Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Керівник Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області звернувся до суду з позовом відповідно до якого просить стягнути з [PERSON] на користь місцевого бюджету Олександрійської міської ради витрати, понесені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] в розмірі 2144,60грн. Позов мотивований тим, що вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.07.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт. Потерпілим від даного злочину є [PERSON] . Враховуючи те, що потерпілий внаслідок отриманих тілесних ушкоджень знаходився на стаціонарному лікуванні в міському комунальному лікувально-профілактичному закладі «Міська лікарня №1 м.Олександрії» з 22.02.2019 року по 27.02 2019 року, вартість якого становить 2144,60 грн., позивач просить стягнути вказану суму з відповідача, на підставі ст. 1206 ЦК України. Ухвалою судді від 03.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження в справі. Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просить позов задоволити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник Олександрійської міської ради направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву не подав, заяв, клопотань від нього не надійшло. Про дату, час і місце розгляду повідомлено належним чином, про що свідчить підпис [PERSON] в рекомендованому поштовому повідомленні. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність сторін, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.07.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт. Потерпілим від даного злочину визнано [PERSON] . Вирок набрав законної сили 13.08.2019 р. Статтею 1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (п.п. 3, 4 Порядку). На підставі рішення Олександрійської міської ради №736 від 28.05.2019 року МК ЛПЗ «Міська лікарня №1 м.Олександрії» реорганізовано в КП «Центральна міська лікарня м.Олександрії» Олександрійської міської ради, що фінансується за рахунок коштів міського бюджету. Відповідно до довідки -розрахунку МКЛПЗ Міська лікарня №1 м.Олександрії про розмір фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого вартість лікування [PERSON] , тобто розмір витрачених лікувальним закладом коштів на його лікування, становить 2144,60 грн.(за 5 ліжко/днів, з розрахунку 428,92грн. за 1 ліжко/день у лютому 2019 року). Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.. Тому відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України обставини вчинення [PERSON] кримінального правопорушення встановлені вироком суду від 11.07.2019 року, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду у даній справі та, як наслідок, не потребують доказуванню. Суд вважає, що позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи, є доведеними і такими , що підлягають задоволенню. Тому необхідно стягнути з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину [PERSON] на користь місцевого бюджету Олександрійської міської ради в сумі 2144,60 грн. Також з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі ст. 1206 ЦК України,та

Outcome: approved