Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі за текстом - МТСБУ, позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом - відповідач) про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. В обґрунтування позову вказав, що 14 лютого 2018 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль марки «HONDA», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Київського районного суду Одеської області від 26.03.2018 року винним в настанні ДТП визнано [PERSON] Водій транспортного засобу «HONDA», державний реєстраційний номер [NUMBER] , звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. 29.05.2018 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 17 655,99 гривень. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь витрати в порядку регресу в розмірі 17 655,99 гривень, та витрати по встановленню розміру збитків й підготовки документів в розмірі 719,50 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921,00 гривень. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В. І. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 08 липня 2019 року провадження у справі відкрито та її розгляд відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.. проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. Так, судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, згідно з конвертами з судовими повістками, які повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток та відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судові виклики вручені відповідачу належним чином. Крім того, відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційній веб-сторінці суду. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Арцизьким районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Крім того, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою, яка підлягає задоволенню із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із договору страхування, пов`язані з правом особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 14 лютого 2018 року, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «OPEL», державний реєстраційний номер [NUMBER] по вул. Левітана в м. Одеса, порушив п. 10.9 ПДР України, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «HONDA», державний реєстраційний номер [NUMBER] , транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На час транспортної пригоди водій [PERSON] , не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] , у скоєнні вище зазначеної ДТП підтверджується постановою Київського районного суду Одеської області від 26.03.2018 року (а. с. 6). Відповідно до ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Пунктом 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що суд, розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «HONDA», державний реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] , який в свою чергу, відповідно довіреності від 13.06.2015 року уповноважив [PERSON] щодо володіння, користування і розпорядження належним йому транспортним засобом марки «HONDA», державний реєстраційний номер [NUMBER] , звернувся з відповідною заявою та повідомленням про страхове відшкодування завданої шкоди (а. с. з. б. 6, 7, 9). Відповідно до звіту № 341/18 про оцінку вартості транспортного засобу «HONDA», державний реєстраційний номер [NUMBER] , складеного оцінювачем [PERSON] від 24.04.2018 року, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, яка сталася 14.02.2018 року становить 18 681,96 гривень (а. с. 11-14). Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначений звіт оцінювача, про визначення величини матеріального збитку, внаслідок пошкодження при ДТП, може бути належним доказом по справі, оскільки відповідачем не представлено суду доказів, що вартість матеріальної шкоди, завданої даному автомобілю внаслідок ДТП, інша ніж та, що вказана у висновку, наданому представником позивача, а про призначення в суді авто-товарознавчої експертизи клопотання не заявлялися. На дату скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «HONDA», державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АМ/2871967 терміном дії з 25.01.2018 року до 24.01.2019 року включно) (а. с. з. б. 7). Відповідно наказу МТСБУ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 5060 від 25.05.2018 року, фінансовому управлінню наказано сплатити на рахунок [PERSON] - 17 655,99 гривень (а. с. з. б. 9). Як вбачається з копії платіжного доручення № 905259 від 29.05.2018 року МТСБУ на користь [PERSON] було сплачено страхове відшкодування в розмірі 17 655,99 гривень (а. с. 10). Відповідно до копії рахунку № 341/18 від 24.04.2018 року сума оплати за проведення експертизи складає 719,50 гривень (а. с. 9). Зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП відповідачем [PERSON] не була відшкодована потерпілій особі. Нормами ст. 13 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП, у зв`язку з настанням події, передбаченої п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону. МТСБУ 29.05.2018 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 17 655,99 гривень. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідно до ст. ст. 1166, 1188, ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позов МТСБУ про стягнення з [PERSON] виплаченого відшкодування в розмірі 17 655,99 гривень, підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам (а. с. 1). На підставі ст. ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved