Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] звернувся до суду шляхом пред`явлення позову до фізичної особи-підприємця [PERSON] , в якому просив стягнути з останньої на його користь безпідставно отримані грошові кошти від [PERSON] в сумі 99450 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 08 квітня 2020 року на розрахунковий рахунок фізичної особи-підприємця [PERSON] було перераховано кошти в загальному розмірі 99450 гривень. Однак, зазначена сума була перерахована на рахунок ФОП [PERSON] помилково, оскільки жодних діючих договорів між сторонами спору не існувало та не укладалось, жодних грошових зобов`язань [PERSON] перед ФОП [PERSON] не має. 24 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до відповідача з вимогою щодо повернення помилково перерахованих коштів, однак відповідь на вимогу на отримав. Отже, відповідач безпідставно заволодів майном [PERSON] , а саме грошовими коштами у розмірі 99450 гривень, у зв`язку з чим останній набув право на повернення таких коштів відповідно до вимог ст.ст. 1212, 1213, 1214 ЦК України. 02 жовтня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] підписаний договір про відступлення права вимоги, згідно якого [PERSON] відступає належне йому право за зобов`язанням до [PERSON] щодо стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 99450 гривень, а позивач його набуває. Отже, до позивача перейшло право вимоги за зобов`язанням до [PERSON] щодо стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 99450 гривень, у зв`язку з чим він звертається до суду. Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2020 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи мається його заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач ФОП [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні докази, про причини своєї неявки суд не повідомила. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до\~статті 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Згідно дублікату квитанцій №Р24А748000684А72588 від 30 березня 2020 року, №Р24А746009354А82972 від 24 березня 2020 року, №Р24А742926168А78494 від 17 березня 2020 року, №Р24А737838310А49971 від 03 березня 2020 року, №Р24А734759892А57610 від 24 лютого 2020 року, №Р24А732658510А17563 від 19 лютого 2020 року, №Р24А729381163А82929 від 12 лютого 2020 року та №Р24А751343190А65721 від 08 квітня 2020 року [PERSON] на рахунок [PERSON] булі перераховані грошові кошти у розмірі відповідно: 9350 гривень, 11220 гривень, 9350 гривень, 11220 гривень, 17136 гривень, 15912 гривень, 9350 гривень, 15912 гривень, а всього 99450 гривень. 24 вересня 2020 року [PERSON] на адресу відповідача була направлена вимога щодо повернення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 99450 гривень, що підтверджується копією вимоги, описом вкладення до поштового відправлення, накладною №6103719300124 та квитанцією ПАТ «Укрпошта» щодо поштового відправлення вказаної вимоги від 24 вересня 2020 року. 02 жовтня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого [PERSON] відступив, а [PERSON] набув право вимоги до [PERSON] за зобов`язанням щодо стягнення грошових коштів у розмірі 99450 гривень, які були перераховані останній згідно квитанцій №Р24А748000684А72588 від 30 березня 2020 року, №Р24А746009354А82972 від 24 березня 2020 року, №Р24А742926168А78494 від 17 березня 2020 року, №Р24А737838310А49971 від 03 березня 2020 року, №Р24А734759892А57610 від 24 лютого 2020 року, №Р24А732658510А17563 від 19 лютого 2020 року, №Р24А729381163А82929 від 12 лютого 2020 року та №Р24А751343190А65721 від 08 квітня 2020 року. Копія договору про відступлення права вимоги від 02 квітня 2020 року направлена для відома відповідачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення до поштового відправлення, накладною №6103719323346 та квитанцією ПАТ «Укрпошта» від 02 жовтня 2020 року. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України\~регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом\~статті 1212 ЦК України\~безпідставно набутим\~є майно,\~набуте особою\~або збережене\~нею в\~себе за\~рахунок іншої\~особи (потерпілого)\~без достатньої\~правової підстави, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті\~11, частин першої, другої статті\~509 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених\~статтею 11 цього Кодексу. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною першою\~статті 202 ЦК України\~встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті\~11, частини першої статті\~177, частини першої статті\~202, частин першої, другої статті\~205, частини першої статті\~207, частини першої статті\~1212 ЦК України\~дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою\~статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої\~статті 1212 ЦК України\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~статтю 1212 ЦК України\~можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 05 грудня 2018 року по справі №367/6344/16-ц. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] дійсно були перераховані на рахунок [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 99450 гривень, що підтверджуються наданими позивачем квитанціями. В матеріалах справи відсутні відомості щодо укладення між [PERSON] та ФОП [PERSON] будь-яких договорів. Отже, в даному випадку відсутній договірний характер правовідносин, що склалися між зазначеними особами, тобто відповідач набув майно у вигляді перерахованих коштів за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, а на підставі ст. 1212 ЦК України. До подій, за результатами яких можуть виникнути зобов`язання передбачені ст. 1212 Цивільного кодексу України, відноситься, зокрема, перерахування грошових коштів іншій особі, з якою платник не знаходиться в договірних зобов`язаннях. Як стверджує позивач, грошові кошти у загальному розмірі 99450 гривень були перераховані на рахунок відповідача згідно квитанцій №Р24А748000684А72588 від 30 березня 2020 року, №Р24А746009354А82972 від 24 березня 2020 року, №Р24А742926168А78494 від 17 березня 2020 року, №Р24А737838310А49971 від 03 березня 2020 року, №Р24А734759892А57610 від 24 лютого 2020 року, №Р24А732658510А17563 від 19 лютого 2020 року, №Р24А729381163А82929 від 12 лютого 2020 року та №Р24А751343190А65721 від 08 квітня 2020 року помилково, між сторонами не існувало жодних договірних правовідносин та зобов`язань, які були б підставою для перерахування грошових коштів у зазначеному розмірі. В матеріалах справи відсутні докази існування між сторонами зобов`язальних відносин, на виконання яких могли бути перераховані вказані грошові кошти. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідачем, у відповідності до вищезазначених приписів процесуального закону, не спростовано належними та допустимими доказами викладені позивачем у позові обставини щодо відсутності правових підстав для перерахування позивачем грошових коштів у розмірі 99450 гривень та факту помилкового перерахування позивачем вказаних грошових коштів. Жодних доказів на підтвердження існування між сторонами договірних відносин відповідачем, також не надано. Вищевстановлені обставини свідчать про відсутність між сторонами договірних зобов`язань, докази протилежного в матеріалах справи відсутні, у зв`язку з чим, перераховані позивачем на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 99450 гривень, з урахуванням приписів ст.1212 Цивільного кодексу України, вважаються такими, що безпідставно набуті відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. \~ \~ \~ \~Оскільки судом встановлено, що 02 жовтня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого [PERSON] відступив, а [PERSON] набув право вимоги до [PERSON] за зобов`язанням щодо стягнення грошових коштів у розмірі 99450 гривень, які були перераховані останній згідно квитанцій №Р24А748000684А72588 від 30 березня 2020 року, №Р24А746009354А82972 від 24 березня 2020 року, №Р24А742926168А78494 від 17 березня 2020 року, №Р24А737838310А49971 від 03 березня 2020 року, №Р24А734759892А57610 від 24 лютого 2020 року, №Р24А732658510А17563 від 19 лютого 2020 року, №Р24А729381163А82929 від 12 лютого 2020 року та №Р24А751343190А65721 від 08 квітня 2020 року і такий договір направлений для відома відповідачу, про що надані достатні докази, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача 99450 гривень на користь позивача, що відповідає вимогам діючого законодаства. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо повернення позивачу перерахованих ФОП [PERSON] грошових коштів в добровільному порядку. Враховуючи досліджені та встановлені вище обставини справи, перевіривши доводи позивача, враховуючи відсутність доказів на спростування заявлених позовних вимог та обставин, викладених у позовній заяві, суд доходить висновку про необхідність захисту порушеного права позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 99450 гривень, як таких, що отримані відповідачем без достатніх правових підстав. Щодо судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду даного позову на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 994,50 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved