Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. 02 жовтня 2020 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 26.07.2010 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписала Заяву № б/н. Вказує, що при укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач [PERSON] при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Заявою [PERSON] підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. 26.07.2010 року [PERSON] також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, де зазначено, що відповідач при укладанні Договору дає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Вказує, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином виконав зобов`язання по видачі кредиту, а [PERSON] порушила умови кредитного договору та станом на 09.09.2020 року має заборгованість у сумі 41840,50 грн., яка складається з наступного: 29822,00 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 29822,00 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 9910,46 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1984,76 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 123,28 грн. - нарахована пеня. Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути з відповідача також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. ІІ. Процесуальні дії у справі. Дана цивільна справа перебувала у провадженні судді [PERSON] , яка згідно рішення Вищої Ради Правосуддя від 10.11.2020 року № 3064/0/15-20 звільнена з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку. Згідно розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 23 листопада 2020 року №13 цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано на повторний автоматизований розподіл. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2021 року, вказану справу 29.04.2021 року передано на розгляд судді Руснак А.І. Ухвалою суду від 07 червня 2021 року дану справу суддею Руснак А.І. прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу, які вона отримала 10.06.2021 року. Станом на 18.08.2021 року відзив на позов до суду не подавала. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 26.07.2010 року з метою отримання банківських послуг відповідач [PERSON] підписала Заяву № б/н (а.с. 16). Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Заявою [PERSON] підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі (а.с.16). Також, 26.07.2010 року відповідачем підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового кредиту», 30 днів пільгового періоду, де визначено процентну ставку у пільговий період - 0,01% річних. В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений (а.с.17). На виконання кредитного договору відповідачу було надано кредитні картки: дата відкриття - 26.07.2010 з терміном дії до 11/13, дата відкриття 06.12.2013 з терміном дії до 07/17, дата відкриття 12.12.2013 з терміном дії до 07/17, дата відкриття 14.02.2017 з терміном дії до 04/18, дата відкриття 24.04.2018 з терміном дії до 03/22 (а.с.15). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , старт карткового рахунку розпочався 26.07.2010. В подальшому відбувалася зміна кредитного ліміту 200,00 грн. (26.07.2010), 300,00 грн. (14.02.2011), 400,00 грн. (08.04.2011), 400,00 грн. (09.04.2011), 1400,00 грн. (01.09.2011), 1600,00 грн. (10.12.2012), 2600,00 грн. (22.04.2014), 5000,00 грн. (14.02.2017), 5500,00 грн. (10.05.2017), 7000,00 грн. (10.05.2017), 12500,00 грн. (16.05.2017), 16500,00 грн. (23.05.2017), 22000,00 грн. (09.04.2018), 27020,00 грн. (09.04.2018), 27020,00 грн. (10.04.2018), 26400,79 грн. (25.09.2018) та 31.01.2019 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с.14). ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. До вказаних правовідносин слід застосовувати правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим Акціонерним товариством комерційним банком ПриватБанк в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. За таких обставин за відсутності підтвердження про запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, надані Акціонерним товариством комерційним банком ПриватБанк витяг з Умов та правила надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору відповідач [PERSON] допустила заборгованість за кредитом. Зі змісту розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви вбачається, що заборгованість відповідача становить 41840,50 грн., яка складається з наступного: 29822,00 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 29822,00 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 9910,46 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1984,76 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 123,28 грн. - нарахована пеня, які підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідачем не спростований даний розмір заборгованості, як і не спростовано факту отримання кредитних коштів. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача, у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved