Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Концерну «Міські теплові мережі», ЄДРПОУ 32121458, (69091, м.Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд.137) до [PERSON] , [INFO] , р.н.о.к.п.п. [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості. Позивач в обґрунтування позову вказав, що Концерн «МТМ» являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Позивач в період з 01.11.2014 року по 31.08.2020 року надав послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Проте споживачі свої зобов`язання по оплаті наданих послуг не виконують, у зв`язку з чим це унеможливлює своєчасні розрахунки Концерном «МТМ» за спожитий природний газ, що в свою чергу ставить під загрозу безперервність надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Сума заборгованості відповідачів за отримані послуги складає 69527,61 грн. Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 19.10.2020 року відкрито провадження у справі. Суддя відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. 14.12.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача [PERSON] , відповідно до якого остання просить суд застосувати позовну давність до вимог Концерну «МТМ». Представник позивача Александрова В.Г. у судовому засідання надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила суд стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості та вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник відповідача Бєлецька А.М. у судовому засіданні зазначила, що [PERSON] частково визнає позовні вимоги, та просить суд застосувати до вимог Концерну «МТМ» позовну давність, крім того зазначила, що вказана квартира на праві власності належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після смерті [PERSON] та [PERSON] спадщину ніким не прийнято. Відповідач [PERSON] повідомлена судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду не надала. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відповідно до свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло видане Комунарською райадміністрацією 15.11.2000 року. Проте, [PERSON] та [PERSON] померли, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть. Актуальної інформації про коло власників на квартиру [ADDRESS] станом за період з 01.11.2014 р. по 31.08.2020 р. суду не надано. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вищезазначеній квартирі, що підтверджується відповідями з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Концерн «Міські теплові мережі» постачає централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім?я [PERSON] Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Відповідно до п.2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови №99р від 08.04.2013 року, основною метою діяльності концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Згідно п.1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг(виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг. Договір між сторонами про надання послуг не укладався, у зв`язку із ігноруванням даної пропозиції відповідачами, проте Концерн «МТМ» надавав відповідачам як споживачам за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовлялися. Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про теплопостачання» та Правил. Згідно з розрахунку суми заборгованості, за адресою [ADDRESS] наявна заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 69527,61 гривні (а.с.5-7). Статтею 19-1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. Відповідно до ст.ст.67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.1213 ЦК України відповідач повинен відшкодувати вартість безпідставно набутої теплової енергії. Пунктом 4 ч.1 ст.611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 322 ЦК власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідач [PERSON] прийняла спадщину після померлих у встановленому законом порядку. Крім того, позивачем не заявлено будь-яких клопотань про витребування відомостей про осіб, які звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, яким видано свідоцтва про право на спадщину, тощо. Отже, станом на дату розгляду справи, власником квартири відповідно до своєї частки залишилась [PERSON] . Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В межах даної цивільної справи позивачем Концерн «МТМ» не пред`явлено вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину після померлих співвласників у встановленому законом порядку. Будь-яких доказів зворотного позивачем не надано. Проте, Концерн «МТМ» пред`явлено позов до [PERSON] та [PERSON] . Згідно матеріалів справи [PERSON] не є власником квартири у яку надаються комунальні послуги. У разі коли житлове приміщення належить одній особі на праві приватної власності, а інші особи мають тільки право користування, то належним відповідачем за позовами про стягненню заборгованості за комунальні послуги є власник житлового приміщення. Відповідно до ухвали ВССУ від 20.11.2013 р. по справі № 6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України). Аналізуючи наведені норми права суд вважає, що оскільки [PERSON] не є власником даної квартири, отже і учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення, у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за комунальні послуги слід відмовити. Представником відповідача [PERSON] , яка діє в інтересах відповідача [PERSON] заявлено клопотання про застосування позовної давності. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. В силу ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з наданого до суду розрахунку заборгованість відповідача зазначена з листопада 2014 року. Відповідно до ч. 3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до суду із позовом 12.10.2020 року. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц). Згідно розрахунку та наданої квитанції, відповідачем [PERSON] 14.07.2020 р. було здійснено оплату за гаряче водопостачання на суму 1158 грн., проте зазначена квитанція не містить інформації періоду сплати. Як вбачається з розрахунку, в червні-липні 2020 року нарахувань за гаряче водопостачання в цій квартирі не здійснювалось. Таким чином, відбулось переривання строку позовної давності за послуги гарячого водопостачання. У зв`язку з чим не можливо застосувати строк позовної давності за надане гаряче водопостачання. Заборгованість за надані послуги гарячого водопостачання повинна бути стягнута за весь пред`явлений період, а саме з листопада 2014 року по липень 2020 року. Сума боргу за гаряче водопостачання за вказаний період з урахуванням частково сплачених коштів в сумі 2158 грн., становить 44059,08 грн. За надані послуги з централізованого опалення відповідачем жодного разу не здійснено оплату. Відповідно до п. 18 вище вказаних Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. У зв`язку з чим суд вважає, що до вказаних вимог можливо застосувати позовну давність, та стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з вересня 2017 року (оскільки до 20 жовтня 2017 року споживач повинний був внести оплати за надані у вересні 2017 року послуги) по липень 2020 року. Сума боргу за послуги з централізованого опалення за вказаний період становить 16736,89 грн. Проте, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (ч.1 ст.355 ЦК) та залежно від положень закону або домовленості між співвласниками може належати їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч.2 ст.355 цього кодексу). При цьому спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст.355 цього кодексу). Згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмету зобов`язання. У зв`язку з тим, що відповідачу [PERSON] належить певна частина квартири (інші частини квартири їй не належать на праві власності після померлих) вона повинна відповідати в дольовому порядку. Заборгованість у сумі 44059,08 грн. за послуги гарячого водопостачання, та заборгованість за послуги централізованого опалення на суму 16736,89 грн. повинна бути поділена на трьох, таким чином з відповідача [PERSON] необхідно стягнути заборгованість на суму 18734,24 грн. ((44059,08+16736,89):3) відповідно до частини, яка належить останній (1/3). Таким чином суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2102 грн., оскільки позов задоволений частково на 26,94%, судовий збір з відповідача на користь позивача підлягає пропорційному стягненню у сумі 566 грн. 28 коп., що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial