Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 30.01.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ізмаїльської міської ради про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності, мотивуючи тим, що 22.08.1996 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований 22.08.1996 року за № 1429. Фактично сторонами за договором були здійсненні всі дії, спрямовані на виконання своїх зобов`язань, проте розпорядитися належним їй майном можливості не має у зв`язку з тим, що договір укладений на товарній біржі та нотаріально не посвідчений. Заяви, клопотання 24.03.2020 рок від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника (а.с. 26). 29.04.2020 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність (а.с. 29). Процесуальні дії суду Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.02.2020 року відкрито провадження у справі (а.с. 14). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.02.2020 року справу призначено до розгляду по суті (а.с. 19). Аргументи учасників справи Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяви представника від 24.03.2020 року позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 26). В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно заяви від 29.04.2020 року розгляд справи залишає на розсуд суду (а.с. 29), заперечень не надав. Фактичні обставини справи, встановлені судом 22.08.1996 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на Одеській товарній біржі укладено договір купівлі-продажу нерухомості, предметом якого є будинок [ADDRESS] (а.с. 24-25). Договір купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 1429 від 22.08.1996 року, право власності позивачки на будинок зареєстровано у КП «Ізмаїльське МБТІ» 22.08.1996 року, проведено реєстрацію місця проживання позивачки у спірному будинку 04.09.1996 року, видано технічний паспорт на будинок 20.12.2019 року. Відповідно до п. 6 договору будинок кошти позивачка розрахувалася із продавцем до підписання договору. Відповідно до довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» № 424 від 19.03.2020 року власником будинку [ADDRESS] , є [PERSON] (1/1 частка) на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1429 від 22.08.1996 року, посвідченого Одеською товарною біржею, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 51/264 від 27.08.1996 року. Всі зобов`язання за договором купівлі - продажу сторонами виконані в повному обсязі. Позиція суду Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Згідно зі ст. 224 ЦК України (у редакції 1963 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (стаття 128 ЦК України (у редакції 1963 року). Відповідно до ч. 1 ст. 45 ЦК України (у редакції 1963 року), недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу (ч. 1 ст. 47 ЦК України у редакції 1963 року). Статтею 227 ЦК України (у редакції 1963 року) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Отже, для визнання судом угоди дійсною необхідно не лише повне чи часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди. Крім того, за змістом ст. ст. 128 , 153 ЦК України (у редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09 червня 1998 року № 121, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року № 399/2839, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-1, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. З огляду на вищевказане, враховуючи, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, проте нотаріальне посвідчення не можливе, що позбавляє позивачку можливості розпорядитися належним їй майном, суд вважає за можливе визнати спірний договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Одеською товарною біржею в м. Ізмаїлі 22.08.1996 року, реєстровий номер № 1429, дійсним та визнати право власності на вищевказаний будинок.

Outcome: approved