Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 1. 26 серпня 2021 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 5000 грн. 2. Свої позовні вимоги позивач обгрунтувала тим, що 13 травня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. За час перебування в шлюбі в подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Шлюб між сторонами розірвано 15.02.2021р. відповідно до рішення Шумського районного суду Тернопільської області. Як стверджує позивач в позовній заяві, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріально ні їй, ні їх дитині взагалі не допомагає. Вона може забезпечити синові належні умови для його проживання та виховання, але їх спільна дитина постійно потребує нормального харчування, придбання одягу, лікування, витрат на навчання та дозвілля. Зросли ціни на комунальні платежі, а для всього необхідно мати значні кошти, а враховуючи високі ціни та підвищення рівня необхідних витрат, позивач сама не здатна в повній мірі забезпечити всім необхідним дитину. Просить врахувати, що відповідач не має іншої родини, неповнолітніх дітей та інших осіб на своєму утриманні, а її заробітна плата є недостатньою для належного та достатнього утримання сина. 3. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зменшивши розмір аліментів, просила позов задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 3000 грн., з врахуванням індексації, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 4. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і пояснив, що він ніде не працює, інколи їздить на заробітки в Польщу, тому він погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1300 грн. Повідомив, що позивачка проживає з сином в будинку, придбаному ним під час їх перебування у шлюбі. ІІ. Процесуальні дії у справі. 5. Ухвалою суду від 27 серпня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, на 20 вересня 2021 р. 6. Судове засідання, призначене на 20 вересня 2021 року було відкладено на 30 вересня 2021 року за клопотанням відповідача [PERSON] , який мав намір представити докази у справі. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 7. Відповідно до рішення Шумського районного суду Тернопільської області № 609/1309/20 від 15.02.2021 вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 13.05.2013року Цеценівською сільською радою Шумського району Тернопільської області - розірвано. 8. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Цеценівською сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в с. Цеценівка Шумського району Тернопільської області, і в графі батьки вказано [PERSON] та [PERSON] . 9. Згідно з довідкою № 296 від 16.08.2021р., виданою Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що склад сім`ї [PERSON] наступний: син [PERSON] , 2014р.н., колишній чоловік [PERSON] , 1995р.н., який за місцем реєстрації не проживає. 10. Відповідно до довідки № 328 від 29.09.2021р., виданої Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що склад сім`ї [PERSON] наступний: мати [PERSON] , 1976р.н., сестра [PERSON] , 1996р.н., чоловік сестри [PERSON] , 1996р.н., племінниця [PERSON] , 2020р.н. 11. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] № 24 від 29.09.2021р., складеного комісією в складі: старости с. Цеценівка Григор`євої І.В. , жительки с. Цеценівка [PERSON] вбачається, що в результаті обстеження виявлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживає з метою уникнення конфлікту з колишньою дружиною. Проживає в будинку мами, в господарстві утримують свиню та птицю, обробляють присадибну ділянку. 12. Як вбачається із ксерокопії трудової книжки [PERSON] , останнього звільнено з роботи ТОВ «Мікоген-Україна» 07.07.2015р. відповідно до наказу № 172-15 від 07.07.2015р. ІV. Оцінка Суду. 13. Вимогами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 14. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 15. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 16. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 17. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 18. Згідно із ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 19. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 20. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 21. Главою 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. 22. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 23. Згідно зі статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. 24. Виходячи із змісту статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя). 25. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 26. В свою чергу, за змістом статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (частини перша та друга). 27. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 28. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 29. У відповідності до ст.81 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 30. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 31. У відповідності Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст. 182 СК України не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що дитина сторін проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Заявлений позивачем розмір аліментів 3000 грн. на думку суду є завищеним і непосильним для відповідача, зважаючи на відсутність відомостей про доходи платника аліментів. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, та визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, враховує, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 32. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПКУкраїни, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із чим, оскільки в даних правовідносинах позивач звільнений від сплати судових витрат і відсутні інші особи, які їх понесли, судові витрати необхідно стягнути із відповідача у розмірі 908 грн. 00 коп. судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial