Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Комунальне некомерційне підприємство «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» в особі головного лікаря Ф. Паталаха звернулось до суду із заявою, в якій просить вирішити питання про надання дозволу на проведення психіатричного огляду [PERSON] без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника. В обґрунтування заяви зазначало, що до закладу надійшла заява від [PERSON] , яка написана нібито [PERSON] , із проханням провести їй психіатричний огляд вдома з метою призначення лікування. Раніше [PERSON] була неодноразово оглянута лікарем-психіатром та їй було встановлено діагноз: «Помірно виражена деменція». У 2017 році [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності з психічного розладу безстроково. Під час розгляду заяви [PERSON] виникли сумніви у її здатності надати усвідомлену згоду на проведення психіатричного огляду. Інформація щодо обмеження дієздатності пацієнта в установі відсутня. Оскільки [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, тому ненадання їй психіатричної допомоги може завдати значної шкоди здоров`ю. З метою запобігання погіршення психічного стану [PERSON] , а також суспільно-небезпечних дій та захисту прав інших осіб, заявник просить суд надати дозвіл на психіатричний огляд [PERSON] без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника. Ухвалою судді від 17.04.2020 призначено розгляд заяви у судовому засіданні на 21.04.2020. У судовому засіданні представник заявника та лікар-психіатр доводи заяви підтримали з підстав, викладених в ній. Просили заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви про надання дозволу на проведення психіатричного огляду. Особа, стосовно якої вирішується питання про проведення психіатричного огляду, [PERSON] у судове засідання не з`явилась за станом здоров`я. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0822408 від 20.02.2017 [PERSON] встановлена ІІ група інвалідності за загальним захворюванням безстроково. Згідно з копією висновку лікарської комісії № 261 від 29.01.2020, [PERSON] обмежена у самообслуговуванні, самостійному пересуванні, у здатності спілкування та контролю своєї поведінки та потребує стороннього догляду. Тому, з урахуванням даних обставин, суд вважав за можливе провести судове засідання за її відсутності. Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» надійшла заява від [PERSON] щодо її психіатричного огляду у зв`язку із тим, що вона не пересувається. Згідно з висновком лікаря-психіатра, [PERSON] була неодноразово оглянута лікарем-психіатром та їй було встановлено діагноз: «Помірно виражена деменція». У 2017 році [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності з психічного розладу безстроково. Під час розгляду заяви [PERSON] виникли сумніви у її здатності надати усвідомлену згоду на проведення психіатричного огляду. Наявні підстави вважати, що внаслідок психічного стану [PERSON] не в змозі надати усвідомлену згоду на проведення психіатричного огляду. Інформація щодо обмеження дієздатності пацієнта в установі відсутня. З метою запобігання погіршення психічного стану [PERSON] , а також суспільно-небезпечних дій та захисту прав інших осіб, лікар-психіатр І. Попова вважає, що остання потребує психіатричного огляду без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно із ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. За змістом ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу», забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово-психіатричної експертизи посмертно. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Згідно з ч. 3 цієї ж статті психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Відповідно до ч. 4 цієї статті рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи. Згідно з ч. 7 цієї статті у випадках, коли відсутні дані, що свідчать про наявність обставин, передбачених абзацами другим та третім частини третьої цієї статті, заява повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність проведення такого огляду. У разі встановлення обґрунтованості заяви про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника лікар-психіатр направляє до суду за місцем проживання цієї особи заяву про проведення психіатричного огляду особи в примусовому порядку. До заяви додається висновок лікаря-психіатра, який містить обґрунтування про необхідність проведення такого огляду, та інші матеріали. Психіатричний огляд особи проводиться лікарем-психіатром у примусовому порядку за рішенням суду. У даному випадку до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» надійшла заява від імені [PERSON] , засвідчена її донькою [PERSON] , про проведення психіатричного огляду. Лікарем-психіатром складено висновок, в якому вважає, що внаслідок психічного стану [PERSON] не здатна надати усвідомлену згоду на проведення психіатричного огляду, однак потребує такого огляду у зв`язку із наявністю тяжкого психічного розладу та можливістю завдання шкоди здоров`ю. Таким чином, оскільки суду надано обґрунтований висновок лікаря-психіатра про необхідність проведення психіатричного огляду [PERSON] , а також враховуючи стан [PERSON] , наявність у неї психічного захворювання та інвалідності ІІ групи, суд доходить висновку про наявність визначених законом підстав для надання дозволу на психіатричний огляд [PERSON] без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника. Отже, заява КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати у даному випадку стягненню не підлягають.

Outcome: approved