Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. 24 вересня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Позовна заява мотивована тим, що відповідач є її батьком, який сплачував аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. На даний час вона є студенткою коледжу економіки і технологій Чернігівського національного технологічного університету, форма навчання - денна, контрактна, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а тому, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на час навчання у розмірі 2500 грн, щомісяця, починаючи з 01 вересня 2020 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23-х річного віку. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 28 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні на 26 жовтня 2020 року. Судове засідання, призначене на 26 жовтня 2020 року, за клопотанням відповідача відкладено на 09 листопада 2020 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, пояснила, що відповідач у справі є її батьком, після розлучення батьків, вона проживала разом з матір`ю, батько сплачував на користь матері аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. На даний час вона досягла повноліття та є студенткою коледжу економіки і технологій Чернігівського національного технологічного університету, денної форми навчання, за рахунок фізичних осіб, розмір оплати за навчання складає 5068 гривень в рік, відповідно за семестр 2500 грн, усі витрати на оплату навчання несе вона та її мати, на даний час у зв`язку із запровадженням карантинних заходів вона навчається дистанційно. Зазначила також про те, що вона має на утриманні малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з її народженням щомісячно отримує соціальну допомогу у розмірі 860 грн, інших доходів не має, перебуває в цивільному шлюбі, чоловік неофіційно працює в місті Києві слюсарем на СТО та отримує щомісячно заробітну плату в розмірі близько 12000 гривень, у зв`язку з навчанням вона з дитиною проживає в місті Чернігові в орендованій квартирі, за оренду якої сплачує її цивільний чоловік. Вважає, що оскільки вона не перебуває у зареєстрованому шлюбі, то її цивільний чоловік не зобов`язаний її утримувати, оплачувати вартість її навчання, у зв`язку з яким вона потребує матеріальної допомоги, а тому вважає, що мати й батько повинні нести витрати пов`язані з її навчанням порівну. Ознайомившись з наданою відповідачем довідкою щодо розміру його пенсії, в судових дебатах просила стягнути з нього аліменти у розмірі 800 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що регулярно сплачував аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття, окрім аліментів допомагав їй продуктами харчування, також у разі наявності давав гроші, він пенсіонер, окрім пенсії, розмір якої складає 2500 гривень, інших доходів не має, проживає з жінкою у цивільному шлюбі, яка також є пенсіонером, має незадовільний стан здоров`я, в зв`язку з чим значну частину пенсії витрачає на придбання ліків, оплачує комунальні послуги, а тому він не має можливості сплачувати аліменти на утримання доньки на час її навчання, а також просив врахувати, що позивач має власну сім`ю, а тому, на його думку, чоловік повинен матеріально забезпечувати позивача. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (арк.с.3). З довідки №458 від 21 вересня 2020 року, виданої коледжем економіки і технологій Чернігівського національного технологічного університету, вбачається, що [PERSON] є студенткою коледжу економіки і технологій Чернігівського національного технологічного університету І рівня акредитації, форма навчання - денна, за рахунок фізичних осіб, термін навчання з 01 вересня 2019 року до 31 січня 2022 року (арк.с.2). З договору про надання освітніх послуг, укладеного 18 серпня 2019 року між коледжем економіки і технологій Чернігівського національного технологічного університету та [PERSON] вбачається, що остання здійснює оплату за освітні послуги навчання за денною формою, за спеціальністю - готельно-ресторанна справа, ступінь - молодший спеціаліст, у даному навчальному закладі, загальна вартість яких за весь строк навчання станом на 18 серпня 2019 року складає 5068 грн (арк.с.16). Згідно з додатковою угодою до договору про навчання та надання освітніх послуг, укладеною 31 січня 2020 року між коледжем економіки і технологій Чернігівського національного технологічного університету та [PERSON] , загальна плата за навчання у вказаному навчальному закладі станом на 01 лютого 2020 року складає 20270 грн, зокрема, розмір оплати за навчання у ІІ семестрі 2018/2019 навчальних років складає 5068 грн, розмір оплати за навчання протягом 2020-2021 навчальних років становить 10136 грн, у І семестрі 2021/2022 навчального року - 5066 грн (арк.с.17). В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначила про те, що оскільки на момент підписання цих договорів вона була неповнолітньою, то в її інтересах договір про надання освітніх послуг та додаткову угоду до нього підписувала її мати - [PERSON] , в зв`язку з чим одержувачем освітніх послуг помилково зазначено « [PERSON] », замість « [PERSON] ». Відповідачем не оспорюється той факт, що предметом вказаних договору та додаткової до нього угоди є надання освітньої послуги саме позивачу - [PERSON] , умовами яких передбачено й розмір плати за навчання. Позивачем на підтвердження оплати вартості послуг за навчання у коледжі економіки і технологій Чернігівського національного технологічного університету за період лютий-червень 2020 року в розмірі 5068 грн надано довідку №72 від 25 лютого 2020 року (арк.с.15). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Вирішення питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Правом звернення до суду з позовом про стягнення аліментів у цьому випадку має той з батьків, з ким проживає повнолітня дитина, а також сама дитина, яка продовжує навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] зазначила, що потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, оскільки вона навчається на денній формі навчання на платній основі. Відповідач [PERSON] заперечує проти позовних вимог [PERSON] , посилаючись на матеріальний стан та незадовільний стан свого здоров`я, на підтвердження чого надав суду медичні довідки та документи щодо стану свого здоров`я та довідку про доходи №0881 8487 0926 1811 від 03 листопада 2020 року, видану Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, з якої вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку у Головному управлінні ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років, сукупний розмір якої за період з 01 листопада 2019 року по 31 жовтня 2020 року складає 20942,39 грн, з яких у вересні та жовтні 2020 року розмір пенсії становить 2458,09 грн (арк.с.22). З медичних документів та довідок вбачається, що [PERSON] звертався до медичних закладів з метою обстеження та отримання медичної допомоги у 1992-1994 роках, у 2003 році, у 2004 році з приводу варикозної хвороби, у 2006-2007 роках з приводу захворювання серця, щитовидної залози, за період з 2015 року по 2020 року звертався до КНП «Менський центр ПМСД» за медичною допомогою 14 травня 2015 року - із захворюванням ключично - ампроміального суглобу, 16 червня 2019 року - знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні, з діагнозом струс головного мозку, закритий перелом правої плечової кістки, 03 листопада 2020 року - із захворюванням кульшового суглобу, за оглядом якого [PERSON] встановлено діагноз деформуючий коксартроз І ступеню. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з матеріалів справи щомісячний розмір пенсії відповідача складає 2458 грн, фактичний розмір витрат по оплаті комунальних послуг, придбання продуктів харчування, медичних препаратів відповідачем не доведений. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває в цивільному шлюбі з [PERSON] , який неофіційно працює та щомісячно отримує доходи в розмірі близько 12000 гривень. Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. З огляду на викладене та враховуючи матеріальний стан позивача, яка навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, разом з цим, беручи до уваги її сімейний стан, можливість надання утримання своїм чоловіком, майновий стан та стан здоров`я відповідача, наявність у нього хронічних захворювань, при цьому, відсутність групи інвалідності, інших неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, суд дійшов висновку, що аліменти в розмірі 450 грн відповідають потребам [PERSON] у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу, позивачем не надано доказів, які б свідчили про спроможність відповідача надавати допомогу на її утримання у розмірі 2500 грн. Враховуючи положення ст.200 СК України та ч.1 ст.191 СК України, відповідно до яких аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на період її навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень, щомісячно, починаючи з 24 вересня 2020 року і до закінчення навчання - 31 січня 2022 року, але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку. Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення п.1 п.1 ч.2 ст.4, п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», статей 133, 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial