Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради, про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у зв`язку з перебудовою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] від 29.10.2003 року належить об`єкт нерухомого майна - приміщення [ADDRESS] , загальною площею 236,6 кв.м. Позивач вказує, що земельна ділянка, площею 0,0815 га, під вказаним об`єктом нерухомого майна перебуває у правомірному користування позивача згідно Договору оренди землі від 23.02.2005 року, укладеного терміном на 15 років. Позивач зазначає, що в процесі володіння та користування таким нерухомим майном у позивача виникла необхідність у перебудові певних приміщень та переплануванні вже існуючих для більш ефективного його використання та належного утримання, у зв`язку із чим позивачем були проведені певні будівельні роботи з реконструкції такого майна. Після проведення відповідної реконструкції позивачем були вжиті дії щодо узаконення та реєстрації права власності на таке нерухоме майно шляхом звернення до компетентних державних органів, у тому числі й до відповідача, однак остання їй відмовила та рекомендувала визнати право власності на таке майно у судовому порядку. У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду та просити суд визнати за нею, [PERSON] , право власності на оздоровчий комплекс, що розташований в [ADDRESS] , та складається в літ. А1-2, літ. А2-1, літ. А3-1,2, літ.А4-1, А7-1, а-1,а5-1, загальною площею 774,4 кв.м. (основна площа 537,6 кв.м., допоміжна 237,3 кв.м), а саме з: 1-вестибюль, площею 15,7 кв.м., 2- роздягальна, площею 19,9 кв.м., 3 - душова - 11,6 кв.м., 4 - масажний кабінет, площею 3,9 кв.м., 5-тамбур, площею 1,6 кв.м., 7-сауна, площею 5,6 кв.м., 8 - мала більярдна, площею 24,8 кв.м., 9 - зала басейну, площею 45 кв.м., 10 - зала, площею 73,6 кв.м., 11 - приміщення, площею 11,7 кв.м., 12- тамбур, площею 3,6 кв.м., 13 - санвузол, площею 2, 2 кв.м., 14 - котельна, площею 4,5 кв.м., 15 - туалет, площею 0, 7 кв.м., 16 - душова, площею 0, 7 кв.м., 17 - тамбур, площею 2,1 кв.м., 18 - приміщення, площею 4,9 кв.м., 19 - тамбур, площею 1,4 кв.м., 20 - коридор, площею 7,8 кв.м., 21 - приміщення, площею - 21,9 кв.м., 22 - туалет, площею 1,2 кв.м., 23 - душова, площею 1,1 кв.м., 24 - туалет, площею 1,2 кв.м., 25 - душова, площею 0,9 кв.м., 26 - приміщення, площею 227 кв.м., 27 - коридор , площею 7,6 кв.м., 28 - кладова, площею 2,1 кв.м., 29 - комора, площею 4,4 кв.м., 30 - санвузол, площею 2,5 кв.м., 31 - коридор, площею 7,5 кв.м., 32 - кухня, площею 19, 0 кв.м., 33 - комора, площею 2,4 кв.м., 34 - комора, площею 3,4 кв.м., 35 - кабінет, площею 10,3 кв.м., 36 - приміщення, площею 3,1 кв.м., 37 - зала, площею 40,3 кв.м., 38 - підсобне, площею 14,1 кв.м., 39 - площею 21,8 кв.м., 40 - приміщення, площею 14,9 кв.м., 41 - підсобне, площею 3,1 кв.м., І-тераса , площею 2,5 кв.м., 42 - коридор, площею 17,7 кв.м., 43- коридор, площею 6,9 кв.м., 44 - приміщення, площею 37,4 кв.м., 45 - зала, площею 39.7 кв.м., 46 - зала, площею 40,3 кв.м., 47 - приміщення, площею 1,6 кв.м., 48 - зала, площею 166, 00 кв.м., 49 - санвузол, площею 1,5 кв.м., 50 - підсобне, площею 4,1 кв.м., 51- підсобне, площею 4,1 кв.м. Представником Дніпровської міської ради у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подано відзив на позовну заяву (а.с.77-78), в якому вона просила відмовити в задоволені позовних вимог [PERSON] до Дніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент Державної архітектурно - будівельної інспекції у Дніпропетровській області, про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у зв`язку з перебудовою. В обґрунтування своїх заперечень посилалася на ті обставини, що позивачем перебудовано об`єкт нерухомого майна без належного дозволу уповноваженого органу та без затвердженого проекту, який підтверджує дотримання будівельних норм і правил, також, відсутні докази введення в експлуатацію об`єкту нерухомості після перебудови. Крім того, на момент подання позовної заяви строк дії договору оренди земельної ділянки № 955 від 23.02.2005 року, на який посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, закінчився 23.02.2020 року. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача у відкритому судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилалася на обставини, що викладені у позовній заяві. Представник Дніпровської міської радиу відкритому судовому засідання позовні вимоги не визнала, просила у задоволені позовних вимог відмовити. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Дніпропетровській області, у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань від нього не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 27.04.2020 року вирішено залучити до участі у справі, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області (вулиця Січеславська Набережна, 29, Дніпром, Дніпропетровська область, 49000) (а.с. 57). З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про задоволення позову з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] від 29.10.2003 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, належить оздоровчий комплекс - приміщення [ADDRESS] . Право власності на таке майно було зареєстровано у передбаченому законом порядку 03.11.2003 року КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради за реєстраційним № 3236400, про що видано відповідний витяг № 1891337 (а.с. 3-4). Судом також встановлено, що [PERSON] на підставі Договору оренди землі від 23.02.2005 року, укладеного між позивачем та Дніпровською міською радою, була передана у користуванні земельна ділянка, загальною площею 0,0815 га за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.1.2. такого Договору - цільове використання земельної ділянки визначено сторонами як «інша комерційна діяльність» (а.с. 12-16). Матеріалами справи підтверджено, що позивачем протягом 2008-2009 р. р. було здійснено без отримання у відповідних компетентних органів державної влади відповідної дозвільної документації реконструкцію вказаного нерухомого майна. Так, згідно технічного паспорту приміщення [ADDRESS] ,складається із: літ. А1-2, літ. А2-1, літ. А3-1,2, літ.А4-1, А7-1, а-1,а5-1, загальною площею 774,4 кв.м. (основна площа 537,6 кв.м., допоміжна 237,3 кв.м), а саме з: 1-вестибюль, площею 15,7 кв.м., 2- роздягальня, площею 19,9 кв.м., 3 - душова - 11,6 кв.м., 4 - масажний кабінет, площею 3,9 кв.м., 5-тамбур, площею 1,6 кв.м., 7-сауна, площею 5,6 кв.м., 8 -мала більярдна, площею 24,8 кв.м., 9 - зала басейну, площею 45 кв.м., 10 - зала, площею 73,6 кв.м., 11 - приміщення, площею 11,7 кв.м., 12- тамбур, площею 3,6 кв.м., 13 - санвузол, площею 2, 2 кв.м., 14 - котельна, площею 4,5 кв.м., 15 - туалет, площею 0, 7 кв.м., 16 - душова, площею 0, 7 кв.м., 17 - тамбур, площею 2,1 кв.м., 18 - приміщення, площею 4,9 кв.м., 19 - тамбур, площею 1,4 кв.м., 20 - коридор, площею 7,8 кв.м., 21 - приміщення, площею - 21,9 кв.м., 22 - туалет, площею 1,2 кв.м., 23 - душова, площею 1,1 кв.м., 24 - туалет, площею 1,2 кв.м., 25 - душова, площею 0,9 кв.м., 26 - приміщення, площею 227 кв.м., 27 - коридор , площею 7,6 кв.м., 28 - кладова, площею 2,1 кв.м., 29 - комора, площею 4,4 кв.м., 30 - санвузол, плошею 2,5 кв.м., 31 - коридор, площею 7,5 кв.м., 32 - кухня, площею 19, 0 кв.м., 33 - комора, площею 2,4 кв.м., 34 - комора, площею 3,4 кв.м., 35 - кабінет, площею 10,3 кв.м., 36 - приміщення, площею 3,1 кв.м., 37 - зала, площею 40,3 кв.м., 38 - підсобне, площею 14,1 кв.м., 39 - площею 21,8 кв.м., 40 - приміщення, площею 14,9 кв.м., 41 - підсобне, площею 3,1 кв.м., І-тераса , площею 2,5 кв.м., 42 - коридор, площею 17,7 кв.м., 43- коридор, площею 6,9 кв.м., 44 - приміщення, площею 37,4 кв.м., 45 - зала, площею 39.7 кв.м., 46 - зала, площею 40,3 кв.м., 47 - приміщення, площею 1,6 кв.м., 48 - зала, площею 166, 00 кв.м., 49 - санвузол, площею 1,5 кв.м., 50 - підсобне, площею 4,1 кв.м., 51- підсобне, площею 4,1 кв.м. (а.с. 33- 37). За вказаними матеріалами технічної інвентаризації самочинним будівництвом на вказаному об`єкті нерухомого майна, здійсненим позивачем є: А2-1 - прибудова, А3-1,2 - прибудова, А4-1 - прибудова, А5-1 - прибудова, а-1 - тераса, а5-1 - прибудова, під АІ-2, А3- 1,2 - підвал, А1- мансардовий поверх, а4- сходи, а1, а3 - ганки (а.с. 5, зворотній бік). Згідно висновку експерта з оцінки технічного стану об`єктів архітектури Ю.О. Логуш від 20.02.2020 року, виконаного для подання до суду (а.с. 50) із одночасним попередженням експерта про кримінальну відповідальність за ст. 385 КК України (а.с. 51), з точки зору забезпечення конструктивної жорсткості та несучої спроможності поточний стан вказаного об`єкту нерухомого майна у вигляді приміщення [ADDRESS] визнано задовільним, та таким що відповідає вимогам ДБН В. 1.2 - 14:2018 «Система забезпечення надійності та безпеки будівельних об`єктів». Внутрішні мережі електрозабезпечення, газопостачання, освітлення, водопостачання та водовідведення, опалення та вентиляції, пожежогасіння тощо повністю відповідають вимогам ДБН Ст. 2.6-31:2006 «Теплова ізоляція будівель», ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», ДСН 3.3.6.042-99 «санітарні норми мікроклімату виробничих приміщень», ДБН В.1.1.7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва», ДБН В.2.5. (12-28):2010 «Інженерне обладнання будинків та споруд». Замовнику рекомендовано ввести об`єкт в експлуатацію та оформити відповідне право власності (а.с. 61). Судом також встановлено, що 13.02.2020 року позивач звернулась до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо оформлення та реєстрації права власності на вказаний об`єкт реконструйованого нерухомого майна. Відповідним листом від 20.02.2020 року за вих. № 3 10/5-388 позивачу рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання про визнання права власності на реконструйоване майно (а.с. 47). Судом також встановлено, що 06.03.2020 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради розглянувши звернення позивача, своїм листом за вих. №. 9/3-80 рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання про визнання право власності на вказане нерухоме майно (а.с. 46). Таким чином, суд доходить висновку, що між сторонами виник спір щодо набуття позивачем права власності на таке спірне майно, відтак вказаний спір підлягає розгляду судом в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. За змістом частини 1 статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином, виходячи зі змісту вказаної норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній. Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України). У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься у пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295 (далі - ДБН), відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій. Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна кількості приміщень, створення нових, втручання в несучі конструкції). За змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Оскільки позивачем протягом 2008-2009 р.р. було здійснено без отримання у відповідних компетентних органів державної влади відповідної дозвільної документації реконструкцію вказаного нерухомого майна, внаслідок чого таке майно набуло певних кісних характеристик у вигляді створення нових приміщень А2-1 - прибудова, А3-1,2 - прибудова, А4-1 - прибудова, А5-1 - прибудова, а-1 - тераса, а5-1 - прибудова, під АІ-2, А3- 1,2 - підвал, А1- мансардовий поверх, а4- сходи, а1, а3 - ганки, то суд доходить висновку, що на приміщення [ADDRESS] розповсюджується правовий режим самочинного будівництва. У відповідності до п.2 статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва, реконструкції (створення майна). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» (надалі- Постанова), роз`яснено, що на підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК). В даному випадку, судом встановлено, що питання про визнання та реєстрацію речового права на реконструйовану будівлю було предметом розгляду як Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради так і Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. При цьому за результатом розгляду такого питання позивачеві було рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання про визнання права власності на реконструйоване нерухоме майно. У зв`язку із чим, суд доходить висновку про те, що у позивача відсутня можливість в позасудовому порядку оформити речове право на вказане нерухоме майно. Також судом встановлено, що вказана реконструкція нерухомого майна відбувалась із додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, що підтверджується вказаним висновком експерта з оцінки технічного стану об`єктів архітектури Ю. О. Логуш від 20.02.2020 року, який суд розцінює як належний, достатній та допустимий доказ, оскільки такий висновок містить застереження про подання його до суду та попередження експерта про кримінальну відповідальність. Також суд зазначає, що доказів, які б спростовували вказані висновки експерта суду не представлені. Окрім цього, суд враховує ту обставину, що на момент здійснення самочинного будівництва та звернення до суду із вказаним позовом земельна ділянка згідно Договору оренди землі від 23.02.2005 року, укладеного між позивачем та Дніпровською міською радою, перебувала у правомірному користуванні позивача, і така реконструкція нерухомого майна узгоджується із цільовим призначенням використання земельної ділянки, що визначена п. 1.2. договору - «інша комерційна діяльність». Доказів порушення вказаною реконструкцією прав інших осіб суду також не надано. Таким чином, беручи до уваги у сукупності ті обставини, що питання про визнання та реєстрацію речового права на реконструйовану будівлю було предметом розгляду компетентних органів, реконструкція вказаного нерухомого майна відбувалась із додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил на земельній ділянці згідно її цільового призначення, яка на момент здійснення таких дій перебувала у правомірному користуванні позивача, та за відсутності доказів порушення вказаною реконструкцією прав інших осіб, суд не вбачає правових підстав для відмови в задоволенні позову. У зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі та визнати за [PERSON] право власності на реконструйоване нерухоме майно у вигляді оздоровчого комплексу, що розташований в [ADDRESS] . VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у зв`язку із чим на користь позивача з відповідача слід стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 10 510 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved