Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

із позовною заявою про визнання за заповітом права власності на житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], у суд звернулися [PERSON], [PERSON] до Короп'ївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON], яка залишила за заповітом все своє майно позивачам, мала право на домоволодіння [ADDRESS], яке і є спадковим майном. Після смерті [PERSON] позивачі оформити право власності на успадковане майно не мають можливості, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на нього на ім'я [PERSON]. В матеріалах справи міститься заява позивачів [PERSON], [PERSON] про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача також подав заяву про розгляд справи у його відсутності і визнав позов /а.с. 30/. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 17/. За життя [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого не складалося заповідала [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному /а.с. 16/. Відповідно до матеріалів спадкової справи, отриманих від Остерської районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON], подавши відповідні заяви до нотаріальної контори /а.с. 37 - інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 29.05.2014 № 37502853, а.с. 38 - заяви позивачів/. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Короп'ївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 25.03.2014 № 149 [PERSON] на день смерті проживала одна за адресою: [ADDRESS] /а.с. 21/. Згідно з довідкою, виданою виконкомом Короп'ївської сільською радою Козелецького району Чернігівської області 25.03.2014 № 145, житловий будинок [ADDRESS] за станом на 15 квітня 1991 року відносився до категорії колгоспних дворів, членами якого на той час були [PERSON] та [PERSON] /а.с. 18/. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 20.06.2014 № 37679893 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася /а.с. 42/. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Короп'ївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 25.03.2014 № 147 [PERSON] вступила в управління спадковим майном після померлого чоловіка [PERSON]: користувалася майном, сплачувала відповідні платежі /а.с. 19/. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] 28 грудня 1992 року діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року, тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми цього кодексу. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] відповідно до діючого на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] законодавства, прийняла її шляхом вступу в управління спадковим майном, що підтверджується викладеним вище. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Перешкодою в отриманні позивачами свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцями не було оформлено правовстановлюючого документу на домоволодіння. Відповідно до інформації з Реєстру права власності на нерухоме майно від 14.05.2014 № 21596084 право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстроване /а.с. 33/. Аналогічна інформація міститься і в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.05.2014 № 21595365 /а.с. 32/. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи обставини, викладені вище, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (в порядку спадкування після [PERSON], померлої [INFO] року).

Outcome: approved