Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою. Позовні вимоги мотивує тим, що 29.12.2013 року на автодорозі Київ-Чоп з вини [PERSON], яка керувала автомобілем Опель, державний номерний знак ТV 420 СС, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Зазначає, що вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.02.2014 року. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що на момент ДТП належав [PERSON] Вказує, що відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу (КТЗ) № 8068 від 27.01.2014 року, складеного TOB «ЕАК «Довіра», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Мітсубісі, становить 167953,13 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі та на дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З посиланням на ст. 22, п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), позивач вказує, що потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1658822 терміном дії з 18.05.2013 року до 17.05.2014 року. За твердженням позивача у звязку з настанням події, передбаченої п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 50000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1/1-23459 від 28.05.2014 року. Мотивуючи позовну заяву положеннями ст. 1191 ЦК України, п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону зазначає, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 Закону. 27.05.2014 року МТСБУ звернулося до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у звязку з проведенням регламентної виплати потерпілому, однак на даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати МТСБУ. На підставі викладеного, оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило регламентну виплату за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до ст. ст. 1166, 1188, ч. 1 ст. 1191 ЦК України, п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 53600,00грн., а саме: стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ кошти в розмірі понесених витрат в розмірі 50000,00 грн. основний борг; відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь МТСБУ судовий збір в розмірі 1600,00 грн. та 2000,00 грн. витрат на правову допомогу. Позивач явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, при цьому згідно з прохальною частиною позовної заяви просить розглядати дану справу у відсутності представника МТСБУ, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, інших заяв і клопотань не має. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце слухання справи була повідомленою належним чином шляхом надіслання поштових відправлень із судовими повістками з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, суд розглядає справу відповідно до ст. 224 ЦПК України заочно, з огляду на те, що заперечень проти цього від представника позивача немає. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, що 29.12.2013 року, об 11 год. 50 хв., [PERSON], керуючи автомобілем марки «Опель Вектра», н/з TV 420 СС, не врахувала швидкості руху, дорожню обстановку та дорожнє покриття, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем [NUMBER], чим порушила п. 12.3 Правил дорожнього руху. Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.02.2014 року за вищевказані дії [PERSON] було визнано винною у вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 3). В силу приписів ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відтак, судом встановлено, що в результаті зазначеної ДТП з вини відповідача [PERSON] був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що на момент ДТП належав [PERSON] Матеріалами справи встановлено, що 13.02.2013 року між ПАТ «Просто-страхування» та [PERSON] укладено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1658822, а саме, забезпечений транспортний засіб марки «Mitsubishi Pajero», н/з [NUMBER], строком дії з 18.05.2013 року до 17.05.2014 року (а.с. 5). З метою отримання відшкодування [PERSON] звернулася до МТСБУ з відповідною заявою від 24.01.2014 року, у заяві просила МТСБУ відшкодувати їй оцінену шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 29.12.2013 року, зазначивши, що взаєморозрахунки не проводилися (а.с. 4). Згідно із звітом за № 8068 від 27.01.2014 року про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля [NUMBER], складеного оцінювачем ТОВ «ЕАК «Довіра», вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 167953,13 (а.с. 6-8). Відповідно до п. п. «а» п. 41.1\~ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7\~статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з п. 35.1. ст. 35 вказаного закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону МТСБУ) заяву про страхове\~відшкодування. За змістом ст. 22 даного Закону МТСБУ відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП. У звязку з настанням події, передбаченої п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі [PERSON] в розмірі 50000,00 грн., що стверджується платіжним дорученням № 1/1-23459 від 28.05.2014 року (а.с. 11). Матеріалами справи також встановлено, що 27.05.2014 року позивач МТСБУ звернулося до відповідача [PERSON] з листом за № 3/1-05/14354 про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у звязку з проведенням регламентної виплати потерпілому (а.с. 12), однак на даний час в добровільному порядку відповідачем витрати МТСБУ не компенсовано. Статтею 11 ЦК України регламентовано, що виникнення цивільних прав та обовязків із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами у справі, останні регулюються спеціальними нормами, а саме Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За приписами п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 даного Закону. Згідно зі\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому\~ст. 1188 ЦК\~України регулюється відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якими\~у розумінні ч. 1\~ст. 1187 ЦК України\~є діяльність, повязана з використанням транспортних засобів. У відповідності до\~ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як розяснено у п. 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобовязання по відшкодуванню шкоди. Таким чином, у звязку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику МТСБУ набуло право регресу до винної у ДТП особи \~відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь МТСБУ виплати страхового відшкодування у сумі 50000,00 грн. є підставними і підлягають до задоволення. Позивач також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1600,00 грн. та 2000,00 грн. витрат на правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст.\~79, ст. ст.\~84,\~88,\~89 ЦПК України. Відповідно до вимог вищезазначених норм процесуального закону та розяснень, викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження на правову допомогу та розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Оскільки позивач надав лише додаткову угоду № 144 від 18.03.2016 року до контракту про надання правової допомоги № 80 від 19.12.2012 року (а.с. 14), без документального підтвердження витрат на правову допомогу та розрахунку цих витрат, суд вважає, що в задоволенні вимоги про стягнення 2000 грн. витрат на правову допомогу належить відмовити. Водночас, на підставі ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~судові витрати у виді судового збору в сумі 1600,00 грн. належить покласти на відповідача та стягнути на користь позивача (а.с. 1). На підставі викладеного, ст. ст. 4, 5, 10, 60, 88, 209, 212-215, 223, 224-226, 233, 294, 296 ЦПК України, ст. ст. 11, 1166, 1188, 1191 ЦК України, суд,

Outcome: approved