Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (далі\~ЛМКП «Львівтеплоенерго») 31.03.2021 звернулось в суд із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.07.2014 по 11.03.2021 в розмірі 7\~123,20 грн., інфляційні витрати\~566,97 грн., 3 % річних\~1\~344,46 грн. та 2 060 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води до якої надає позивач. Однак, всупереч вимогам чинного законодавства, відповідач не проводить оплати за отримані послуги з централізованого опалення. За період з 01.07.2014 по 11.03.2021 розмір заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення становить 7\~123,20 грн. Дану суму просить стягнути в примусовому порядку, а також інфляційні витрати в розмірі 566,97 грн. та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 1\~344,46 грн. Відповідно до ухвали судді від 20.04.2021 прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У зазначений відповідачу строк в ухвалі від 20.04.2021 про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження у справі, остання не надала суду відзив на позовну заяву без поважних причин, у судове засідання не з`явилая повторно, повідомлялася про дату, час та місце проведення такого. Зі згоди представника позивача, який у заяві від 29.06.2021 просить розглядати справу у його відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.05.2020. Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності (п. 3-4 ч. 2\~ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Постановою НКРЕКП від 31.03.2015 р. № 1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню такими суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, і зокрема, які надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. При цьому, такому праву відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічний обов`язок споживача (наймача, власника) закріплено в ст. 68 ЖК УРСР, згідно з якою наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості за період з 01.07.2014 по 11.03.2021 розмір заборгованості відповідача за спожиті послуги з централізованого опалення становить 7\~123,20 грн. Суд приймає такі розрахунки, як належні та допустимі докази позовної вимоги, оскільки такі відповідачем не спростовані, відтак суд ухвалює рішення про стягнення вказаної суми заборгованості. При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду України, яка висловлена під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30.10.2013 р., і згідно з якою, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Аналогічний висновок викладений і у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16. Окрім цього, згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі №712/8916/17 від 07.07.2020 р., на вказані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно цієї норми, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічні висновки щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за відсутності між сторонами договірних відносин а також щодо стягнення з споживача трьох відсотків річних та інфляційних втрат також висловлені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи № 639/10591/14-ц (постанова від 14.02.2018 р.), які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує. Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних прийнято судом як такий, що відповідає вимогам чинного законодавства, а тому, інфляційні витрати в розмірі 1\~344,46 грн. та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 566,97 грн. також підлягають до примусового стягнення. Окрім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2 060 грн., сплата якого проведена з урахуванням вимог ч. 2 ст. 164 ЦПК України, що підтверджується відповідною квитанцією.

Outcome: approved