Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод у вихованні і спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі у вихованні дитини. Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 15.07.2016 року укладено шлюб між позивачем, [PERSON] , та відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу [INFO] народилась донька, [PERSON] . У зв`язку з тим, що спільне із відповідачем подружнє життя не склалося, рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 18.02.2020 року по справі № 283/245/20 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Місце проживання неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу визначено з матір`ю. Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 04.03.2020 року по справі № 283/309/20 з [PERSON] стягнуто на користь відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. На підставі ст. 158 Сімейного кодексу України [PERSON] звернувся до служби у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради із заявою щодо визначення способу участі у вихованні дитини від 18.08.2020 року. Рішенням № 23 виконавчого комітету Малинської міської ради від 12.08.2020 року позивачу було встановлено способи участі у вихованні дитини та графік побачень з дитиною. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] не виконує відповідне рішення виконкому щодо участі батька у вихованні своєї дитини, чинить перешкоди побаченням позивача та доньки, що підтверджується зафіксованими викликами працівників поліції, [PERSON] вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Крім того зауважує, що визначений графік значно обмежує права позивача як батька на особисте спілкування з дитиною та її виховання, не дає повноцінної можливості виконувати свій батьківський обов`язок щодо виховання дитини. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 10.03.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, підготовче судове засідання призначено на 06 квітня 2021 року, яке неодноразово відкладалось. 05.04.2021 до суду надійшов відзив на позов. 06.04.2021 від представників відповідача надійшла заява про виклик свідка. Ухвалою від 06.04.2021 було задоволено клопотання представників відповідача про витребування доказів. 23.04.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, який поданий з порушенням визначеного судом строку для її подання, без належного обґрунтування поважності причин пропуску строку та клопотання про його продовження. 28.04.2021 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору. 29.04.2021 до суду надійшло заперечення з висновок психологічного обстеження [PERSON] , 2016 р.н. Ухвалою від 29.04.2021 строк підготовчого провадження був продовжений на 30 днів. 12.05.2021 до суду надійшли додаткові пояснення від позивача. 18.05.2021 до суду надійшло клопотання від представників відповідача про виклик у судове засідання практичного психолога [PERSON] 18.05.2021 до суду надійшла заява від представників відповідача про долучення до матеріалів справи письмових доказів. Ухвалою від 07.06.2021 задоволено клопотання представників відповідача про долучення до матеріалів справи письмових доказів, поданих заявами від 18.05.2021 та 02.06.2021 та про допит свідка [PERSON] ; закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду на 10 годину 07 липня 2021 року, яке в зв`язку з закінченням процесуального часу відведеного для розгляду справи було відкладено на 10 годину 05 серпня 2021 року. Позиція позивача Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав визначених у позові, просили зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною - [PERSON] ; визначити позивачу способи участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дочкою у виді систематичних побачень з дитиною. Позивач вказав, що саме після розірвання шлюбу у них з відповідачкою ще більше погіршились відносини, в тому числі і щодо його участі у вихованні спільної доньки [PERSON] . Відповідач будь-яким способом намагається унеможливити його участь у виховані доньки, мотивуючи це різними, на його переконання, необ`єктивними причинами (погана погода на вулиці, брак її часу, постійна зайнятість особистими справами). Через такі незаконні дії відповідача, він був змушений звернутись до органу опіки та піклування з метою визначення днів побачень з донькою. Так як він неконфліктна людина, ніколи не чинив жодних незаконних дій по відношенню до колишньої дружини чи доньки, в його ставленні до них були відсутні будь-які прояви насильства, про які неодноразово вказувала відповідач. Рішенням органу опіки та піклування було встановлено йому дні побачень: раз на два тижні у вихідні дні, переважно у суботу, тривалістю 2 години біля місця проживання дитини. Вважає цей графік таким, що не дає можливості для нормального проведення часу з дитиною та її виховання, відновлення теплих відносин, які були у нього з донькою, при цьому відповідач будь-яким чином намагається усунути його від побачень з донькою під різними мотивами. Його не впускають у двір, де живе дитина. Рішення органу опіки виконував добровільно до того часу, поки відповідач не почала казати, що не отримувала від нього письмових повідомлень. Його батьки - дідусь та бабуся його доньки, не бачаться з дитиною, бо їм не дають можливості. Знає, що в дитина була алергія, однак, на його думку, її спровокував пральний порошок, а не продукти харчування. Зазначив, що ще до розлучення, але вже коли він з відповідачем спільно не проживав, він взяв дитину до себе додому. Хотів, щоб дитина залишилась у нього на ніч, однак, відповідач почала настійливо телефонувати, дитина розхвилювалася і почала плакати. Відповідач приїхала і забрала дитину. Позивач у судових дебатах зазначив, що дуже любить свою доньку, постійно проявляє бажання щодо спілкування з нею, хоче якомога більше часу проводити з нею, мати можливість забирати її до себе додому, на вихідні дні та святкові дні, відпочивати з нею, проте відповідач постійно чинить йому перешкоди та відмовляє. Позиція відповідача Відповідачка та її представники позов не визнали. Відповідачка зазначила, що позивач постійно вчиняв до неї фізичне та психологічне насильство, погрожував, висловлювався нецензурними словами в присутності їх спільної малолітньої доньки. Дитина позивача також боїться, зустрічатися з ним не бажає. Коли народилась дитина та плакала, позивача це дратувало. Для того, щоб забезпечити себе і дитину, їй доводилось по ночам майструвати прикраси, потім їх продавала. Навіть коли дитина захворіла та перебувала на стаціонарному лікуванні, позивач її здоров`я не цікавився, допомоги не надавав. Після виписки з лікарні, дитині було призначено 3-місячне лікування та строгу дієту. Позивач порадами лікарів нехтував, купував їй продукти харчування, заборонені лікарями. Крім того, після проведеного дитині щеплення лікарем було рекомендовано уникати зайвих контактів, а позивач не зважаючи на це, наполягав, щоб дитина відвідувала дитячий садочок. Крім того, був випадок, що позивач забравши дитину, не повернув її вчасно, вирішив самовільно залишити дитину в себе на ніч, помив дитині інтимну зону милом, яке викликало подразнення. Дитина сильно злякалась, від чого мала стрес, і з метою нормалізації стану дитини вона змушена була звертатись до лікарів - педіатра, психолога та дитячого гінеколога. Психолог порадив, щоб батько не нервував дитину, призначив заспокійливі ліки на 1 місяць. Вказала, що не заперечує проти спілкування позивача з донькою, але враховуючи його протиправну поведінку та для забезпечення безпеки дитини, з урахуванням її інтересів, побачення мають відбуватися лише в її (відповідача) присутності. Щодо спілкування дитини з батьками позивача (дідусем та бабусею по батьківській лінії) зауважила, що вони - дід та баба - ніколи не цікавились дитиною, вона їх не знає. Представники відповідача у судовому засіданні зауважили, що позивач добровільно виконував рішення органу опіки щодо встановлення графіку побачень, зазначене рішення не оскаржував, а тому воно є чинним і підлягає виконанню. Позивач, подавши даний позов, допустив зловживання процесуальними правами, оскільки його права ніким не порушені. На думку представників відповідача, графік побачень, встановлений рішенням №23 Виконавчого комітету Малинської міської ради від 12.08.2020, є таким, що найбільше відповідає як інтересам дитини, так і інтересам самого позивача, оскільки графік його роботи не дасть можливості виконувати йому той графік побачень, який він просить установити рішенням суду. Негативний вплив батька на дитину підтверджено висновком психологічного обстеження. Позиція третьої особи щодо розв`язання спору Органом опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради було надано висновок щодо розв`язання спору про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , №383/03-51 від 28.04.2021, в якому встановлено, що [PERSON] має постійне місце роботи, систематично сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини, заборгованість по сплаті аліментів відсутня. [PERSON] за місцем проживання та за місцем роботи характеризується позитивно, громадський порядок не порушує, шкідливих звичок не має. У колективі підтримує дружні відносини, користується повагою та авторитетом. 20.04.2021 було обстежено умови проживання [PERSON] та проведено бесіду для з`ясування обставин справи. Комісією, що проводить обстеження відмічено, що санітарний стан помешкання задовільний, в помешканні наявні дитячі іграшки для дівчинки. Є місце для ночівлі дитини в окремій кімнаті, створені належні умови. Після бесіди з батьком, комісія прийшла до висновку, що він позитивно налаштований на спілкування з дитиною. [PERSON] в телефонному режимі відмовилася від проведення обстеження умов проживання дитини, тому провести дане обстеження та бесіду для з`ясування позиції матері та обставин по даній справі не вдалося. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що участь батька у вихованні [PERSON] негативно на неї впливає не встановлено. Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити такий порядок участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] : -раз на 2 тижні у вихідні дні, переважно у суботу, тривалість побачень - 2 години біля місця проживання дитини; -у випадку побачень з дитиною за межами місця проживання дитини, тільки у присутності матері; -у випадку побачень більш тривалого часу, не більше одного дня - раз на місяць; -перед кожним побаченням з дитиною необхідно попереджати матір за 4 дні, і кожного разу батько має письмово підтверджувати: коли, о котрій годині він буде бачитися з дитиною, о котрій годині дитина буде вдома; -з дитячого садочка, гуртків, мати забирає дитину особисто; -у святкові дні дитина має залишатися вдома та проводити час з рідними, з якими вона проживає. У судовому засіданні представник третьої особи підтримала висновок, наданий суду, зазначила, що неприязні стосунки між батьками в подальшому можуть негативно вплинути на дитину, ніхто із батьків не поступається своїми амбіціями. Із сторонами проводились бесіди, були надані рекомендації. Представник поставила під сумнів висновок психолога, наданий суду представниками відповідача, оскільки, відповідач, за потреби, мала можливість скористатись послугами психолога, який є у Центрі соціальних служб, однак туди не зверталась і про таку потребу не повідомляла. Також поставила під сумнів небажання дитини бачитись з батьком. Встановлені судом обставини [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2016, який розірвано рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 18.02.2020 (а.с.19, 21-23). Від шлюбу сторони мають доньку- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.20) Місце проживання дитини після розірвання шлюбу визначено з матір`ю, [PERSON] ( а.с. 22). Згідно з судовим наказом Малинського районного суду Житомирської області від 04.03.2020 з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] (а.с.24). Станом на 14.08.2020 заборгованість по аліментам відсутня, що підтверджується довідкою № 28236 від 14.08.2020 державного виконавця Малинського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.25). З договору купівлі-продажу квартири від 05.04.1993 року вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , яка відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , є матір`ю позивача (а.с.11, 26-27). Довідкою №821 від 11.08.2020 підтверджується, що позивач зареєстрований в квартирі [ADDRESS] (а.с.28). Довідкою №59/20 від 15.08.2020, виданою членам Садівничого товариства «Букач», підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] із 12.04.2016 року проживають у приватному дачному будинку [NUMBER] (права сторона) (а.с.29). З акта обстеження житлових умов [PERSON] , по [ADDRESS] , встановлено, що останній проживає в багатоквартирному будинку в 2-кімнатній квартирі. В квартирі є індивідуальне опалення, гаряча, холодна вода, каналізація, газова плита для приготування їжі, дитячі меблі. Житло, в я кому мешкає [PERSON] , придатне для проживання сім`ї з дитиною (а.с.30). Відповідно до характеристики [PERSON] за місцем свого проживання характеризується позитивно: громадський порядок не порушує, з сусідами підтримує добросусідські відносини, шкідливих звичок не має (а.с.31). Довідками №464 від 24.03.2020 та № 86 від 13.08.2020 підтверджується, що [PERSON] дійсно працює в ПрАТ «Малинська паперова фабрика «Вайдманн», а за період з лютого по липень 2020 року йому нараховано 129237,06 грн зарплати, з яких вирахувано 21189,04 грн в рахунок аліментів (а.с.34, 35). Характеристикою з місця роботи стверджується, що [PERSON] - сумлінний працівник, у колективі підтримує дружні відносини, користується повагою та авторитетом, як серед підлеглих, так і у всьому колективі (а.с.33). Рішенням №23 від 12.08.2020 року встановлено графік побачень [PERSON] з дитиною: -раз на 2 тижні у вихідні дні, переважно у суботу, тривалість побачень - 2 години біля місця проживання дитини; -у випадку побачень з дитиною за межами місця проживання дитини, тільки у присутності матері; -у випадку побачень більш тривалого часу, не більше одного дня - раз на місяць; -перед кожним побаченням з дитиною необхідно попереджати матір за 4 дні, і кожного разу батько має письмово підтверджувати: коли, о котрій годині він буде бачитися з дитиною, о котрій годині дитина буде вдома; -з дитячого садочка, гуртків, мати забирає дитину особисто; -у святкові дні дитина має залишатися вдома та проводити час з рідними, з якими вона проживає (а.с.36). Рапортами поліцейських та письмовими пояснення від 18.07.2020, 26.12.2020, 16.01.2021 стверджується, що [PERSON] здійснював виклик поліції через те, що [PERSON] не дає йому можливості бачитись з донькою (а.с. 37-44) Накладними Укрпошти підтверджується, що [PERSON] направляв листи до [PERSON] 18.12.2020 та 09.01.2021 (а.с.45). Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 31.01.2020, встановлено, що у дитини порушень психологічного розвитку не виявлено; наявний нервозоподібний стан, поведінкові протестні реакції ( а.с. 66). Випискою із медичної картки [PERSON] стверджується, що з 31 жовтня по 06 листопада 2019 року дитина перебувала на лікуванні КУ «Житомирська обласна дитяча клінічна лікарня» з приводу гострого фаринготонзиліту змішаної етіології, гострої кропівянки; виписана в задовільному стані; рекомендовано «Д» нагляд за місцем проживання, повторення аналізу крові, гіпоалергенна дієта; продовження прийому лікарських засобів (а.с.67). [PERSON] 01.05.2021 звернулася із заявою до Малинського ВП про неодноразове застосування відносно неї фізичного та психологічного насильства з боку [PERSON] (а.с.68-69), на яку отримала відповідь, що при проведенні перевірки даного повідомлення 21.05.2020 [PERSON] винесено терміновий заборонний припис строком на 10 діб (а.с.70). 25.05.2021 [PERSON] звернулась із заявою до органу опіки та піклування Малинської міської ради про визначення порядку участі у вихованні дитини (а.с.71-72), а 25.06.2020 із заявою про обмеження відвідування дитини [PERSON] (а.с.73). Із відповіді виконавчого комітету Малинської міської ради вбачається, що звернення [PERSON] про обмеження відвідування дитини розглянуто службою у справах дітей, рекомендовано звернутись до Малинського ВП в Житомирській області (а.с.74). Стосовно неправомірних дій [PERSON] , [PERSON] 22.07.2020 звернулась із заявою до Уповноваженого Президента з прав дитини (а.с.75-76), на яку 31.07.2020 отримала відповідь, що в зв`язку з ситуацією, що склалась, з метою захисту прав та інтересів дитини, Уповноважений звернувся до Житомирської обласної державної адміністрації та Головного управління Національної поліції в Житомирській області з проханням розглянути її звернення (а.с.77). 15.12.2020 [PERSON] звернулась із заявою до Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Малинської міської ради щодо неодноразових конфліктів зі сторони [PERSON] та заборони йому побачень з дитиною без належного письмового підтвердження перед самим побаченням (а.с.81). Листом від 21.12.2020 Виконавчий комітет Малинської міської ради повідомив, що звернення [PERSON] від 15.12.2020 розглянуто службою у справах дітей. Рекомендовано звернутись до Малинського районного суду Житомирської області (а.с.83). З письмових пояснень [PERSON] , вбачається, що [PERSON] 12.12.2020 приїжджав до місця проживання дитини, для побачення з донькою, не попередивши належним чином про свій приїзд, а направлені ним листи, не було доставлено поштою(а.с.82). [PERSON] 31.12.2020 звернулась до Малинського відділення поліції про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності в порядку ст. 184 КУпАП (а.с.84). Листом від 21.01.2021 [PERSON] було повідомлено, що при проведенні перевірки встановлено, що відповідно до ст. 255 КУпАП складати протоколи за ч.5 ст. 184 КУпАП належить до компетенції органів опіки та піклування (а.с.85). На повторну заяву [PERSON] до органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради від 08.02.2021 про порушення порядку участі батька [PERSON] у вихованні дитини, їй 26.02.2021 надана відповідь та рекомендовано звернутись до суду (а.с.88). Постановою Житомирського апеляційного суду від 26.10.2021 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів у квітні 2020 року у розмірі 2256,64 грн (а.с.90-92). Випискою з ЄДРЮОФОП та податковою декларацією підтверджується, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем з надання послуг перукарнями та салонами краси, її річний обсяг доходу за 2020 рік становить 173360,00 грн (а.с.93-94). З виписки АТ КБ «Приватбанк» встановлено, що кошти, які надходять на картку [PERSON] в рахунок аліментів нею не витрачаються (а.с.95). З довідки №342 від 12.06.2020 встановлено, що [PERSON] разом із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.97). Відповідно до характеристики [PERSON] за місцем свого проживання зарекомендувала себе з позитивної сторони, з сусідами не конфліктує, громадський порядок не порушує (а.с.98). Графіком змінності працівників на 2021 рік ПрАТ «Малинська паперова фабрика «Вайдманн» підтверджується змінний графік роботи [PERSON] (а.с.115-118). Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради від 28.04.2021 запропоновано порядок вирішення спору шляхом визначення такого порядку участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] : -раз на 2 тижні у вихідні дні, переважно у суботу, тривалість побачень - 2 години біля місця проживання дитини; -у випадку побачень з дитиною за межами місця проживання дитини, тільки у присутності матері; -у випадку побачень більш тривалого часу, не більше одного дня - раз на місяць; перед кожним побаченням з дитиною необхідно попереджати матір за 4 дні, і кожного разу батько має письмово підтверджувати: коли, о котрій годині він буде бачитися з дитиною, о котрій годині дитина буде вдома; -з дитячого садочка, гуртків, мати забирає дитину особисто; -у святкові дні дитина має залишатися вдома та проводити час з рідними, з якими вона проживає (а.с.135). Висновком психологічного обстеження [PERSON] від 26.04.2021 стверджується, що дитина активна, комунікабельна, швидко пішла на контакт, її розвиток відповідає віковій нормі; психоемоційний стан дитини спокійний та врівноважений, але присутня надмірна настороженість; у дитини сформовані довірливі, близькі стосунки з матір`ю, а по відношенню до батька у дівчинки діагностовано уникаюче ставлення. Залучення дитини до конфліктної ситуації між батьками має травмуючий характер для дівчинки та є причиною внутрішньої тривоги, це негативно впливає на розвиток особистості дитини, викликає стресову реакцію. Психолог рекомендує виключити ситуації, в яких дитина може бути свідком сварок між дорослими, а довірливі відносини між батьком та дівчинкою необхідно налагоджувати поступово. Рекомендовано проводити зустрічі батька з дитиною в безпечній та спокійній обстановці, з наперед визначеними періодичністю та тривалістю побачень, в присутності особи, яка є безпечною для дитини (мати, дід, тітка, бабуся чи інша особа, якій дитина довіряє) (а.с. 140-144). Розписками від 30.08.2020, 05.09.2020, 19.09.2020, 03.10.2020, 18.10.2020, 31.10.2020, 14.11.2020 підтверджуються побачення [PERSON] з донькою (а.с.146-153). З актів та висновків оцінки потреб сім`ї [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони мають всі умови для життя, складні життєві обставини відсутні (а.с.181-190). Довідкою №4 від 13.05.2021 підтверджується, що дитина [PERSON] виховується в ЗДО №5 (а.с.191). Згідно з додатком №1 до Договору про надання правничої допомоги № 208 від 30.03.2021, розмір винагороди адвоката за надані послуги (консультації, ознайомлення з документами та їх правовий аналіз, складання та направлення процесуальних документів, представництво інтересів в суді) складає 3000 грн, оплата яких відповідачем підтверджена копіями квитанцій від 08.04.2021 та 27.04.2021 (а.с.160-161). Допитаний за клопотанням представників відповідача в якості свідка [PERSON] надав показання про те, що є батьком відповідачки. 08.01.2021 його донька зателефонувала дружині і попросила, щоб її забрали від чоловіка. Ми забрали її з внучкою, сказала, що вирішили з чоловіком пожити окремо. Зять до них приходив, щоб побачитись з дитиною, йому ніхто не заперечував, ніхто його не обмежував у часі. Тоді йому (позивачу) стало не цікаво, почав підмовляти дитину, що звозить її в АТБ, купить смаколиків, хоча дитині цього не можна і він це знає. Позивач почав казати, що це не тісне спілкування, вирішив брати її (дитину) додому. Завжди привозив дитину на автобусі, в пізній час. Одного разу позивач взяв дитину до себе додому; після 21 години дочка (відповідач по справі) зателефонувала йому, він не відповідав, коли відповів, сказав, «чого вона трезвонить», було чутно, що дитина плаче, проситься до мами. Він (свідок) з відповідачкою поїхали по позивача, ще в під`їзді почули плач дитини, забрали дитину, на запитання: «чому плакала?» - [PERSON] відповіла, що «папка її вдарив», після цього випадку дитина просиналася вночі і плакала, просила, щоб не віддавали її батьку. Коли привезли дитину до лікаря, то її направили до психолога та гінеколога. Психолог сказав, що якщо батько дитини буде так поводитись, то дитина його зненавидить. Позивач жодного разу не спитав про здоров`я дитини, не платив аліменти, тільки заявив, що дитину проти нього настроїли. Позивачу байдуже до дитини та її здоров`я. За заявою дочки (відповідачки) проти позивача було відкрито кримінальне провадження, але потім поліція його закрила. Донька зверталася до Офісу Президента, тоді всі служби звернули увагу. Позивач півроку не з`являвся до дитини, хоча його особисто запрошували. На запитання свідок пояснив, що дід з бабою зі сторони позивача з дитиною не підтримують стосунків. Дитина наразі спілкується із родичами мами - дідом та бабою, тіткою та її нареченим, сестрою нареченого. Свідку зі слів його доньки [PERSON] (сестри відповідача) стало відомо, що позивач застосовував до відповідача фізичне насильство («в доньки були синці»). Зауважив, що його донька не піднімала ніяких питань проти позивача першою, вона лише захищається. Наразі позивач в будинок до свідка (де проживає малолітня [PERSON] ) не може заходити, тільки у двір. Очевидцем протиправних дій позивача до дитини, свідок не був, але дитина скаржилась, що позивач «кричав на маму» (відповідачку). У судовому засіданні не досліджувалась відповідь на відзив та документи, що додані до неї в якості додатків, оскільки були подані з порушенням процесуального строку, без клопотання про продовження такого строку та обґрунтування поважності причин пропуску строку (а.с.119-132). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір щодо участі батька, який проживає окремо від дитини, у спілкуванні з малолітньою дитиною та участі у її вихованні. При вирішенні спірних правовідносин суд застосовує норми Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України, міжнародно-правові акти, які є частиною національного законодавства, та практику ЄСПЛ. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеній Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком. Частинами першою і другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно зі статтею 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються, як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з усталеною прецедентною практикою Європейського суду з прав людини. взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається ст. 8 Конвенції (рішення у справі «Гаазе проти Німеччини» від 08.04.2004 року, рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996 року). Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За нормою ч.1 статті 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною Відповідач та її представники свої заперечення позовних вимог обґрунтовували тим, що відповідач не чинила і не чинить перешкод позивачеві у спілкуванні із донькою, а позовна вимога про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною є зловживанням позивачем процесуальними правами; рішення органу опіки та піклування про визначення порядку побачень з дитиною є чинним, а тому підлягає виконанню. Суд не погоджується з такою позицією відповідача та її представників з огляду на наступне. Твердження відповідача про те, що вона не чинила і не чинить перешкод позивачеві у спілкуванні із донькою, спростовується, як письмовими доказами, дослідженими судом, так і наявністю даного позову. Саме по собі подання позову про визначення порядку спілкування з донькою та фактичне заперечення відповідача щодо його задоволення, свідчить про наявність таких перешкод. Як встановлено судом, між сторонами склались напружені, конфлікті відносини. Між ними відсутнє порозуміння загалом, і щодо участі позивача, як батька дитини, який проживає окремо від дитини, на участь у її вихованні та спілкуванні з нею, зокрема. Через відсутність порозуміння між сторонами, батько не зміг побачитись з дитиною 18.07.2020, що підтверджується рапортом поліції та письмовими поясненнями від 18.07.2020, які були надані позивачем поліцейському (а.с. 37, 38). Посилання сторони відповідача на ту обставину, що ця подія відбулася ще до визначення органом опіки графіку побачень позивача з дитиною, не спростовує того факту, що матір чинила батькові перешкоди бачитись з дитиною. Про наявність перешкод, створених матір`ю для побачення батька з дитиною, свідчать і інші письмові докази (рапорти від 26.12.2020, 16.01.2021, письмові пояснення від 26.12.2020, 16.01.2021, накладні Укрпошти про направлення письмових повідомлень про побачення, які надані позивачем, а також письмові заяви відповідача, які додані до відзиву). Сторона відповідача стверджує, що провина за те, що відповідач відмовляла надавати позивачеві можливість побачитись з дитиною лежить саме на позивачеві, оскільки він не дотримувався графіку побачень та порядку повідомлення матері дитини про побачення, визначеного органом опіки. Суд зауважує, що така позиція відповідача не підтверджена доказами щодо неналежної поведінки позивача, а також зауважує, що в основу рішенням органу опіки та піклування про встановлення графіку побачень позивача з донькою фактично була покладена пропозиція самої відповідачки, в тому числі і щодо письмового повідомлення батьком матері за 4 дні до планованого побачення. Тобто, реалізація батьком дитини свого права на побачення з дитиною та обов`язку на її виховання, фактично була поставлена в залежність від суб`єктивних можливості і бажання відповідачки на отримання письмових повідомлень від позивача про планове побачення. Таким чином, суд вважає, що не зважаючи на наявність рішення органу опіки та піклування про порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, у позивача, як батька малолітньої [PERSON] , є перешкоди на реалізацію своїх прав та обов`язків щодо дитини, які ініційовані саме відповідачкою, а, відтак, позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню. Адже створення відповідачем перешкод батькові у спілкуванні з дитиною порушує не тільки права позивача, як батька, а в першу чергу, порушує права та суперечить інтересам дитини. Щодо визначення судом способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною Частини 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню. Позивач, як батько малолітньої [PERSON] , [INFO] , має рівні з матір`ю дитини, [PERSON] , права та обов`язки щодо доньки, незалежно від того, що позивач проживає окремо від дитини. Таке право на спілкування з обома батьками має й дитина. Позивач визнає свій обов`язок щодо участі у вихованні дитини та її розвитку та має намір активно приймати участь у вихованні дитини. Стаття 9 Конвенції про права дитини визначає, що дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Відповідачем не надано доказів, а судом не встановлено в судовому засіданні, що спілкування батька з донькою, та участь його у вихованні дитини, суперечитиме інтересам дитини, негативно позначатиметься на її здоров`ї чи є обмеженим законом. У письмових заявах, які надані відповідачем до відзиву, йдеться про те, що [PERSON] вчиняв під час шлюбу та після його розірвання до відповідачки домашнє насильство у фізичній та психологічній формі у присутності їхньої малолітньої дитини. Сторони не заперечують того факту, що на підставі звернення відповідача до органів поліції, до позивача було застосовано тимчасовий обмежувальний припис на строк 10 днів, який в подальшому був оскаржений [PERSON] до суду та рішенням суду скасований. [PERSON] подавала апеляційну скаргу на рішення суду І інстанції, яка була відхилена судом апеляційної інстанції, а рішення суду залишено без змін. Суд зауважує, що домашнє насильство у будь-якому його прояві є правопорушенням, за яке передбачена адміністративна та кримінальна відповідальність. Однак, відповідачем не надано жодного належного доказу про те, що позивач був притягнутий до відповідальності за вчинення насильства відносно неї, тобто, набув статусу кривдника, а вона (відповідач) чи дитина - статусу потерпілої особи. Сторони після припинення стосунків питання виховання дитини спільно не вирішили. Батько проживає окремо від дитини, однак має право на особисте спілкування з дитиною, а щодо його участі у виховані дитини, то це є також його обов`язком. Самостійно вирішити питання між собою щодо участі у спілкуванні та вихованні спільної дитини сторони не можуть. Прийняте органом опіки та піклування рішення про порядок участі батька у вихованні дитини не сприяло порозумінню між сторонами з цього приводу, та реалізації позивачем своїх прав та обов`язків щодо дитини, та не забезпечило інтереси дитини на спілкування з батьком. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Посилання сторони відповідача на наявність обов`язкового до виконання рішення органу опіки і піклування, не є перешкодою для звернення позивача до суду з даним позовом. Крім того, суд зауважує, що рішення органу опіки та піклування № 23 від 12.08.2020 було ухвалено на основі пропозиції [PERSON] . В подальшому, саме це рішення було покладено в основу висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету (далі - ССД ВК) Малинської міської ради № 383/03-51 від 28.04.2021, який поданий на виконання ухвали суду щодо вирішення спору в даній справі. Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд не погоджується із висновком ССД ВК Малинської міської ради, вважає його недостатньо обґрунтованим та таким, що не сприятиме вирішенню спору з огляду на наступне. У висновку зазначено, що жодних обставин, які б давали підстави вважати, що участь батька у вихованні [PERSON] , негативно на неї вплине, не встановлено. В той же час графік побачень (дні та часи побачень) не визначений чітко та однозначно, що, за встановлених судом напружених взаємовідносин між батьками дитини, дає привід для маніпуляцій кожній із сторін, що в будь-якому разі не сприятиме найкращим інтересам дитини. Тривалість часу для побачень, визначений у даному рішенні, є недостатнім, щоб забезпечити можливість реалізувати батьку з дитиною право на взаємне спілкування в достатній мірі. Крім того, покладення на позивача зобов`язання письмово попереджати відповідача про намір бачитись з дочкою за 4 дні до планового побачення, є, на думку суду, недоцільним у ситуації, що склалась між сторонами, оскільки, як вже зазначено вище, реалізація батьком свого права на побачення з дитиною та обов`язку на її виховання, фактично була поставлена в залежність від бажання відповідачки на отримання письмових повідомлень від позивача про планове побачення, що не сприяє вирішенню спору та забезпеченню найкращих інтересів дитини. Сторона відповідача стверджує, що необхідність у такому письмовому повідомленні викликана тим, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, надає послуги по догляду за віями, а тому їй необхідно заздалегідь знати про бажання позивача бачитись з дитиною, щоб можна було підлаштувати свій робочий графік. Така позиція відповідача не спростовує висновків суду, викладених вище, крім того, суд вважає, що чітко визначений графік побачень позивача з дитиною, позбавить відповідача необхідності щоразу підлаштовуватись під побачення батька з дочкою. Щодо необхідності присутності матері під час побачення батька з дитиною В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч. 2 ст. 159 СК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що той з батьків, який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а інший не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При визначенні способів участі одного з батьків у вихованні дитини пріоритетним є врахування найкращих інтересів дитини. Отже, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини. Як ССД ВК Малинської міської ради у висновку щодо розв`язання спору, так і сторона відповідача зазначають, що побачення батька з дитиною повинні відбуватися у присутності матері. При цьому у висновку така необхідність присутності матері жодним чином не аргументована. Суд критично сприймає доводи сторони відповідача з приводу того, що необхідність присутності матері при побаченні дитини з батьком зумовлена потребою забезпечити дитині як нормальний психоемоційний стан, так і фізичне здоров`я. Поданим стороною відповідача та дослідженим судом висновком психологічного обстеження [PERSON] стверджується, що дитина активна, комунікабельна, швидко пішла на контакт, її розвиток відповідає віковій нормі; психоемоційний стан дитини спокійний та врівноважений, але присутня надмірна настороженість; у дитини сформовані довірливі, близькі стосунки з матір`ю, а по відношенню до батька у дівчинки діагностовано уникаюче ставлення. Залучення дитини до конфліктної ситуації між батьками має травмуючий характер для дівчинки та є причиною внутрішньої тривоги, це негативно впливає на розвиток особистості дитини, викликає стресову реакцію. Психолог рекомендує виключити ситуації, в яких дитина може бути свідком сварок між дорослими, а довірливі відносини між батьком та дівчинкою необхідно налагоджувати поступово. Рекомендовано проводити зустрічі батька з дитиною в безпечній та спокійній обстановці, з наперед визначеними періодичністю та тривалістю побачень, в присутності особи, яка є безпечною для дитини (мати, дід, тітка, бабуся чи інша особа, якій дитина довіряє). Суд враховує, що при проведенні психологічного дослідження дитини, не був залучений батько дитини, психолог не мав у розпорядженні всіх матеріалів справи, які є у розпорядженні суду, крім того, результати психологічного дослідження, як зазначив спеціаліст-психолог, дійсні на момент їх проведення. З огляду на викладене, та оцінюючи даний висновок у взаємозв`язку з іншими доказами, суд вважає, що даним висновком не встановлено, що участь батька дитини у її вихованні матиме негативний вплив на дитину та її розвиток. В той же час висновок є суперечливим у частині рекомендації психолога щодо виключення стресових для дитини ситуацій, якими є конфлікти між її батьками, і проведення побачень з батьком у присутності матері (діда, баби, тітки зі сторони матері). Адже, як зазначив психолог, залучення дитини до конфліктної ситуації між батьками має травмуючий характер для дівчинки та є причиною внутрішньої тривоги, викликає стресову реакцію. Суд враховує, що дитина має малолітній вік (майже 4 роки 10 місяців), в той же час, вже демонструє самостійність та формує вміння заявляти про свої переживання та потреби (висновок психологічного дослідження - а.с. 143), понад рік не проживає поруч з батьком та його рідними (дідусем та бабусею по батьку), з народження і донині має постійний зв`язок з матір`ю. Дотримуючись балансу у правах батьків щодо дитини, з пріоритетним забезпеченням прав самої дитини, суд вважає, що побачення батька із донькою можливі без присутності матері, оскільки, на думку суду, постійне перебування дитини в присутності обох батьків, які мають неприязні стосунки один до одного, матиме більший негативний вплив на емоційний стан дитини та розвиток її особистості, ніж тимчасове (адаптаційне) хвилювання дитини під час перших побачень з батьком без присутності матері. Суд при вирішенні спору бере до уваги наданий стороною відповідача письмовий доказ про стан здоров`я дитини (а.с. 67), яким стверджується, що в жовтні-листопаді 2019 року дитина перебувала на лікуванні з приводу, зокрема, гострої кропівянки. Однак зауважує, що твердження відповідача про те, що дитина потребує постійного дієтичного харчування, з яким необізнаний позивач, даним документом не підтверджується, оскільки вказаним документом було рекомендовано дотримуватись гіпоалергенної дієти до 1 місяця, тобто, приблизно до кінця 2019 року. Актуальних документів, які б свідчили про особливі потреби дитини у харчуванні, які позивач, як батько дитини, не зможе їй забезпечити, відповідачем не надано. Інші доводи відповідача щодо негативного впливу позивача на стан здоров`я дитини не підтверджені належними доказами. Консультаційний висновок спеціаліста від 31.01.2020 також не підтверджує твердження відповідача про те, що саме поведінкою позивача по відношенню до дитини, останній було заподіяно сильний психологічний стрес (сильна істерика та переляк), оскільки відповідно до встановленого даним висновком діагнозу у дитини порушень психологічного розвитку не виявлено; встановлено нервозоподібний стан, поведінкові протестні реакції, рекомендовано сімейну, ігрову та арт-терапію, ніяких лікарських засобів дитині не було рекомендовано до вживання(а.с. 66), що спростовує пояснення відповідача про призначення заспокійливого дитині на 1 місяць. При цьому під час психологічного дослідження дитини, яке відбулось 26.04.2021 встановлено, що психоемоційний стан дитини спокійний та врівноважений (а.с. 143). Щодо місця побачень батька з дитиною Рішенням органу опіки та піклування від 12.08.2020, яке в подальшому було взято за основу у висновку щодо розв`язання спору, встановлено, що побачення мають відбуватись поруч з місцем проживання дитини, на цьому також наполягає й відповідач. Суд погоджується з доводами позивача, що таке обмеження місця побачень, позбавляє позивача, як батька, в повній мірі реалізувати свої можливості щодо спілкування з дитиною, відвідування цікавих саме для дитини місць (парку, дитячих майданчиків), а в несприятливу погоду взагалі унеможливлює побачення визначеної тривалості. Ці обставини були підтверджені поясненнями відповідача (щодо неможливості побачення батька з дитиною 12.12.2020 через несприятливі погодні умови) та показаннями свідка [PERSON] (який підтвердив, що, як власник будинку, в якому проживає малолітня [PERSON] , забороняє позивачу заходити до будинку). З врахуванням віку дитини, місця проживання доньки та батька, суд вважає за можливе визначити, що зустрічі батька з дитиною можуть проходити, в тому числі, і в місці проживання позивача, яке, згідно з висновком ССД ВК Малинської міської ради, відповідає потребам дитини. Це на думку суду, також сприятиме відновленню спілкування дитини з дідусем та бабусею зі сторони батька, з якими вона має право підтримувати зв`язок. Інші доводи відповідача (щодо графіку роботи позивача, щодо того, що графік побачень, визначений органом опіки від 12.08.2020, найкраще відповідає інтересам дитини) не спростовують висновків суду. Доводи відповідача про те, що донька не бажає бачитись з батьком, з врахуванням віку дитини, не береться судом до уваги, оскільки, дитина в такому малолітньому віці є вкрай вразливою та легко піддається маніпуляціям її думкою зі сторони дорослих, крім того, така позиція не відповідає інтересам дитини та не сприяє захисту її прав. Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро-емоційними і мінливими стосунки між батьками, та не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки. Суд звертає увагу сторін, що потреба втручання держави шляхом вирішення судом спору між ними щодо їхньої участі у вихованні дитини обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням віднайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своєї доньки. Згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ обов`язком національних органів влади є вживання заходів для полегшення возз`єднання, проте не є абсолютним. Возз`єднання одного з батьків з дитиною, яка деякий час прожила з іншими особами, може бути неможливо реалізувати негайно і може знадобитися проведення підготовчих заходів для цього. Характер та обсяг такої підготовки залежатимуть від обставин кожного випадку, але розуміння та співпраця всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Тобто, в будь-якому разі, саме на батьків покладається обов`язок провести необхідні та достатні заходи для підготовки дитини до реалізації рішення суду у даній справі. Дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, в найкращих інтересах дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: встановленню побачень батька з донькою у визначені судом дні та години, без присутності матері, з можливістю відвідування місця проживання батька. Суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі батька у вихованні доньки, що буде відповідати інтересам дитини. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи надані представниками відповідача докази понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу у їх співвідношенні до тривалості розгляду справи, складності правовідносин та обсягу вчинених представниками відповідача дій для забезпечення юридичного представництва інтересів [PERSON] , виходячи з принципів розумності, з врахуванням часткового задоволення позовних вимог (2/3 від заявлених), суд приходить до висновку про необхідність стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (1/3 від понесених відповідачем витрат). Таким чином, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати у загальному розмірі 1000 грн. У відповідності до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача належить також стягнути судові витрати, понесені ним по сплаті судового збору в розмірі 605,33 грн (908/3*2). Частиною 10 ст. 141 ЦПК України визначено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи, що судові витрати підлягають стягненню з обох сторін, при цьому з позивача в більшому розмірі, суд вважає за необхідне провести взаємне зарахування витрат сторін, зобов`язавши позивача сплатити на користь відповідача судові витрати у розмірі 394,67 грн.

Outcome: partial