Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

із позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у суд звернувся [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» м. Києва, третіх осіб - Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича і Головного державного виконавця Козелецького відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бригинця Валентина Миколайовича. Позивач [PERSON] позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинений виконавчий напис за реєстровим номером 112791 за кредитним договором 288936 від 29 жовтня 2017 року про стягнення на користь відповідача грошових коштів у розмірі 42955.00 гривень (із яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту -1000.00 гривень; прострочена заборгованість за комісією - 0.00 гривень; прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом - 41955.00 гривень; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0.00 гривень; строкова заборгованість за комісією - 0.00 гривень; строкова заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом - 0.00 гривень; строкова заборгованість за штрафами і пенями - 0.00 гривень), що виникла за період із 29 жовтня 2017 року до 16 листопада 2020 року, та витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 900.00 гривень. В березні 2021 року йому стало відомо про відкриття виконавчого провадження, підставою для якого слугувала постанова Головного державного виконавця Козелецького районного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бригинця В.М. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 03 лютого 2021 року. Виконавчий напис вчинений із порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», оскільки відсутні, як оригінал нотаріально посвідченого договору, так і підстави для визнання суми заборгованості за договором позики № 288936 від 29 жовтня 2017 року безспірними. Позивач [PERSON] ставить позовну вимогу про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 30 листопада 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований у реєстрі № 112791, за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» грошові кошти у розмірі 42955.00 гривень (із яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 1000.00 гривень; прострочена заборгованість за комісією - 0.00 гривень; прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом - 41955.00 гривень; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0.00 гривень; строкова заборгованість за комісією - 0.00 гривень; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0.00 гривень, строкова заборгованість за штрафами і пенями - 0.00 гривень), що виникла за період із 29 жовтня 2017 року до 16 листопада 2020 року, та витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 900.00 гривень. За ухвалою судді від 28 квітня 2021 року відкрите провадження у цивільній справі та призначене підготовче судове засідання. За ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2021 року підготовче провадження закрите і цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] і представник позивача - адвокат Дубовик Н.М. подали заяви про судовий розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали. Представник відповідач ТОВ «ВЕЛЛФІН», треті особи - Приватний нотаріус Горай О.С. і Головний державний виконавець Бригинець В.М., які належним чином повідомлені про час, дату і місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем [PERSON] докази, суд вважає, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» м. Києва, третіх осіб - Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича і Головного державного виконавця Козелецького відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бригинця Валентина Миколайовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню. 29 жовтня 2017 року між позивачем [PERSON] (позичальник) і ТОВ «ВЕЛЛФІН» (позикодавець) укладений договір позики № 288936, згідно умов якого позикодавець надає позичальникові грошові кошти в позику в сумі 1000.00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою в строк до 11 листопада 2017 року. 30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. виданий виконавчий напис, що зареєстрований у реєстрі за № 112791, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» суми заборгованості за період із 29 жовтня 2017 року до 16 листопада 2020 року в розмірі 42955.00 гривень (у т.ч.: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 1000.00 гривень; прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом - 41 955.00 гривень) за кредитним договором 288936 від 29 жовтня 2017 року, а також за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» визначені до стягнення грошові кошти в сумі 900.00 гривень. 03 лютого 2021 року на підставі виконавчого напису Головним державним виконавцем Козелецького відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бригинцем В.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 64318391 про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» боргу в розмірі 43855.00 гривень. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Правові норми ст. 18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус керується главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою KM України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом із цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання не чинною постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у частині, з моменту її прийняття. Із огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 5 липня 2017 року у справі № 6-887 цс 17, яка підлягає врахуванню судом, із урахуванням приписів ст.ст. 15, 16 і 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87 і 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як із підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87 і 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Приймаючи рішення про звернення до нотаріуса для вчинення ним виконавчого напису, стягувачу необхідно надати документи, які б підтверджували наступні умови, зокрема, чи підпадає заявлена вимога під вид заборгованості, визначений Постановою Кабінету Міністрів України; чи в наявності та оформлені належним чином документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України, чи підтверджують наявні документи безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та прострочення виконання зобов`язання; чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Відтак, чинне законодавство передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копії договору чинним законодавством не передбачалось. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Судом встановлено, що з моменту підписання договору позики (кредитного договору) 29 жовтня 2017 року до вчинення виконавчого напису (30 листопада 2020 року) минуло більше трьох років. Разом із тим, долучена до матеріалів справи ксерокопія такого кредитного договору не містить відміток про те, що цей документ є дублікатом. Більше того, суд враховує, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Отже, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахував тієї обставини, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, не є чинними. Спірний виконавчий напис вчинений із порушенням вище вказаного Порядку та ст.ст. 88 і 89 Закону України «Про нотаріат». Тому суд вважає, що необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій під номером 112791, вчинений 30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. Згідно зі ст.ст. 12 і 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст.ст. 133 і 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «ВЕЛЛФІН» підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у сумі 908.00 гривень.

Outcome: approved