Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що загальний стаж його роботи складає 23 роки, більшість з яких він працював в умовах шкідливих факторів. Останнім місцем його роботи є ТОВ «Краснолиманське», з якого 11.06.2019 він був звільнений з посади гірника очисного забою у зв`язку із виходом на пенсію. У позивача виявлено профзахворювання - хронічний бронхіт ІІ в стадії затихаючого загострення; прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.; хронічна попереково-крижова радикулопатія L5 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ ст. зниження слуху за класифікацією Остапкович та Пономарьової ; супутній діагноз - псоріаз, весінньо-літня форма, стаціонарна стадія. Професійне захворювання виникло через роботу в шкідливих умовах, 09.09.2020 МСЕК йому встановлена втрата професійної працездатності 65 відсотків та ІІІ група інвалідності. Вказане призвело до моральних страждань позивача. Так, внаслідок отримання професійного захворювання в нього змінилися умови життя, знижено життєву активність, він систематично нездужає та швидко втомлюється. Організм послабився, зір та слух знизилися, наявний постійний кашель. Він потребує медикаментозного лікування, протипоказана робота в підземних умовах, важка фізична праця. Все це вплинуло на спосіб життя, сімейний бюджет, оскільки для лікування потрібні чималі кошти. Він втратив нормальні життєві зв`язки і змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування моральної шкоди 80000,00 гривень. ІІ. Позиції, заяви (клопотання) учасників справи. Позивач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Представник відповідача до суду не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином у порядку, передбаченому ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відзиву на позовну заяву відповідач до суду не надіслав, про свою позицію у справі не повідомив. Від третьої особи надійшли до суду письмові пояснення, в яких підтверджене, що позивач перебуває на обліку у виконавчій дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Мирноградської міського відділення та отримує щомісячні страхові виплати у зв`язку із професійним захворюванням. В поясненням також висловлена позиція про часткове задоволення позову та прохання розглянути справу без участі представника відділення, ухвалити рішення на розсуд суду. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 21.09.2020 ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, розгляд якої по суті призначено на 20.10.2020. Відповідачеві запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. Розгляд справи відкладався на 02.11.2020, 18.11.2020. В судовому засіданні 18.11.2020 у зв`язку із повторною неявкою представника відповідача, який повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши відсутність відомостей про позицію відповідача, неподання ним відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-282 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] протягом 1995-2019 років на різних підприємствах вугільної промисловості, в тому числі з 03.09.2014 по 11.11.2014, а також з 28.02.2018 по 11.06.2019 працював у відповідача ТОВ «Краснолиманське» на посадах із повним робочим днем у шахті, 11.06.2019 був звільнений з посади гірничого робітника очисного забою підземного 5 розряду наказом №140к за ст.38 КЗпП України у зв`язку із виходом на пенсію за віком (а.с.8-12). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15.07.2020 за формою П-4 встановлено, що професійне захворювання [PERSON] виникло у зв`язку із тривалим періодом роботи в шкідливих умовах праці. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання є важкість праці, перебування у вимушеній позі 90% часу зміни, пил переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію до 5%, перевищення рівню еквівалентного шуму на робочому місці. Осіб, що порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо (а.с.13-17). 09.09.2015 [PERSON] за наслідками огляду медико-соціальною комісією встановлено первинно ІІІ групу інвалідності з 02.09.2020 за професійним захворюванням та первісно 65% втрати працездатності (30% за хронічною попереково-крижовою радикулопатію, 25% за хронічним бронхітом та 10% за приглухуватістю) безстроково. Рекомендоване медикаментозне лікування за професійними захворюваннями, санаторно-курортне лікування за хронічною попереково-крижовою радикулопатією, Д-облік у лікарів невролога, пульмонолога та ЛОР (а.с.18,19). V. Оцінка суду. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. На всіх підприємствах, в установах, організаціях згідно з положеннями ст.153 КЗпП України повинні створюватися безпечні і нешкідливі умови праці. При цьому забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається виключно на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону корелюється з нормою, викладеною у ст.13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Згідно з ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому частина 2 ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується, зокрема, незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Статтею ст.38 Гірничого Закону України до обов`язків гірничого підприємства віднесене й відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Як вбачається зі змісту ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що позивачеві дійсно заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок професійних захворювань він зазнавав фізичного болю, страждань, втратив 65% своєї працездатності, набув інвалідність, що суттєво змінило звичний уклад його життя. Отже, вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди є правомірними та підлягають задоволенню. Щодо визначення розміру відшкодування, суд вважає, що вимога позивача про стягнення 80000,00 гривень має бути задоволена частково. За роз`ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 з подальшими змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеню вини відповідача та інших обставин. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди [PERSON] суд враховує характер правопорушення, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини підприємства, що завдало моральну шкоду (на якому позивач працював нетривалий період часу - сукупно близько 16 місяців, в той час як інша частина його трудового стажу у шкідливих умовах праці відпрацьована на інших підприємствах), істотність вимушених змін у способі життя позивача та інші обставини, які мають вагоме значення, в тому числі, наслідки втрати працездатності позивачем, стан його здоров`я на теперішній час та медичні рекомендації, додержання яких тягне за собою внесення коректив у звичайний спосіб життя позивача. Виходячи з викладеного вище та

Outcome: partial