Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем 06.11.1994 року, який зареєстрований Лозівською сільською радою Шаргородського району Вінницької області, актовий запис за №18. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.11.1994 року. Від шлюбу позивач та відповідач неповнолітніх дітей не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, утримання сім`ї, ведення господарства. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. Спільного господарства вона та відповідач не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе, суперечить її інтересам, оскільки шлюб існує формально, сімейних відносини вона та відповідач не підтримують. На примирення з позивачем вона не згодна. Розривати шлюб через органи ДРАЦСу відповідач не бажає. 2. Виклад позиції відповідача Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 05.02.2021 року (а.с.11-12), натомість 16.02.2021 року подав заяву про визнання ним позовних вимог [PERSON] , у якій зазначив, що позов визнає, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує (а.с.14). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Позивач [PERSON] ,\~ \~згідно з\~п.2\~прохальної частини\~позовної заяви,\~просить \~розглянути \~справу у\~її відсутності\~(а.с.2). 2. 16.02.2021 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій повідомив суд про визнання позовних вимог [PERSON] до нього про розірвання шлюбу (а.с.14). ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно\~до ухвали\~судді від\~05.02.2021\~року прийнято\~до розгляду\~позовну заяву\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу,\~відкрито провадження\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження та\~призначено судовий\~розгляд справи\~на 24.02.2021\~року без\~повідомлення (виклику)\~сторін,\~роз`яснено сторонам,\~що у\~випадку наявності\~клопотання про\~виклик їх\~у судове\~засідання,\~його слід\~подати до\~суду у\~встановлені строки;\~запропоновано відповідачеві\~у п`ятнадцятиденний\~строк з\~дня вручення\~копії цієї\~ухвали подати\~до суду\~відзив на\~позовну заяву\~або заяву\~про визнання\~позовних вимог\~(а.с.11-12). 2. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі від 05.02.2021 року. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд означеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачає підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно із вимогами ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Враховуючи, що відповідачем ухвала суду про відкриття провадження отримана 10.02.2021 року (а.с.13), то суд вважає, що відзив ним не подано у встановлений судом строк без поважних причин, натомість відповідачем [PERSON] 16.02.2021 року подано заяву про визнання позовних вимог [PERSON] (а.с.14). Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.191 ЦПК України. 3. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, … в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.11.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу позивач та відповідач неповнолітніх дітей не мають. Розірвати шлюб через органи ДРАЦСу відповідач не бажає. Позивач та відповідач не бажають миритися, позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви та заяви відповідача до суду (а.с.2, 14). При розгляді справи судом встановлено фактичні взаємини між [PERSON] та [PERSON] , а саме: що у їх сім`ї виник не короткочасний розлад, а тривалий розлад з приводу непорозумінь щодо розв`язання питань спільного сімейного життя, утримання сім`ї, що призвело до фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин. Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім`ї стала відмінність у характерах та поглядах сторін на сімейне життя, що стало причиною фактичного припинення шлюбних відносин, так як сторони однією сім`єю не проживають. Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує її особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через непорозуміння, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як сторони не бажають миритися, наполягають на розірванні шлюбу. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2,\~3,\~4\~ст.56\~СК України\~встановлено,\~що дружина\~та чоловік\~мають право\~вживати заходів,\~які не\~заборонені законом\~і не\~суперечать моральним\~засадам суспільства,\~щодо підтримання\~шлюбних відносин. Кожен\~з подружжя\~має право\~припинити шлюбні\~відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Статтею 496\~ЦПК України\~встановлено,\~що іноземці,\~особи без\~громадянства,\~іноземні юридичні\~особи,\~іноземні держави\~(їх\~органи та\~посадові особи)\~та міжнародні\~організації (далі\~ іноземні\~ особи)\~мають право\~звертатися до\~судів України\~для захисту\~своїх прав,\~свобод чи\~інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених\~Конституцією\~та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. VІ. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач [PERSON] , яка є іноземною особою (громадянкою Республіки Молдова згідно з паспортом [NUMBER] ), проживає на території України та перебуває у шлюбі з [PERSON] з 06.11.1994 року, зареєстрованому відповідно до норм сімейного законодавства України, має право звертатися до суду України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів та має процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними особами України, крім випадків, передбачених\~Конституцією\~та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, тому має право на звернення до суду з означеним позовом. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу з підстав, що наведені в позові, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved