Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де третя особа: Тереблянська сільська рада Тячівського району Закарпатської області, про визнання особи такою що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Однак, у даному житловому будинку є зареєстрованим син його дружини [PERSON] Зазначає, що відповідач складає для членів його сім`ї суспільну небезпеку, оскільки зловживає алкогольними напоями, негативно характеризується, спричинив йому матеріальну шкоду в розмірі 1 000 грн. 00 коп. та погрожував йому вбивством, з приводу чого зареєстроване кримінальне провадження. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] . ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 вересня 2019 року дана справа прийнята до розгляду та у ній відкрито провадження. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Із акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 11 червня 2019 року вбачається, що [PERSON] проживає з своєю сім`єю в [ADDRESS] . Також, з ним по теперішній час проживає син його дружини [PERSON] Згідно довідки Тереблянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області № 590 від 11 червня 2019 року, сім`я [PERSON] , жителя [ADDRESS] складається з наступних осіб: [PERSON] - дружина, [PERSON] - не рідний син, [PERSON] - дочка. Із характеристики [PERSON] від 11 червня 2019 року вбачається, що він характеризується з середньої сторони, оскільки коли вживає алкоголь, веде себе вдома некомунікабельно. Згідно листа Тячівського РВ УМВСУ у Закарпатській області від 10 вересня 2014 року № 43/5849 на ім`я [PERSON] , в діях [PERSON] відсутні ознаки бідь-якого кримінального правопорушення. Крім цього [PERSON] роз`яснено, що з приводу завданих йому збитків, він має право звернутися в суд. Із витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019070160000400 від 06 травня 2019 року вбачається, що заява [PERSON] з приводу погрози йому вбивством [PERSON] розглянута та розпочато досудове розслідування. V. Оцінка Суду. Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Беручи до уваги те, що позивачем не подано жодного доказу, що відповідач відсутній по місцю проживання в [ADDRESS] , понад строки, що зазначені у ст.71 ЖК України та ст.405 ЦК України, та згідно акту обстеження від 11 червня 2019 року він проживає за вищезазначеною адресою по теперішній час, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, суд вважає за необхідне покласти судові витрати на позивача. На підставі ст.ст. 72, 150 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 383, 405 ЦК України,

Outcome: dismissed