Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

І. Суть спору Представник позивача адвокат Білецька І.М. 01.03.2021 року звернулася до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що [INFO] померла матір позивачки - [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого спадкоємцем всього належного їй майна вказано позивача по справі. Позивач стверджує, що після смерті [PERSON] належну їй спадщину, у відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України позивач прийняла фактично, оскільки проживала та була зареєстрованою з померлою за однією адресою. Наголошує, що через відсутність правовстановлюючих документів на зазначений житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, позивач не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв`язку із чим змушена звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким визнати право власності за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . ІІ. Позиція учасників справи В підготовче засідання позивач та її представник не з`явилися, від [PERSON] надійшла до суду заява, в якій просить суд справу розглянути без її участі та без участі позивача та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. У зв`язку із відсутністю спору просить справу розглянути у підготовчому судовому засіданні. Представник відповідача Іваничівської селищної ради Володимир-Волинського району Волинської області у підготовче засідання не з`явився, однак селищний голова Томашевська Л.М. подала заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без її участі. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 02.03.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 31.03.2021 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні. ІV. Обставини справи, встановлені судом 25.02.2012 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 27.02.2012 року, а.с.9), до складу якої входить житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Як вбачається із матеріалів справи, 22.11.2000 року спадкодавець [PERSON] склала заповіт, за яким все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не вкладалось заповіла [PERSON] (позивачу по справі), що підтверджується копією заповіту від 22.11.2000 року, посвідченого секретарем виконкому Мишівської сільської ради Іваничівського району Волинської області Романюк Г.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 95. Спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла дочка померлої [PERSON] - [PERSON] , яка проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, позивач [PERSON] не заявила про відмову від даної спадщини, а тому, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Пережилого подружжя немає. Інших можливих спадкоємців, які б претендували на спадщину [PERSON] та прийняли таку, крім позивача, судом не встановлено. В той же час, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] (а.с.7); копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.8), копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.9); копією свідоцтва про смерть чоловіка спадкодавця серії [NUMBER] (а.с.10); випискою з погосподарської книги № 1-71 від 05.02.2021 року (а.с.11); довідкою Іваничівської селищної ради № 1-72 від 05.02.2021 року про останнє місце проживання [PERSON] (а.с.12); довідкою Іваничівської селищної ради № 1-73 від 05.02.2021 року про зареєстрованих осіб за останнім місцем проживання [PERSON] (а.с.13); постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.02.2021 року (а.с.20); копіями паспорта та коду позивачки по справі (а.с.4-6); іншими матеріалами справи. V. Застосоване судом законодавство В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно із частиною 1статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК Українипередбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно достатті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Так, відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1. ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. ЦПК України встановлено, що: - відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81); - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); - згідно ст.78 ЦПК України суд небере доуваги докази,що одержаніз порушеннямпорядку,встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. - у відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. - статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми єдокази,які усвоїй сукупностідають змогудійти висновкупро наявністьабо відсутністьобставин справи,які входятьдо предметадоказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. - відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). - відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновки суду З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; вона у передбачений законом спосіб прийняла дану спадщину; інших спадкоємців, які б у встановлені законом строки вчинили дії щодо прийняття спадщини судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить зазначений житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, однак право власності на такий не було зареєстровано у встановленому законом порядку, внаслідок чого відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказане майно, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав, як визнання за нею права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом. З огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову в повному обсязі та визнання за позивачем [PERSON] права власності на спірний житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] . VII. Судові витрати Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що понесені [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за нею.

Outcome: approved