Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

КП «Житлосервіс» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 3454,33 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що КП «Житлосервіс» є балансоутримувачем та виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання житлового будинку №21 по вул. Шевченка в м. Ізяслав Хмельницької області. Відповідач у справі є власником квартири №24 у вказаному будинку, а тому відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про житлово комунальні послуги», Цивільного кодексу України зобов'язана брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Разом з тим відповідач у справі не сплачувала спожиті послуги і у неї утворилась заборгованість станом на 01.03.2018 року в загальній сумі 3454,33 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Пояснив, що вказана заборгованість за надані послуги утворилась за період з червня 2011 року по березень 2018 року включно. Відповідач [PERSON], повідомлена про місце, дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, зазначивши, що проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. Згідно поданих через канцелярію суду відзиву на позовну заяву та заперечення на отриману відповідь на відзив зазначила, що позивач по справі фактично послуги з утримання будинку та прибудинкової території не надав, а докази у справі свідчать лише про надання послуг окремим власникам квартир у даному будинку. Крім того, договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових території з позивачем нею не укладався, зазначила на відсутність документального обґрунтування суми заборгованості та підтвердження фактично спожитих відповідачем послуг, просила суд при вирішенні справи застосувати строк позовної давності. Також вказала, що нею проводились і в подальшому проводиться оплата лише за фактично отримані послуги зі сторони позивача. Суд, заслухавши доводи представника позивача, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 27.02.1996 року квартира №24 за адресою по вул. Шевченка, 21 належить [PERSON] Згідно акту від 01.08.2007 року житловий будинок №21 по вул. Шевченка в м.Ізяслав передано на баланс КП «Житлосервіс», як організації, яка здійснює послуги з утримання багатоквартирного житлового будинку та прибудинкової території за відповідною адресою. Крім того, рішенням виконкому Ізяславської міської ради №16 від 13.02.2008 року «Про визначення виробника та виконавця комунальних послуг» визначено виконавцем послуг з управління будинками КП «Житловервіс». Рішеннями виконкому\~Ізяславської міської\~ради №16\~від 25.02.2011\~року,\~№114\~від 14.10.2014\~року затверджено\~тарифи на\~послуги з\~утримання будинків\~та прибудинкових\~територій,\~якими керувалось КП «Житлосервіс» при нарахуванні вартості власних послуг з утримання будинків та прибудинкових територій. Відповідний перелік послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій затверджено рішенням виконкому Ізяславської міської ради №62 від 16.06.2010 року (з доповненням внесеним рішенням від 22.12.2010 року №133). В матеріалах справи наявні відомості затрат матеріалів та коштів за 2014, 2015, 2016, 2017 роки, калькуляція собівартості 1м2 площі\~на 2006,\~2008,\~2011,\~2014\~роки по\~КП «Житлосервіс»\~(будинок\~по вул.\~Шевченка,\~21),\~наряди -\~завдання,\~якими підтверджується\~надання КП\~«Житлосервіс» послуг\~з утримання\~будинку та\~прибудинкової території\~по вул.\~Шевченка,\~21 згідно переліку послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, затвердженого рішенням виконкому Ізяславської міської ради №62 від 16.06.2010 року. Також в матеріалах справи міститься заява мешканців житлового будинку №21 по вул. Шевченка (в тому числі, підписана і власником квартири №24 [PERSON]П.) щодо відмови від послуг з поточного ремонту підїздів №№1, 2, а також бажання отримувати від КП «Житлосервіс» наступні послуги: прибирання прибудинкової території, вивезення та утилізація відходів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт покрівлі, несучих та захисних конструкцій, столярні роботи, обслуговування внутрішньобудинкових мереж водопостачання і каналізації, центрального опалення, домовентиляційних каналів. Послуги щодо волого прибирання виконавцем послуг в даному переліку відсутні, як і відсутні вони в калькуляції собівартості 1 кв.м площі на 2011 рік по КП «Житлосервіс», а тому не заслуговують на увагу твердження відповідача про ненадання мешканцям будинку таких послуг, внаслідок чого вартість послуг позивача має бути зменшена. Крім того, як зазначено представником позивача в судовому засіданні, у випадку отримання неналежної якості послуг, [PERSON] мала право на звернення з відповідною заявою претензією до КП «Житлосервіс», проте відповідач таким правом не скористалась, а тому підстави для зменшення вартості послуг з утримання будинку та прибудинкової території відсутні. Суд погоджується з таким твердженням представника позивача, так як таке право та такий порядок звернення споживача послуг з претензією на неналежну якість наданих послуг або їх ненадання встановлений ст.ст.7, 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Крім того, ч.2 ст.8 зазначеного Закону встановлено обовязок виконавця послуг проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг. Також, враховуючи зазначені приписи Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд не приймає до уваги і твердження відповідача про ненадання їй послуг позивачем в необхідному обсязі, в звязку із чим вона понесла витрати на проведення ремонту частини підїзду будинку, в якому вона проживає, після пожежі в одній із квартир. Таким чином, суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: м.Ізяслав, вул.Шевченка, 21, що було б підставою для зменшення вартості таких послуг. Тобто, КП «Житлосервіс», отримавши на баланс житловий будинок №21 по вул. Шевченка, маючи повноваження на надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, фактично надавало їх з червня 2011 року до березня 2018 року, в звязку із чим понесло матеріальні витрати на їх надання. Відповідач споживала вказані послуги, але не оплачувала їх в повному обсязі. Статтею 332 ЦК України визначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов'язує. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання та елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Згідно з ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком виконавця є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. Також п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги включають в себе і послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). При цьому слід зазначити, що незважаючи на те, що у ч.1 ст. 19 Закону України «Про житлово комунальні послуги», в редакції, що діяла в момент виникнення спірних правовідносин, \~й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до п.1 ч. 1 ст. 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, проте такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також п.7 Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України в редакції від 24 січня 2006 року № 45, встановлено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Тому доводи [PERSON] про відсутність підстав для стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, оскільки з нею не укладено договір на надання житлово-комунальних послуг, не заслуговують на увагу. Як вбачається із розрахунку суми заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, наданого представником КП «Житлосервіс», сума заборгованості відповідача утворилась за період з червня 2011 року по березень 2018 року. Відповідно до ст.257 ЦК України\~загальна позовна давність (строк, в межах якого особа може звернутись з позовом до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу) встановлюється тривалістю в три роки. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, а також у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. Згідно ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що оплата послуг з утримання будинку та прибудинкової території мала місце в червні, грудні 2011 року, січні 2012 року, січні, березні 2014 року, березні, травні, вересні, жовтні, грудні 2015 року, а з позовом до суду про стягнення заборгованості в сумі 3454,33 грн., яка утворилася станом на березень 2018 року, позивач звернувся 07.03.2018 року. Оскільки, з червня 2011 року до грудня 2015 року мало місце вчинення проплат [PERSON], що свідчить про визнання нею свого боргу (тобто мало місце переривання строку позовної давності), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу, яка утворилась після переривання строку позовної давності до моменту звернення з позовом, тобто за період визначений в позові - з червня 2011 року до березня 2018 року. Станом на березень 2018 року сума боргу становила 3454,33 грн., при цьому в розрахунок суми заборгованості не враховано оплату послуг в сумі 60,00 грн., яка була здійснена відповідачем в березні 2018 року (квитанція №0.0.988227334.1 від 16.03.2018 року). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 3394,33 грн. (3454,33 грн. 60,00 грн. = 3394,33 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial