Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

КС «Святий Мартин» звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 230-14 від 24.10.2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 14000 грн. В порушення умов договору, відповідач востаннє оплату здійснила 30.09.2016 року, в подальшому зобовязання за умовами кредитного договору належним чином не виконує, що призвело до виникнення, станом на 22.12.2017 року, заборгованості по кредиту на загальну суму 17989,70 грн. Відповідачем не вживаються заходів для погашення або зменшення заборгованості за договором, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 24.10.2014 року № 230-14 на загальну суму 17898,70 грн. та судові витрати у розмірі 1600 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] (на підставі довіреності №896/1 від 03.06.2016 року) не зявився, подавши до суду письмову заяву (№ 2086 від 28.03.2018 року) про розгляд справи у відсутності представника, заявлені позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була своєчасно та належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності не надавала, а тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними. Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечив проти заочного вирішення справи, відповідач не зявилася в судове засідання без поважних причин, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності не надавала, дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд визнає причини неявки [PERSON] неповажними, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та доходить слідуючого висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Із доданих до позовної заяви доказів встановлено, що 24 жовтня 2014 року між кредитною спілкою Святий Мартин та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №СВ/230-14, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 14000 грн. (чотирнадцять тисяч гривень) готівкою (стверджується видатковим касовим ордером № СВ-683 від 24.10.2014 року, а.с. 6) у касі кредитної спілки, шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний [PERSON] у заяві, в якій зазначено, що відповідач ознайомлена і згідна з умовами надання кредиту із зобовязанням сплачувати кредит згідно графіку платежів, заяву власноручно підписала (а.с. 5). Згідно наданих кредитною спілкою розрахунків, заборгованість [PERSON] за кредитним договором, станом на 22 грудня 2017 року становить 15835,72 грн., а саме: 9739,23 грн. - заборгованість по кредиту; 6096,49 грн. - заборгованість по відсотках. За ст. 526 ЦК України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань. За ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 1048, ч.1 ст. 1054 ЦК України за користування кредитом відповідач зобовязаний сплатити проценти у порядку та в розмірі встановленими кредитним договором. Відповідно до Правової позиції, висловленої ВСУ під час розгляду справи № 6-1206цс15 (постанова від 23 вересня 2015 року): Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, судом доведено встановленими та перевіреними в судовому засіданні доказами, наявність між сторонами договірних зобовязань та неналежне виконання таких відповідачем [PERSON], а тому суд вважає підставною вимогу КС Святий Мартин про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та відсотками. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних витрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, згідно ч.2 ст.625 ЦК України виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 року у справі № 6-38цс11). Таким чином, позивач має право на отримання інфляційних втрат у відповідності до наданого позивачем розрахунку інфляції та становить 1704,36 грн. та підлягає задоволенню. Також слід задовольнити заявлену вимогу про стягнення 3% річних за користування коштами. Розмір суми 3% річних від простроченої суми становить 358,62 грн. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. В частині позовних вимог щодо стягнення судових витрат, суд доходить висновку, що їх слід задовольнити у відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем документально підтверджено оплату судового збору в сумі 1600 грн. (платіжне доручення № 1115 від 20.12.2017 року з призначенням платежу судовий збір, а.с. 1). З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені докази в судовому засіданні, беручи до уваги, що відповідач зобовязання за вищевказаним договором належним чином не виконує, відповідач ухиляється від добровільної сплати заборгованості за кредитним договором, суд вважає що позов КС «Святий Мартин» слід задовольнити. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved