Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Львівське комунальне підприємство «Старий Львів» (надалі - ЛКП «Львів») звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] , зареєстровані та проживають в ній. Зазначає, що відповідачі не здійснюють оплату за утримання будинку та прибудинкової території, а також послуг за холодну воду, внаслідок чого по оплаті послуг за утримання будинку та прибудинкової території за період з 07.2015 р. по 01.2019 р. утворилась заборгованість у сумі 2150,12 грн., по оплаті холодної води за період з 06.2013 р. по 02.2016 р. у сумі 1161,34 грн., всього 3311,46 грн., що підтверджується відомостями про нарахування та оплату за утримання будинку та холодну воду від 19.12.2019 року. Додатково вказує, що відсутність укладеного в письмовій формі договору не позбавляє відповідачів від обов`язку оплати спожитих ними житлово-комунальних послуг. ЛКП «Старий Львів» просив суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 3311,46 грн. та судові витрати у розмірі 1921 грн., всього 5232,46 грн. Ухвалою суду від 24.04.2019 р. у справі відкрито провадження. Провадження у справі не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача [PERSON] , в якій просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не прибули. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи за адресою реєстрації. Конверт із вмістом судової повістки повернувся до суду із зазначенням причини «адресат відсутній». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, відповідач, в силу п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи до суду не надходило. Згідно з ч. 3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Ч. 3 ст. 433 ЦПК України передбачено, що заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд, вважає за можливе слухати справу у відсутності представника заявника та заінтересованих осіб, які належним чином повідомлені про судове засідання, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд встановив, що згідно з довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 19.02.2019 року № 967, квартира [ADDRESS] належить на праві власності відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , власником будинку є Львівська міська рада. Відповідно до наданого суду розрахунку (нарахування та оплату за утримання будинку), заборгованість відповідачів за послуги з утримання будинку за адресою [ADDRESS] , за період з липня 2015 року по січень 2019 року складає 2150,12 грн. Крім того, заборгованість відповідачів за послуги з постачання холодної води за адресою [ADDRESS] , за період з червня 2013 року по лютий 2016 року складає 1161.34 грн. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ( в редакції, що існувала на період заборгованості) житлово-комунальними послугами, у тому числі, є послуги з утримання будинків і споруд та прибуткових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, освітлення загального користування, поточний ремонт, вивезення твердих побутових відходів тощо). При цьому, вирішуючи даний спір суд керується нормами закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, що існувала на період заборгованості та не враховує вимоги цього закону зі змінами від 07.06.2018 р., зміни до якого внесенні після періоду заборгованості. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 365 від 08.06.2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» ЛКП визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова. Згідно зі ст.15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з метою забезпечення санітарного санітарно-гігієнічних вимог проживання людей та їх перебування в приміщеннях, забезпечення технічних вимог до експлуатації будинку, підтримання несучої спроможності конструкцій та експлуатаційних характеристик внутрішньо будинкових мереж і систем встановлюється нормами житлово-комунальних послуг. Типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються ЛКП, мешканцями розроблені у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України та затверджені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 561 від 31.05.2012 року «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку». Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначених п.5 ч.3 ст.20 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень у будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов`язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених чи приватизованих квартир. Оскільки балансоутримувачем даного будинку і виконавцем послуг є ЛКП «Старий Львів», який несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території, надає послуги його мешканцям (у тому числі і відповідачеві), то останні повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Наведене свідчить про те, що відсутність між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення відповідачів від їх оплати. Відповідачі не пред`являли зустрічного позову про те, що комунальні послуги їм не надавались, або надавались не в повному обсязі чи неякісно. Тому суд, розглядаючи справу лише в межах позовних вимог, не вбачає будь-яких підстав для звільнення відповідачів від заборгованості з комунальних послуг. Згідно з ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт претензія складається і скріплюється підписами споживача і представника виконавця, подається виконавцю, який протягом 3 робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. Відповідачі в судове засідання не прибули, відтак не довели відсутності наданням їм відповідних послуг або неналежне надання таких послуг. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідачів на користь ЛКП «Старий Львів» заборгованість за послуги утримання будинку в межах позовних вимог, а саме за період з 07.2015 року по 01.2019 року та за холодну воду за період з 06.2013 року по 02.2016 рік. Отже, з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Львівського комунального підприємства «Старий Львів» необхідно стягнути заборгованість в сумі 3311,46 грн. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1921 грн. в рівних частках, тобто по 480,25 грн. з кожного.

Outcome: approved