Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківводоканал» у травні 2021 року в особі представника Панасенко Ірини Олексіївни звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 12710 грн. 13 коп., із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2020 року в розмірі 5648 грн. 02 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 липня 2016 року по 31 березня 2020 року у розмірі 5785 грн. 92 коп.; інфляційні витрати у розмірі 871 грн. 74 коп.; три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 404 грн. 45 коп. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюється за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення проводяться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відповідач не здійснює, внаслідок чого утворилась заборгованість за послуги централізованого водопостачання у розмірі 12710, 13 грн. Просить суд позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надали. Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області. Облік нарахувань та оплат за вказані послуги здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , про що свідчать розрахунки заборгованості по особовому рахунку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини 2 статті 32 Закону №1875 розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за вказаною адресою проводяться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики і комунальних послуг у відповідності до Закону №1875 та пунктів 20-21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630. При проведенні розрахунків зі споживачами до 01.01.2017 року позивачем застосовувались норми водопостачання і водовідведення, затверджені рішенням виконавчого комітету Харківської міської Ради народних депутатів «Про встановлення та застосування норм водопостачання і водовідведення, та порядку розрахунків» від 09.04.1997 року №256. З 01.01.2017 року підприємством застосовуються норми водопостачання і водовідведення, затверджені рішенням виконавчого комітету Харківської міського ради «Про затвердження нормативів (норм) водопостачання та водовідведення для населення в разі відсутності засобів обліку води» від 28.12.2016 року №901. Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно статті 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договорів найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями. Відповідно до пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно статті 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживачі питної води зобов`язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідач належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконував, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносив, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2020 року в розмірі 5648 грн. 02 коп. та заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 липня 2016 року по 31 березня 2020 року у розмірі 5785 грн. 92 коп. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідач офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовився від послуг, які надавало йому Комунальне підприємство «Харківводоканал», то в нього виник обов`язок сплатити ці послуги. Крім того, у відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія частини 2 статті 625 Цивільного України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 871 грн. 74 коп. - інфляційні за час прострочення та 404 грн. 45 коп. - 3% річних від простроченої суми. Суд погоджується із розрахунком заборгованості відповідача, наданим позивачем та загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню становить 12710 грн. 13 коп. Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного, беручи до уваги, що зобов`язання відповідачами не виконується належним чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вимога позивача про визнання поважними причини пропуску позовної давності для звернення до суду із позовною заявою є передчасною, оскільки відповідно до положень частин 2-5 статті 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Крім того, згідно частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК. Так, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп., а також сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення позову у розмірі 2102 грн. 00 коп., отже з відповідачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. 00 коп. На підставі викладеного, ст.ст.252-259, 261, 525, 526, 549, 599, 610, 611, 626, 629 ЦК України,

Outcome: approved