Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У березні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Позовна заява мотивована тим, що відповідач є її батьком, який сплачував аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. На даний час вона навчається в Чернігівському вищому професійному училищі побутового обслуговування, а тому, враховуючи положення ст.199 Сімейного кодексу України, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на час навчання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23-х річного віку. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні на 05 квітня 2021 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, до суду надав відзив на позовну заяву, в якому частково визнає позовні вимоги, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки у зв`язку з навчанням у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що він має незадовільний стан здоров`я, на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні в Житомирському військовому госпіталі з діагнозом «коронавірусна інфекція», у зв`язку з чим несе значні фінансові витрати на лікування та відновлення свого здоров`я, крім того, має на утриманні батьків похилого віку, які потребують його матеріальної підтримки, оскільки мають незначний розмір пенсії, яка не в спромозі забезпечити їх мінімальні потреби. Просить розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 жовтня 2009 року, виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . З Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, сформованого Менським районним сектором УДМС України в Чернігівській області 05 жовтня 2017 року за №7422-889120-2017, вбачається, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] . Згідно з довідкою №46 від 18 лютого 2021 року, виданою директором ЧВПУ побутового обслуговування Михалко С.О., [PERSON] на підставі наказу №3 «З-УДЗ» від 29 серпня 2013 року з 01 вересня 2018 року навчається в Чернігівському вищому професійному училищі побутового обслуговування, форма навчання - денна, безкоштовна, на повному державному утриманні не перебуває, термін навчання - до 30 червня 2021 року. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Вирішення питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Правом звернення до суду з позовом про стягнення аліментів у цьому випадку має той з батьків, з ким проживає повнолітня дитина, а також сама дитина, яка продовжує навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] досягла повноліття та навчається в Чернігівському професійному училищі побутового обслуговування, форма навчання - денна, безкоштовна. Пред`являючи позов, [PERSON] зазначила, що потребує матеріальної допомоги батька, у зв`язку з навчанням. Відповідач визнає свій обов`язок щодо участі в утриманні ним повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, але не погоджується з розміром аліментів, які просить стягнути позивач. На підтвердження своїх заперечень, викладених у відзиві на позовну заяву, відповідачем надано суду медичні документи на підтвердження незадовільного стану здоров`я відповідача на теперішній час: копію результатів аналізу №60622 від 19 березня 2021 року, з яких вбачається, що у [PERSON] виявлено ПЛР фрагменти РНК вірусу SARS-CоV-2; копію листка лікарських призначень [PERSON] ; довідки про доходи [PERSON] та [PERSON] , які є батьками відповідача, та отримують пенсію за віком, копії квитанцій про оплату комунальних послуг останніми. Доказів того, що відповідач є непрацездатним, або що йому заборонено працювати відповідною лікарською комісією, останнім суду не представлено, відтак, суд вважає, що [PERSON] , як батько [PERSON] , не позбавлений можливості матеріально забезпечувати на рівні з матір`ю повнолітню доньку, яка продовжує навчання, тобто може працювати та сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки. Крім того, доказів того, що відповідач бере участь в утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, [PERSON] , суду не надано. Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходяться батьки похилого віку, відповідачем не доведено належними доказами, що є його процесуальним обов`язком, разом з тим, необхідність утримувати та фінансово допомагати своїм батькам не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дочці - [PERSON] , яка її потребує. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Оскільки судом встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, але не бере участі в матеріальному утриманні повнолітньої доньки - [PERSON] , яка навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання (кошти на проїзд до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, харчування, купівлю одягу та приладдя для навчання), враховуючи стан здоров`я відповідача, суд дійшов висновку про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), що відповідає потребам [PERSON] у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу. Водночас з тим, суд враховує, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про спроможність відповідача надавати допомогу на її утримання у більшому розмірі, а саме у розмірі, зазначеному у позовній заяві. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на період її навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) без визначення мінімального розміру аліментів, передбаченого ч.2 ст. 182 СК України, оскільки позивач є повнолітньою особою, щомісячно, починаючи з 15 березня 2021 року і до закінчення навчання - 30 червня 2021 року, але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку. Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення п.1 п.1 ч.2 ст.4, п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», статей 133, 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави судового збору в розмірі 605,27 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial