Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 26.11.2020 року представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гребенюк О.С. звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою до [PERSON] , в обґрунтування якої зазначив, що 20.08.2007 року між акціонерним товариством «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] (далі - відповідач) було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого останній відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку». У подальшому розмір кредитного ліміту відповідача змінювався. Підписана відповідачем заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, викладеними на сайті, складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.10.10.2007 відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує. Станом на 05.10.2020 має заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 94506,63 грн. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В заяві про зменшення позовних вимог представник позивачапросив стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 35997,55 грн та судові витрати. Процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Ухвалою від 09.12.2020 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 15 годину 30 хвилин 12.01.2021. 12.01.2021 від представника відповідача адвоката Яременка Д.В. надійшло клопотання про застосування строків позовної давності та відзив на позовну заяву. 12.01.2021 в зв`язну з неявкою учасників судового розгляду судове засідання було відкладено на 11 годину 30 хвилин 05.02.2021. 21.01.2021 від представника позивача до суду надійшла заява свідка. 01.02.2021 представник відповідача подав заперечення на пояснення, які викладені в заяві свідка. 03.02.2021 надійшла відповідь на відзив, а 05.02.2021 від представника відповідача заперечення на відповідь на відзив та клопотання про відкладення розгляду справи. 05.02.2021 клопотання представника відповідача задоволено, розгляд справи відкладено на 14.00 год. 02 березня 2021 року. 10.02.2021 представник позивача звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог. \~ \~ \~ \~26.02.2021 від представника відповідача надійшло заперечення на заяву про зменшення позовних вимог, а 01.03.2021 клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Позиція позивача Представник позивача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав, зазначив, що відповідач користувалася кредитними коштами, зобов`язання не виконала належним чином, а тому виникла заборгованість. На запитання суду щодо виникнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі більшому, ніж кредитний ліміт, представник пояснив, що при укладанні кредитного договору було погоджено умову страхування кредиту, оскільки відповідач не оплачувала суму страхового платежу, а це робив банк, то, в подальшому, ці кошти зараховувались банком до тіла кредиту. На запитання суду про те, чим керувався банк при оплаті страхового внеску і його віднесенні до тіла кредиту, якими документами обумовлено між банком та відповідачем таке страхування, розмір страхового внеску, строк його оплати, представник банку зазначив, що будь-які пояснення чи докази з цього приводу надати суду не може, оскільки кредитний договір підписувався у 2007 році. Щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності зазначив, що підстав для його застосування немає, оскільки відповідач 01.02.2019 здійснювала внесення коштів в рахунок виконання зобов`язань, а, отже, позов пред`явлено в межах строку позовної давності. При цьому представник позивача, з огляду на виписку з рахунку, підтвердив, що відповідач востаннє користувалась кредитними коштами 30.12.2015. Також представник позивача заперечив преюдиційне значення рішення суду № 283/2512/18 в даній справі, пославшись на те, що справа, що розглядається, має інший предмет спору. А у справі № 283/2512/18 позовна вимога про стягнення з відповідача тіла кредиту не пред`являлась не тому, що боргу не було, а тому, що через невідомі для нього причини, банк не пред`явив такої вимоги. На запитання суду щодо порядку повідомлення банком відповідача про зміну відсоткової ставки, на підставі якої нарахована заборгованість за відсотками згідно ст.625, представник позивача послався на 5.3 Умов та правил надання банківських послуг. Позиція відповідача Відповідач позовні вимоги не визнала, свої заперечення обґрунтувала тим, що на момент подання заяви на оформлення кредиту в 2007 році представники банку не ознайомлювали її з правилами та тарифами надання банківських послуг, з відсотковою ставкою та відповідальністю за невиконання зобов`язань. А відтак, порушено її право, як споживача, передбаченого ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», на ознайомлення з умовами кредитування перед укладенням кредитного договору. Зазначила, що в провадженні Малинського районного суду вже перебувала позовна заява АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 20.08.2007 в сумі 41680,38 грн, що утворилась станом на 18.10.2018, за результатами розгляду якої 11.12.2019 було прийнято рішення, яким у задоволенні позовної заяви щодо стягнення відсотків та пені відмовлено повністю за безпідставністю, при цьому цим рішенням суду встановлено, що станом на 18.10.2018 у неї відсутня заборгованість за тілом кредиту.