Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення факту народження, за участю заінтересованої особи Мелітопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. В заяві зазначено, що з 28 лютого 2014 року заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилась дитина чоловічої статі син [PERSON] . Однак, пологи відбулися на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим в м. Севастополі, де заявникам було видане свідоцтво про народження дитини, але зразка Російської Федерації. В теперішній час заявники звернулися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з метою реєстрації на території України народження своєї дитини. Однак, отримати свідоцтво про народження дитини заявники не можуть, оскільки у них відсутні визначені українським законодавством документи, що підтверджують факт народження дитини, а наявне свідоцтво про народження дитини, яке було видане заявникам на тимчасово окупованій території, є незаконним та не створює правових наслідків на території України. Заявники просять суд встановити факт народження у батьків [PERSON] та [PERSON] дитини чоловічої статі [PERSON] , який народився [INFO] в м. Севастополі Автономної Республіки Крим, Україна. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судове засідання заявники та їх представник не з`явилися, в заяві зазначено про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримують в повному обсязі. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим ухвалити рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та здійснення судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 28 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балаклавського районного управління юстиції у м. Севастополі, 28 лютого 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвища чоловіка [PERSON] та дружини [PERSON] , про що 28 лютого 2014 року складено відповідний актовий запис № 70. Згідно свідоцтва про народження, виданого 05 квітня 2016 року відділом запису актів громадянського стану Гагаринського району міста Севастополя Управління запису актів громадянського стану міста Севастополя, [PERSON] , який народився [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] .. Зазначене свідоцтво про народження видане зразка Російської Федерації та завірене відбитком печатки Російської Федерації. Згідно відмови Мелітопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у проведенні державної реєстрації народження від 10 грудня 2019 року, заявниками не пред`явлено документ, який відповідає нормам чинного українського законодавства. ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована 27 лютого 1991 року, набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ч.1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.ч. 1 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Так, в березні 2014 року територія АР Крим була анексована Російською Федерацією та на території АР Крим було запроваджене законодавство Російської Федерації. Тому зазначене вище свідоцтво про народження дитини, відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює правових наслідків. В зв`язку з чим заявники не можуть зареєструвати народження своєї дитини. Судом було встановлено, що реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану держави Україна не проводилась. Оцінюючи подані заявниками документи, які були видані на території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, суд враховує, що народження дитини у громадян України на окупованій території є юридичним фактом, що є наслідком виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав новонародженої людини. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що має юридичне значення, народження у батьків [PERSON] та [PERSON] дитини чоловічої статі [PERSON] , який народився [INFO] в м. Севастополі Автономної Республіки Крим, Україна, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення такого факту, що надасть заявникам можливість отримати у державних органах України свідоцтво про народження їх дитини, батьки якої є громадянами України. На підставі вищевикладеного, аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що встановлення даного факту, що має юридичне значення, заявникам необхідно для державної реєстрації народження їх дитини, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви та встановлення факту народження дитини.

Outcome: approved