Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач Акціонерне товариство «Сбербанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 серпня 2015 року позовні вимоги банку задоволено, стягнено солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 210 349,80 грн., та судовий збір у розмірі 2103,50 грн. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 липня 2018 року скасовано заочне рішення від 12 серпня 2015 року. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії», назва якого в подальшому змінена на Акціонерне товариство «Сбербанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 33094-ФО/2014/60 від 05 березня 2014 року, відповідно до договору відповідач отримала кредит у розмірі 200 000,00 грн. під 24,93 % річних на поточні потреби з обов`язком повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 04.03.2019 року та щомісячно погашати кредит та проценти за користування кредитом згідно графіку. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача [PERSON] за кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] 05 березня 2014 року укладено договір поруки № Р33094-ФО/2014/60. Відповідач [PERSON] не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, в зв`язку з чим станом на 17 вересня 2018 рік утворилась заборгованість в розмірі 210 267,86 грн., де 186 666,68 грн. заборгованість за кредитом, 23 507,84 грн.\~ проценти за користування кредитом за період з 10.08.2014 року по 04.03.2015 року, 93,94 пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом; 177 973,55 грн. заборгованість по нарахованим процентам за період з 05.03.2015 року по 16.09.2018 року. Тому, з урахуванням уточнень до позову, просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 210 267,86 грн., де 186 666,68 грн. заборгованість за кредитом, 23 507,84 грн.\~ проценти за користування кредитом за період з 10.08.2014 року по 04.03.2015 року, 93,94 пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 177 973,55 грн. заборгованість по нарахованим процентам за період з 05.03.2015 року по 16.09.2018 року та судові витрати. Заяви, клопотання сторін по справі В судовому засіданні представник позивача Акціонерного товариства «Сбербанк» Кирийчук І.М. підтримала позовні вимоги та з урахуванням уточнень до позову просила їх задовольнити. Відповідачі та їх представник у судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник відповідача надав до суду відзив на позов в якому зазначив, що не визнає позовні вимоги повністю. Вказав, що обгрунтувати документально та нормативно розмір заборгованості за основною сумою боргу, нарахованими відсотками за договорами достовірно не можна, оскільки в матеріалах відсутні та не надані регістри аналітичного обліку банку заборгованості за основним боргом, в матеріалах відсутні та на дослідження не надані первинні документи щодо погашення кредиту, нарахування та сплати відсотків за користування кредитними коштами. Зазначив, що оскільки позивачем була заявлена вимога про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Крім того, мало місце неправомірне підняття відсоткової ставки позивачем, оскільки відповідачі не були належним чином повідомленні про вказану дію. Вказав, що банком незаконно стягнуті комісії на його користь 2600 грн. комісії в день підписання кредитного договору, 1898,31 грн. одноразової комісії за страховими платежами, 1898,31 грн. щорічної комісії за страховими платежами. Просив суд прийняти до уваги правову позицію ВСУ (постанова від 08 червня 2016 року у справі № 6-330цс16), згідно якої несправедливі умови договору, це умови, які призводять до істотного дисбалансу між договірними правами та обов`язками сторін та є підставою для визнання такого договору недійним. Представником позивача надано до суду відповідь на відзив, у якому він зазначає, що належними та допустимими доказами надання та одержання кредиту в розмірі 200 000 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на підставі його заяві підтверджено відповідними виписками по особовим рахункам позивальника. Щодо твердження відповідача [PERSON] стосовно невірного розрахунку заборгованості, представник позивача зазначає, що відповідно до умов кредитного договору, укладеного сторонами, нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день повернення кредиту. Щодо доводів [PERSON] стосовно підвищення відсоткової ставки, представник позивача вказує, що положеннями договору від № 33094-ФО/2014/60 передбачено право кредитора самостійно збільшувати процентну ставку. Відносно незаконно стягнутої комісії на користь банку було зазначено, що правовідносини зі сплати комісійної винагороди не є предметом позовних вимог, будь-яка заборгованість зі сплати комісійної винагороди відсутня. Процесуальні дії по справі Ухвалою суду 20 березня 2015 року відкрито провадження по справі. 12 серпня 2015 року винесено заочне рішення по справі, яким позовні вимоги позивача задоволені. Ухвалою суду від 31 липня 2018 року заочне рішення скасовано. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 05 березня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії», назва якого в подальшому змінена на\~ Акціонерне товариство «Сбербанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 33094-ФО/2014/60, відповідно до договору відповідач отримала кредит у розмірі 200 000,00 грн. під 24,93 % річних на поточні потреби з обов`язком повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 04.03.2019 року та щомісячно погашати кредит\~ та проценти за користування кредитом згідно графіку (а.с.6-15). Відповідно до умов договору, боржник зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача [PERSON] за кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] 05 березня 2014 року укладено договір поруки № Р33094-ФО/2014/60 (а.с.16-17). Відповідач [PERSON] не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, в зв`язку з чим станом на 17 вересня 2018 рік утворилась заборгованість в розмірі 210 267,86 грн., де 186 666,68 грн. заборгованість за кредитом, 23 507,84 грн.\~ проценти за користування кредитом за період з 10.08.2014 року по 04.03.2015 року, 93,94 пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом; 177 973,55 грн. заборгованість по нарахованим процентам за період з 05.03.2015 року по 16.09.2018 року (а.с.113, 124-145). Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є заборгованість за кредитним договором. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з цивільних правовідносин, до яких застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Застосовані норми права Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 509 ЦК України,\~ зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як вбачається\~ з наданих суду матеріалів справи, а саме у виписки по особовому рахунку, проведення операції позивачем із зарахування коштів в сумі 200 000 грн. на поточний рахунок позичальника було здійснено 05 березня 2014 року на підставі кредитного договору № 33094-Фо/2014/60 від 05.03.2014 року та заявки від 05.03.2014 (а.с.115, 116). Згідно до ст.6, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та міжнародних стандартів фінансової звітності. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Надання та одержання кредиту в сумі 200 000 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на підставі його заяви підтверджено відповідними виписками по особовим рахункам позичальника, чим підтверджується надання та отримання кредиту, у зв`язку з чим посилання представника відповідача, що позивачем не надані належні та допустимі докази факту надання кредиту є безпідставними. Ст.651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст.ст.598, 600, 601 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. обов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення зобов`язання переданням відступного. Зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Припинення зобов`язання зарахуванням. Зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Відповідно до умов кредитного договору п.6.1, п.6.2, п.6.4, п.11.3 позичальник зобов`язується сплачувати банку за користування кредитом проценти у розмірі, передбаченому договором. Сторони погодили, що проценти нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитом. Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту. Останній набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобов`язань позичальника по договору. Таким чином, сторонами умовами кредитного договору погоджено, що встановлені кредитним договором проценти нараховуються та підлягають сплаті до дня фактичного повернення кредиту в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Так, згідно умов кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами позичальник зобов`язаний сплачувати щомісячно до дня повного фактичного повернення кредиту, незалежно як від настання останнього дня строку кредитування, так і незалежно від направлення вимоги про дострокове повернення кредиту. Таким чином, у зв`язку із зазначеним посилання представника відповідача на те, що у разі пред`явлення вимоги про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, яка була направлена відповідачам в 2014 році, то нарахуванням відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, є безпідставні. Ст.1056-1 ЦК України, яка діяла на час укладання договору, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Як вбачається з умов договору сторонами погоджений тип процентної ставки на змінювану процентну ставку, що відповідає вимогам ст.1056-1 ЦК України. Так, ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмірі процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.\~ Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Так, згідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 17 вересня 2018 року утворилась заборгованість, яка складається з 186 666,68 грн. заборгованість за кредитом; 23 507,84 грн.\~ проценти за користування кредитом за період з 10.08.2014 року по 04.03.2015 року, 93,94 пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом, 177 973,55 грн. заборгованість по нарахованим процентам за період з 05.03.2015 року по 16.09.2018 року (а.с.113). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України).\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно положень ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Судом встановлено істотне порушення договору з боку відповідачів, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 05 березня 2014 року в розмірі 186 666,68 грн. заборгованість за кредитом, 23 507,84 грн.\~ проценти за користування кредитом за період з 10.08.2014 року по 04.03.2015 року, 93,94 пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом; 177 973,55 грн. заборгованість по нарахованим процентам за період з 05.03.2015 року по 16.09.2018 року. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Окрім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі по 2386,55 грн. з кожного. На підстав вищевикладеного,

Outcome: approved