Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Комунальне підприємство «Наше місто» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за надані комунальні послуги, вказавши в заяві, що Рішенням Запорізької міської ради від 15.08.2016 року № 441 затверджено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для будинків (гуртожитків) житлового фонду комунальної власності м. Запоріжжя в розрізі кожного будинку окремо. Житлове приміщення, стосовно якого надаються послуги, розташоване за адресою: [ADDRESS] , споживачем цих послуг є відповідач [PERSON] . Позивач у період з вересня 2016 року по листопад 2018 року надав відповідачу послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій у житлове приміщення на загальну суму 3259,15 грн. Станом на 01.02.2019 р. відповідач не здійснив оплату за надані послуги. Загальна сума заборгованості складає 3259,15 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Позивач повідомлений про розгляд справи, шляхом надіслання на його адресу копії ухвали про відкриття провадження. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлена про розгляд справи, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу її реєстрації. Відповідач відзиву на позов у встановлені судом строки не подала, причини неявки суду не повідомила, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Сторони не звертались до суду з клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 279, 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Запорізької міської ради від 15.08.2016 року № 441 затверджено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для будинків (гуртожитків) житлового фонду комунальної власності м. Запоріжжя в розрізі кожного будинку окремо. Між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Житлове приміщення, стосовно якого надаються послуги, розташоване за адресою: [ADDRESS] , споживачем цих послуг є відповідач [PERSON] . Позивач у період з вересня 2016 року по листопад 2018 року надав відповідачу послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій у житлове приміщення на загальну суму 3259,15 грн. Пунктом 5 Типового публічного договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Станом на 01.02.2019р. відповідач не здійснив оплату за надані послуги. Загальна сума заборгованості складає 3259,15 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. У відповідності до підпункту 1 п.11 типового публічного договору споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк. Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у строк, встановлений для його виконання. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення. в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі даної норми боржник повинен був утримувати належне йому на праві власності житлове приміщення, зокрема здійснювати оплату за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для будинків, однак останній не зробив цього. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, і підлягають задоволенню в повному обсязі з вищенаведених підстав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору.

Outcome: approved