Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 12.05.2020 року в інтересах позивача [PERSON] до суду звернувся адвокат Судаков В.В. з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 1500 доларів США. Ухвалою суду від 20.05.2020 року провадження у справі відкрито. 06.08.2020 року до судового засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник адвокат Федоренко Ю.М. до суду надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, в якій представник зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, будь-яких заяв на адресу суду від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 23.08.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого відповідач взяв у борг у позивача 1500 доларів США, які зобов`язався повернути до 06.08.2019 року. В обумовлений строк грошові кошти, які були надані в борг, відповідачем по справі не повернуті, боргове зобов`язання відповідачем досі не виконано. Відповідач до судового засідання не з`явився, будь-яких заяв стосовно суті позовних вимог на адресу суду не надавав. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Як встановлено у судовому засіданні, 23.08.2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого відповідач взяв у борг у позивача 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, які зобов`язався повернути до 06.09.2019 р. На підтвердження зобов`язань за договором відповідач надав позивачу розписку. Умовами вказаного договору визначено, що ці гроші [PERSON] одержав повністю до підписання цього договору та факт одержання грошей підтверджує, про що додатково свідчить розписка про отримання грошових коштів, виготовлена Позичальником. Факт наявності розписки у Позикодавця свідчить про те, що Позичальником не виконані умови договору позики, або виконані не в повному обсязі, або неналежним чином. Судом досліджено копію розписки від 23.08.2019 року, в якій [PERSON] засвідчив, що бере 1500 доларів США у [PERSON] строком до 06.09.2019 року, повертає 1500 доларів США /а.с.4/. На теперішній час грошові кошти [PERSON] не повернуті [PERSON] . IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідачем [PERSON] зобов`язання за договором позики належним чином не виконуються, термін сплати боргу, а саме 06.09.2019 року вже сплинув, однак визначений в договорі борг на теперішній час відповідачем не повернутий, в зв`язку з чим позивач [PERSON] правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав. Щодо можливості стягнення боргу в іноземній валюті, як просить позивач у позовній заяві, суд зазначає наступне. Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року, справа № 373/2054/16-ц, «Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству». Таким чином, стягнення з відповідача на користь позивача боргу саме у доларах США, як домовились сторони договору позики, укладеного між ними 23.08.2019 року не суперечить чинному законодавству і позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Представником позивача надано до суду клопотання про розподіл судових витрат між сторонами, у якому він зазначає, що позивачем понесено такі судові витрати: 840, 80 грн. - сплаченого судового збору; 10 000 грн. - сплачено витрат на правничу допомогу. Відповідно до умов договору про надання правничої допомоги, за підготовку, подання позову, участь в судовому засіданні, позивачу надано правничої допомоги на суму 10 000 грн., що підтверджується копією витягу з договору, корінцем прибуткового касового ордеру, та детальним опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України п ри вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися». Суд вважає, що витрати на правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи; їх розмір витрат обґрунтований та пропорційний до предмета спору, складає 25 % від ціни позову. За таких обставин суд вважає, що з відповідача стягуються всі понесені позивачем судові витрати у розмірі 10 840,8 грн.

Outcome: approved