Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 15 квітня 2021 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, яку в подальшому уточнили. Позовна заява мотивована тим, що рішенням Сумського районного суду Сумської області від 04 грудня 2020 року у справі № 587/1108/20 її позов задоволено, стягнуто з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , до закінчення ним навчання до 30 червня 2021 року, але не пізніше ніж досягнення ним 23-річного віку. Аліменти стягувати з дня подачі позовної заяви , з 29 травня 2020 року. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, наданим державним виконавцем Сумського районного відділу державної виконавчої служби, заборгованість відповідача по сплаті аліментів, до подачі позову до суду, становила 22604 грн. 21 коп., яка в подальшому була ним погашена. Проте, оскільки відповідач невчасно сплачував аліменти, позивачка просить стягнути пеню за несвоєчасну сплату в розмірі, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 196 СК України - 22604 грн. 21 коп. Короткий зміст відзиву Відповідач не погоджується з позовними вимогами, мотивує їх тим, що вини у несвоєчасній сплаті аліментів у нього не було. Вказав, що рішення Сумського районного суду Сумської області від 04 грудня 2020 року у справі № 587/1108/20 про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] у розмірі 1/5 від усіх видів заробітку набрало законної сили лише 01 березня 2021 року; виконавче провадження було відкрито 12 березня 2021 року, копії постанови про відкриття виконавчого провадження він отримав 15 квітня і 19, 22 та 23 квітня 2021 року , трьома платіжками Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши письмові докази оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Фактичні обставини справи, встановлені судом З наданих документів вбачається, що рішенням Сумського районного суду Сумської області від 04 грудня 2020 року у справі № 587/1108/20 вирішено про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 з усіх видів заробітку до закінчення останнім навчання, до 30 червня 2021 року, але не пізніше ніж досягнення [PERSON] 23-річного віку. В подальшому 28 січня 2021 року було ухвалено додаткове рішення, в якому вирішено стягувати з дня подачі позову - з 29 травня 2020 року. Додаткове рішення набрало законної сили 01 березня 2021 року (а.с.10-11) 12 березня 2021 року старшим виконавцем Сумського районного відділу виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, яку отримав [PERSON] 15 квітня 2021 року Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів в квітні місяці [PERSON] погасив заборгованість по сплаті аліментів (а.с. 27) 08 липня 2021 року старшим виконавцем Сумського районного відділу виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесена постанова про закриття виконавчого провадження (а.с. 88) Мотиви з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягає. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Вказаний висновок підтверджується наступним. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Згідно Постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду уточнено висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311 св 17), де зазначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Висновки суду Отже суд, встановивши фактичні обставини у справі, дійшов до висновку про те, що вина [PERSON] у простроченні сплати аліментів . Ураховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Outcome: dismissed