Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду із цим позовом і в обґрунтування позовних вимог вказав, що з відповідачем [PERSON] він проживав цивільним шлюбом з 2011 року до листопада 2019 року. За час сумісного проживання в них народилося троє дітей: 26.01.2011 [PERSON] , [INFO] [PERSON] і [INFO] [PERSON] . Наразі діти є зареєстрованими та проживають разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] не виконує своїх обов`язків з виховання та утримання дітей, в родині погіршилися сімейні стосунки, постійно виникали сварки, після яких вона тікала з дому та тривалий час не поверталася. Під час реєстрації народження дітей [PERSON] вказувала дані про їхнього батька на власний розсуд. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 03.04.2020 його визнано батьком всіх трьох синів. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 27.08.2020 відповідача визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] , тим самим рішенням встановлено, що вона не проживає в будинку з родиною. [PERSON] не виховує дітей, не піклується про їхнє здоров`я, розвиток, не забезпечує здобуття синами освіти, не готує їх до самостійного життя. З цих підстав вважає, що відповідач має бути позбавлена батьківських прав щодо всіх дітей і з неї мають бути стягнуті аліменти на його користь на утримання дітей в розмірі половини її заробітку (доходу) до повноліття синів, про що і просив суд. ІІ. Позиції, заяви (клопотання) учасників справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Додав, що з [PERSON] вони жили разом 10 років, протягом яких вона періодично уходила та поверталася. З серпня 2019 року вона остаточно пішла і наразі місце її перебування нікому з родини не відомо. Відповідач протягом спільного життя неодноразово кидала дітей, коли уходила з дому. Вони не потрібні їй і не цікавлять її. Він, виховуючи синів самостійно і вирішуючи всі питання, що виникають з цього приводу, постійно має труднощі в цьому, оскільки багато питань потребують наявності дозволу матері дітей, якого немає. Грошей на утримання дітей [PERSON] ніколи не давала і не дає, дітей утримує виключно він. Просить позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з неї аліменти. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлялася у порядку, передбаченому ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Відзиву на позовну заяву вона суду не надіслала, про свою позицію у справі не повідомила. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Скрипник Г.С. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги і послалася в цьому на наявний висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Вказала, що відповідач дійсно відсутня тривалий час у житті дітей, не опікується ними і не виховує їх, самоусунулася від їхнього утримання. Просила суд позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з неї аліменти. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 20.11.2020 до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи здійснено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, відповідь на який надійшла до суду 30.11.2020. 01.12.2020 ухвалою суду відкрите загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 23.12.2020, відповідачеві запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, а третій особі - пояснення (заперечення) щодо позову. 25.01.2021 ухвалою суду закрите підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні 15.02.2021. 15.02.2021 через неявку відповідача розгляд справи відкладено на 02.03.2021. 02.03.2021 у зв`язку із повторною неявкою до суду відповідача, що була повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання нею відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-282 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. 15.02.2021 органом опіки та піклування надано суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дітей. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивач [PERSON] , який народився [INFO] , зареєстрований і мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-10). Дитина [PERSON] народилася [INFO] в м. Мирнограді від батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Дитина [PERSON] народилася [INFO] в м. Мирнограді від батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Дитина [PERSON] народилася [INFO] в м. Мирнограді від батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Батьківство [PERSON] щодо дітей [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] встановлено рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 03.04.2020 у справі №226/3773/19, яке набрало законної сили 07.08.2020 (а.с.35-37). Діти разом із батьком зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , мешкають з ним постійно (а.с.15). Актом фактичних обставин непроживання особи, що зареєстрована, №255/4 від 10.11.2020 зафіксовано, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживає з 2019 року (а.с.16). [PERSON] навчається у другому класі ЗЗСО І-ІІІ ступенів №10 Мирноградської міської ради, [PERSON] - у третьому класі того ж самого закладу освіти (а.с.17,18). Позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.32), в якому також була зареєстрована [PERSON] . Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 27.08.2020 у справі №226/1389/20 вона була визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку (а.с.33-34). За інформацією про виконання батьківських обов`язків [PERSON] , наданою 12.01.2021 адміністрацією ЗОШ №10 Мирноградської міської ради, де навчаються старші діти сторін у справі - [PERSON] та [PERSON] , мати дітей [PERSON] з родиною не проживає і місцезнаходження її невідоме, батьківські обов`язки нею не виконуються. Дітей виконує батько, яким створені всі умови для повноцінного життя та розвитку синів, до своїх обов`язків ставиться відповідально (а.с.65). Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради №001 від 15.01.2021 визначено, що позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є доцільним і відповідатиме інтересам дітей (а.с.63-64). Опитані судом у присутності представника органу опіки та піклування [PERSON] діти [PERSON] та [PERSON] повідомили, що навчаються у третьому та другому класі відповідно, мешкають з батьком та братами, поруч є також бабуся і дідусь. Мати не бачили давно, вона не з`являється і не дзвонить. Діти усвідомлюють, яка справа розглядається, вважають, що мати треба позбавити батьківських прав щодо них. Судом в ході судового розгляду справи за клопотанням позивача також опитано свідків. Так, свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача та рідною бабою дітей, пояснила, що [PERSON] вона не бачила вже 2-3 роки. Онуків виховує її син [PERSON] , якому вона допомагає доглядати дітей. Невістка не цікавиться синами, не відвідує їх, не виходить ніяким чином на зв`язок, не надає грошей на утримання хлопців. Люди кажуть, що вона уїхала до іншої області і там живе з якимось чоловіком. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом позивача. Позивач живе з дітьми сам, сам виховує їх та опікується ними. Мати дітей він не бачив вже давно, вона не живе з родиною і не з`являється там. Діти ніколи при ньому не згадували матір у розмові. V. Оцінка суду. Дослідивши надані суду дані у їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, свідків, думку двох старших дітей, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 18 та частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 N789-XII та набула чинності для України 27.09.1991, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ці положення міжнародного законодавства знайшли своє визначення у законодавстві національному, і відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У випадку виникнення підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, зокрема, у разі ухилення від своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстокого поводження з дитиною. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому наведені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач систематично свідомо ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх дітей. Доказів на підтвердження поважності ухилення від виконання батьківських обов`язків суду не надано. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктами 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Діючи виключно в інтересах дітей з метою захисту їхніх прав, суд, визнаючи, що законодавство України і усталена практика Європейського Суду з прав людини визначає позбавлення батьківських прав крайньою мірою при вирішенні подібних справ, не вбачає жодних підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у цій справі. Враховуючи всі обставини справи, з метою захисту інтересів малолітніх [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] суд вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно них. Відповідно до частин другої та третьої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, незважаючи на позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей, вона зобов`язана виконувати свої батьківські обов`язки з їхнього утримання до досягнення синами повноліття, сплачуючи аліменти. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Вирішуючи питання про спосіб стягнення аліментів з відповідача та їх розмір, суд враховує, що відомості про наявність у відповідача на утриманні інших осіб, про вади здоров`я відповідача відсутні, відповідач перебуває у працездатному віці. З огляду на наведене, з неї слід стягнути на утримання трьох дітей аліменти в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України, починаючи з 20.11.2020 і до повноліття дітей. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст.141 ЦПК України та виходячи з кількості вимог у справі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір розмірі 840,80 грн за вимогу про позбавлення батьківських прав та на користь держави - судовий збір в сумі 840,80 грн за вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved