Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача суму кредитної заборгованості у розмірі 20583,06 грн. за кредитним договором та судові витрати в сумі 2270, 00 грн. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 23 вересня 2020 між Позивачем та [PERSON] (Відповідач та/або Позичальник) укладено договір про споживчий кредит № 82_0146 (далі - Кредитний договір), на умовах якого Позивач надав, а Відповідач отримав суму кредиту у визначеному Кредитним договором розмірі. Відповідно до пункту 2.1. Кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього Договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені Кредитним договором строки Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених Кредитним договором. Згідно із пунктом 2.2. Кредитного договору, Кредит надається в загальному розмірі 20000,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 22 вересня 2025 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. У відповідності до п. 2.4.1 Кредитного договору, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 % річних. За змістом пункту 3.1.1. Кредитного договору Банк надає Кредит з моменту виконання Позичальником всіх та кожної з наведених нижче умов надання Кредиту (Умови надання Кредиту): 3.1.1.1. сплати Позичальником комісійної винагороди за надання Кредиту в розмірі 1000,00 грн. протягом одного Банківського дня з моменту підписання цього Договору. Згідно із пунктом 3.2.1. Кредитного договору Банк здійснює надання Кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на Поточний рахунок, відкритий у банку Позичальником. Згідно із пунктом 3.3.3. Кредитного договору, Позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в розмірі 333,33 грн. та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за Кредитом, щомісячно, до 20 числа місяця, наступного за звітнім, починаючи з жовтня 2020 року. Станом на 05.04.2021 заборгованість за Кредитом склала 20583,06 грн., яка складається: основна заборгованість (прострочена) - 18060,01 грн.; заборгованість по сплаті прострочених відсотків за користування кредитом - 2382,55 грн.; загальна сума 3% річних від прострочених сум по основному боргу та відсоткам - 84,35 грн.; втрати від інфляції по кредиту та процентах - 56,15 грн. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив суд стягнути з Відповідача суму кредитної заборгованості в розмірі 20 583,06 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2270, 00 грн. Рух справи 03.06.2021 позовна заява надійшла до суду. 08.06.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження. Перше судове засідання призначене на 12.07.2021, яке, у зв`язку з неявкою сторін, було відкладене на 06.08.2021. 03.08.2021 відповідач звернувся із заявою про відкладення розгляду справи для надання можливості врегулювання спору з банком у позасудовому порядку, тому 06.08.2021 розгляд справи відкладено на 09.09.2021, і, за повторною аналогічною заявою відповідача, на 02.11.2021. Позиції сторін В судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлені. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлений належним чином. Після подання двох заяв про відкладення, які були задоволені у судове засідання не з*явився. Про день і час слухання справи повідомлений вчасно, належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв і клопотань не подав. Передбачених ч.2 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Встановлені судом обставини та відповідні їм правовідносини Суд, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного. Судом встановлено, що згідно з укладеним 23.09.2020 року між Позивачем та [PERSON] договором про споживчий кредит № 82_0146 (п. 2.2) останньому надано кредит у розмірі 20000,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 22.09.2025 року, зі сплатою 56% річних ( п.2.4.1). Проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного кредитним договором (п.2.4.2.). Відповідно до п.3.3.1 всі платежі за цим договором (повернення кредиту, сплата процентів за користування кредитом, комісійної винагороди, штрафних санкцій тощо) здійснюються шляхом списання банком у договірному порядку коштів з поточного рахунку. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково, але в будь-якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення кредиту (п.3.3.2). Відповідно до умов п.3.3.4 якщо сума коштів, що надійшла на рахунок повернення кредиту та сплати процентів, менша розміру, вказаного у п. 3.3.3 (416,67 грн.), несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати суму коштів, необхідну для погашення простроченого платежу та сплати пені за прострочені платежі з урахуванням вимог п. 8.2 кредитного договору. У разі невиконання боржником взятих на себе зобов`язань та недотримання умов, передбачених кредитним договором, банк має право вимагати повернення суми кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом із будь-якими іншими нарахованими сумами, або сумами, що підлягають до сплати за цим договором), строк сплати яких ще не настав, в повному обсязі але не виключно, у разі якщо відбулася будь-яка із наступних подій: затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом на один календарний місяць; неподання позичальником на вимогу банку документів, що стосуються фінансового стану (п.3.9.1). Відповідно до п.п. 4.3.1-4.3.3. позичальник зобов`язався належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе за цим договором зобов`язання. У строки, обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги тощо. У випадку порушення умов цього договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. За порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом та/або суми комісійної винагороди, позичальник зобов`язався сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення (п. 8.3). Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачеві кредитні кошти, який, в порушення взятих на себе зобов`язань, суму боргу по кредиту не повернув. За розрахунком, наданим позивачем, станом на 05.04.2021 заборгованість відповідача за наданим кредитом становить 20583,06 грн., яка складається: основна заборгованість (прострочена) - 18060,01 грн.; заборгованість по сплаті прострочених відсотків за користування кредитом - 2382,55 грн.; загальна сума 3% річних від прострочених сум по основному боргу та відсоткам - 84,35 грн.; втрати від інфляції по кредиту та процентах - 56,15 грн. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши Відповідачу кредит у встановленому Договором розмірі, а Відповідач порушив умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку. Відтак, стягненню з відповідача підлягають основна заборгованість (прострочена) - 18060,01 грн.; заборгованість по сплаті прострочених відсотків за користування кредитом - 2382,55 грн. Щодо стягнення із відповідача нарахованих у відповідності до ст. 625 ЦКУ України відсотків та інфляційних втрат. Велика Палата ВС України у справі № 44/9519/12 роз`яснила, що після закінчення строку кредитування, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 921/387/18 наголосив, що за правомірне користування кредитними коштами (в межах строку дії кредитного договору) стягуються проценти на підставі частини першої статті 1048 ЦК України, а за неправомірне користування кредитними коштами (поза межами строку дії кредитного договору) - на підставі положень частини другої статті 625 ЦК України. Як зазначено вище, строк кредитного договору закінчується 22.09.2025. Позовні вимоги щодо стягнення нарахованих відсотків на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України та інфляційні втрати розраховані станом на 13.08.2021, а тому, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо стягнення суми сплаченого судового збору Як вбачається з меморіального ордера № 9194399211 від 14.05.2021 позивачем сплачено 2270,00 грн. судового збору за подання позову до [PERSON] . Ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги заявлені щодо стягнення з відповідача заборгованості 20583,06 грн. Задовольняючи вимоги лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та простроченими відсотками у розмірі 20442,56 грн., вимоги задовольняються на 99,32%. Відтак стягненню з відповідача підлягає пропорційна цьому сума судового збору: 2254,56 грн. (2270*99,32:100). Суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ). На підставі наведеного,

Outcome: partial