Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Комунальне підприємство Самбірської міської ради «Житлово-експлуатаційний комбінат» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинку і прибудинкової території в сумі 3837,81грн., інфляційних коштів - 839,84грн., трьох відсотків річних - 156,9грн. У підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що на обслуговуванні КП СМР «Житлово-експлуатаційний комбінат» знаходиться будинок [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири №4 у вищевказаному будинку, а тому зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги та квартирну плату у встановлений термін. Між відповідачами та позивачем склались зобов'язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, а саме: виконавець надавав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалися для задоволення своїх потреб, та не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводили, у зв'язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 3837,81 гривень. Оскільки відповідачі відмовляються сплачувати заборгованість, тому позивач просить у судовому порядку стягнути пред'явлені суми заборгованості та сплачений судовий збір. Відповідач [PERSON] 21.05.2018р., та 04.06.2018 року звернувся до суду з однаковими позовними вимогами, а саме просив суд захистити його честь та гідність і стягнути із КП СМР «Житлово-експлуатаційний комбінат» 559602грн. моральної шкоди завданої нібито через ненадання чи неякісне надання житлово-комунальних послуг. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що послуги, які надавалися комунальним підприємством неякісно, завдали йому моральну шкоду, а тому змушений звернутися до суду із таким зустрічним позовом. Представник позивача Писарів М.В. у судовому засіданні позов підтримала повністю, просила його задовольнити. Щодо зустрічного позову [PERSON], то у задоволенні такого просила відмовити, оскільки відповідачем не наведено жодних підстав для його задоволення та не вказано яке саме, та у який спосіб порушено його право; не подано жодного про це доказу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог КП СМР «Житлово-експлуатаційний комбінат» просив відмовити, а його позов до комунального підприємства задовольнити у повному обсязі; на неодноразові зауваження суду з приводу неякісно складеної зустрічної позовної заяви як такої, що не відповідає вимогам Цивільного процесуального Закону, наполягав на її розгляді в такому вигляді як ним подано; стосовно надання йому правової допомоги звернув увагу суду, що самостійно є юридично грамотним і років двадцять користується поза судом послугами адвоката, з яким обмінюється досвідом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи повідомленими у встановленому законом порядку до суду не з'явилися, із відзивом на позов не зверталися, тому вважає за можливе проводити судовий розгляд у їх відсутності; як установлено у судовому засіданні з пояснень сторін вони в основному перебувають за межами України і періодично приїжджають; із позиції відповідача [PERSON] з'ясовано, що питання зняття їх із реєстраційного обліку місця проживання по [ADDRESS] не ставилось і ними не буде порушуватись. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку: Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що рішенням Самбірської міської ради №144 від 30.04.2014 року житловий будинок [ADDRESS] переданий на баланс Комунального підприємства Самбірської міської ради «Житлово-експлуатаційний комбінат». Відповідно до повідомлення Самбірського МБТІ №01/5-89 від 19.04.2017 року, нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно наявних у матеріалах справи розрахунках заборгованості, відповідачі заборгували позивачу за утримання будинку та прибудинкової території 3837,81грн., вирахувано індекс інфляції в розмірі 839,84грн. та три відсотки річних 156,9грн. через несвоєчасну оплату послуг. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачами не погашалася заборгованість за експлуатаційні витрати учасниками яких вони є згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року, а також ряду інших нормативних актів, де вказано про те, що експлуатаційні витрати на утримання приватизованих квартир оплачуються на рівні квартирної плати, встановленої для державного житла, а порядок оплати комунальних послуг в Україні єдиний, незалежно від форм власності житла. Згідно Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинкових територій - приватизовані квартири утримуються за рахунок коштів їхніх власників. Згідно п. 2 ст. 10 Закону України №2482-12 «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. У судовому засіданні також установлено, що між відповідачами та позивачем договору про надання послуг не укладалось, що суперечить вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яким регламентовано, що виконавець та споживач зобов'язані укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Ч. 3 ст. 20 Закону №1875-IV визначено, що укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком, а не правом сторін, а тому відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні із відповідачів коштів за надані житлово-комунальні послуги. Відтак, за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Ч. 1 ст. 66 ЖК України регламентовано, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Відповідно до ст. 67 ЖК України в комунальні послуги входять водопостачання, газ, електрична, теплова енергія, та інші послуги; за ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виникнення договірних відносин між КП СМР «Житлово-експлуатаційний комбінат» та відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтверджується тим, що ЖЕК надає послуги з утримання будинку [ADDRESS] та прибудинкової території, а відповідачі користуються цими послугами. Оскільки перед судом у підготовчому судовому засіданні відповідачем [PERSON] частково порушувалось питання про те, що позивачем не в повній мірі надавались послуги за утримання будинку і прибудинкової території, однак під час провадження цивільної справи цим відповідачем жодним чином не представлено будь-яких доказів про часткове надання послуг позивачем з утримання будинку і прибудинкової території, не доведено про необхідність і правильність списання заборгованості, виходячи з раніше наведеного, матеріалів цивільної справи, пояснення представника позивача, суд приходить до переконання про задоволення позову, що буде справедливим і законним вирішенням даного спору. Тому, з урахуванням викладеного, суд вважає доведеним факт неналежного виконання обов'язків з боку споживачів комунальних послуг, - позовні вимоги КП СМР «Житлово-експлуатаційний комбінат» підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо позовних вимог [PERSON] про захист честі та гідності, стягнення моральної (немайнової) шкоди суд вважає, що у задоволенні таких слід відмовити за безпідставністю виходячи із наступного: [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до комунального підприємства, однак він жодним чином не наводить суду доказів порушення його права, яке спричинило йому негативні наслідки, зокрема як і причин відшкодування моральної шкоди, і так само у судовому засіданні не надав жодних чітких пояснень на підтвердження своєї мети звернення до суду із власним зустрічним позовом. Судом із позиції позивача [PERSON] за зустрічним позовом не з'ясовано, які реально його права порушені відповідачем і які конкретно несприятливі наслідки спричинило для нього це порушення; а також те, чи є метою пред'явлення позову позивачем [PERSON] захист (відновлення) його прав і законних інтересів і чи можливо при обраному ним способі захисту відновити (захистити) його права. За змістом ст. 19 Конституції України способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, тобто суд може прийняти лише таке рішення, можливість ухвалення якого передбачена законодавством. Способи захисту прав мають бути встановлені законом або випливати із його положень чи бути передбачені договором. При цьому можливість пред'явлення конкретних позовних вимог та прохання про застосування конкретного способу захисту порушеного права в тих чи інших правовідносинах має бути передбачена законодавством, тобто юридично можливою. Відповідно до частини 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У ст. 23 ЦК України зазначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. У свою чергу відповідачем-позивачем [PERSON] не доведено, що він поніс фізичні та душевні страждання під час або у зв'язку з наданням КП СМР «Житлово-експлуатаційний комбінат» послуг, а тому у зустрічному позові суд відмовляє як у безпідставному. У зв'язку із задоволенням позову КП СМР «Житлово-експлуатаційний комбінат» із відповідачів підлягають стягненню в користь позивача оплачені документально підтверджені судові витрати в сумі 1600грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови у задоволенні позову, а тому за зустрічним позовом суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь держави 704,8грн. судового збору.

Outcome: approved