Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача ПАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування вимог зазначила, що з 17.04.2000 по 28.02.2020 вона працювала у відповідача, наказом від 28.02.2020 №77/к була звільнена за ст..38 КЗпП України у зв`язку із виходом на пенсію. При звільненні відповідач своєчасно не виплатив їй заробітну плату, станом на 29.05.2020 заборгованість становить 69075,63 грн. Просила стягнути на її користь вказану суму заробітної плати. ІІ. Позиції і заяви (клопотання) учасників справи. До суду позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила про підтримання позову та відсутність заперечень проти ухваленні у справі заочного рішення. Представник відповідача до суду не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином у порядку, передбаченому ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відзиву на позовну заяву відповідач до суду не надіслав, про свою позицію у справі не повідомив. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 05.06.2020 ухвалою судді відкрите провадження у справі (спрощене позовне провадження), відповідачеві запропоновано подати судові відзив на позовну заяву. Призначено розгляд справи на 30.06.2020. 30.06.2020 розгляд справи відкладався через неявку представника відповідача. В судовому засіданні 18.08.2020 у зв`язку із повторною неявкою представника відповідача, який повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши відсутність відомостей про позицію відповідача, неподання ним відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-282 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно з відомостями трудової книжки [NUMBER] [PERSON] 17.04.2000 наказом №95-к була прийнята на роботу до ДВАТ ЦЗФ «Комсомольська» ДП ДХК «Селидіввугілля» (рішенням №15/2017 від 07.11.2017 змінено найменування на ПАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська»), працювала інженером з кадрів та 28.02.2020 наказом №77/к була звільнена за ст.38 КЗпП України у зв`язку із виходом на пенсію (а.с.5-6). Довідкою №137, виданою ПАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» 29.05.2020, засвідчено, що перед [PERSON] у підприємства наявна заборгованість із заробітної плати, яка станом на 29.05.2020 складається з заборгованості: за жовтень 2019 року - 3950,88 грн; за листопад 2019 року - 7827,42 грн; за грудень 2019 року - 8203,49 грн; за січень 2020 року - 8197,76 грн; за лютий 2020 року - 40896,08 грн (а.с.7). V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду, у спосіб, визначений законами. Конституція України у статті 43 гарантує, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. За положеннями статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За приписами ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною першою статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Під час розгляду справи належними і допустимими доказами встановлено, що позивач дійсно перебувала у трудових відносинах із відповідачем, але обов`язку з оплати її праці відповідач повною мірою не виконав, на момент звільнення [PERSON] і до цього часу їй не була виплачена заробітна плата, що підтверджено довідкою відповідача. Таким чином, відповідач допустив порушення чинного законодавства, обмеживши законне право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю, а тому це право підлягає захисту в судовому порядку. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати в загальній сумі 69075,63 грн. за період з жовтня 2019 року по лютий 2020 року включно. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За приписами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved