Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ДП «Мирноградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням в обґрунтування якого вказав, що має 31 рік стажу роботи у підземних умовах. З останнього місця роботи ВП «Шахта 5/6» ДП «Мирноградвугілля» він звільнився 04.02.2019 року за власним бажанням за ст.38 ч.1 КЗпП у зв`язку з виходом на пенсію. Під час трудової діяльності позивач отримав професійне захворювання обумовлене тривалими небезпечними умовами праці в умовах шуму, вугільного пилу, переходів зумовлених технологічним процесом з нахилом тулуба, що підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 24.05.2019 року. Позивачу встановлено діагноз: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІ ст. - за класифікацією [PERSON] та [PERSON] . Н 90.3, хронічний бронхіт ІІ ст.фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. J 44.8 - захворювання професійне, встановлене вперше. Хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія в стадії субремісії М 54.1, лівобічний плечолопатковий періартрит, міопія слабкого ступеню Н 52.1, складний міопічний астигматизм слабкого ступеню лівого ока Н 52.2, ангіопатія сітківки Н 35.9. МСЕК йому встановлено 50 % втрати працездатності та третю групу інвалідності. Позивач вважає, що внаслідок отриманого професійного захворювання йому заподіяна моральна шкода, оскільки він не може вести повноцінний спосіб життя, втратив престижну гірничу спеціальність, протягом тривалого часу відчуває фізичні страждання, обумовлені важкістю хвороби, психологічний дискомфорт та значне порушення душевного спокою, яке він відчуває до теперішнього часу. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання та послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Він став обмеженим у русі, швидко стомлюється при незначних навантаженнях. Змінився його життєвий уклад, від чого він відчуває постійний психологічний дискомфорт, став замкненим, втратив інтерес до життя. З урахуванням зазначеного, просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 50000 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, у судове засідання позивач надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача до судового засідання не з`явилась, надала суду відзив, в обґрунтування якого зазначила, що як зазначив у позові позивач, професійне захворювання у нього виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи у шкідливих умовах обумовлених впливом промислового фактору - шуму, вугільного пилу, переходами, зумовлені технічними процесами з нахилом тулубу. Але, згідно з трудовою книжкою, позивач прийнятий на роботу до ВП «Шахта 5/6» ДП «Мирноградвугілля» 06 вересня 2016 року, а звільнений 04.02.2019 року, тобто працював на підприємстві 2 роки 4 місяці 28 дні. Вважає такий період роботи нетривалим, а тому за цей період не може виникнути професійне захворювання. За період роботи на підприємстві позивач виконував обов`язки гірничого диспетчера, заступника директора з охорони праці, тому на посаді начальника зміни він працював всього півтора роки. Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» п.1 затверджено: Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; п.1 затверджено: Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Посади начальника зміни, гірничого диспетчера, заступника директора з охорони праці, на яких працював позивач в цих списках не зазначені. Позивачем не надано доказів, які можна було б дослідити, спричинення йому діями відповідача моральної шкоди. Не надано доказів причинно-наслідкового зв`язку погіршення стану здоров`я та морального стану з протиправними діями відповідача і його вини. Відповідно до інформації Головного управління Держпраці у Донецькій області від 01.04.2019 року [PERSON] засобами індивідуального захисту, протипиловим респіратором забезпечувався, адміністративно-побутовими приміщенням забезпечувався. У медичному пункті встановлені та працюють інгаляторій, фотарій, інші профілактичні медичні засоби для профілактики захворювання. Вважає, що відсутній причинний зв`язок між шкодою і діями підприємства та вина підприємства у її заподіянні. Законні права не порушені. Наявність та тривалість негативних наслідків погіршення стану здоров`я позивача нічим не підтверджена. Позивачу з 11.04.2014 року призначена пенсія, тому він не втратив можливості забезпечувати свої потреби та потреби сім`ї. У позивача відсутні медичні довідки на підтвердження моральних страждань. Оскільки позивачу МСЕК встановлена втрата працездатності з 04.07.2019 року, вважає, що позивачем пропущений, передбачений трудовим законодавством, строк позовної давності три місяці. Просила застосувати до вимог позивача строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, надав суду відзив, згідно з яким, просив розглянути справу без участі представника та винести рішення по справі на розсуд суду. ІІІ. Процесуальні дії у справі. На підставі ухвали судді від 21.12.2019 року позовна заява залишена без руху з наданням строку для виправлення недоліків, які були усунуті 02.01.2020 року. 03.01.2020 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, розгляд якої по суті призначений на 09.00 год. 31.01.2020 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, третій особі - пояснення (заперечення). Через неявку сторін розгляд справи відкладений на 09.00 год. 25.02.2020 року. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] з 06 вересня 2016 року працював на підприємстві відповідача у якості начальника зміни, виконував обов`язки гірничого диспетчера, заступника директора з охорони праці та був звільнений 04.02.2019 року за власним бажанням за ст.38 ч.1 КЗпП у зв`язку з виходом на пенсію, загальний трудовий стаж становить близько 34 років, з них на підприємствах вугільної промисловості (а.с. 9-12, 53-65). Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.05.2019 року за формою П-4, причиною виникнення професійного захворювання у [PERSON] є - запиленість повітря робочої зони пилом вугільним та вуглепородним (з вмістом вільного двоокису кремнію від 5 до 10%) у концентраціях 49,0-53,0 мг/м3 при граничнодопустимій концентрації = 4 мг/м3; вплив виробничого шуму, рівні якого сягали 90дБА при ГДР=80дБА (а.с. 13-15). Внаслідок роботи у ВП «Шахта 5/6» ДП «Мирноградвугілля» [PERSON] отримав професійне захворювання маючи встановлений ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва НАМН України» діагноз: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІ ст. - за класифікацією [PERSON] та [PERSON] . Н 90.3, хронічний бронхіт ІІ ст.фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. J 44.8 - захворювання професійне, встановлене вперше. Хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія в стадії субремісії М 54.1, лівобічний плечолопатковий періартрит, міопія слабкого ступеню Н 52.1, складний міопічний астигматизм слабкого ступеню лівого ока Н 52.2, ангіопатія сітківки Н 35.9 (а.с. 30). 04.07.2019 року [PERSON] встановлений ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 50% безстроково та ІІІ група інвалідності, рекомендований огляд невролога, кардіолога, пульмонолога (а.с. 27, 28, 29). V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що в результаті отриманого професійного захворювання, під час роботи на підприємстві відповідача, позивачем отримана моральна шкода, оскільки внаслідок професійного захворювання, позивач зазнавав фізичного болю, тривалий час лікувався, що змінило звичний уклад його життя. Стосовно вимог відповідача щодо застосування до позовних вимог строку позовної давності, передбаченого ст.233 КЗпП України, суд вважає, що такий строк позивачем не пропущений, оскільки стійка втрата працездатності внаслідок травмування на виробництві позивачу встановлена на строк з 04.07.2019 року безстроково, а тому моральні страждання позивача не обмежені строком. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину, зазнаваних позивачем душевних страждань, тривалість негативних наслідків. При цьому суд враховує те, що втрата працездатності встановлена не безстроково, позивач має третю групу інвалідності, враховує розмір втрати професійної працездатності, тому виходячи з засад розумності і справедливості вважає, що на користь позивача має бути стягнуто 25000 грн. у відшкодування моральної шкоди. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. В силу ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 384,20 грн. На підставі ч.1 ст.3 Конституції України, ст.ст.153, 233, 2371 КЗпП України, ст.ст.23 ЦК України,

Outcome: partial