Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 21.02.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.06.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 235, мотивуючи тим, що на протязі останніх п`яти років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю та обов`язки, вважає подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливим. Заяви, клопотання 18.05.2020 року від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. 13.05.2020 року від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Аргументи учасників справи Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяви від 18.05.2020 року позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно заяви від 13.05.2020 року з позовом згоден. Фактичні обставини справи, встановлені судом 29.06.2002 року сторони зареєстрували шлюб згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 29.06.2002 року серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 235 (а.с. 5). Від шлюбу мають дітей: -[PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13.01.2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 19 (а.с. 8); -[PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.06.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 371 (а.с. 9). Сторони не проживають разом та спільне господарство не ведуть у зв`язку з наявністю діаметрально протилежних поглядів на шлюб, сім`ю та сімейні обов`язки. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам позивачки. Спір щодо місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя відсутній. Позиція суду Частиною ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, а також його розірвання, що відповідає частині 1 статті 16 Загальної декларації прав людини та статті 16Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок в частині 1 підпункту «с». Приймаючи до уваги, що сторони однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved