Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Керівник Бердянської\~місцевої прокуратури\~в інтересах\~Бердянської міської\~ради Запорізької\~області звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON]\~про витребування\~земельної ділянки,\~мотивуючи свої\~вимоги наступним. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 24 лютого 2015 року було частково задоволено позов Бердянської міжрайонної прокуратури в інтересах держави до Бердянської міської ради, управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області, [PERSON], [PERSON] про скасування п.п. 1.1.61 рішення Бердянської міської ради від 24 грудня 2009 № 12, про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, скасування запису про його державну реєстрацію та повернення земельної ділянки, визнано недійсним п. 1.1.61 вказаного рішення; визнано недійсним державний акт на право власності серії ЯИ № 488409 на земельну ділянку № 490/1 площею 0.06 га, виданий на імя [PERSON] для ведення садівництва; зобовязано [PERSON] повернути вказану земельну ділянку за належністю територіальній громаді в особі Бердянської міської ради. Разом з тим, при вжитті додаткових заходів щодо виконання рішень судів за позовами прокурора у сфері земельних відносин було встановлено факт того, що на підставі договору купівлі-продажу право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] В звязку з наведеним є всі підстави стверджувати, що земельна ділянка вибула із володіння її власника територіальної громади м. Бердянська без волі останньої, а внаслідок незаконного рішення її представника Бердянської міської ради. Тому [PERSON] незаконно набула право власності на спірну земельну ділянку під час розгляду Бердянським міськрайонним судом справи та незаконно відчужила на користь [PERSON] право власності на вищевказану земельну ділянку. Просив витребувати у відповідачки в комунальну власність територіальної громади міста Бердянська в особі Бердянської міської ради земельну ділянку площею 0,06 га, розташовану за адресою: м. Бердянськ Запорізької області, земельна ділянка 490/1, ОСК «Гроно». Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених в позові підстав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення, просив стягнути з відповідачки судовий збір, сплачений при подачі позову та при подачі заяви про забезпечення позову. Відповідачка, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, відзив на позовну заяву суду не надала. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно із ст. 14 Конституції України та ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Ст. 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності, право власності на землю це право володіти, користуватися, розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 24 лютого 2015 року було частково задоволено позов Бердянської міжрайонної прокуратури в інтересах держави до Бердянської міської ради, управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області, [PERSON], [PERSON] про скасування п.п. 1.1.61 рішення Бердянської міської ради від 24 грудня 2009 № 12, визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, скасування запису про його державну реєстрацію та повернення земельної ділянки. Вказаним рішенням визнано недійсним п. 1.1.61 рішення сімдесят сьомої сесії Бердянської міської ради пятого скликання від 24 грудня 2009 № 12 «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам для ведення садівництва», яким передана у приватну власність [PERSON] земельна ділянка № 490/1 площею 0.06 га для ведення садівництва, що розташована за адресою: м. Бердянськ Запорізької області, ОСК «Гроно»; визнано недійсним державний акт на право власності серії ЯИ № 488409 на земельну ділянку № 490/1 площею 0.06 га, вартістю 216 грн., кадастровий номер 2310400000:12:007:0217, виданий Бердянською міською радою на імя [PERSON] для ведення садівництва на території ОСК «Гроно»; зобовязано [PERSON] повернути вказану земельну ділянку за належністю територіальній громаді в особі Бердянської міської ради. На підставі договору купівлі-продажу від 11 квітня 2014 року право власності на земельну ділянку кадастровий номер .2310400000:12:007:0217 зареєстроване за [PERSON] Цивільним кодексом України передбачено засади захисту права власності. Зокрема, ст. 387 вказаного Кодексу власнику надано право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Відповідно до\~п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~388\~Цивільного кодексу\~України, якщо майно\~за відплатним\~договором придбане\~в особи,\~яка не\~мала права\~його відчужувати,\~про що\~набувач не\~знав і\~не міг\~знати (добросовісний\~набувач),\~власник має\~право витребувати\~це майно\~від набувача\~лише у\~разі,\~якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки добросовісне набуття у розумінні ст. 388 Цивільного кодексу України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком правочину, укладеного з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна із незаконного володіння. У п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Відповідно до п. 22 вищевказаної Постанови суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, передбаченого ст.ст. 215, 216 Цивільного кодексу України. У разі встановлення наявності речово-правових відносин до таких відносин не застосовується зобовязальний спосіб захисту. У зобовязальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 Цивільного кодексу України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Враховуючи зазначене, вимоги прокурора про витребування з володіння [PERSON] земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Бердянськ Запорізької області, земельна ділянка 490/1, ОСК «Гроно», є обґрунтованими. Спірна земельна ділянка розташована в адміністративних межах м. Бердянська. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» з 1 січня 2013 року землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. При цьому землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Таким чином, існують підстави для повернення земельної ділянки територіальній громаді м. Бердянська. Враховуючи наведене, позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, ч. 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений прокурором при подачі позову та при зверненні з клопотанням про забезпечення позову в розмірі 2 643 грн.

Outcome: approved