Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

І. Суть заяви У березні 2021 року представник заявниці [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою, у якій просила встановити факт постійного проживання однією сім`єю [PERSON] разом із спадкодавцем - [PERSON] в будинку [ADDRESS] по день відкриття спадщини, а саме до [INFO] . Свої вимоги представник заявниці мотивувала тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 1,32 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ № 150. За життя спадкодавець залишила два заповіти щодо всього рухомого та нерухомого майна, спадкоємцем згідно яких є заявниця [PERSON] . У березні 2021 року заявниця звернулась до приватного нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, однак їй було відмовлено через відсутність даних про факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, який може бути встановлено лише судом. Встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем необхідне заявниці для реалізації свого права на спадщину. ІІ. Процесуальні дії Ухвалою від 19.03.2021 року відкрито провадження у справі. У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених у заяві, просили задовольнити. Представник заінтересованої особи Павлівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. ІІІ. Застосоване законодавство Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 1217, 1218, 1220, 1221, 1258, 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, в тому числі про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно п. 23 вищевказаної Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими відповідно до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України. За положеннями ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. IV. Встановлені обставини та висновки суду Судом встановлено, що [INFO] в с. Завидів Володимир-Волинського (колишнього Іваничівського) району Волинської області померла [PERSON] (Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.07.2019 року, а.с.7), останнім місцем проживання якої було: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Павлівської сільської ради № 7 від 12.02.2021 року (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку розміром 1,32 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Завидівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ № 150 виданого 23.06.2003 року (а.с.10). За життя [PERSON] склала два заповіти: згідно заповіту від 27.03.1997 року жилий будинок і все рухоме і нерухоме майно в с. Завидів заповіла [PERSON] (а.с.8); згідно заповіту від 12.12.1998 року належний їй на підставі особистої власності жилий будинок та все рухоме і нерухоме майно в с. Завидів заповіла [PERSON] (а.с.9). Заявник є спадкоємцем померлої за заповітом. Із постанови Іваничівської державної нотаріальноі контори від 10.03.2021 року слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,32 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Завидівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки вона не може документально підтвердити факт спільного проживання із спадкодавцем. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 64273358 від 08.04.2021 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.22). Факт постійного проживання однією сім`єю заявника спільно з [PERSON] понад тридцять років у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Так, [PERSON] свідчила, що являється невісткою заявниці з 1991 року, і з цього часу [PERSON] вже проживала без реєстрації разом із своєю матір`ю - [PERSON] в буд. [ADDRESS] . Відповідно до свідчень сина заявниці - [PERSON] близько тридцяти років тому їхню маму (заявницю) батько прогнав з дому, відтоді [PERSON] проживала разом із бабусею - [PERSON] . Дідусь помер задовго до цього. [PERSON] та [PERSON] мали спільний побут та вели спільне господарство. Встановлення факту постійного проживання однією сім`єю заявнику необхідно для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця, оскільки реалізувати своє право на оформлення спадщини вона не може через відсутність документа, котрий свідчить про факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проаналізувавши досліджені докази, суд вважає, що заявником надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження вимог про визнання факту її постійного проживання однією сім`єю з [PERSON] на час відкриття спадщини, тому заява підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved