Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

І. Короткий зміст пред`явлених позовів. В липні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що в період часу з 20 листопада 2005 року по 12 червня 2010 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 березня 2010 року та до досягнення дитиною повноліття. В подальшому, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2018 року був змінений розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , та визначено у розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас, на даний час у позивача виникли додаткові підстави, передбачені законом, для зменшення розміру аліментів на утримання сина, які не існували та не були предметом дослідження під час ухвалення рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2018 року. У позивача змінився сімейний стан, оскільки від шлюбу з [PERSON] [INFO] у нього народилась дочка [PERSON] . Крім цього, непрацездатна матір позивача потребує постійної матеріальної допомоги. У зв`язку з цим, [PERSON] просив зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , які стягуються з нього на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2018 року, з ј частини заробітку (доходу) до ⅙ частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наприкінці вересня 2019 року [PERSON] пред`явила зустрічний позов, який обґрунтувала тим, що для успішного розвитку здібностей та уподобань сина [PERSON] самостійно несе значні додаткові витрати, а саме: в період з 09 липня 2016 року по 06 серпня 2016 року [PERSON] перебував на дитячій розважальній програмі «Творчий табір «Час Індиго», за який [PERSON] сплатила грошові кошти у розмірі 25668 гривень. В подальшому [PERSON] щороку відвідував вказаний творчий табір, а саме: в період з 27 липня по 26 серпня 2017 року - вартістю 28380 гривень; в період з 10 серпня по 27 серпня 2015 року - вартістю 6800 гривень; в період з 29 жовтня 2017 року по 05 листопада 2017 року - вартістю 7300 гривень. З 23 по 29 березня 2019 року [PERSON] перебував в наметовому містечку в рамках експедиції «Драгобрат -2-2019» вартість якої у розмірі 6300 гривень оплатила [PERSON] , з 01 по 11 червня 2019 року в наметовому містечку в рамках експедиції «Лебедівка-1-2019» - 7000 гривень, з 31 липня по 13 серпня 2019 року оздоровлення та відпочинок в таборі «Green Park Sergeevka» - 9982 гривень, з 16 по 29 липня 2018 року оздоровлення та відпочинок в таборі «Green Park Sergeevka» - 7560 гривень, з 22 червня по 04 липня 2018 року в оздоровчому таборі вартістю 11200 гривень. Крім цього, 03 січня 2019 року [PERSON] був придбаний ноутбук з супутніми комп`ютерними програмами загальною вартістю 33397 гривень 90 копійок. У зв`язку з цим [PERSON] просила стягнути з [PERSON] понесені нею додаткові витрати на утримання сина у розмірі 71793 гривні 95 копійок. ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2019 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (т.1 а.с.130). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2019 року, занесеної до протоколу судового засідання, (т.2 а.с.28-29) зустрічний позов [PERSON] прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2020 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.100). ІІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник позивача [PERSON] підтримав первісний позов та наполягав на його задоволенні у повному обсязі, а також вказав, що вимоги за зустрічним позовом [PERSON] є безпідставними та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому просив відмовити у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] підтримав зустрічний позов та наполягав на його задоволенні у повному обсязі. В свою чергу, зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про зміну його матеріального становища, а також, що за своїм матеріальним становищем або станом здоров`я позивач не здатен сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі, визначеному рішенням суду, тому просив відмовити у задоволенні первісного позову у повному обсязі. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 березня 2010 року та до досягнення дитиною повноліття (т.1 а.с.7). В подальшому рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2018 року був зменшений розмір аліментів, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2010 року, та визначений у розмірі ј всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (т.1 а.с.9-10). Крім цього, встановлено, що неповнолітній [PERSON] щороку з 2015 по 2017 року відвідував дитячу розважальну програму в творчому таборі «Час Індиго», а саме: в період з 10 серпня по 27 серпня 2015 року, з 09 липня по 06 серпня 2016 року, з 27 липня по 26 серпня 2017 року, з 29 жовтня по 05 листопада 2017 року. Загальна вартість перебування [PERSON] у вказаному творчому таборі становила 68148 гривень (25668 + 28380 + 6800 +7300), оплата у повному обсязі поступила від [PERSON] . Дана обставина підтверджується довідками, виданими директором ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] (т.1 а.с.239-241,244). В період з 16 липня по 29 липня 2018 року [PERSON] перебував на оздоровленні та відпочинку у ТОВ «Дитячий заклад санаторного типу «Сергіївка» (дитячий табір «Green park Sergeevka»). Вартість путівки становила 7560 гривень, згідно довідки, виданої директором Лутенко С .С. (т.1 а.с.245) та дубліката квитанції (т.1 а.с.246). В період з 31 липня по 13 серпня 2019 року [PERSON] перебував на оздоровленні та відпочинку у ТОВ «Дитячий заклад санаторного типу «Сергіївка» (дитячий табір «Green park Sergeevka»). Вартість путівки становила 9982 гривень, згідно довідки, виданої директором Лутенко С.С. (т.1 а.с.242) та дубліката квитанції (т.1 а.с.243). В період з 01 червня по 11 червня 2019 року [PERSON] перебував в наметовому містечку в рамках експедиції «Лебедівка-1-2019». Вартість цього відпочинку, з урахуванням вартості трансферу, склала 7000 гривень, згідно копій акту приймання-здачі виконаних послуг (т.1 а.с.247), рахунків на оплату (т.1 а.с.248,249), копій квитанцій про оплату (т.1 а.с.250). В період з 23 березня по 29 березня 2019 року [PERSON] перебував в наметовому містечку в рамках експедиції «Драгобрат-2-2019». Вартість цього відпочинку, з урахуванням вартості трансферу, склала 6300 гривень, згідно копій акту приймання-здачі виконаних послуг (т.2 а.с.1), рахунків на оплату (т.2 а.с.2,3), копій квитанцій про оплату (т.2 а.с.4). В період з 22 червня по 04 липня 2018 року за договором про надання путівки в літній дитячий оздоровчий табір, який укладений між ГО «Асоціація дитячого плавання України «Школа плавання Н20» та [PERSON] , [PERSON] перебувавав в дитячому оздоровчому таборі за адресою: [ADDRESS] . Вартість путівки 11200 гривень (т.2 а.с.19-23). Згідно копії квитанції про оплату [PERSON] сплатила 2000 гривень (т.2 а.с.24). 03 січня 2019 року [PERSON] придбала ноутбук марки «Acer» вартістю 22582 гривень 58 копійок, послугу «Екстра Сервіс» - 291 гривня 67 копійок, примірник комп`ютерної програми «Eset Nod32» - 699 гривень, примірник комп`ютерної програми «Support.ua» - 1950 гривень, килимок для миші - 333 гривні 25 копійок, примірник комп`ютерної програми «AdLock Mobile Protection» - 2899 гривень 90 копійок, що в загальному розмірі становить 33397 гривень 90 копійок. Дана обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу (на умовах товарного кредиту) від 03 січня 2019 року (т.2 а.с.5-6), копією акту приймання-передачі товару/послуг (т.2 а.с.7), копією квитанції про оплату (т.2 а.с.8). Спірні правовідносини, що регулюються гл.15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька і дитини» СК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права щодо зменшення розміру аліментів на утримання дитини. У відповідності до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 19 липня 2017 року у справі №303/256/16-ц, зменшення розміру аліментів не повинно суперечити ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, відповідно до якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В іншій ухвалі від 09 листопада 2017 року у справі №486/1193/16-ц Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ наголосив на тому, що зміна матеріального або сімейного стану платника аліментів не може бути беззаперечною підставою для зміни роміру аліментів в судовому порядку. б. норми матеріального права щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. в. норми процесуального права. Відповідно до положення ч.ч.1-2, ч.4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина. Встановлено, що з 26 січня 2018 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження (т.1 а.с.15,16). Згідно акту №167 про проживання, складеного майстром технічної дільниці [PERSON] . на підставі заяв сусідів, [PERSON] постійно проживає разом з [PERSON] та малолітньою дочкою за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.17). У зв`язку з цим, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що з часу ухвалення рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2018 року, у нього змінився сімейний стан, що пов`язано з перебуванням на його утриманні малолітньої дочки [PERSON] . Так, [PERSON] та [PERSON] , як діти позивача, мають рівне право на утримання з боку батька. Згідно вимог ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітку платника аліментів може бути утримано не більше 50%. Дана обставина свідчить, що на утримання кожної дитини повинна припадати ј частка від заробітку (доходу) батька. Крім цього, суд звертає увагу на ту обставину, що малолітня [PERSON] проживає разом з позивачем. На відміну від неповнолітнього [PERSON] , який проживає окремо від батька, перебуваючи на утриманні матері [PERSON] . За змістом позовної заяви та пояснень представника позивача, наданих у судовому засіданні, вбачається, що на утриманні [PERSON] також перебуває його матір [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] . З 06 серпня 2012 року [PERSON] звільнена з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком (т.1 а.с.118-119). На даний час [PERSON] перебуває на обліку в Управління ПФУ ГУ ПФУ в Чернігівській області, отримує пенсію за віком розмір якої становить станом на червень 2019 року - 2452 гривні 23 копійки (а.с.120). З квитанцій, приєднаних до матеріалів цивільної справи (т.1 а.с.73-116), вбачається, що в період з січня по червень 2019 року [PERSON] здійснював оплату за споживання житлово-комунальних послуг матір`ю за адресою її проживання в м. Чернігові. Разом з цим, матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження того, що [PERSON] перебуває у скрутному матеріальному становищі та потребує допомоги, яку надає позивач. Зокрема, [PERSON] отримує пенсію у розмірі, що становить величину більшу ніж прожитковий мінімум для особи не лише непрацездатного, а й працездатного віку, визначений ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік». До того ж доводи позивача з приводу того, що весь тягар з оплати житлово-комунальних послуг, спожитих [PERSON] , покладено виключно на нього спростовуються копіями квитанцій, які містяться в цивільній справі. Зважаючи на те, що в частині з вказаних квитанцій платником (відправником) зазначено безпосередньо [PERSON] (т.1 а.с.73-77,80-83,87-88,92-98,101-104,108-112). Обставини щодо сплати позивачем житлово-комунальних послуг за утримання квартири, яка знаходиться в [ADDRESS] , та є місцем фактичного проживання позивача разом з дружиною та малолітньою дочкою в жодній мірі не свідчать про неспроможність сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області 18 грудня 2018 року. Згідно довідок з основного місця роботи та роботи за сумісництвом (т.1 а.с.121,122) встановлено, що [PERSON] продовжує працювати в Національному медичному університеті на посаді доцента кандидата наук, а також в Київській міській клінічній лікарні №3 на посаді лікаря-ендоскописта. Аналізуючи викладені обставини, суд вважає, що позивачем не доведено наявність обставин, які б свідчили про суттєве погіршення його матеріального становища. В той час як сама по собі зміна сімейного стану [PERSON] не є беззаперечною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] . На переконання суду, у випадку зменшення розміру аліментів на утримання [PERSON] це призведе до порушення його матеріального забезпечення, що є неприпустимим. Твердження позивача стосовно того, що на даний час мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років складає 2118 гривень, тому мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років складає 1059 гривень (2118 / 2 = 1059), тоді як ним сплачуються аліменти на утримання сина у розмірі, що значно перевищує розмір мінімального рекомендованого розміру аліментів, що є підставою для зменшення розміру аліментів, суд вважає необґрунтованими. Оскільки, закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує. б. щодо стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина. Судом встановлено, [PERSON] витратила на оздоровлення та відпочинок неповнолітнього сина грошові кошти у загальному розмірі 100990 гривень (100990 / 2 = 50495), що включає перебування в дитячому творчому таборі « Час Індиго », в наметових містечках в рамках експедицій «Драгобрат-2-2019» та «Лебедівка-1-2019», в дитячому закладі санаторного типу «Сергіївка», в літньому дитячому оздоровчому таборі в м. Трускавець. Разом з цим, суд погоджується з доводами відповідача стосовно того, що відвідування неповнолітнім [PERSON] творчого розважального табору «Час Індиго» не було пов`язано з особливими обставинами та виключною необхідністю цих витрат, а пов`язано лише з забезпеченням відпочинку дитини та його участі у творчих розважальних програмах. Участь дитини у будь-яких розважальних програмах у відповідних закладах приватної форми власності не є особливими обставинами, в розумінні ст.185 СК України, та направлені в першу чергу на відпочинок та оздоровлення дитини під час шкільних канікул. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 березня 2018 року у справі №759/18417/15-ц (провадження №61-8748св18), згідно з якою відповідач повинен нести додаткові витрати на утримання дитини, проте, витрати понесені позивачем на відпочинок дитини, придбання одягу, взуття, мобільного телефону, меблів, рюкзаку, проведення утеплення зовнішнього фасаду будинку не є додатковими витратами у розумінні статті 185 СК України та повинні покриватися за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що грошові кошти у розмірі 50495 гривень, витрачені [PERSON] на подорожі та відпочинок неповнолітнього сина не є додатковими витратами на дитину, а пов`язані лише з організацією дозвілля та відпочинку дитини, тобто не є такими, що здійснені за рекомендацією лікаря чи викликані нагальною потребою, чи пов`язані з розвитком певних здібностей чи навичок дитини. Крім цього, суд враховує також ту обставину, що [PERSON] не було погоджено питання та не досягнуто домовленості з [PERSON] щодо понесених нею витрат на оздоровлення спільної дитини. Тому суд вважає, що в задоволенні зустрічного позову [PERSON] в цій частині належить відмовити. При вирішенні вимог за зустрічним позов з приводу стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 33397 гривень 90 копійок, витрачених на придбання ноутбука разом з супутніми комп`ютерними програмами, суд виходить з наступного. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України наявність витрат, пов`язаних зокрема з розвитком здібностей дитини має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Всупереч цьому, [PERSON] не обґрунтувала та не надала належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що придбання вказаного ноутбуку пов`язано, зокрема з розвитком здібностей [PERSON] в комп`ютерних науках, потребою відвідування додаткових занять з відповідними фахівцями, тренінгів з інформаційних технологій, що потребувало придбання такої вартісної комп`ютерної техніки. До того ж матеріали цивільної справи не містять доказів того, що вказана комп`ютерна техніка придбана саме в інтересах дитини та для його користування. Саме тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом в частині стягнення витрат на придбання комп`ютерної техніки також належить відмовити. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанцій (т.1 а.с.1,238) вбачається, що при пред`явленні позову [PERSON] та [PERSON] сплатили по 768 гривень 40 копійок судового збору. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого ними відповідно первісного та зустрічного позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування понесених ними судових витрат, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed