Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача ПрАТ «ШУ «Покровське», в обґрунтування якого вказав, що він має 27-річний стаж роботи в умовах шкідливих факторів і останнім місцем його роботи є ПрАТ «ШУ «Покровське», звідки він був звільнений з посади підземного гірничомонтажника за п.2 ст.40 КЗпП України через виявлену невідповідність займаній посаді за станом здоров`я. У зв`язку із тривалим періодом роботи у шкідливих умовах, обумовлених впливом негативних факторів, у нього виникло професійне захворювання хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м?язево-тонічним та больовим синдромами; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий, базальний пневмосклероз, ЛН-І-ІІ (один-два) ст. (основний діагноз) та гіпертонічна хвороба І ст., 1 ст. ІХС, екстрасистологічна аритмія, СН 1 ст. ризик 4; гіперхолистеринемія; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легкий ступінь (ІІ ст. за класифікацією [PERSON] та [PERSON] ) (супутній діагноз). Професійне захворювання виникло у зв`язку із тривалим періодом роботи у шкідливих умовах, обумовлених впливом промислового фактору пил у повітрі робочої зони, виробничий шум, важка та напружена праця. Комісією МСЕК йому встановлено ІІІ групу інвалідності та 60% загальної втрати професійної працездатності. Вказане призвело до моральних страждань позивача. Так, внаслідок отримання професійного захворювання в нього змінилися умови життя, знижено життєву активність, він систематично нездужає, ставши інвалідом. Відчуває майже постійно біль, загальну слабкість, потребує медикаментозного лікування. Втрачено нормальні життєві зв`язки, приходиться докладати надмірних зусиль для організації життя. Через відчуття душевних страждань і переживань з`явилося почуття тривоги, незворотності наслідків захворювання, неможливості відновлення стану здоров`я. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування моральної шкоди 80000,00 гривень. ІІ. Позиції, заяви (клопотання) учасників справи. Позивач до судового засідання не з`явився, про час та місце справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Донецькій області Чернишова Р.А. до судового засідання не з`явилася, про час та місце справи третя особа повідомлена належним чином. Надала суду письмові пояснення, згідно з якими [PERSON] дійсно перебуває на обліку у Покровському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та на підставі встановленої МСЕК втрати працездатності, отримує щомісячні страхові виплати, призначені у зв`язку із професійним захворюванням. Вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Просила розглянути справу без участі представника. Представник відповідача також не прибув до судового засідання. Відповідачем судові надано відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги визнані частково в сумі 24000 грн з умовного розрахунку 400 грн за 1% втрати позивачем працездатності, оскільки вважає, що позивач або не проходив обов`язкові періодичні медичні огляди, або приховував наявність у нього хвороб. Знаючи про ризик виникнення професійного захворювання позивач не повідомляв відповідача про необхідність його переведення на іншу менш шкідливу або менш важку роботу у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, чим сприяв розвитку професійного захворювання. За даними пройдених у 2017-2019 роках медоглядів [PERSON] був визнаний таким, що може працювати у підземних умовах. Зауважено також, що акт розслідування професійного захворювання та довідка МСЕК не підтверджують наявності моральних страждань позивача. При визначенні розміру відшкодування просить врахувати й те, що [PERSON] виплачуються значні страхові виплати від Фонду соціального страхування, пенсія за віком та пенсія за інвалідністю. Клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 18.05.2020 ухвалою судді відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, розгляд якої по суті призначено на 15.06.2020. Відповідачеві запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, третій особі пояснення (заперечення). 27.05.2020 до суду надійшли пояснення від третьої особи та відзиві від відповідача. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] з 29.04.1996 по 17.03.2017 та з 22.03.2017 по 12.02.2019 працював у відповідача на посадах з повним робочим днем у шахті, 12.02.2019 був звільнений з посади гірничого монтажника підземного 5 розряду наказом №389ок від 15.02.2019 за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров`я (а.с.9-11). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 23.12.2019 за формою П-4 встановлено, що професійне захворювання [PERSON] виникло у зв`язку із тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів важкості праці та пилу фібро генної дії. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання є пил переважно фіброгенної дії, підвищені показники тривалості дії упродовж зміни, важкості праці, перебування у робочій позі, звукового тиску. Осіб, що порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо (а.с.12-15). 30.01.2020 [PERSON] за наслідками\~ огляду медико-соціальною комісією встановлено первинно ІІ групу інвалідності з 30.01.2020 безстроково та первісно сукупно 60% втрати працездатності за професійним захворюванням безстроково (35% за радікулопатією та 25% за хронічним бронхітом). Протипоказана важка фізична праця, робота у підземних умовах, рекомендоване медикаментозне та санаторно-курортне лікування (а.с.16). V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. На всіх підприємствах, в установах, організаціях згідно з положеннями ст.153 КЗпП України повинні створюватися безпечні і нешкідливі умови праці. При цьому забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається виключно на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону корелюється з нормою, викладеною у\~ст.13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Згідно з ч.1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому частина 2\~ст.1167 ЦК України\~передбачає, що моральна шкода відшкодовується, зокрема, незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Статтею ст.38 Гірничого Закону України\~до обов`язків гірничого підприємства віднесене й відшкодування шкоди, завданої фізичній особі.\~ Як вбачається зі змісту ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що позивачеві дійсно заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок професійних захворювань він зазнавав фізичного болю, страждань, втратив 60% своєї працездатності, набув інвалідність, що суттєво змінило звичний уклад його життя. Доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо розуміння позивачем наслідків роботи у шкідливих умовах праці, можливості переведення на іншу роботу за станом здоров`я, отримання ним страхових виплат та пенсії тощо суд до уваги не бере, оскільки це не спростовує факту ушкодження здоров`я [PERSON] та виникнення у відповідача обов`язку відшкодувати шкоду, завдану ушкодженням здоров`я колишнього працівника. Отже, вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди є правомірними та підлягають задоволенню. Щодо визначення розміру відшкодування, суд вважає, що вимога позивача про стягнення 80000,00 гривень має бути задоволена частково. За роз`ясненнями п.9\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 з подальшими змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеню вини відповідача та інших обставин. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди [PERSON] суд враховує характер правопорушення, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини підприємства, що завдало моральну шкоду, істотність вимушених змін у способі життя позивача та інші обставини, які мають вагоме значення, в тому числі, наслідки втрати працездатності позивачем, стан його здоров`я на теперішній час та медичні рекомендації, додержання яких тягне за собою внесення коректив у звичайний спосіб життя позивача.\~ Виходячи з викладеного вище та

Outcome: partial