Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось із позовом до [PERSON], [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Харківська служба замовника» про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 10.12.2010 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шевролет», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Деу», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить їй на праві власності. Вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.04.2011 року. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку експерта, склав 16\~191, 17 грн. У звязку з настанням події, передбаченої ст. 41 п.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 13\~735, 00 грн. Крім того, МТСБУ понесло витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 200, 00 грн., а всього - 13\~935, 00 грн. Тому, Моторне (транспортне) страхове бюро України просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Харківська служба замовника», де на час настання дорожньо - транспортної пригоди [PERSON] працював на посаді водія, страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 13935 гривень 00 копійок. Представник позивача МТСБУ у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити. Надав суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що з 01.09.2010 року по 31.01.2013 року знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Харківська служба замовника», де займав посаду водія. 10.12.2010 року при виконанні своїх службових обовязків, керуючи автомобілем «Шевролет», державний реєстраційний номерний знак АХ 0762 А.О., який належав ТОВ «Харківська служба замовника», сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль «Деу», під керуванням водія [PERSON], та автомобіль «Мазда СХ-7», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.04.2011 року та постановою апеляційного суду Харківської області від 31.05.2011 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні ДТП. Відповідно до ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. У звязку із чим, вважає, що належним відповідачем по справі є ТОВ «Харківська служба замовника», правових підстав для притягнення [PERSON] до солідарної відповідальності та стягнення з нього грошових коштів немає, про стягнення з [PERSON] в порядку регресу витрат просив повністю відмовити. Представник відповідача ТОВ «Харківська служба замовника» у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними, у задоволенні позову просив відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку відповідача, представника відповідача, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. 10.12.2010 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Шевролет», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті якої був пошкоджений автомобіль «Деу», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить їй на праві власності. Вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 04.04.2011 року, яка набрала законної сили. (а.с.5). Відповідно до висновку спеціаліста № 036 експертного автотоварознавчого дослідження від 13.04.2011 року, розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Деу», державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, з урахуванням заміни двері, склала 16191 грн. 17 коп. (а.с.7). 31.08.2011 року [PERSON], скориставшись своїм правом, передбаченим Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно вимог п.35.1 ст.35, п.п. а) ст.41.1 вказаного закону, подала заяву з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем. (а.с. 6). Згідно Наказу № 3444 від 15.12.2011 року, відповідно до ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приймаючи до уваги довідку № 1 від 05.12.2011 року про розмір відшкодування шкоди та документи надані по справі, МТСБУ виплатило [PERSON] 13735, 00 грн. за відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується копією платіжного доручення № 5684 від 16.12.2011 року (а.с.8-10). Крім того, Моторне (транспортне) страхове бюро України понесло витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 200,00 грн., що підтверджується копією доданого до матеріалів справи платіжного доручення № 4345 від 06.10.2011 року. (а.с.11). Згідно з наказом ТОВ «Харківська служба замовника» про прийняття на роботу № 20 від 31.08.2010 року, [PERSON] прийнятий на посаду водія з 01.09.2010 року з оплатою згідно штатного розкладу та іспитовим строком один місяць. (а.с.32). Наказом ТОВ «Харківська служба замовника» № 24 від 03.09.2010 року, водія [PERSON] з 03.09.2010 року призначено відповідальним за автомобіль «Chevrolet Aveo», державний номер [NUMBER], який належить ТОВ фірмі «Лекс» та орендований ТОВ «Харківська служба замовника». (а.с.33). Згідно договору № 4 оренди автомобіля від 20.06.2008 року, ТОВ «Лекс» зобовязується передати ТОВ «Харківська служба замовника» в строкове платне користування легковий автомобіль марки «Chevrolet Aveo», державний номер [NUMBER], 2006 року випуску. (а.с.34-36), який, згідно акту прийому-передачі к договору № 4 оренди автомобіля від 20.06.2008 року, ТОВ «Лекс» був переданий ТОВ «Харківська служба замовника». (а.с.37). Відповідно до довідки ТОВ «Харківська служба замовника» від 12.01.2015 року, [PERSON] дійсно працював у ТОВ «Харківська служба замовника» з 01.09.2010 року по 31.01.2013 року і займав посаду водія. (а.с.31). Рішенням господарського суду Харківської області від 03.11.2014 року, позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Харківська служба замовника» про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу задоволено частково, стягнуто з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Харківська служба замовника» страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 33374,60 грн., судовий збір в розмірі 1777,66 грн. та витрати, повязані з явкою представника позивача у судове засідання в розмірі 480,08 грн., в частині позовних вимог про стягнення витрат з оплати послуг аварійного комісара в розмірі 926,22 грн. відмовлено. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.01.2015 року рішення господарського суду Харківської області від 03.11.2014 року залишено без змін. (а.с.43-46). Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приписами норм ст.1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо ). Відповідно до ст.39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховикiв, якi здiйснюють обов'язкове страхування цивiльно-правової вiдповiдальностi власникiв наземних транспортних засобiв за шкоду, заподiяну третiм особам. Участь страховикiв у МТСБУ є умовою здiйснення дiяльностi щодо обов'язкового страхування цивiльно-правової вiдповiдальностi власникiв наземних транспортних засобiв. МТСБУ є непiдприємницькою (неприбутковою) органiзацiєю i здiйснює свою дiяльнiсть вiдповiдно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є здiйснення виплат iз централiзованих страхових резервних фондiв компенсацiй та вiдшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.39 ч.2.1. Закону). Відповідно до ст.41 п.41.1 п.п. «а» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність. Відповідно до ст.1.6. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Частиною 1 статті 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування,у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа,що одержала страхове відшкодування,має до особи,відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1191 ЦК України та ст.38 п.2 ч.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно положень ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, вина [PERSON] у скоєні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується копією постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.04.2011 року, яка набрала законної сили, та в силу положень ст.61 ЦПК України не потребує доказування. Відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. 31.08.2011 року [PERSON], скориставшись своїм правом, передбаченим Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно вимог п.35.1 ст.35, п. п. а) ст.41.1 вказаного закону, подала заяву з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем. Згідно Наказу № 3444 від 15.12.2011 року, відповідно до ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приймаючи до уваги довідку № 1 від 05.12.2011 року про розмір відшкодування шкоди та документи надані по справі, МТСБУ виплатило [PERSON] 13735, 00 грн. за відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, Моторне (транспортне) страхове бюро України понесло витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 200,00 грн. Відповідно до наказу ТОВ «Харківська служба замовника» про прийняття на роботу № 20 від 31.08.2010 року, довідки ТОВ «Харківська служба замовника» від 12.01.2015 року, [PERSON] працював у ТОВ «Харківська служба замовника» з 01.09.2010 року по 31.01.2013 року і займав посаду водія, тобто на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Харківська служба замовника». Відповідно до ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Згідно вимог ст.1191 ЦК України та ст.38 п.2 ч.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», враховуючи положення ст. 1172 ЦК України, після проведення виплати [PERSON] у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Харківська служба замовника» як до роботодавця про стягнення шкоди, завданої їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Згідно з нормами ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. На підставі викладеного, оцінивши в сукупності всі докази, враховуючи положення ст.1172 ЦК України, згідно яких, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків, у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Харківська служба замовника» як до роботодавця про стягнення шкоди, завданої їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків, тому підстав для солідарного стягнення страхового відшкодування в порядку регресу з [PERSON] та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Харківська служба замовника» не вбачається. Оскільки положеннями ст.1191 ЦК України та ст.38 п.2 ч.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, в частині стягнення витрат на послуги аварійного комісара в розмірі 200, 00 грн. суд відмовляє. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Харківська служба замовника» на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 13735 гривень 00 копійок у розмірі виплаченого відшкодування. У задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів з [PERSON] суд вважає вірним відмовити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України,\~\~суд\~стягує з відповідача\~на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial