Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

КП «Компанія «Вода Донбасу» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення, мотивуючи тим, що відповідно до діючого законодавства, позивачем, в особі Добропільського ВУВКГ в період з 01.07.2015 року по 01.06.2018 року надавалися послуги з питного водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі плату за надані послуги здійснювали не регулярно та не в повному обсязі, в результаті чого утворилась заборгованість за період з 01.07.2015 року по 01.06.2018 року в розмірі 12950,92 грн. Позивач просить суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів суму заборгованості за надані послуги за період з 01.07.2015 року по 01.06.2018 року в розмірі 12950,92 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Причину своєї неявки суду не повідомила. Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами виникли договірні відносини з надання послуг з постачання холодної води і водовідведення, які регулюються відповідно до Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року N 1875-IV(далі ЗУ № 1875-IV)\~. В судовому засіданні встановлено таке. Відповідач [PERSON] у зв»язку з одруженням змінила прізвище на «Ткачова», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-НО №469472 виданого 01.07.2017 року Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Донецькій області, актовий запис №4. Повідомленнями відділу реєстрації Добропільської міської ради від 01.10.2018 року №17-16/1067, №17-16/1077 (а.с.26, 27) підтверджується, що за адресою: [ADDRESS], зареєстрована - [PERSON] з 21.02.1992 року. Що стосується відповідача [PERSON] вищевказана інформація свідчить про те, що остання була знята з реєстрації за вказаною адресою 02.03.2017 року, у зв»язку з вибуттям до с.Василівка Добропільського району. Довідкою Шилівської сільської ради № 679 від 16.10.2018 року підтверджується факт реєстрації [PERSON] за адресою: Донецька область, Добропільський район, с.Василівка, вул. ім..Чкалова, 39 з 09.03.2017 року (а.с.30). З копії особового рахунку на квартиру №43 будинку №12 м-ну Сонячний, який видано КП «ДСЕЗ» 02.07.2015 року вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO] була зареєстрована за вказаною адресою з 21.02.1992 року, а відповідачка [PERSON], [INFO] з 21.12.2010 року (а.с.6). З наведеного вбачається, що відповідач [PERSON] була зареєстрована за адресою [INFO] в період надання позивачем послуг з водопостачання за вказаною адресою, а саме з 01.07.2015 року по 01.06.2018 рік, а відповідач [PERSON] у вказаний період надання послуг була зареєстрована за даною адресою лише до 02.03.2017 року. Актом, який виданий депутатом Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області - [PERSON] від 12.02.2019 року, підтверджується, що [PERSON] з 2001 року по 01.03.2016 року рік включно фактично мешкала без реєстрації за адресою: с.Чунишине Лисівської сільради Покровського району Донецької області по вул. Февральська, 3 разом з бабусею та дідусем, а саме з [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки на них була оформлена опіка. Вказаний документ в цій частині, суд вважає належним та допустимим доказом обставин не проживання [PERSON] у вказаний період за місцем її реєстрації, а саме за адресою - [ADDRESS]. Що стосується фактичного місця проживання [PERSON] в період з березня місяця 2016 року по 07.03.2017 року, то суд вважає, що належних та допустимих доказів того, що [PERSON] у зазначений період фактично проживала за адресою [INFO], то суд вважає, що належних та допустимих доказів вказаного, в судовому засіданні не встановлено. Суд ставиться критично до акту, складеного депутатом Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області - [PERSON] від 12.02.2019 в частині підтвердження місця проживання [PERSON] в с. Василівка Добропільського району в період з 01.03.2016 року, оскільки даний акт складений депутатом Лисівської сільської ради, яка розташована в Покровському районі, тобто Лисівська сільська рада фактично не може засвідчувати місце реєстрації або проживання особи на території, яка підпорядкована іншій сільраді в іншому районі, а саме місце реєстрації [PERSON] за адресою: Донецька область, Добропільський район, с. Василівка, вул. Чкалова, 39. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] до 01.03.2016 року дійсно фактично мешкала за адресою Донецька область, Покровський район, Лисівська сільрада, с.Чунишине, вул. Февральська, 3 і послуги з водопостачання за адресою [ADDRESS] не отримувала. Виходячи з наведено, судом встановлено, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] фактично користувалася послугами з водопостачання в період з 01.03.2016 року 09.03.2017 року. Згідно ст.1 Закону України № 1875-IV, житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно ст.19 Закону України № 1875-IV, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) для обєктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Статтями 20, 21 Закону України № 1875-IV, визначені обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обовязком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обовязком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором. Із зазначених положень вказаного Законом України № 1875-IV вбачається, що споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Будь-яких доказів, які б свідчили, що відповідачі не були споживачами послуг за вказаною адресою судом не встановлено. Доказів того, що відповідачі не користується послугами з водопостачання за вказаною адресою, останніми суду надано не було. Відповідно до ст.ст.67, 68 ЖК України, наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги). Відповідно до ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води зобовязані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України № 1875-IV, ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. До матеріалів справи було долучено новий розрахунок заборгованості за особовим рахунком №4/6212 за адресою: м.Добропілля, м-н Сонячний, 12/43, відповідно до якого заборгованість відповідачів за період з 01.07.2015 року по 01.06.2018 року склала 10662,31 грн. Судом встановлено, що вказаний розрахунок заборгованості позивачем здійснювався на підставі тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення КП «Компанія «Вода Донбасу», які були затверджені постановами НКРЕКП № 87 від 10.02.2012 року (а.с.10), № 2869 від 26.11.2015 року (а.с.9), № 1015 від 10.08.2017 року (а.с.8). Відповідно до п.10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, оплата послуг за показаннями засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу), проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу) незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом пятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є \~календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншій строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Пунктом 21 вищевказаних Правил передбачено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 5 від 18.01.2006 року (а.с.11) були встановлені тимчасові нормативи споживання питного водопостачання. Відповідно до додатку до вказаного рішення нормою питного водоспоживання на обєкті споживання води з водопроводом, каналізацією, ваннами на 1 мешканця є 220 літрів в день. З розрахунку заборгованості за особовим рахунком № 4/6212 відкритого за адресою: м.Добропілля, м-н Сонячний, 12/43, вбачається, що нарахування оплати за послуги з водопостачання та водовідведення за вказаною адресою за період з 01.07.2015 року по 01.06.2018 року проводилось за нормами споживання 220 л/день на 1 людину, яка проживає за адресою та днів в календарному місяці, з 01.07.2015 по 08.03.2017 року розрахунок провадився на 3 зареєстрованих людей, з 09.03.2017 року, оскільки [PERSON] була виписана на 2 зареєстрованих людей. Розмір заборгованості за період з 01.07.2015 року по 01.06.2018 року склав разом 10662,31 грн. Вказаний розрахунок заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, суд вважає правильним. Доказів, які б спростовували розрахунок позивача, в судовому засіданні не встановлено. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] була споживачем послуг з водопостачання та водовідведення у період з 01.03.2016 року по 09.03.2017 року, тому і солідарне стягнення з відповідачем [PERSON] повинно відповідати вказаному періоду у відношенні відповідача [PERSON] в сумі 4540,57 грн. За інший період тобто з 01.07.2015 року по 01.03.2016 року та з 09.03.2017 року по 01.06.2018 року стягнення в сумі 6121,74 грн. повинно відбуватись лише з відповідача [PERSON] Аналізуючи досліджені в засіданні докази, суд вважає, що сума боргу відповідачів за надані послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення є доведеною, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача [PERSON] в розмірі 1386,87 грн. та з відповідача [PERSON] в розмірі 375,13 грн., сплата якого підтверджується доданим до матеріалів справи платіжними дорученнями.

Outcome: partial