Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини звернувся до суду в інтересах [PERSON], з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить позбавити їх батьківських прав у відношенні малолітнього сина, [PERSON], [INFO], також стягнути аліменти на користь у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітків, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття посилаючись на те, що за весь час знаходження в КУ «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» з 05 липня 2012 року до теперішнього часу ніхто не відвідував дитину, станом здоров'я та розвитку дитини не цікавиться ні в усній ні в письмовій формі, допомогу у вихованні та утриманні дитини не надав, тобто самоусунулись від його виховання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідачі [PERSON], [PERSON], не з'явились, викликались, заперечень на позов не надали, тому суд відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того представника позивача. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської області не з'явився, надав заяву про підтримання вимог позову, та розгляд справи за відсутності їх представника. Вислухавши пояснення представника позивача, висновок прокурора, та вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлеглим задоволенню. У відповідності до статті 164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини або не забрали дитину з пологового будинку. Як встановлено в судовому засіданні, що згідно висновку від 06.02.2014 року служби у справах дітей Одеської міської ради, щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [PERSON], у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO] року. Малолітній [PERSON], народився [INFO] року актовий запис про народження № 5279 від 26.06.2012 року складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції. Мати дитини гр. [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], 15.03.2012 року вона власноруч написала заяву про відмову забрати новонароджену дитину з медичного закладу про що головним лікарем КУ «Пологовий будинок № 7» від 19.03.2012 року було складено відповідний акт. Гр. [PERSON], на час народження дитини знаходилась в зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON], актовий запис про шлюб № 452 від 17.06.2001 року відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.04.2009 року шлюб між ними розірвано. Але, відповідно до повідомлення відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції від 06.04.2012 року актового запису про розірвання вищевказаного шлюбу в архіві відділу не виявлено. Гр. [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Реєстрацію народження було здійснено на підставі розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 01.06.2012 року № 443, відомості про батьків внесено до актового запису про народження дитини відповідно до ст. 133 СК України. Відповідно до розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.07.2012 року №520 малолітнього [PERSON], [INFO], було влаштовано до Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини, де він знаходиться на теперішній час. В квітні 2013 року на адресу служби у справах дітей Одеської міської ради батьки дитини - гр. [PERSON], та гр. [PERSON], надали заяви від 15.04.2013 року та 17.04.2013 року, відповідно про те, що вони не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав. З дня знаходження дитини в дитячому державному закладі батьки обов'язків по вихованню дитини не виконують, не піклуються про фізичний, духовний та моральний розвиток сина, не приймають участі у підготовці його до самостійного життя. Таким чином вислухавши думку представника КУ «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини», та висновок прокурора Воробйової І.В., яка вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідачів, суд, приходить до висновку що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, а тому з урахуванням захисту прав та інтересів дитини мають бути позбавлені батьківських прав. Також, згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів, аліменти на користь дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. При вирішення питання щодо судових витрат суд керується загальними правилами ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідачів судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. Суд відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved