Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. Від 03.08.2020 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про визнання земельної ділянки особистою приватною власністю. Позов обґрунтовують тим, що з 30.08.1997 року по 14.11.2011 року [PERSON] перебував в шлюбі з [PERSON] , рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04.11.2011 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу, сторони дійшли згоди про поділ спільного майна подружжя, та від 18.11.2013 року нотаріально посвідченим договором поділили спільне майно. Під час складання договору про поділ спільного майна колишнього подружжя до спільного майна не увійшла земельна ділянка для індивідуального дачного будівництва площею 0,002 га за адресою: [ADDRESS] . Акт на право власності на земельну ділянку№ [NUMBER] зареєстрований та виданий 27.03.2012 року. Позивач бажає вільно та самостійно розпоряджатися своєю власністю, так як в державному акті зазначено про те, що рішенням Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області 30.05.2011 року в період перебування позивача в шлюбі. Зазначену земельну ділянку позивач набув в наслідок безоплатної приватизації. Вирішити питання поза судовим шляхом не має, через що вимушений звернутись до суду. Просить суд; Визнати земельну ділянку (кадастровий номер 5123782000.02.004:3972) для індивідуального дачного будівництва площею 0,002 га. по [ADDRESS] , моєю, [PERSON] , [INFO] ( [NUMBER] ) проживаючого за адресою: [ADDRESS] особистою приватною власністю. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання сторони не з`явилися, позивач надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав (а.с. 4). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 30.09.2020 року відкрито провадження по справі (а.с. 20). Судом на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04.11.2011 року шлюб зареєстрований 30.08.1997 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 5). Згідно державного Акту про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯП № 733073 [PERSON] отримав земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 6). Відповідно договору про поляд спільного майна подружжя від 18.11.2013 року , між [PERSON] ,В та [PERSON] поділено спільне майно подружжя, земельної ділянки, щодо якої слухається справа, в договорі не вказано (а.с. 7-8). V. Оцінка Суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно ч.1\~п.\~5\~ст.\~57\~СК України,\~Особистою приватною\~власністю дружини,\~чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. У відповідності до п. 18-2 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року із змінами та доповненнями, земельна ділянка, що одержана громадянином в період шлюбу у приватну власність шляхом приватизації відноситься до особистої приватної власності, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям в шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду відповідного органу місцевого самоврядування. Ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Згідно ст.ст. 316, 319, 321 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.\~328\~ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно положень ч.2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ст.\~392\~ЦК України\~власник майна\~може пред`явити позов про визнання цього права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved