Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Комунальне підприємство «Водоканал» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення. В позові зазначено, що відповідачі проживають в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, тому за період з 01.10.14 р. по 31.10.2017 р. утворилась заборгованість в сумі 6214 грн. 29 коп. До Ленінського районного суду вже направлялася заява про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів боргу по оплаті за воду і послуги каналізації, але суд відмовив у прийнятті заяви про видачу судового наказу, посилаючись на те, що вимоги виходять за межі позовної давності, тому із заяви і поданих документів вбачається спір про право. У добровільному порядку погасити наявну заборгованість відповідачі не бажають. Позивач просить стягнути на свою користь з відповідачів солідарно борг по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення в розмірі 6214 грн. 29 коп., а також судові витрати в розмірі 1762,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні просила застосувати строк позовної давності. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в [ADDRESS] (а.с.8) Позивач надавав відповідачам послуги, але оплату за спожиту воду та послуги каналізації відповідачі оплачували не повністю і відповідно до довідки утворилась заборгованість у розмірі 32348 грн. 29 коп.. (а.с. 9,20-21). 06 березня 2018 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя відмовлено КП «Водоканалу» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованості по оплаті за воду та послуги каналізації, оскільки вимоги КП «Водоканал» виходять за межі строку позовної давності (а.с.5). Відповідачі оплату за воду та послуги каналізації вносили не в повному обсязі, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за наданні послуги, яка складає 6214,29 грн., із них на 01.10.2014 р. заборгованість складає 2606,39 грн., з 01.10.2014р по 31.10.2017р. нараховано 5874,49 грн., із них сплачено з 01.10.2014р. по 31.10.2017р. - 1898,41 грн. та призначена субсидія з 01.10.2014р. по 31.10.2017р. - 2266,59 грн., при цьому оплата, здійснена відповідачами, враховується в рахунок погашення заборгованості до 01.10.2014р. та субсидія враховується в рахунок погашення заборгованості за період з 01.10.2014р. по 31.10.2017р., що підтверджується розрахунком заборгованості. (а.с.7) КП «Водоканал» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості в сумі 6214,29 грн., яка утворилась поза межами позовної давності, а відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заявила клопотання про застосування судом строків позовної давності. Як видно з розрахунку, наданого позивачем, заборгованість за вказаний період складає 6214,29 грн., з яких 2606,39 грн., це сума заборгованості, яка утворилась станом на 01.10.2014р. з урахуванням здійснених відповідачами оплат в сумі 1898,41 грн. протягом 2014-2017р., які були зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за період, який не входить в строки позовної давності, однак, суд вважає, що вказана сума добровільних оплат має бути зарахована в рахунок погашення заборгованості в межах позовної давності,оскільки вони були здійснені у вказаний період, і відповідачі не вказували, що ці сума сплачені в рахунок погашення заборгованості яка утворилась до 01.10.2014р., тому сума заборгованості відповідачів в межах позовної давності, а саме за період з 01.10.2014р. по 31.10.2017р. з урахуванням нарахованої субсидії та добровільних оплат відповідачів складає 1709,49 грн. (5874,49 грн. - 2266,59 грн. - 1898,41грн. =1709,49 грн.). При цьому, обов'язок відповідачів сплатити борг за надані послуги ґрунтується на вимогах ст.ст.322, 509, 525, 526 Цивільного Кодексу України, та нормах Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Виходячи зі змісту ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1-3 ст.32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. За ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Стаття 543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсягу як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань по оплаті за спожиту воду та послуги каналізації. Разом з тим, позивачем частково пропущений 3-х річний строк позовної давності без поважних причин. Тобто, заборгованість на 01.10.2014 року у сумі 2606,39 грн. (згідно розрахунку заборгованості) заявлена за межами встановленого законом строку позовної давності. Поважність причин пропущення строку позовної давності в суді позивачем не доведено. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки Згідно до ч. 3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь позивача заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення в межах позовної давності з урахування субсидії за період з 01.10.2014р. по 31.10.2017 р. у сумі 1709 грн. 49 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню у рівних частинах на користь позивача судові витрати у сумі 1762 грн.

Outcome: partial