Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі МТСБУ) звернулось в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат в порядку регресу. Свій позов мотивує тим, що 04.07.2012 року в м. Луцьку на пр. Волі з вини [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Шкода», р.н. [NUMBER], що належав [PERSON] Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.07.2012 року винним у вчиненні ДТП визнано відповідача. Вказує, що на момент вчинення ДТП відповідач не мав чинного договору (полісу) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому, МТСБУ відшкодувало потерпілій особі [PERSON] 32504,78 грн. завданої внаслідок ДТП шкоди. В звязку з чим, просить стягнути з відповідача на користь позивача 32504,78 грн. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, 2000 грн. витрат на правову допомогу та 1218 грн. сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, в позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо стягнення з нього виплаченого страхового відшкодування. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.07.2012 року [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по пр. Волі, в м. Луцьку, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався бокового інтервалу, скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Шкода», р.н. [NUMBER], який від удару відкинуло, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Луцького міськрайонного суду від 27.07.2012 року винним в даному ДТП визнано відповідача [PERSON] та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 400 грн. (а.с. 2). Ст. 61 ч. 4 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду. Також, судом встановлено, що зазначена шкода відповідачем не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Як встановлено судом, відповідно до платіжного доручення №1/18015 від 04.10.2012 року [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 32504,78 грн. (а.с. 7). Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, враховуючи, що позивач здійснив регламентну виплату за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, а тому, позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати, пов'язані з регламентною виплатою в розмірі 32504,78 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення. Водночас, на думку суду, в задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача в користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. слід відмовити, оскільки суду не надано належних доказів їх сплати. Як слідує із представлених доказів, позивачем подано суду додаткову угоду №119 від 26.08.2015 року до Контракту про надання правової допомоги від 19.12.2012 року № 80 з якої вбачається, що оплата послуг [PERSON] «ВМ» на ведення від імені позивача даної справи становить 2000 грн. (а.с.10). Однак, така додаткова угода, на думку суду, без надання самого контракту, розрахунку та доказів сплати позивачем [PERSON] «ВМ» зазначеної суми, не є належним доказом понесення позивачем таких витрат, а тому в цій частині вимога позивача про стягнення з відповідача в його користь витрат на правову допомогу до задоволення не підлягає.

Outcome: partial