Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

І. Описова частина Короткий зміст позовних вимог До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 13 вересня 2021 року надійшла позовна заява, в якій [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 21.01.2016 у ВДРАЦС Добровеличківського РУЮ у Кіровоградській області, про що вчинено актовий запис № 3 та стягнути з відповідача на її користь на утримання їх спільних дітей аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів . В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 21.01.2016 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Добровеличківського районного управління юстиції у Кіровоградській області, вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що вчинено актовий запис №03. Згідно рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2016 відповідач по справі усиновив її доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання взаємовідносини між подружжям не склалися, вони мають різні погляди на життя, а тому не проживають разом та не підтримують сімейних відносин, також відповідач не бере належної участі у утриманні дітей. За таких обставин [PERSON] вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати та стягнути аліменти на утримання дітей . Позивач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце його проведення. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] . Також, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання їх спільних дітей аліменти. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення. Надав до суду заяву згідно з якою просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги щодо аліментів не визнає в повному обсязі, так як не вважає себе батьком цих дітей. Щодо розірвання шлюбу не заперечував. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 20.09.2021 було відкрито провадження та призначено судове засідання. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.01.2016, виданого ВДРАЦС Добровеличківського РУЮ у Кіровоградській області, встановлено, що сторони 21 січня 2016 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Добровеличківського районного управління юстиції у Кіровоградській області, про що вчинено актовий запис №3 ( а.с.9). Від сумісного проживання подружжя має дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 01.09.2016 та серії [NUMBER] , виданих повторно Добровеличківським ВДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області (а.с. 9, 10). З пояснень позивача, які викладені в позовній заяві, встановлено, що причиною її звернення до суду з відповідним позовом стали ті обставини, що під час спільного проживання взаємовідносини між подружжям не склалися, вони мають різні погляди на життя, а тому не проживають разом та не підтримують сімейних відносин, також відповідач не бере належної участі у утриманні дітей. За таких обставин [PERSON] вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати та стягнути аліменти на утримання дітей . З поданої сторонами заяв вбачається, що останні не бажають примиритися. Наведені обставини дають підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування З`ясувавши фактичні взаємовідносини між сторонами і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також враховуючи ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України, у якій вказано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а документальне існування шлюбу між сторонами у справі не відповідає поняттю «сім`ї», як соціального інституту сучасного суспільства. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з вимогами ч.1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з`ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, а також інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін, а тому позовну вимогу про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, судом приймаються до уваги такі обставини справи. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.09.2016 року, виданого повторно Добровеличківським РВДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області, встановлено, що від сумісного проживання сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.09.2016 року, виданого повторно Добровеличківським РВДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області, встановлено, що від сумісного проживання сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вимогами ч.1ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, відповідачем не було надано до суду належних та допустимих доказів, які б спростували факт, що він не є батьком дітей, водночас в матеріалах справи є свідоцтва про народження дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в яких зазначений батьком саме відповідач[PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що відповідач також має інвалідність третьої групи загального захворювання та йому протипоказана важка фізична праця відповідно до довідки МСЕК № 566825 від 15 жовтня 2021 року. Суд зазначає, що особа з інвалідністю третьої групи внаслідок загального захворювання не вважається повністю непрацездатною особою. [PERSON] є працездатною особою, не надав належних та допустимих доказів щодо неможливості працевлаштуватися чи заборону працювати у зв`язку з захворюванням. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину ставить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку і може бути присудженим судом у разі достатнього заробітку ( доходу ) платника аліментів. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не зазначене в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Отже аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд доходить до висновку, що позивачка, на утриманні якої знаходяться спільні з відповідачем діти, має право вимагати стягнення з останнього аліментів, а відповідач, який має виконувати свій батьківський обов`язок, зобов`язаний їх сплачувати. Отже, позовна вимога про стягнення аліментів є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць . Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного Кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача .

Outcome: approved