Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

І. Суть спору Позивач 17.10.2019року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 21.01.2012року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції за актовим записом №36. Зазначає, що за час шлюбу у них народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що шлюбні стосунки у них не склалися. Між ними часто виникають суперечки. З 2014року фактично не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим та недоцільним. З огляду на наведене, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою. ІІ. Позиція учасників справи. В підготовче засідання позивач не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в підготовче засідання не з`явилася, проте подала заяву, в якій просить суд справу розглядати у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги визнає. Зазначає, що після розірвання шлюбу бажає відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 15.11.2019року відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. ІV. Обставини справи, встановлені судом. Сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 21.01.2012року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції за актовим записом №36. За час шлюбу у них народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: свідоцтвом про шлюб між сторонами серії [NUMBER] від 21.01.2012року та копією свідоцтва про народження дитини [PERSON] серії [NUMBER] від 22.08.2012року. Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивача, між подружжям часто виникають суперечки, подружжя вже протягом тривалого часу (з 2014року) разом не проживають та жодних шлюбних стосунків не підтримують. Позивач несе моральні страждання, тому наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачкою не бажає. Відповідачка позов визнала та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. V. Застосоване судом законодавство. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. VI. Висновки суду. При таких обставинах, суд прийшов до переконання, що сім`я сторін розпалась остаточно і зберегти її не можливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача та дитини, а тому згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України визначено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до вищевказаних положень, визначених ст.113 СК України, суд, при вирішенні питання про розірвання шлюбу, враховує волевиявлення відповідачки про відновлення їй дошлюбного прізвища. VII. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, оскільки відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що були сплачені ним при подачі позову до суду, тобто 384,20 грн. та стягнути з відповідачки на користь позивача решту суми сплаченого судового збору у розмірі 384,20 гривень.

Outcome: approved