Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

На підставі ордеру № 7142, виданого 01.04.1994 року Бюро обміну жилої площі Виконавчого комітету Криворізької міської ради на підставі протоколу №13 від 29.03.1994 року, [PERSON] є уповноваженим квартиронаймачем житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] житловою площею 17,20 кв.м. Квартира є неприватизованою та перебуває у комунальній власності територіальної громади в особі виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради. Ордер видано [PERSON] з правом заселення квартири сім'єю у складі трьох осіб - її та двох її синів (а.с.7). Відповідно до довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради №01.16-13/6434 від 18.05.2018 року (а.с.18-19), у вказаному житловому приміщенні значиться зареєстрованим місце проживання, зокрема, [PERSON], [INFO] - з 22.11.1994 року та по теперішній час. Натомість фактично [PERSON] в квартирі не проживає з 1996 року, свідченням чому є акт з місця проживання від 05.04.2018 року, засвідчений ТОВ «Житлосервіс-КР» (а.с.10). Як вказувала позивач, що також підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.12.1992 року (а.с.8), [PERSON] та [PERSON] є подружжям, тобто перебувають в родинних стосунках непрямої лінії споріднення. Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між наймачем житла та членом його сім'ї, у зв'язку з чим регулюються ст.71 ЖК УРСР. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 71 ЖК УРСР передбачає, що у разі відсутності наймача або членів його сім'ї у житловому приміщенні понад шість місяців, він втрачає право користування ним. З аналізу вказаної норми слідує, що наявність у особи статусу наймача або члена сім'ї наймача не є визначальним при вирішенні питання щодо їх права на користування житловим приміщенням та реєстрації в ньому. Обов'язковою умовою для цього є встановлення факту відсутності особи в займаному ним приміщенні понад встановлені законом строки без поважних на те причин, на чому також акцентує увагу Верховний Суд України в п.9 Постанови Пленуму №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України». Відповідно до положень ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться виключно в судовому порядку. З аналізу положень ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння, на чому також акцентує увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду кримінальних і цивільних справ в п.п.33,34 Постанови №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Таким чином, оскільки відповідач в житловому приміщенні, яке перебуває у володінні та користуванні позивача, не проживає понад 6 місяців, квартиронаймачем він не є, дійсне його місцезнаходження не відоме, в той час як реєстрація місця проживання створює позивачеві перешкоди в користуванні квартирою, обмежуючи її майнові права, через що вона вимушений сплачувати за відповідача додатково комунальні послуги, що негативно впливає на її матеріальний стан, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість пред'явлених представником позивача вимог негаторного позову та необхідність їх задоволення із визнанням [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] 704,80 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.2).

Outcome: approved