Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. 13 серпня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 29 жовтня 1975 року у Палаці одруження «Дзержинський» зареєструвала шлюб з [PERSON] , з яким неповнолітніх дітей не мають. Вказала, що нещодавно дізналась про існування у відповідача іншої жінки та зрозуміла, що шлюб вичерпав себе і відсутні поважні причини для подальшого його збереження. Після розірвання шлюбу [PERSON] виявила бажання надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Аргументи учасників справи. Відповідач відзиву на позов не надав. Рух справи. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надавши до суду одночасно з позовною заявою заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог, які просила задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надіславши до суду засобами поштового зв`язку заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до матеріалів справи, 29 жовтня 1975 року Палацом одруження «Дзержинський» зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 3248. Після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] , видане 29 жовтня 1975 року Палацом одруження «Дзержинський» м. Харкова). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Положеннями ст. 113 СК України закріплено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, суд залишає позивачу прізвище « [PERSON] ». Щодо судових витрат. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією № 2141 від 09 серпня 2021 року про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету суми сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору), а також щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: approved