Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернуласт до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] зареєстрували шлюб 04.05.1985 року у виконавчому комітеті Зарічанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 17. За час спільного проживання у них народилось двоє дітей, які на даний час вже досягли повноліття. Заочним рішенням Надвірнянського районного суду від 03.04.2017 шлюб між нею та відповідачем [PERSON] було розірвано. Перебуваючи у шлюбі вони з відповідачем [PERSON] за спільні кошти подружжя в 2008-2010 роках побудували нежитлове приміщення, що знаходиться в [ADDRESS] . На вказане житлове приміщення 04.02.2010 Делятинською селищною радою, на підставі рішення виконавчого комітету від 02.02.2010 за № 12, було видано свідоцтво на нерухоме майно на ім`я відповідача [PERSON] , з яким вона на той час перебувала у шлюбі. Згідно даного рішення вказано опис об`єкта, як приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія», А, площею 232,7 кв.м. Дане нежитлове приміщення 04.02.2010 було зареєстроване за [PERSON] в Івано-Франківському ОБТІ, реєстраційний № 29621008, номер запису 48, книга 2 нф. 04.03.2010 [PERSON] , за її згодою, було укладено договір купівлі-продажу частини даного нежитлового приміщення, а саме: 260/1000 ідеальних часток площею 60,6 кв.м. було продано [PERSON] , 185/1000 ідеальних часток площею 43,1 кв.м. було продано [PERSON] . Тобто фактично було відчужено перший поверх приміщення «Магнолія» загальною площею 103,7 кв.м. Після продажу у їхньому з відповідачем спільному володінню фактично залишилось 555/1000 ідеальних часток приміщення « Магнолія », а саме другий і третій поверх вказаного приміщення загальною площею 128,5 кв.м. Зазначає, що на будівництво вказаного житлового приміщення витрачались їхні спільні з відповідачем кошти з сімейного бюджету, які були зароблені як відповідачем, так і нею. Крім того їхні спільні з відповідачем діти на час будівництва були неповнолітніми, тому вона як матір постійно піклувалась про них та займалась їх вихованням. Тому вказане нежитлове приміщення слід визнати їхньою з відповідачем спільною сумісною власністю подружжя, а частки кожного з них у вказано майні слід визнати рівними. На даний час вона перебуває за межами України, однак в майбутньому бажає проживати на Україні, в зв`язку з чим на даний час виникла необхідність визнати її право на Ѕ частки спільного майна подружжя, а саме нежитлового приміщення, що знаходиться в [ADDRESS] . Вона не змогла добровільно домовитись з відповідачем про визнання за нею права власності на Ѕ частки спільного сумічного майна подружжя, тому змушена була звернутись в суд з вказаним позовом. Стислий виклад позицій сторін: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав, заначених в позові, просив суд постановити рішення, яким визнати Визнати частину нежитлового приміщення, а саме 555/1000 частини приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія» площею 128,5 кв.м. (другий і третій поверх), що знаходиться в [ADDRESS] , спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Визнати за [PERSON] право власності на 277,5/1000 частини приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія» площею 128,5 кв.м. (другий і третій поверх), що знаходиться в [ADDRESS] . Також просив стягнути з відповідача на користь позивача сплачені нею судові витрати. Не заперечив щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05.05.2020 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.08.2020 по даній справі витребувано з Івано-Франківського ОБТІ інвентарну справу на нежитлове приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія» А, яке знаходиться в [ADDRESS] , що зареєстроване 04.02.2010 за [PERSON] . Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.09.2020 по даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який зареєстрували 04.05.1985 року у виконавчому комітеті Зарічанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 17 (а.с. 6). За час спільного проживання у них народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які на даний час досягли повноліття. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.04.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7). За час перебування в шлюбі сторони за спільні кошти подружжя в 2008-2010 роках побудували нежитлове приміщення, що знаходиться в [ADDRESS] . На вказане житлове приміщення 04.02.2010 Делятинською селищною радою, на підставі рішення виконавчого комітету від 02.02.2010 за № 12, було видано свідоцтво на нерухоме майно на ім`я відповідача [PERSON] . Згідно даного рішення вказано опис об`єкта, як приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія», А, площею 232,7 кв.м. (а.с. 8). Дане нежитлове приміщення 04.02.2010 було зареєстроване за [PERSON] в Івано-Франківському ОБТІ, реєстраційний № 29621008, номер запису 48, книга 2 нф, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 25229960 від 04.02.2010 (а.с. 9). 04.03.2010 відповідачем [PERSON] , за згодою позивача [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу частини даного нежитлового приміщення, а саме: 260/1000 ідеальних часток площею 60,6 кв.м. було продано [PERSON] на суму 117469 грн., 185/1000 ідеальних часток площею 43,1 кв.м. було продано [PERSON] на суму 83584 грн. Тобто фактично було відчужено перший поверх приміщення «Магнолія» загальною площею 103,7 кв.м. на загальну суму 201053 (а.с. 10). Після продажу у спільному володінню сторін фактично залишилось 555/1000 ідеальних часток приміщення « Магнолія », а саме другий і третій поверх вказаного приміщення загальною площею 128,5 кв.м., вартістю 247125,00 грн. На виконання ухвали суду від 19.08.2020 про витребування доказів, Івано-Франківським ОБТІ на адресу суду надіслано копію інвентаризаційної справи на торговий комплекс « Магнолія », розташований в [ADDRESS] . Згідно вказаних документів загальна площа нежитлового приміщення складає 232,7 кв.м. Вартість нежитлового приміщення складає 448178 грн. (а.с. 45-130). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України). Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. В п.п. 22, 23, 24 постанови Пленум Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено судам, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання. Враховуючи наведене спірне майно набуте сторонами у шлюбі за спільні кошти і є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, а презумпція спільності майна, набутого за час шлюбу, встановлена законом і діє, поки інша сторона її не спростує. Таким чином судом встановлено, що спільним майном подружжя, є: частина нежитлового приміщення, а саме 555/1000 частини приміщення торгово-побутового комплексу « Магнолія » площею 128,5 кв.м. (другий і третій поверх), що знаходиться в [ADDRESS] , вартістю 247125,00 грн. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Статтями 70, 71 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При поділі спільного майна подружжя позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності на 277,5/1000 частини приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія» площею 128,5 кв.м. (другий і третій поверх), що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився та не вказав про наявність чи відсутність згоди на такий поділ, та щодо вартості спірного майна. Тому виходячи з вимог ст.ст. 63, 70, 71 СК України спірне майно підлягає розподілу між сторонами, та набуття особистої власності кожним з подружжя в рівних частках. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Висновки суду: Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовільнити, визнати частину нежитлового приміщення, а саме 555/1000 частини приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія» площею 128,5 кв.м. (другий і третій поверх), що знаходиться в [ADDRESS] , вартістю 247125,00 грн., спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Визнати за [PERSON] право власності на 277,5/1000 частини приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія» площею 128,5 кв.м. (другий і третій поверх), що знаходиться в [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 277,5/1000 частини приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія» площею 128,5 кв.м. (другий і третій поверх), що знаходиться в [ADDRESS] . У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь позивача, зокрема: 2500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1253,80 грн. сплаченого судового збору згідно квитанції № 133 від 16.03.2020 та акту виконаних робіт від 04.08.2021, а всього на загальну суму 3753,80 грн. Крім того оскільки за рішенням суду [PERSON] набуває права власності на майно, вартістю 123562,50 грн., з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1253,80 грн. На підставі ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 325, 368 ЦК України,

Outcome: approved