Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

І. Суть спору: Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка кадастровий номер 4622481200:01:010:0016 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1205 га, яка розташована на території с.Підгать, Яворівського району Львівської області та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку №869484. Зазначає, що за життя [PERSON] , склала заповіт від 15.02.2001 року, згідно з яким все своє майно заповіла [PERSON] (позивачці у справі). Стверджує, що вона має намір прийняти спадщину після смерті матері, однак у встановлений законом строк не звернулася вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із тим, що впродовж травня 2012 року по листопад 2012 року, через важке матеріальне становище перебувала на заробітках за кордоном (у Російській Федерації). Вказані обставини підтверджуються показами свідків [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, зазначає, що попри наявність нотаріального заповіту, жодного повідомлення від державного нотаріуса про існування заповіту на її ім`я не отримувала, як і не було викликів, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Таким чином, вважає, що строк для прийняття спадщини було пропущений нею з поважних причин. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк у два місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . ІІ. Позиція учасників справи: В підготовче засідання позивачка не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області у підготовче засідання не з`явився, а подав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та зазначає, що не заперечує проти позову. Третя особа Приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С., у підготовче засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. ІІІ. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді від 13.05.2021року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. ІV. Обставини справи, встановлені судом: [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері позивачки [PERSON] ). До складу даної спадщини входить земельна ділянка площею 0,1205 га, яка розташована на території с.Підгать, Яворівського району Львівської області, кадастровий номер 4622481200:01:010:0016; цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку №869484. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 15.02.2001 року, посвідчений секретарем виконкому Гостинцівської сільської Ради народних депутатів Петрик М.Г., згідно з яким все своє майно заповіла позивачці [PERSON] . Позивачка бажає прийняти спадщину та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, однак після смерті матері у шестимісячний строк не звернулася вчасно в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, оскільки тривалий час перебувала за кордоном, у зв`язку із чим звернулася до суду із даним позовом. Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, чи претендували б на таку, крім позивачки, немає. Письмовими поясненнями свідків [PERSON] , 1961 р.н. та [PERSON] , 1965 р.н. підтверджено обставини, викладені у позовній заяві щодо поважності причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини, зокрема свідки ствердили, що в дійсності в період з травня 2012 року по листопад 2012 року включно перебували разом із позивачкою [PERSON] на заробітках у Москві (Російська Федерація), де займалися прибиранням будинків, а повернулися в Україну лише на початку грудня 2012 року. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] ; копією заповіту від 15.02.2001 року; копіями довідок Мостиської міської ради Львівської області №469 від 11.05.2021 року та №481 від 12.05.2021 року; копією Державного Акту на право власності на земельну ділянку; копією свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб позивачки; копією листа Приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. вих.№384/01-16 від 11.05.2021року; письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] та іншими матеріалами справи. V. Застосоване судом законодавство: В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. ЦПК України встановлено, що: відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); згідно ст.78 ЦПК України суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. у відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновки суду: Беручи до уваги вищенаведені, викладені у позовній заяві пояснення позивачки щодо пропуску нею строку для прийняття спадщини, які підтверджуються матеріалами справи, зокрема письмовими показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які засвідчують поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд вважає, що зазначені обставини зумовили істотні труднощі для позивачки щодо вчинення нею дій по оформленню своїх спадкових прав, а тому суд визнає поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті її матері [PERSON] . Крім цього, суд вважає, що необізнаність позивачки про існування заповіту у якому вона вказана спадкоємцем є поважною причиною пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Так на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Однак матеріали інформаційної довідки щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] не містять доказів повідомлення позивачки про існування заповіту. Такого ж висновку дійшов ВС у своїй постанові у справі № 130/2517/18 від 21.09.2020 року. Одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно, несе ризик настання наслідків, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ураховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що є правові підстави для задоволення позову в повному обсязі. VII. Судові витрати: Враховуючи думку позивачки та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачкою судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за нею.

Outcome: approved