Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У липні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, третя особа: [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права власності у порядку спадкування за законом, в якій просить суд: - встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] як матір та доньки не менш п`яти років до часу відкриття спадщини; - визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування - 1 / 13 частину житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначено, що 30 - го січня 2020 року, [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Гаражі Н.П. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1 / 13 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] , так як вона проживала зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , однією сім`єю як мати з донькою за однією адресою: [ADDRESS] та прийняла спадщину на підставі пункту 3 статті 1268 ЦК України. Перевіривши документи приватним нотаріусом видано постанову про відмову вчинення нотаріальної дії, з мотивів відсутності документів, що підтверджують родинні стосунки, а також у зв`язку з відсутністю інформації про це у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, що унеможливлює перевірку наявності підстав для закликання до спадкоємства за законом особи, яка подала заяву, та визначити склад спадкового майна. Між тим, з 2008 року позивач [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як матір з донькою, тобто 11,5 років, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство. Отже, позивачу встановлення відповідного юридичного факту необхідно для отримання права на спадщину за законом у четверту чергу після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Факт проживання однією сім`єю можуть підтвердити їх сусіди які були з ними в дружних сосунках та регулярно відвідували їх оселю, бачили їх побут та ті стосунки які між ними склались, а саме: [PERSON] , [PERSON] . З огляду на дану обставину, спадкоємець для доведення свого права на спадкове майно має звернутися до суду, для встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та свого права власності на майно в порядку спадкування. Процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 16 липня 2020 року вказана справа розподілена судді Харківського районного суду Харківської області Шинкарчуку Я.А. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 липня 2020 року позовна заява була залишена без руху, позивачу наданий десятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали для усунення недоліків. У встановленим судом строк недоліки позовної заяви позивачем усунуті, на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 21 серпня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у даній справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Також даною ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражі Наталії Петрівни належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відомості про те: хто звертався із заявами про прийняття спадщини чи про відмову у прийнятті спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , чи є відомості про складання від імені [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] заповітів та чи видавалися будь - кому свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 10 вересня 2021 року на виконання ухвали суду від 21 серпня 2020 року від приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражі Наталії Петрівни надійшли матеріали щодо надання інформації по спадковій справі. Згідно ухвали суду від 17 вересня 2020 року закрито підготовче судове засідання у даній справі та призначено розгляд справи по суті, задоволено клопотання позивача про виклик свідків. Під час розгляду справи судом в судових засіданнях були допитані у якості свідків [PERSON] , [PERSON] . Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області - начальник юридичного відділу Тягнибок І., який діє на підставі довіреності, надав до суду заяв, в якій просить суд розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, третя особа: [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права власності у порядку спадкування за законом розглядати без участі представника Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області в межах діючого законодавства України. Третя особа [PERSON] причин неявки суду не повідомила. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини встановлені судом На підставі договору міни ( р. № 437) від 13 квітня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського райнотокругу Харківської області Полторацькою Л.М., [PERSON] належить 5 / 26 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель розташований за адресою: [ADDRESS] ( копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 31.05.2007 року № 14737965). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом № 208/1985 рік, зареєстрованого в реєстрі № 2204, [PERSON] належить 1 / 13 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] січня 1989 року право власності на зазначену частину житлового будинку зареєстровано в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації за [PERSON] , р. № 1-28. 27 червня 2019 року [PERSON] , [INFO] померла, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00024721273 сформованого 27 листопада 2019 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається зокрема з належної їй 1 / 13 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражі Н.П. про відмову у вчиненні нотаріальних дій вих. № 14/02-31 від 13.01.2020 року, [PERSON] відмовлено в видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надано документу, що підтверджує між померлою, [PERSON] та [PERSON] факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як встановлено з відповіді приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражі Н.П. вих. № 248/02-14 від 10 вересня 2020 року після померлої [INFO] [PERSON] , яка народилась [INFO] в с. Черемушна Валківського району Харківської області, що на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , заяву про прийняття спадщини подала [PERSON] , заповіти від імені [PERSON] відсутні, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Допитані в ході судових засідань свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] померлою [INFO] більш як п`ять років до дня смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1258 ЦК України). Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Правила статті 1264 ЦК України не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності ЦК України. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Вказана норма визначає перелік підстав створення сім`ї. Перелік цей не є вичерпним. Підставами створення сім`ї є шлюб (стаття 21 СК України), кровне споріднення, усиновлення (стаття 207 СК України). Також сім`я може створюватися на інших підставах, що не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа можу звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановленні родинних відносин із спадкоємцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальна дії, свідоцтва про право на спадщину. Частинами першою, третьою та п`ятою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до частин першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно частини другої статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Висновки за результатами розгляду справи Враховуючи встановлені на підставі наявних в матеріалах справи документів обставини проживання позивача та [PERSON] однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявності на утриманні спільного майна, а також взаємних прав та обов`язків, суд вважає вимоги заяви про встановлення відповідного факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю більше як п`ять років по день смерті остатньої, обґрунтованими. Судом зазначається, що позивачу встановлення відповідного юридичного факту необхідно для отримання права на спадщину за законом у четверту чергу після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . У зв`язку з викладеним вище, наявні достатні підстави для визнання за [PERSON] право власності на 1 / 13 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , якій належало на день смерті зазначене майно на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом № 208/1985 рік, зареєстрованого в реєстрі № 2204, згідно частини третьої статті 1268 ЦК України. Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, здійснивши правову оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суд задовольняє вимоги виходячи з того, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є ефективний, оскільки спрямований на відновлення його, відповідає змісту відповідного права й характеру його обмеження.

Outcome: approved