Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Керівник Калинівської місцевої прокуратури звернувся в суд з позовом в порядку ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» в інтересах держави-в особі Калинівської РДА, як органу, який є розпорядником коштів для фінансування Калинівської ЦРЛ до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, потерпілої від злочину. Позовні вимоги мотивовані тим, що прокурором, в межах наданих повноважень, отримано інформацію із Калинівської центральної районної лікарні про те, що у період з 28 вересня по 5 жовтня 2014 року на лікуванні в травматологічному відділенні Калинівської ЦРЛ перебував [PERSON], який отримав тілесні ушкодження внаслідок вчинення [PERSON] кримінального правопорушення. Так, [PERSON] 28.09.2014 року біля 07:30 год. в порушення п.2.1 «а», «б» та п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керуючи технічно справним мотоциклом марки «Вайпер» в стані алкогольного сп'яніння, без державної реєстрації та немаючи посвідчення на право керування вказаним транспортним засобом, перевозив позаду себе пасажира [PERSON]. Рухаючись зі швидкістю близько 50 км/год. по середині проїзної частини дороги, що по вулиці Чкалова м.Калинівка Вінницької області, в напрямку т-образного перехрестя доріг до Калинівської районної лікарні, в порушенні вимог п.п.10.1, 11.1, 12.3 Правил дорожнього руху ( п.10.1- перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 11.1 кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками, а за їх відсутності -самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними; п.12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об»їзду перешкоди), проігнорувавши вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», виїжджаючи на головну дорогу, не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вживши відповідних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, допустив зіткнення передньою частиною мотоцикла з правою передньою частиною автомобіля марки «Ауді 80» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який, виїхавши із прилеглої території Калинівської ЦРЛ на головну дорогу по вулиці Чкалова, рухався в напрямку вулиці Леніна м. Калинівка, від чого мотоцикл відкинуло в сторону та він перекинувся. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир мотоцикла марки «Вайпер» [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого черезпідвиросткового перелому лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, перелому голівки лівої малогомілкової кістки, рвано-скальпованої рани правої кисті, садна лівої гомілки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №144 від 21.11.2014 року виникли від дії тупого твердого предмету (ів), по давності утворення відповідають строку даної дорожньо-транспортної пригоди, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлися небезпечними для життя, однак спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров»я. Згідно висновку експерта №454а від 22.10.2014 року встановлено, що в ситуації, яка склалася, водій мотоцикла марки «Вайпер» [PERSON], мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем марки «Ауді» шляхом виконання вимог термінового гальмування, виконуючи вимоги п.п. 11.1, 12.3 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору в діях водія мотоцикла «Вайпер» [PERSON] вбачається невідповідність технічним вимогам п.п.11.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, яка знаходиться в причинному зв»язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Згідно довідки Калинівської ЦРЛ потерпілий від злочину [PERSON] лікувався в травматологічному відділенні Калинівської ЦРЛ в період з 28 вересня до 5 жовтня 2014 року. Загальна вартість лікування за вказаний період становить 854,55 грн. Вироком Калинівського районного суду від 29.05.2017 року відповідача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Відповідно до ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, з покладенням обов'язків, передбачених ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України. Службові особи Калинівської ЦРЛ своєчасно не звернулись до суду із позовом про стягнення з особи, яка вчинила злочин, витрат на лікування потерпілого від злочину, чим виявила бездіяльність, а тому прокурор звернувся в суд з даним позовом. В судове засідання керівник Калинівської місцевої прокуратури не з'явився, проте від прокурора Борисової І.Ю. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує повністю. Представник Калинівської районної державної адміністрації на підставі довіреності [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, позовні вимоги визнає, просить справу розглянути за його відсутності в порядку письмового провадження. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. В зв'язку з неявкою учасників судового процесу в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ст.197 ЦПК України не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що вироком Калинівського районного суду від 29.05.2017 року (справа № 132/225/15-к) відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Відповідно до ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, з покладенням обов'язків, передбачених ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України. Внаслідок злочинних дій відповідача, [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого черезпідвиросткового перелому лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, перелому голівки лівої малогомілкової кістки, рвано-скальпованої рани правої кисті, садна лівої гомілки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №144 від 21.11.2014 року виникли від дії тупого твердого предмету (ів), по давності утворення відповідають строку даної дорожньо-транспортної пригоди, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлися небезпечними для життя, однак спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров»я. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною першою, частиною третьою статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, визначене Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року, із змінами від 19.09.2012 року (надалі - Порядок). Згідно з пунктами 2, 3 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної карти стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. У разі, коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Крім того, пунктом 4 Порядку передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Відповідно до статті 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти. У зв'язку з цим, відповідач своїми діями порушує матеріальні інтереси територіальних громад Калинівського району Вінницької області. Пунктом 6 вищезазначеного Порядку також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Згідно з частиною четвертою статті 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що між діями [PERSON] та перебуванням потерпілого [PERSON] на лікуванні існує причинний зв'язок. Враховуючи вищевикладене, відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого, яке було надано останньому внаслідок завдання тілесних ушкоджень в результаті протиправних дій [PERSON] Згідно з частиною третьою статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved