Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) через представника звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29.03.2018 року приблизно о 18.05 год. по вул.Ш.Алейхема в м.Києві з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , сталась ДТП. На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача підтверджується постановою Деснянського районного суду м.Києва від 25.04.2018 року. Як зазначає позивач, в результаті вищевказаної пригоди було пошкоджено автомобіль «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER] , що належить третій особі [PERSON] та за кермом якого був [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого було застрахована у ПАТ «ВУСО». Згідно звіту № 2142 від 12.04.2018 року, складеного спеціалістом ФОП [PERSON] , розмір завданих потерпілій особі збитків становить 13 575, 67 грн. 02.04.2018 року потерпіла особа повідомила про страховий випадок та 05.04.2018 року звернулась до МТСБУ про отримання страхового відшкодування. 25.06.2018 року МТСБУ перерахувало потерпілій особі суму страхового відшкодування в розмірі 13 575,67 грн., а також понесло витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 750,00 грн. Позивач вказує і на те, що 11.06.2018 року він направив відповідачу листа з проханням в досудовому порядку компенсувати вказані витрати. 19.06.2018 року відповідач частково повернув борг в розмірі 7 325,67 грн. та повідомив про те, що решту суми має повернути третя особа по справі, оскільки, на його думку, дана ДТП сталась з вини обох водіїв. Таким чином, на даний час заборгованість відповідача становить 6250,00 грн. З огляду на викладене, позивач МТСБУ просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 6250,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. До суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якого позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечував. Суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. Відзив на позовну заяву та будь-які заяви, клопотання відповідача до суду не надходили. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Третя особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність третьої особи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 29.03.2018 року о 18.05 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул.Ш.Алейхема, 20 в м.Києві, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.10.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 25.04.2018 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.12). Як вбачається з матеріалів справи, у водія автомобіля «ЗАЗ» [PERSON] на момент ДТП був чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.13). В той же час, з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент вчинення ДТП не була застрахована (а.с.11). 02.04.2018 року водій автомобіля «ЗАЗ» [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП (а.с.8). 05.04.2018 року власник автомобіля «ЗАЗ» [PERSON] звернулась до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.9). Відповідно до звіту ФОП [PERSON] № 2142 від 12.04.2018 року про оцінку автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, як і вартість матеріального збитку, завданого при ДТП, становить 13 575,67 грн. (а.с.14-20). На підставі вищевказаної заяви [PERSON] та зазначеного звіту, згідно наказу МТСБУ від 11.06.2018 року № 5554 потерпілій [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 13 575,67 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 909502 від 23.06.2018 року (а.с.25, 26). Крім того, МТСБУ сплачено 750,00 грн. за послуги аварійного комісара (а.с.21, 22). 11.06.2018 року позивачем МТСБУ на адресу відповідача була направлена вимога про добровільне відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування (а.с.24). 19.06.2018 року відповідачем частково відшкодовано витрати позивача на виплату страхового відшкодування в розмірі 7325, 67 грн. (а.с.23). Проаналізувавши встановлені у справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Пунктом 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 39.2.1 ст. 39 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», одним із основних завдань МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 38.2 та п. 38.2.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи з положень вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов?язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Оскільки автомобілем «Фольксваген» керував відповідач [PERSON] , який визнаний винним у скоєній ДТП, та який на момент завдання шкоди не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, то саме він зобов`язаний відшкодувати заподіяні збитки, що сталися в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в повному обсязі. Докази того, що в даній ДТП винен також і водій автомобіля «ЗАЗ» відсутні, а тому і відсутні підстави для зменшення розміру страхового відшкодування. Відтак, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог МТСБУ до [PERSON] та необхідність їх задоволення, а тому стягує з нього залишок невідшкодованих витрат позивача по сплаті страхового відшкодування, а також витрати за послуги аварійного комісара. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved