Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

І. Зміст та предмет позовних вимог. 1.27 жовтня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до закінчення позивачем навчання, тобто до 30 червня 2019 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона є студентом Конотопського медичного училища і у звязку із цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. ІІ. Позиція сторін. 2.У судове засідання позивач не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. 3. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. 4. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Встановлені Судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 5.Свідоцтвом про народження серії І-ЕЛ № 012969 (а.с.7) підтверджується, що позивач народилася 17 жовтня 1999 року і її батьками є [PERSON] та відповідач [PERSON] 6.Мати позивача [PERSON] та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 січня 1999 року, який було розірвано 26 травня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЕЛ № 075457 (а.с.6). 7.Відповідно до довідки № 1926/01-22 від 11 липня 2017 року (а.с.8) позивач є студенткою 3 курсу Конотопського медичного училища комунального закладу Сумської обласної ради І рівня акредитації денної форми навчання (держзамовлення) по спеціальності «Сестринська справа» Строк закінчення навчання 30 червня 2019 року. 8.Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть і відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не надає, але погоджується їх сплачувати, що підтверджується його заявою. 9.Матеріальний стан позивача підтверджується довідкою про доходи від 9 липня 2017 року № 69-04/12 (а.с.9). Відповідач на вимогу Суду довідку про доходи не надав. ІV. Оцінка Суду. 10.У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А, статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 11.Статтями 141, 155 Сімейного кодексу України (далі СК) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. 12.Відповідно до статті 199 СК, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати її до досягнення 23 років за умови, що вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Право на звернення до суду з позовом має той із батьків, з ким проживає дитина, а також остання. 13.Виходячи з роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» викладених у пункті 20, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. 14.Отже, в даній ситуації Суд знаходить, що відповідач зобовязаний утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, при цьому: дитина, яка підлягає утриманню має вік більше 18 років, але менше 23; вона продовжує навчання; потребує у звязку із цим матеріальної допомоги; відповідач має можливість надавати таку допомогу. Крім того, виходячи із змісту частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У звязку із наведеним вище, Суд знаходить достатність підстав для задоволення позову, при цьому, визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). 15.Відповідно до статті 200 СК, враховуючи матеріальне становище відповідача, дитини, їх стан здоровя, беручи до уваги можливість надання утримання другим з батьків, а також те що, термін навчання позивача закінчується 30 червня 2019 року, тобто до досягнення нею 23 років, Суд приходить до висновку про можливість надання відповідачем матеріальної допомоги позивачу та знаходить підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 27 жовтня 2017 року, тобто з дня звернення позивача з позовом до суду та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2019 року. 16.Відповідно до статті 88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved