Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу, а саме з 23.10.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява обґрунтована тим, що 30 квітня 2019 року Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем. Від шлюбу народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у подружжя не склалось через різні погляди на побут, вирішення побутових проблем, виховання сина. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити частково, а саме присудити стягнення аліментів з дня подання позовної заяви. Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. [INFO] народився [PERSON] . Батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерство юстиції (м. Дніпро), актовий запис №382 /а.с.8/. 15 листопада 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується копією рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.11.2021 /а.с.10/. Згідно довідки про стан сім`ї виданої старшою по будинку [PERSON] , 1991 року народження мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , та батьками [PERSON] , [PERSON] /а.с.12/. ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Згідно ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, а саме кожна особа має право па захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає захист цивільних прав та інтересів судом, а саме кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідносин. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 27 Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Згідно ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд при вирішенні питання про можливість задовольнити позовні вимоги, враховує, що відповідач, має мінливий дохід, має на утриманні іншу малолітню дитину. Однак суд не враховує, посилання відповідача на те, що йому необхідно утримувати своїх батьків, оскільки доказів того, що батьки відповідача знаходяться на його утриманні суду не надано. Таким чином, він має можливість надавати допомогу сину. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та в сукупності, суд приходиться до висновку про можливість часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . Крім того, з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати у розмірі 908 гривні 00 копійок на користь держави.

Outcome: partial