Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Львівський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] згідно з наказом Львів ДУВС від 06.08.2012 року № 323 о/с був зарахований курсантом першого курсу денної форми навчання Львів ДУВС та між сторонами було укладено договір про підготовку фахівця у вищому начальному закладі МВС України. Згідно п.п.3.2, 2.3.6 Договору відповідач був зобов`язаний у випадку звільнення з органів внутрішніх справ, після закінчення навчання до спливу встановленого трирічного строку перебування на службі, відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в навчальному закладі. Наказом ГУНП в Чернівецькій області від 30.05.2018 року № 84 о/с [PERSON] було звільнено зі служби в поліції (ОВС) за власним бажання згідно п.7 ч.1\~ст.77 Закону України «Про національну поліцію». Сума фактичних витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у ЛьвівДУВС за вказаний період становить 19138,37 гривень, які, посилаючись на п.1 ст.1 постанов Кабінету\~Міністрів України\~від 01.03.2007\~№ 313\~«Про затвердження\~Порядку відшкодування\~особами витрат,\~пов`язаних\~з їх\~утриманням у\~вищих навчальних\~закладах Міністерства\~внутрішніх справ\~України» та від 12.04.2017 № 261 «;Про затвердження Порядку відшкодування особами втрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», наказу МВС України від 14.05.2007 № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України», наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України. Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» та відповідно до ч.6\~ст.18 Закону України «Про міліцію», п.4\~ст.74 Закону України «Про Національну поліцію», просив стягнути з відповідача. У позовній заяві представник позивача висловив погодження на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За правилами статей 2, 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1\~ст.77 ЦПК). Між сторонами 09.08.2012 року було укладено договір про підготовку фахівця у вищому начальному закладі МВС України. Наказом ГУНП в Чернівецькій області від 30.05.2018 року № 84 о/с [PERSON] було звільнено зі служби в поліції (ОВС) за власним бажання згідно п.7 ч.1\~ст.77 Закону України «Про національну поліцію». Відповідно до положень\~ст.74 Закону України «Про Національну поліцію»\~особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої\~статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої\~статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Згідно з п.1 ч.2\~ст.11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Частиною першою\~статті 509\~ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відпоідно до ч.1 ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено п.п.1, 4 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно п.п. 3.2, 2.3.6 Договору про підготовку фахівця у вищому начальному закладі МВС України від 09.08.2012 року відповідач зобов`язався у випадку звільнення з органів внутрішніх справ, після закінчення навчання до спливу встановленого трирічного строку перебування на службі, відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в навчальному закладі. 19.10.2018 року, 26.02.2019 року та 08.04.2019 року відповідачу [PERSON] було направлено претензію про відшкодування витрат на утримання у вищому навчальному закладі МВС у розмірі 19138,37 гривень. Отже, судом встановлено, що відповідач, звільнившись з органів поліції за власним бажанням з 31.05.2018 року та не відпрацювавши три роки після закінчення навчального закладу, порушив умови договору про підготовку фахівця у вищому начальному закладі МВС України від 09.08.2012 року, отже ним не було дотримано вимог законодавства України та укладеного договору, тобто він порушив добровільно взяті на себе цивільно-правові зобов`язання, за що передбачене настання цивільно-правової відповідальності. Згідно з абз. 3 п.1 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261\~(далі - Порядок відшкодування) цей порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції через хворобу чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. Також, пунктом 3 Порядку відшкодування передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло -, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Відповідно до п.4 Порядку відшкодування, витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання. Згідно п.8 Порядку відшкодування у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Аналогічна позиція міститься в постановах Верховного Суду № 645/4438/16-ц від 17 жовтня 2018 року та № 607/3681/17-ц від 31 жовтня 2018 року. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України»\~навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України. Згідно з розрахунком витрат, здійсненим відповідно до Порядку відшкодування розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонного служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 17 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у Львівському ДУВС за період навчання з 09.08.2012 року по 26.06.2015 року у розмірі 19138,37 гривень. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно вимог ч.1\~ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, у виді судового збору, у розмірі, встановленому\~Законом України «Про судовий збір», що становить 1921 гривень. На підставі ст.ст.\~11,\~509,\~525,\~526,\~610,\~611,\~625 ЦК України,

Outcome: approved