Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви Позивач [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі - продажу автомобіля, визнання права власності та витребування майна. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. [INFO] помер син позивача [PERSON] у власності якого перебував автомобіль «Mercedes-benz» моделі С200, 2000 року випуску, зареєстрований за ним у ВРЕР № 1 на підставі довідки - рахунку ДПІ № 917742 від 28 грудня 2012 року, виданої ПП «Корінтія». Оскільки позивач проживає за межами України, нею було доручено [PERSON] збереження автомобіля до отримання нею свідоцтва про право на спадщину після смерті сина. 29 червня 2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. за заявою позивача [PERSON] була заведена спадкова справа № 49, проте через втрату [PERSON] за життя свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та неможливість пред`явлення його нотаріусу, [PERSON] не було отримано свідоцтво про право на спадщину після смерті сина. 02 серпня 2017 року за заявою [PERSON] по факту незаконного заволодіння транспортним засобом було порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України, в рамках якого позивачу стало відомо, що вже після смерті сина він виступив стороною договору концесії з ТОВ «НОВАС - Н» про доручення останньому продаж автомобіля «Mercedes-benz» моделі С200, 2000 року випуску. Окрім цього, вже після укладеного договору концесії, право власності на вказаний автомобіль неодноразово перереєстровувалося, на теперішній час автомобіль зареєстрований за [PERSON] . З урахуванням уточнених позовних заяв позивач остаточно просить визнати недійсним договір купівлі - продажу від 09 червня 2017 року, укладений між ТОВ «НОВУС - Н» та [PERSON] , визнати за [PERSON] право власності на автомобіль та витребувати його від [PERSON] . Відзив на позовну заяву 16 січня 2019 року до суду надійшов відзив від [PERSON] , в якому вказано, що у контексті ст.ст. 330, 388 УК України, він є добросовісним набувачем. Оскільки не знав та не міг знати про відсутність права на відчуження спірного автомобіля у первісного продавця. Окрім цього, право витребування майна належить тільки його власнику. Також він не є на теперішній час власником спірного автомобіля, оскільки він був відчужений за договором купівлі - продажу. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідь на відзив не надходила Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 23 липня 2018 року позовна заява прийнята у провадженні судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Варнавської Л.О. , відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. 24 липня 2018 року ухвалою суду заява [PERSON] про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно повернута заявнику. Ухвалою суду від 18 грудня 2018 року до розгляду прийнята уточнена позовна заява [PERSON] до ТОВ «НОВУС-Н», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі - продажу автомобіля, визнання права власності та витребування майна. Залучено у якості співвідповідача [PERSON] , витребувано з ТСЦ МВС № 2341 копію договору купівлі - продажу від 19 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] , інформацію про реєстрацію та власника автомобіля «Mercedes-benz» моделі С200, 2000 року випуску, починаючи з 19 липня 2017 року. Ухвалою суду від 19 квітня 2019 року цивільна справа прийнята у провадження судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Дмитрієвої М.М., призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. 24 грудня 2019 року ухвалою суду клопотання представника позивача задоволено, замінено первісних відповідачів - [PERSON] , [PERSON] на належного відповідача - [PERSON] . Ухвалою суду від 10 лютого 2020 року підготовче засідання по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач та її представник, повідомлені своєчасно та належним чином, не з`явилися, до суду представником позивача надано заяву про розгляд справи за їх відсутністю, вказано, що у разі неявки відповідачів вони не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачі, повідомлені своєчасно та належним чином, у судові засідання на 17 березня 2020 року та на 01 квітня 2020 року, не з`явилися, причини їх неявки суду не відомі. Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідачів, повідомлені належним чином, враховуючи відсутність відзиву, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнуваного технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданому 20 січня 2001 року Відділом РАЦС адміністрації м. Нижньовамртовськ Тюменської області, Росія, батьками вказані [PERSON] та [PERSON] 17 грудня 2014 року на підставі довідки - рахунку ДПІ № 917742 віл 28 грудня 2012 року, виданої ПП «Корінтія» за [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований автомобіль «Mercedes-benz» моделі С200, 2000 року випуску, шасі [NUMBER] , що підтверджується відомостями Територіального сервісного центру № 1243 РСЦ в Дніпропетровській області від 01 березня 2018 року, наданими на підставі ухвали Бабушнінського районного суду м. Дніпра від 01 лютого 2018 року по справі № 200/1604/18. 14 січня 2017 року [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 133 від 17 січня 2017 року. 09 червня 2017 року між ТОВ «НОВАС-Н» та [PERSON] був укладений договір комісії, відповідно до якого клієнт доручає, а комісіонер зобов`язується за винагороду за рахунок комітента здійснити від свого імені продаж майна - автомобіля «Mercedes-benz» моделі С200, 2000 року випуску, шасі [NUMBER] . Також, 09 червня 2017 року між ТОВ «НОВУС - Н» та [PERSON] був укладений договір № 1044/06/2017, за яким остання набула право власності на транспортний засіб «Mercedes-benz» моделі С200, 2000 року випуску, шасі [NUMBER] . 29 червня 2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. заведено спадкову справу № 49/2017 після смерті [INFO] [PERSON] 02 серпня 2017 року до ЄРДР за № 12017040030002311 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України за фактом заволодіння невстановленою особою у січня 2017 року за адресою: [ADDRESS] , майна, що спричинило майнову шкоду [PERSON] 19 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу 2341/2017/630098 у сервісному центрі МВС № 2341 РСЦ МВС в Запорізькій області, відповідно до якого [PERSON] набула право власності на автомобіль «Mercedes-benz» моделі С200, 2000 року випуску, шасі [NUMBER] . В свою чергу, 03 січня 2018 року у сервісному центрі МВС № 2341 РСЦ МВС в Запорізькій області між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу № 2341/2018/772821, за яким останній набув право власності на вказаний автомобіль. 21 лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] у сервісному центрі № 2341 РСЦ МВС в Запорізькій області був укладений договір № 2341/2018/834857 предметом якого також є автомобіль «Mercedes-benz» моделі С200, 2000 року випуску. 15 січня 2019 року між Відокремленим підрозділом № 11 ТОВ «Запоріжжя Драйв компані», який є комісіонером в особі Циганкової М.В. та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу № 7106/19/002572, а саме транспортного засобу «Mercedes-benz» моделі С200, 2000 року випуску, шасі [NUMBER] . Постановою приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. від 15 квітня 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] на транспортний засіб «Mercedes-benz» моделі С200, 2000 року випуску, шасі [NUMBER] через відсутність у спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документа. За довідкою нотаріуса, станом на 31 травня 2018 року із заявою про прийняття спадщини зверталася тільки [PERSON] . Позиція суду та нормативно - правове обґрунтування Відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 2 ст. 203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Частиною 4 ст. 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Підставою недійсності правочину відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Оскільки [PERSON] , який зазначений стороною у договорі концесії між ТОВ «НОВУС - Н» від 09 червня 2017 року помер 14 січня 2017 року, то укладений договір є нікчемним. Згідно із п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», Реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Відповідно до п. 26, 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК. Оскільки відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК, переходить до спадкоємців власника. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат У зв`язку із задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справі від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Враховуючи викладене, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру позовних вимог, тобто у рівних частинах по 704, 80 грн. з кожного.

Outcome: approved