Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Із вказаним позовом звернувся ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», в якому просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором № 483/2011 від 06.10.2011 року в сумі 40575,67 грн. В позовній заяві посилався на те, що 29.05.2008 р. між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №193А/08-М, відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 162149,00 грн. за плату в розмірі 20 % річних, терміном до 28.05.2015 року під заставу - транспортного засобу SЕАТ, модель ТОLEDO SUPER, 2008р.в. кузов [NUMBER]. 12.11.2008 року було укладено Додаткову угоду, відповідно до якої за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 25 % річних. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель [PERSON] взяла на себе зобов'язання солідарно відповідати перед банком за виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання за Договором в повному обсязі, а Відповідач від виконання зобов'язань ухиляється. Станом на 25.01.2017 року заборгованість за кредитним договором становить 40575,67грн., з яких: заборгованість за кредитом - 22511,00 грн..; відсотки за користування кредитом - 16920,36 грн.; комісія за РО - 0,00грн.; штраф(за останній рік) - 1144,31 грн. Представник позивача в судовому засіданні не заперечував проти ухвалення заочного рішення, вимоги позовної заяви підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 27.12.2017р. без виходу до нарадчої кімнати постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. З'ясувавши обставини справи та дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 29.05.2008 р. між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №193А/08-М, відповідно до розділу 1 якого банк надає позичальнику грошові кошти у сумі 126 149 гривень 00 копійок в порядку і на умовах, визначених цим договором, на придбання автотранспортного засобу марка SЕАТ, модель Toledo superwagen, № кузова [NUMBER], 2008 року випуску, вартістю 126 149,00 грн. Кредитні кошти надаються строком по «28» травия 2015 р. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 20,00 (двадцять) процентів річних. Забезпеченням зобов'язань щодо погашення Кредиту, сплати процентів за його користування, інших платежів, передбачених цим Договором, а також можливих штрафних санкцій є застава автотранспортного засобу, про що сторонами укладено договір застави автомобіля, що набувається позичальником по договору купівлі-продажу автотранспортного засобу №12/05/08-3 від 12.05.2008 року /довідці-рахунку № СФ-0000226 від 20 травня 2008 року, укладеного між позичальником та ТОВ «Драйв». В якості забезпечення виконання позичальником своїх боргових зобов'язань, Банк в день укладання цього Договору приймає поруку [PERSON]. Відповідно до п. п. 2.1.2, 2.1.3 кредитного договору кредит надається однією сумою в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника [NUMBER] код банку МФО 394545 відкритий в Донецькій філії ВАТ «ВіЕйБі Банк». Датою надання кредиту є дата зарахування банком кредитних коштів, визначених п.1.1 цього договору, на поточний рахунок позичальника., зазначений у п. 2.1.2. цього договору. Згідно із п. 2.2 кредитного договору для облікових цілей банк відкриває позичальнику позичковий рахунок. Цей позичковий рахунок є для позичальника остаточним та обов'язковим для обліку руху сум, які позичальник повинен повернути Банку. Пунктом 2.4 кредитного договору були визначені наступні умови плати за користування кредитом: проценти розраховуються, виходячи з фактичної суми наданих кредитних коштів і фактичний час користування такими коштами із розрахунку рік рівний - 360 дням, місяць рівний календарній кількості днів та сплачуються позичальником згідно з п. 2.5. цього договору. Розрахунок процентів за користування кредитними коштами здійснюється у валюті кредиту щомісячно у день оплати, який визначений у графіку, наведеному у додатку № 1 цього договору. При розрахунку процентів, враховується день видачі кредитних коштів (день зарахування банком кредитних коштів на поточний рахунок позичальника) та виключається останній день строку повернення кредитних коштів, згідно п.1.2. цього договору. В будь-якому випадку, при повному поверненні суми кредиту, розраховані проценти повинні сплачуватись одночасно з поверненням кредиту. При простроченні повернення кредиту, проценти за користування простроченими до повернення сумами нараховуються в порядку, визначеному в п. 2.4.1., 2.4.2. Згідно з п. 2.5.1. кредитного договору позичальник зобов'язується щомісячно до дати, встановленої в графіку, поповнювати свій поточний рахунок, визначений в п 2.1.2, шляхом внесення готівкових коштів через касу банку безготівковим перерахуванням, у сумі не меншій суми чергового погашення частини кредиту, процентів та інших плат, відповідно до умов цього договору. Відповідно до п. 4.3 кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, та за несвоєчасну повну чи часткову сплату плати за обслуговування кредиту, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20 відсотків від суми невиконаних зобов'язань, строк сплати яких настав. 20.06.2008 року між банком та позичальником було укладено додатковий договір, відповідно до п. 1.1. якого сторонами було погоджено, що за неналежне виконання позичальником грошових зобов'язань з погашення кредитної заборгованості, якщо прострочення виконання таких зобов'язань сталося більше ніж на 7 календарних днів віддати, визначеної графіком як дата сплати чергового платежу, позичальник сплачує банку штраф у розмірі, визначеному умовами цього договору, який розраховується від суми невиконаних зобов'язань, а саме неповерненого кредиту та/або несплачених процентів та/або плати за обслуговування кредиту, строк виконання яких настав і які не були виконані станом на восьмий календарний день прострочення такого виконання. Додатковою угодою від 12.11.2008 року сторони домовилися викласти пункт 1.3 договору від 29.05.2008 р. в наступній редакції: «за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 25 процентів річних». 