Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

КП «Смілакомунтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу з оплати послуги з централізованого опалення житла. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є постачальником теплової енергії до будинку, в якому знаходиться квартира відповідача. Виконуючи свої обов`язки по теплопостачанню квартири відповідача, позивач надав послуги з централізованого опалення житла, але відповідач не сплачує за них, в зв`язку з чим має заборгованість з лютого 2018 року по березень 2020 року в сумі 20477 гривень 11 копійок, який складається: з боргу за опалення в сумі 18038 гривень 10 копійок, інфляційних витрат - 674 гривень 57 копійок, 3% річних від простроченої суми - 539 гривень 76 копійок, пені 1224 гривні 68 копійок. Просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення житла в сумі 20477 гривень 11 копійок за вищевказаний період та судові витрати по справі. Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 травня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено судовий розгляд. 12 червня 2020 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив в якому зазначив, що доводи і факти наведені позивачем в позові не відповідають дійсності ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 1 ЗУ «Про теплопостачання», оскільки не вказує на відповідальність споживача, якому надали послуги. Окрім того відповідач зазначив, що згоди на укладення договору він ні в письмовому, ні в усному вигляді не надавав. Вважає, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору(відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей, тощо), яка підтверджує його бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідач, грошей за послуги позивачу не сплачував, а тому вважає, що це свідчить про не бажання укласти письмовий договір. Позивач повинен був відключити його квартиру від теплопостачання. Також зазначив, що квартира не є його приватною власністю, оскільки є інші співвласники [PERSON] , колишня дружина та [PERSON] , його син. Просив позов КП «Смілакомунтеплоенерго відхилити на підставі відсутності договору. Представник позивача 01 жовтня 2020 року надіслала до суду відповідь на відзив в якому зазначила, що позивач є постачальником теплової енергії у будинок, я кому знаходиться квартира відповідача. Це підтверджується спільними актами з балансоутримувачем будинку про подачу теплової енергії кожного опалювального сезону, які розпочинаються та завершуються, згідно рішень виконавчого комітету Смілянської міської ради. Нарахування плати за надані послуги відповідачу здійснені за тарифами затвердженими рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 463 від 20 жовтня 2017 року, № 414 від 22 листопада 2018 року та № 83 від 28 лютого 2020 року. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зобов`язання по оплаті послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення несе користувач/власник житлового будинку, квартири, як споживач. Окрім того зазначила, що відповідачем не здійснено жодних дій щодо поділу особового рахунку на кожного з співвласників квартири, тобто згідно наявних даних в абонентській базі підприємства особовий рахунок по квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстрований на [PERSON] , № [NUMBER] . Представник позивача також вказала, що 28 лютого 2018 року КП «Смілакомунтеплоенерго» в газеті «Сміла» № 9 (1101) опублікувало договір про надання послуг з централізованого опалення, який є договором приєднання. Відповідач прийняв пропозицію КП «Смілакомунтеплоенерго» про укладення договору, оскільки упродовж встановленого строку не надав позивачу заперечень щодо його умов. Крім того, не допускається примусове відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власників квартир та нежитлових приміщень приєднаних до ЦО та ГВП у багатоквартирних будинках у разі відокремлення (відключення) від ЦТ та РВП інших власників квартир та нежитлових приміщень. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 16 листопада 2020 року [PERSON] надіслав суду заперечення на відповідь КП «Смілакомунтеплоенерго» в якому зазначив, що позивач при здійсненні розрахунків суми боргу посилається на рішення Смілянської міської ради за №83 від 28 лютого 2020 року, яке на його думку, в Смілянській міській раді не зареєстроване та не існує. Також послався на те, що він не надавав своєї згоди на укладення договору із позивачем. Вважає, що його відмова від укладення договору не суперечить вимогам п. 2 ст. 634 ЦК України, та зазначив,що договір не може мати сили, оскільки не дотримано вимог ст.ст. 633, 638, 640, 642 ЦК України. Щодо солідарного стягнення боргу вважає, солідарність стосується квартирантів при наймі житла у приватних осіб, а інші постачальники послуг не мають відношення до цих правовідносин. Вважає, що він не є наймачем державного або приватного житла, являється власником 1/3 частини квартири, яке знаходиться в м. Сміла. Просив позов КП «Смілакомунтеплоенерго» відхилити як безпідставний. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 листопада 2020 року до участі в розляді справи залучено співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила стягнути солідарно із відповідачів 20477 гривень 11 копійок та судові витрати по справі. Щодо нарахування пені зазначила, що така нараховувалася в межах строку позовної давності за рік, тобто з квітня 2019 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзиві та запереченні на відзив, окрім того зазначив, що невірно нарахована пеня, з порушенням строку позовної давності. Співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені вчасно і належним чином. Вивчивши матеріали справи, заслухаши представника позивача, відповідача,надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». За частиною першою статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Судом встановлено, що КП «Смілакомунтеплоенерго» є постачальником теплової енергії до будинку за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23 лютого 2018 року № 70 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» КП «Смілакомунтеплоенерго» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності з 01 лютого 2018 року докінцевих споживачів (а.с.7). Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 463 від 20 жовтня 2017 року та № 414 від 22 листопада 2018 року встановлені тарифи на послуги з централізованого опалення та теплову енергію(а.с. 8). Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 83 від 28 лютого 2019 року «Про коригування тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» внесено зміни в рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 22 листопада 2018 року № 414 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплові енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» (а.с.39). Із газети «Сміла» № 9 (1101) від 28 лютого 2018 року вбачається, що КП «Смілакомунтеплоенерго» опублікувало договір про надання послуг з централізованого опалення (а.с. 9-10). Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 17 жовтня 2014 року №146 та рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 25 лютого 2009 року № 135 встановлено методику та тарифи, за якими нараховується вартість наданих послуг з централізованого опалення житла в багатоквартирних будинках м. Сміла. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-ІVспоживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно актів подачі теплоносія від 01 лютого, 16 листопада 2018 року, 04 листопада 2019 року КП «Смілакомунтеплоенерго» було здійснено подачу тепла до будинків по [ADDRESS] (а.с. 37-39). Відповідачі отримують комунальні послуги від позивача з централізованого опалення, але добровільно їх не оплачують. Із розрахунку заборгованості вбачається, що борг відповідачів перед КП «Смілакомунтеплоенерго» за період з лютого 2018 року по березень 2020 року становить 18038 гривень 10 копійок, інфляційні витрати - 674 гривні 57 копійок, 3% річних від простроченої суми - 539 гривень 76 копійок, пеня - 1224 гривні 68 копійок а всього 20477 гривень 11 копійок, який суд визнає достовірним та правильним та приймає до уваги як належний та допустимий доказ в розумінні ст. 76 ЦПК України (а.с. 11-12). Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-ІV, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633-ІV споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. В п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.6 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, послуги з централізованого опалення повинні відповідати нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку. Порядок перевірки надання послуги регламентується постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, згідно з якою за результатами перевірки температурного режиму складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг, який подається виконавцю. Виконавець послуги зобов`язаний розглянути претензію протягом трьох днів, у разі задоволення претензій протягом трьох днів здійснити перерахунок. Порядок проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості регулюється постановою КМУ від 17 лютого 2010 року № 151. Відповідачі свого розрахунку вартості отриманих послуг з централізованого теплопостачання суду не надали та не довели відсутність заборгованості перед КП «Смілакомунтеплоенерго». Посилання відповідача [PERSON] на відсутність укладеного договору між ним та КП «Смілакомунтеплоенерго» про надання послуги з опалення, як на підставу відсутності обов`язку по її сплаті, є безпідставними, позаяк отримуючи дану послугу відповідач не відмовився від її надання, про що ним було зазначено в ході розгляду справи, відтак відсутність договору не звільняє від обов`язку по сплаті коштів за централізоване опалення. Також, відповідач зазначив і про те, що послуга з централізованого опалення є неналежної якості, однак будь-яких доказів на підтвердження зазначеного суду не надав. Як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданих в судовому засіданні пояснень представника позивача, пеня нараховувалася з квітня 2019 року, тобто в межах строку позовної давності. Таким чином, суд вважає, що з [PERSON] [PERSON] та [PERSON] слід стягнути на користь позивача інфляційні витрати та три проценти річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 11 січня 1999 року вбачається, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 26). Оскільки, [PERSON] [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , відтак, суд прийшов до висновку про стягнення з них солідарно заборгованості за послуги з теплопостачання в сумі 20477 гривень 11 копійок. Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на предмет підтвердження наявності у відповідача боргу з оплати послуги з постачання теплової енергії в розмірі 22840 гривень 22 копійки. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2102 гривні. На підставі наведеного та

Outcome: approved