У задоволенні позову просила відмовити за безпідставністю та застосувати строки позовної давності. Встановлені судом обставини. 20.08.2007 року позивач і відповідач уклали кредитний договір, оформлений шляхом підписання відповідачем заяви, яка разом із запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, викладеними на сайті, складає між відповідачем та банком кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Тобто, кредитний договір від 20.08.2007 б/н складається із анкети - заяви клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. За умовами договору банк зобов`язувався надати грошовий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків на умовах та в строки, що визначені в Умовах та правилах надання банківських послуг, а [PERSON] погашати заборгованість за кредитом, зі сплатою відсотків, комісій, передбачених договором (а.с.42). Крім того, [PERSON] 10.10.2007 була ознайомлена з умовами кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду, про що свідчить її підпис у довідці (а.с. 43). Згідно з розрахунком позивача, заборгованість відповідача станом на 05.10.2020 становить 94506,63 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 26335,39 грн; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 - 9662,16 грн; нарахована пеня - 58509,08 (а.с.6-26). Із розрахунку позивача заборгованість відповідача станом на 17.01.2021 становить 35997,55 грн, а саме: 26335,39 грн заборгованість за тілом кредиту, 9662,16 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 (а.с.135-146). Відповідно до довідки про видачу кредитних карток, [PERSON] 17.08.2017 був відкритий картковий рахунок (термін дії картки 08/15), 24.09.2015 року (термін дії картки 03/18), 15.11.2018 року (термін дії картки 08/22)(а.с.41). Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідачу 17.08.2007 року було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , встановлено кредитний ліміт 5000; 05.08.2008 збільшено кредитний ліміт - 10000, 25.03.2009зменшено кредитний ліміт - 4000, 04.08.2009 збільшено кредитний ліміт 6000, 08.06.2010 збільшено кредитний ліміт 8000, 17.12.2010збільшено кредитний ліміт 10000, 20.01.2013 збільшено кредитний ліміт - 13000, 09.03.2011 збільшено кредитний ліміт 15000, 14.12.2016 зменшення кредитного ліміту 0,00 (а.с.40). В судовому засіданні були досліджені матеріали цивільної справи №283/2512/18 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на 137 арк., зокрема, позовна заява, розрахунок заборгованості станом на 18.10.2018, рішення суду від 11.12.2019. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Частиною 3\~ст.\~12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог законодавства. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Стаття 527 ЦК України визначає, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені (постанова ВС\~від 18\~грудня 2019\~року № 761/29966/16-ц). Суд, за клопотанням представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи № 283/2512/18, приймає до уваги доводи відповідача про преюдиційне значення рішення суду від 11.12.2019, оскільки даним рішенням встановлені обставини щодо тих же сторін і з тієї ж підстави, що й у справі, що розглядається. Таким чином,\~в мотивувальній\~частині рішення\~суду від\~11.12.2019\~у справі\~№ 283/2512/18 встановлено, що згідно матеріалів справи, відповідач не має заборгованості перед позивачем по сплаті основної суми кредиту. Разом з цим, у анкеті-заяві позичальника від 20.08.2007 року процентна ставка не зазначена, а також відсутня умова про відповідальність боржника у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. До позовної заяви додано роздруківку витягу з Умов та правил надання банківських послуг. Однак матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов відповідач розумів, ознайомився і погодився з ним, укладаючи кредитний договір.Відсутні також і докази того, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цьому документі розмірах і способу нарахування, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.У зв`язку з викладеним, Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору, а тому нарахування процентів, неустойки та штрафів у даному випадку є безпідставним. Таким чином, рішенням суду від 11.12.2019 встановлено, що у відповідача станом на 18.10.2018 не було заборгованості перед позивачем по тілу кредиту. Перевіривши розрахунок заборгованості, поданий позивачем на обґрунтування позовних вимог, а також дослідивши виписку по рахунку, як первинний обліковий документ, судом встановлено, а представником позивача підтверджено у судовому засіданні, що відповідач востаннє використовувала кредитні кошти 30.12.2015. З огляду на це суд вважає, що позивачем не надано належних доказів щодо підстав пред`явлення позовних вимог про стягнення з відповідача 26335,39 грн заборгованості за тілом кредиту, оскільки станом на 18.10.2018 року у відповідача перед позивачем такої заборгованості не було, а за період з 18.10.2018 по 17.01.2021 відповідач не користувалась кредитними коштами для власних потреб. Крім того, як встановлено судом з виписки по рахунку та підтверджено представником позивача, що банком здійснюється зарахування у заборгованість відповідача суми платежу визначеного як «страховий платіж за договором «Страхування кредитного ліміту». При цьому позивачем не надано договору страхування кредитного ліміту на підтвердження правомірності нарахування вказаних у розрахунку заборгованості сум, відомості про погодження сторонами умов такого договору відсутні також і в анкеті-заяві, підписаній відповідачем 20.08.2007 та в Умовах кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду, з якими відповідач [PERSON] була ознайомлена 10.10.2007. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача зазначених сум страхового платежу є необґрунтованими. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Частина 2 ст. 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, з 01.10.2019 процентна ставка була змінена, зокрема, додана процентна ставка при порушені умов кредитування, яка визначена у розмірі 7,2% на місяць, 86,4 % річних від суми простроченого кредиту. Як зазначено у позові, в редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019 згідно з п. 2.1.1.2.12 Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181 -го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна голд». На підставі цього позивач просить стягнути з відповідача 9662,16 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України. Відповідно до Постанови Верховного Суду по справі №755/18246/15-ц від 07.03.2018 року, встановлено, що позичальник, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил банківських послуг, приєднався до договору приєднання та погодився з його умовами. При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ним не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинні під час укладання договору. Відповідно до\~ч.1\~ст.1056-1ЦК\~України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із ч. 3 цієї ст.1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У ч.\~4\~указаної ст.1056-1ЦК\~України передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15\~календарних днів,\~що настають\~за днем,\~з якого\~застосовується нова\~ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком у випадку інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку та погодження клієнта на нові умови, а також шляхом надсилання СМС-повідомлень. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника інформацію про зміну умов кредитного договору, а й довів факт її вручення адресатові. Оскільки до позовної заяви не додано жодних доказів, які б підтверджували, що боржник був належно повідомлений про збільшення в односторонньому порядку розміру процентної ставки за користування кредитом, то Умови та правила надання банківських послуг (на які посилається позивач, як на підставу стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України) не можна вважати складовою частиною кредитного договору, а тому нарахування процентів за такою ставкою є безпідставним. Крім того, як вже встановлено судом, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності у відповідача перед банком заборгованості по тілу кредиту, а оскільки нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, здійснюються на основну суму боргу, то суд вважає вимогу про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України, безпідставною. Оскільки судом встановлені самостійні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, суд не досліджує обґрунтованість заяви відповідача про застосування строку позовної давності. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем не підлягають стягненню з відповідача. У відзиві представник відповідача просив стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн. З договору про надання юридичної (правової) допомоги від 05.01.2021, укладеного між [PERSON] та адвокатом Яременком Д.В., встановлено, що оплатні послуги передаються згідно з актом приймання-передачі наданих послуг, в якому вказується загальна сума наданих послуг. До відзиву додана копія квитанції № 34 від 05.01.2021 відповідно до якої [PERSON] здійснила переказ коштів у розмірі 3000 грн адвокату Яременку Д.В. згідно договору про надання правової допомоги від 05.01.2021, інших документів, зокрема, актів приймання-передачі наданих послуг, детального опису робіт ні позивачем, ні її представником не надано. За таких обставин суд при ухваленні даного рішення не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, заявлених відповідачем у відзиві, та роз`яснює, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Outcome: dismissed