01 липня 2009 року договором про внесення змін сторони домовилися внести наступні зміни, а саме: викласти у новій редакції адресу та банківські реквізити сторін за договором, а також змінено поточний рахунок, що відкрився позичальнику, на балансовий рахунок №29090041110064/980. 29.05.2008 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний Банк» та [PERSON], [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до п. п. 1.1 - 1.3 якого поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань у повному обсязі за: кредитним договором №193Б/08-М від 29 травня 2008 року, який було укладено між кредитором та боржником та додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, згідно з яким боржнику надано кредит в сумі 126 149,00 на придбання автомобіля, із сплатою процентів за ставкою 20% річних, терміном повернення 28 травня 2015 року. Вказані зобов'язання поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких умов, крім передбачених даним Договором не потребують. Поручитель погоджується з тим, що при зміні боржника, зміні змісту та обсягу (зміна суми кредиту, плати за користування кредитом, суми комісій та інших плат згідно з Кредитним договором) забезпеченого цією порукою зобов'язання (в тому числі новація зобов'язання) за кредитним договором, цей Договір буде діяти до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором. Відповідно до п. 2.2. договору поруки поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором своїми грошовими коштами та всім своїм майном. Згідно із п. 2.3 кредитор зобов'язується письмово повідомити поручителя про невиконання боржником своїх зобов'язань. Згідно із п. п. 3.1-3.4 договору поруки у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору та даному договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У разі невиконання поручителем своїх зобов'язань за цим договором, останній сплачує кредитору пеню за кожний день прострочення виконання зобов'язань, яка обчислюється в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в перший день виникнення невиконаного зобов'язання. Порука припиняється на підставах та у порядку, що передбачений чинним законодавством та цим договором. Поручитель погоджується з тим, що при внесенні будь-яких змін у кредитний договір в тому числі, якщо такі зміни збільшують обсяг відповідальності Поручителя або відбулась новація зобов'язання, такі зміни розповсюджуються на цей договір поруки і на поручителя і не є підставою для припинення поруки. ВАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» було перейменовано на публічне акціонерне товариство. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що стороною відповідача не спростовано. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В порушення умов кредитного договору, ст.ст.509,526,1054 ЦК України відповідач кредитні зобов'язання за Договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 25.01.2017 року позивачем нарахована заборгованість в розмірі 40575,67грн., з яких: заборгованість за кредитом - 22511,00 грн.; відсотки за користування кредитом - 16920,36 грн.; штраф - 1144,31 грн. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що відповідачем не спростовано зазначений розрахунок в частині заборгованості за кредитом та за процентами за користування ним. Разом з тим, відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] здійснював погашення кредитної заборгованості до 11.03.2014 року. Посилання позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за штрафом є необґрунтованими, оскільки позивачем не враховані положення Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року та який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст.2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 -УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS] Місто Макіївка Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За наведених підстав, суд вважає, вимоги стягнення заборгованості за штрафом необґрунтованими. А отже, в цій частині позовних вимог слід відмовити. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що [PERSON] станом на 25 січня 2017 року має заборгованість за кредитним договором № 193А/08-М від 29.05.2008 року, яка включає: 22511 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 16920 грн. 36 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, а всього 39431 гривню 36 копійок. В цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Проте суд дійшов до висновку щодо необґрунтованості позовних вимог до поручителя [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, що діяла на час укладення договору поруки) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. 20.04.2016 року Верховним Судом України у справі №6-2662цс15 було винесено постанову, в якій був викладений висновок про те, що умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Крім того, 29.06.2016 року Верховним Судом України у справі №6-272цс16 було винесено постанову, в якій був викладений наступний висновок, а саме: якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки судом встановлено, що строк припинення договору поруки з відповідачем не встановлено, умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами, останнє з яких мало бути виконане 28.05.2015 року, а позов до поручителя подано зі спливом шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання, суд на підставі вищевикладених висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України мають бути враховані судом, вважає, що порука є припиненою, а отже, у задоволені позовних вимог до поручителя [PERSON] слід відмовити. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв'язку із частковим задоволенням позову суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1554 грн. 88 коп.

Outcome: partial