Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові зазначено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] . За цією адресою зареєстрований відповідач, який там не проживає. Позивачка зазначає, що в цій квартирі відповідач не проживає, його речей та належного йому майна там немає, але в зв`язку з тим, що він зареєстрований в квартирі позивачки, вона позбавлена права вільно розпоряджатися належною їй на праві власності квартирою. Позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судове засідання позивачка не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд вважає, що відповідач був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, визнає його неявку неповажною та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та здійснення судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно договору дарування від 22 липня 2000 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Тимченко М.Г., даритель - [PERSON] подарував, а обдарована - [PERSON] прийняла у дар належну дарителю на праві власності квартиру [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої головою правління ОСББ «Супутник» від 27 січня 2021 року, відповідач з січня 2015 року не проживає в квартирі [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої відділом реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру громадян Департаменту реєстраційних послуг виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 10 лютого 2021 року, місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що до теперішнього часу відповідач не знятий з реєстрації у квартирі [ADDRESS] . ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, нормами ЦК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Разом із цим, право користуватися житловим приміщенням у членів сім`ї власника житла втрачається за умови відсутності такого члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом було встановлено, що відповідач не проживає в належній позивачці квартирі з січня 2015 року, тобто понад один рік, його речей та належного йому майна в квартирі немає, вимог щодо подальшого проживання у вказаній квартирі відповідач не пред`являв, будь-які домовленості між позивачкою як власником житла та відповідачем як членом сім`ї власника житла щодо його проживання в квартирі відсутні. Вказані обставини порушують права позивачки як власниці квартири. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] .

Outcome: approved