Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Керівник Кіровоградської місцевої прокуратури\~ звернувся до суду в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Департамент охорони здоров»я Кіровоградської обласної державної адміністрації з позовом до [PERSON], по якому просить стягнути з відповідача на користь Кіровоградської обласної лікарні витрати понесені закладом охорони здоров»я на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину в сумі 6450,72 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, а саме 10.09.2017 р. близько о 9:30 год. [PERSON] в порушення вимог п. 2.9 ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння керував, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортним засобом, автомобілем «Rеnаult Тrаfіс» та рухався по вул. Братів Ельворті зі сторони вул. Київської в напрямку вул. Є. Чикаленка в м. Кропивницький допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21012, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], [INFO], який рухався в зустрічному напрямку по вул. Братів Ельворті зі сторони вул. [PERSON] в напрямку вул. Київської. У результаті ДТП водій автомобіля ВАЗ 21012, реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому верхньої третини діафіза лівої стегнової кістки з кутовим стоянням уламків, рани в ділянці правого стегна, рани правої брови, садна та гематоми правого ока. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії середніх тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров»я, понад 21 добу. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] упродовж 12 ліжко-днів з 10.09.2017 р. по 22.09.2017 р. перебував на лікуванні в травматологічному відділенні комунального закладу Кіровоградська обласна лікарня. Вартість лікування по фактичним витратам, відповідно до довідки від 26.10.2017 р. №4937/01-16/06, склала виходячи з вартості одного ліжко-дня хірургічному стоматологічному відділенні склали 6 450,72 грн. (12 л/д х 537,56 грн.) Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.12.2017 у кримінальній справі №405/6238/17 [PERSON] визнано винним за ч. 1 ст.286 КК України і призначено покарання у виді штрафу у розмірі двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. При цьому, [PERSON] кошти на лікування потерпілого в добровільному порядку лікувальному закладу не відшкодовано. Відповідно до інформації Кіровоградської обласної лікарні від 06.03.2018 р. за № 1201/01-16/04 та Департаменту охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації від 19.03.2018 р.№ 01.01/11-29/779 встановлено, що ні медичний заклад, ні Департамент охорони здоров'я до суду з позовною заявою про стягнення витрат на стаціонарне лікування [PERSON] не звертався. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2018 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання /а.с. 33-34/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.07.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с. 42/. Прокурор Кіровоградської місцевої прокуратури позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечив проти винесення заочного рішення. Представник Департаменту охорони здоров»я Кіровоградської обласної державної адміністрації в судове засідання не з»явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, надав до суду заяву, якою просить проводити розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Проте, поштова кореспонденція, надіслана на адресу реєстрації його місця проживання повернута на адресу суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання», що у відповідності до ч. 1 ст. 131 ЦПК України є належним повідомленням. Зі згоди прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, в межах наданих доказів, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.12.2017 року [PERSON] визнано винним за ч. 1 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді штрафу у розмірі двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Запобіжний захід [PERSON] не обирався. Цивільний позов потерпілого [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2431,03 гр. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення /а.с.7-10/. Згідно вироку, 10.09.2017 року близько о 09:30 год. в порушення вимог п. 2.9 ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння керував, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортним засобом, автомобілем [NUMBER], та рухався по вул. Братів Ельворті зі сторони вул. Київської в напрямку вул. Є. Чикаленка в м. Кропивницький. В порушення п. 2.3. (б), 10.1., 16.6. ПДР України перед здійсненням маневру повороту ліворуч на регульованому світлофором перехресті з вул. Братів Ельворті в напрямку вул. [PERSON], [PERSON] був неуважним, не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, яка полягала у появі на зустрічній смузі руху автомобіля ВАЗ 21012, не переконався, що це буде безпечним маневром та не створить перешкод і небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не контролюючи свої дії через стан алкогольного сп»яніння, грубо, порушуючи ПДР, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21012, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] А,В., який рухався в зустрічному напрямку, по вул. Братів Ельворті зі сторони вул. [PERSON] в напрямку вул. Київської. У результаті ДТП водій автомобіля ВАЗ 21012, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому верхньої третини діафіза лівої стегнової кістки з кутовим стоянням уламків, рани в ділянці правого стегна, рани правої брови, садна та гематоми правого ока. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії середніх тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров»я, понад 21 добу. Згідно листа від 26.10.2017 р. №4937/01-16/06 виданого Кіровоградською обласною лікарнею, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні № 1 Кіровоградської обласної лікарні з 10.09.2017 р. по 22.09.2017 р., тобто 12 ліжко-днів. Вартість по фактичним витратам склала без вартості медикаментів, придбаних хворим за власні кошти, виходячи з вартості одного ліжко-дня у травматологічному відділенні № 1 за вересень 2017 р.: 12л/дн. х 537,56 грн.=6450,72 грн. /а.с.13/. Відповідно до інформації Кіровоградської обласної лікарні від 06.03.2018 р. за №1201/01-16/04 та Департаменту охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації від 19.03.2018 р.№01.01/11-29/779 встановлено, що медичний заклад та Департамент охорони здоров'я до суду з позовною заявою про стягнення витрат на стаціонарне лікування [PERSON] не звертався /а.с. 19, 16/. Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура забезпечує представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осібно початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до ч. 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний звязок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. П. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року вказує, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідно п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоровя або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано доказів того, що відповідачем відшкодовано кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] Винна особа зобовязана відшкодовувати витрати на лікування потерпілого від злочину, тому невідшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого є порушенням інтересів держави щодо надходження належних коштів до бюджетів всіх рівнів з метою їх подальшого використання для забезпечення завдань і функцій держави та місцевого самоврядування. Отже, кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілого необхідно стягнути з відповідача на користь закладу охорони здоров'я, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 704,8 грн.

Outcome: approved