Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

І. Суть спору Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування даного позову покликається на те, що 05.06.2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Тщенецької сільської ради Мостиського району Львівської області за актовим записом №2. Зазначає, що за час подружнього життя у них дітей немає. Стверджує, що між нею та відповідачем часто виникали сварки, що в подальшому призвели до розпаду сім`ї. Протягом тривалого терміну (близько 3р.) проживають окремо і шлюбних відносин не підтримують, втратили один до одного почуття любові, взаємоповаги та довіри, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. Вважає, що подальше спільне проживання у шлюбі є неможливим, примирення з відповідачем не бажає. На даний час проживає з іншим чоловіком, від якого перебуває у стані вагітності. ІІ. Позиція учасників справи Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення по даній справі не заперечує та просить розгляд справи проводити у її відсутності. У вказаній заяві також зазначила, що на даний час перебуває у стані вагітності від громадянина [PERSON] , з яким фактично і проживає понад 2 роки. Після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач відзив на позов не подав. Окрім цього, відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку по місцю його реєстрації, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився, а позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду від 26.11.2019 року було постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.12.2019 року було постановлено ухвалу про закінчення підготовчого судового засідання. Дослідивши надані документи і матеріали, права та обв`язки сторін, всебічно та повно з`ясувавши дійсні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. ІV. Обставини справи, встановлені судом. Сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 05.06.2011 року виконавчим комітетом Тщенецької сільської ради Мостиського району Львівської області за актовим записом №2. За час даного шлюбу у сторін дітей немає. Згідно довідки №18, виданої Мостиською КЦРЛ позивачці [PERSON] , така знаходиться на диспансерному обліку в жіночій консультації з приводу вагітності (16 тижнів). Із заяви громадянина [PERSON] , [INFO] , відомо, що понад два роки такий проживає з позивачкою [PERSON] однією сім`єю. За час спільного проживання зачали дитину, батьком якої він себе визнає. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: повторним свідоцтвом про шлюб між сторонами серії [NUMBER] від 20.04.2018року; копією паспорта та РНОКПП позивачки [PERSON] ; заявою [PERSON] від 28.12.2019 року, в якій такий себе визнає батьком зачатої дитини із позивачкою [PERSON] , довідкою, виданою Мостиською КЦРЛ за №18 позивачці [PERSON] , з якої відомо, що така перебуває на 16 тижні вагітності, іншими документами доданими до справи. Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивачки, між подружжям відсутні почуття любові, взаємоповаги та довіри один до одного. Подружжя вже тривалий час разом не проживають та жодних шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Позивачка [PERSON] на даний час проживає з громадянином [PERSON] , від якого перебуває у стані вагітності. V. Застосоване судом законодавство. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст.110 СК України визначено, що чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дитини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Згідно ст.112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У ст.113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. VI. Висновки суду. Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними не можливо, батьківство майбутньої дитини позивачки [PERSON] визнане іншою особою, суд дійшов до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірвано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов позивачки [PERSON] необхідно задовольнити повністю. Окрім цього, суд вважає за необхідне, враховуючи думку позивачки [PERSON] відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». VII. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно квитанції від 08 листопада 2019 року позивачкою було сплачено 768,40 грн. судового збору. По справі позивачкою [PERSON] заявлено вимогу, котра була задоволена в повному обсязі, а тому у зв`язку із задоволенням позову на користь позивачки підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved