Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Керівник Броварської місцевої прокуратури просив стягнути з відповідача 2339,01 грн. на користь Броварської центральної районної лікарні в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину. В обґрунтування позову зазначив, що вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2016 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Умисними діями [PERSON] спричинено потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження, які по ступеню важкості відносяться до тяжких, внаслідок чого [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Броварської ЦРЛ з 29.07.2016 р. по 09.08.2016р., вартість його лікування становить 2339,01 грн., лікування здійснено за рахунок державних коштів. Дані витрати відповідачем не відшкодовані у добровільному порядку, а Броварської міською радою та Броварською районною радою, на балансовому утриманні яких перебуває Броварська ЦРЛ, до теперішнього часу не ініціювалось питання про відшкодування даних із заподіювача шкоди у судовому порядку, кошти до державного бюджету не повернуто, тому з метою захисту інтересів держави керівник Броварської місцевої прокуратури звернувся до суду з даним позовом. Позивачі Броварська міська рада Київської області, Броварська районна рада Київської області та Броварська ЦРЛ просили розглянути справу без участі їх уповноважених представників, позов керівника Броварської місцевої прокуратури підтримали, просили позов задовольнити, про що подали відповідні заяви. Відповідач позов визнав у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі, про що подав відповідну заяву. Судом встановлено, що внаслідок умисних злочинних дій [PERSON] потерпілому [PERSON] було спричинено проникаюче колото - різане поранення черева з пошкодженням судин в області шлунково - ободової зв'язки та розвитком гемоперитонеума, яке згідно з висновком судово - медичної експертизи № 100 від 23.08.2016 р., відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2016 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Вирок набрав законної сили. Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах даного кримінального провадження не був заявлений. Згідно довідки Броварської ЦРЛ № 2151 від 05.09.2016 р. та калькуляції витрат на лікування, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Броварської ЦРЛ з 29.07.2016 р. по 09.08.2016 р., на його лікуванні було витрачено 2339,01 грн. Кошти витрачені на лікування потерпілого [PERSON] від злочину Броварській ЦРЛ не відшкодовані. Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно із п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. Відповідач не відшкодував витрати Броварської ЦРЛ на лікування потерпілого. Підстав для звільнення відповідача від відповідальності суд також не вбачає. Тому вказана сума підлягає стягненню на користь закладу охорони здоров'я з відповідача. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір 1378 грн., оскільки позивача на користь якого ухвалено судове рішення звільнено від сплати судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved