Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 02 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до Ладижинського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів та просила стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років встановленого станом на 01.12.2020 в розмірі 2 395 (дві тисячі триста дев`яносто п`ять) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 01 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач аргументує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. 18 грудня 2009 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Згідно з рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 29 серпня 2013 року відповідач має сплачувати аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] до досягнення ним повноліття, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 210 гри на місяць. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно зріс. Окрім того, зазначила, що [PERSON] у 2021 році має закінчити школу та вступити до університету, що, як відомо, потребує додаткових фінансових витрат. Також з Державного реєстру речових прав їй стало відомо, що відповідач 27.08.2018 придбав у власність житловий будинок в селищі Кароліна Немирівського району Вінницької області загальною площею 64,2 кв.м., а також має у власності дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення на території Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області, які здає в оренду терміном на 10 років, та справно отримує за них орендну плату. [PERSON] добровільно допомоги на утримання дитини у достатньому розмірі не надає, не бере участі у додаткових витратах, постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, а тому просила позовні вимоги задовольнити та збільшити розмір стягуваних аліментів. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, а саме: [ADDRESS] . Отже, оскільки відповідач не повідомив суду іншої адреси, то на підставі пункту 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~суд вважає, що судова повістка йому вручена, а тому відповідач є таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК)), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам\~статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду від 13.01.2021 було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12 квітня 2010 року, актовий запис №113 вбачається, що шлюб було розірвано між [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). З копії паспорта громадянина України серія [NUMBER] вбачається, що він виданий [PERSON] , [INFO] , уродженці м. Маріуполь Донецької області, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.3-6). З копії картки фізичної особи платника податків вбачається, що [PERSON] одержала ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с.7). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області від 27 вересня 2004 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьком записаний [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 8). Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.08.2013 змінено розмір стягуваних з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Семиполки Броварського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого в [ADDRESS] , непрацюючого на користь [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за виконавчим листом № 2-1116/2009, виданим 7 грудня 2009 року Немирівським районним судом Вінницької області, і вирішено стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі 1 210 грн (одна тисяча двісті десять гривень) щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дитини.Припинено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] за виконавчим листом № \~2-1116/2009, виданим 7 грудня 2009 року Немирівським районним судом Вінницької області, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. З копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] останньому на праві приватної власності належить житловий будинок в селищі Кароліна Немирівського району Вінницької області загальною площею 64,2 кв.м., а також дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення на території Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області, які відповідач здає в оренду терміном на 10 років (а.с.10-15). V. Оцінка Суду. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, діючої на Україні з 27.09.1991 «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини». Згідно зі\~ст. 150 Сімейного кодексу України\~обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Статтею 180 СК України\~встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При стягненні аліментів з відповідача на підставі рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 29 серпня 2013 року судом було враховано положення\~статті 182 СК\~в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин. В свою чергу за змістом частини першої\~статті 192 СК\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Дані положення Закону також враховані в роз`ясненнях Верховного Суду України, що викладені в пункті 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Також, судом враховується, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Суд звертає увагу, що відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Важливим є те, що, в даних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, про що він повинен надати докази, при цьому, хоча і відповідач має зустрічний обов`язок довести ті обставини, які становлять основу його заперечень, тягар доказування позивача існує завжди, в свою чергу відповідач обирає варіант захисту від активного заперечення до повного мовчання. Із вказаних положень Закону прослідковується правило про те, що «хто стверджує, той і доводить». Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені доказів наявних у справі cуд враховує, що позивачем в підтвердження своїх позовних вимог було надано докази на підтвердження того факту, що у відповідача [PERSON] покращилося матеріальне становище, а саме: з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що у 2017- 2018 роках відповідачем було зареєстровано на праві приватної власності житловий будинок в селищі Кароліна Немирівського району Вінницької області загальною площею 64,2 кв.м., а також дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення на території Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області, які відповідач здає в оренду терміном на 10 років (а.с. 10-15). Крім того, згідно зі змінами і доповненнями, внесеними до\~ст. 182 СК України\~Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»\~установлено в 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає син, на його утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказування. Також слід визнати, що змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку дитини, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру. Таким чином суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку, що дитина проживає разом з матір`ю, і обов`язок по утриманню сина переважно лежить на позивачці. Безумовно, утримання дітей є обов`язком двох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Суд вважає, що розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання свого сина, не є достатнім для повноцінного забезпечення належного рівня розвитку та життя дитини. Також враховуючи перш за все інтереси дитини, його право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності; а також те, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів у розмірі 1 210 грн відбулося значне зростання цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років як зазначалося вище змінився та з 01 грудня 2020 року складає 2\~395 грн; враховуючи визначений законом мінімальний розмір аліментів на дитину та необхідність забезпечувати неповнолітню дитину всім необхідним, зокрема, харчуванням та одягом; враховуючи те, що матеріальний стан відповідача покращився та стан здоров`я платника аліментів відповідача, те, що він є фізично здоровою людиною (доказів іншого суду не надано), виходячи з закріплених ч. 9\~ст. 7 СК України\~принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню і визнає його у розмірі 2 395 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, який буде достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. VI. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини 6\~статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі\~статті 8 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд вказаної цивільної справи.

Outcome: approved