Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. 1.1. 04.11.2019 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом який мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває в шлюбі зареєстрованому 23.07.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції в Київській області (актовий запис № 74). Від спільного подружнього проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] . Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Позивач проживає разом з дитиною, а відповідач не надає їй допомоги в утриманні сина, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь для утримання дитини [PERSON] [INFO] аліменти розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 1.2. Відповідач позовні вимоги про стягнення аліментів визнав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 2.1. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява в якій просить суд розглянути вимоги позовної заяви без його участі на підставі наявних в справі доказів. 2.2. Відповідач в засідання не з`явився надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти розірвання шлюбу не заперечує. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3.1. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 4.1. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.07.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а.с.4) 4.2. Від спільного подружнього проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] . 4.3. На момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть. 4.4. Перешкод для пред`явлення позову про стягнення аліментів Судом не встановлено. V. Оцінка Суду. 5.1 За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. 5.2 Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Нормою 141 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved