Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

ЛКП «Нове» звернулося з позовом в суд про стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], 6088,46 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.06.2012 року по 01.03.2014 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачам надаються житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS], якими вони користуються, проте належним чином не виконують своїх обов'язків щодо їх оплати, що й спричинило виникнення заборгованості в зазначеному вище розмірі, яка складається із заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 2792,82 грн. та за центральне опалення - 3295,64 грн. Зазначає, що оскільки ЛКП «Нове» зверталося в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення із боржників 6088,46 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги, 12.05.2014 року судом видано судовий наказ, який 16.06.2014 року скасовано, тому зазначені вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує (заява в матеріалах справи), що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду, в судове засідання не з'явилися, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не подали, про причини своєї неявки суд не повідомили. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] неприватизована, належить Львівській міській раді, основний квартиронаймач на підставі ордера №005744, виданого 07.03.1995 року - [PERSON], в такій зареєстровані і проживають відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою ЛКП «Нове» № 2743 від 26.11.2014 року (а.с.5). У відповідності до п.1.1 рішення Львівської міської ради №365 від 08.06.2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у місті Львові», виконавцем житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова з управління будинком, спорудою або групою будинків та їх утримання є львівські комунальні житлово-експлуатаційні підприємства. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Із матеріалів справи вбачається, що будинок [ADDRESS] в якій проживають відповідачі, перебуває на балансі та обслуговується ЛКП «Нове», позивач надає за вказаною адресою споживачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території і центрального опалення. Судовим наказом Залізничного районного суду м. Львова від 12.05.2014 року з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 6088,46 грн., даний наказ скасовано судом 16.06.2014 року (а.с.4). Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно ст.13 цього Закону до житлово-комунальних послуг відносяться - комунальні послуги, в тому числі централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, централізоване опалення, та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до ст.16 Закону порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником (ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами. Відповідно до ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду ЖБК, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Обов'язок на власників жилого приміщення по несенню витрат на утримання будинку і прибудинкової території, сплаті комунальних послуг покладений також нормами ст.322 ЦК України, ст.ст.12,13,20,29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків,затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8.10.1992 року, п.п. 17, 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно наданих позивачем розрахунків (а.с.6-9) за період з 01.06.2012 року до 01.03.2014 року заборгованості споживача за адресою: [ADDRESS] за житлово-комунальні послуги складає 6088,46 грн., з яких за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 2792,82 грн. та за центральне опалення - 3295,64 грн. На підтвердження позовних вимог ЛКП «Нове» надало суду робочі листки, акти та договори, які суд вважає належним підтвердженням надання позивачем послуг відповідачам. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами фактично склалися правовідносини з надання житлово-комунальних послуг і оплати за них. Доказів того, що позивач неналежним чином чи не в повному обсязі надає відповідачам послуги з утримання будинку та прибудинкових територій, центрального опалення і гарячого водопостачання відповідачами суду не надано, з матеріалів справи вбачається, що вони від таких послуг не відмовлявся та використовували для власних потреб, тим самим визнавали наявність правовідносин з ЛКП «Нове». У відповідності до ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст. 543 ЦК України). Виходячи з наведеного та враховуючи, що порушені права позивача підлягають судовому захисту, з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку підлягає стягненню на користь позивача заборгованість зажитлово-комунальні послуги, яка утворилась з 01.06.2012 року до 01.03.2014 року і складає, згідно даних представленого позивачем розрахунку, 6088,46 грн. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача по 60,90 грн. судового збору (а.с.1, 4).

Outcome: approved