Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 09.07.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 1000 доларів США або у гривневому еквіваленті, що становить 27740 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1152,60 грн., а також 3% річних від суми боргу у розмірі 359,40 грн. та інфляційні витрати в розмірі 869,78 грн. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 23.07.2019 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи судом також розглянуто клопотання позивача про забезпечення позову, яке залишено без задоволення. На адресу реєстрації відповідача [PERSON] відповідно до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення надсилалась копія ухвали про відкриття провадження, а також копія позовної заяви з додатками. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернуто до суду. На конверті наявна відмітка листоноші «за закінченням встановленого строку зберігання». Відзиву або будь-яких інших заяв щодо розгляду справи від відповідача не надійшло. Відповідно до ч. 5 ст. 274 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ Позивач в позовній заяві посилається на те, що між сторонами був укладений договір позики, за яким позивач [PERSON] передала відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 1000,00 доларів США, яку відповідач зобов`язався повернути до 01.02.2019 року. В зв`язку з неповерненням відповідачем суми боргу, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Відзиву на позов або будь-яких інших заяв з приводу розгляду даної справи від відповідача [PERSON] до суду не надійшло. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 28.10.2018 року [PERSON] взяв в борг 1000 доларів США у [PERSON] та зобов`язався повернути до 01.02.2019 року, про що власноручно склав письмову розписку /а.с.7/. Позивач [PERSON] зазначає, що відповідач [PERSON] грошові кошти в зазначений в розписці термін не повернув. Вказані обставини в ході судового розгляду справи стороною відповідача не спростовані. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 1046 ЦК України\~ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду встановлено, що між сторонами 28.10.2018 року було укладено договір позики, про що суду надано власноручно написану розписку відповідача [PERSON] . На теперішній час боргові зобов`язання відповідачем не виконані. Вказані обставини відповідачем не спростовані. Приймаючи до уваги положення ст. 625 ЦК України, суд погоджується з розрахунком позивача щодо розміру 3% річних від суми боргу та інфляційних витрат. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення основної суми боргу, 3% річних та інфляційних витрат підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved