вірно обчислив кількість прострочених днів за період з 28.04.2014 року по 22.07.20015 року, оскільки цей період становить 451 днів, а не 461, як визначено у розрахунку. Таким чином, розмір потрійних відсотків за період з 29.04.2014 року по 22.07.20015 року становить: 5000 грн. х 451 х 0,5424% : 100% = 12231,12 грн. Враховуючи те, що відповідач 1 сплатив позивачу відсотки за користування кредитом в розмірі 2092 грн., тому загальна сума заборгованості відсотків, яку необхідно стягнути з відповідача 1 становить 10419, 36 грн. (280,24 грн. + 12231,12 грн. - 2092 грн.). Стосовно вимог позивача щодо стягнення пені у загальній сумі 23050 грн., яка утворилась за 461 день, а саме за період 29.04.2014 року по 22.07.20015 року, суд вважає таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 258 ЦК України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, розмір пені за один рік становить 18250 грн. (5000 грн. х 365 дн. х 1% : 100%). Крім того, судом враховано положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, якою передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи те, що розмір пені становить 18250 грн., що значно перевищує розмір збитків, який є боргом по сплаті тілу кредиту у розмірі 5000 грн., суд вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої пені та стягнути з відповідачів на користь позивача пеню в розмірі 10000 грн. Таким чином, суд вважає, що необхідно частково задовольнити вимогу позивача про стягнення солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 25419,36 грн., яка складається з 5000 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 10419, 36 грн. (280,24 грн. + 12231,12 грн. - 2092 грн.) - загальної суми відсотків та 10000 грн. - загальної суми пені; Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн., суд виходив з наступного. Згідно ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони,крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. З договору №1/15 вбачається, що між позивачем та фізичною особою - підприємцем [PERSON], 15.01.2015 року укладено договір про надання правової допомоги. Згідно умов п.2.1 даного договору виконавець - [PERSON] зобов'язується надати замовнику - позивачу, різноманітні юридичні послуги. Із протоколу судового засідання вбачається, що [PERSON] не представляла права та інтереси позивача, оскільки не приймала участі в судовому засіданні. Крім того, позивачем не надано розрахунок загального часу витраченого [PERSON] на роз'яснення, консультації, складання позовної заяви, вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, відповідно до вимог постанови КМ України №590 від 27 квітня 2006 року ''Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави'' та ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». За таких обставин, суд прийшов до висновку про відсутність законних підстав у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідачів 2000 грн. витрат на правову допомогу. Клопотання відповідача 1 про прийняття рішення щодо стягнення заборгованості з розстрочкою її сплати не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано докази про його скрутне матеріальне становище. Позивач пред'явивши до відповідачів позов про стягнення заборгованості у сумі 38952,24 грн., сплатив судовий збір у розмірі 389,52 грн. Однак, враховуючи те, що судом позов задоволено частково, а саме: у розмірі 25419,36 грн., що становить 65,26 % (25419,36 грн. х 100% : 38952,24 грн.), тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України позивач має право на відшкодування витрат понесених при сплаті судового збору в сумі 254,20 грн. (389,52 грн. х 65,26% : 100%).

Outcome: partial