Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 11.06.2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , який діє в інтересах недієздатної [PERSON] , про визначення розміру спадкової частки, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач знаходилася у шлюбі з [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 15 листопада 2018 року [PERSON] була визнана недієздатною особою, та над нею встановлено опіку та призначено [PERSON] та її повнолітнього брата [PERSON] опікунами над нею. [INFO] у с. Губичі Ріпкинського району Чернігівської області чоловік позивачки [PERSON] помер. За його життя у період шлюбу, у відповідності до Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 01 вересня 2011 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., зареєстровано в реєстрі за № 2500, на її ім`я було набуто у приватну власність двокімнатну квартиру загальною площею 56,0 м.кв., жилою площею 28,1 м.кв., за адресою: [ADDRESS] . Спірна квартира має статус спільної сумісної власності подружжя. Після смерті [PERSON] постало питання прийняття та оформлення його спадщини, до якої відноситься в тому числі і його доля /частка/ у вищевказаному житловому приміщенні, придбаному у приватну власність на ім`я позивача, але має статус спільної сумісної власності подружжя, розмір якої при набутті його у власність не був визначений. 21.02.2014 року позивач подала заяву про прийняття спадщини її чоловіка [PERSON] , на підставі якої державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа № 55764085, номер у нотаріуса № 16/2014. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач та її дочка [PERSON] . В той же час, при зверненні до державного нотаріуса з питання подальшого оформлення спадщини повідомили, що вони з дочкою не можуть оформити своє право на спадщину на частку [PERSON] у вищевказаному житловому приміщенні, яка залишилася після його смерті, так як в Договорі купівлі-продажу квартири, посвідченому 01 вересня 2011 року, не було вказано розмір частки /долі/ спадкодавця під час придбання даної квартири у приватну власність на її ім`я, що стало підставою винесення 03.06.2020 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за № 202/02-31. За таких обставин, для визначення частки померлого у житловому приміщенні, що має статус спільної сумісної власності, позивач змушена звернутися з даною позовною заявою до суду Просила визначити, що частка, яка залишилася як спадок після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , у с. Губичі Ріпкинського району Чернігівської області Україна, складає: 1/2 частку квартири [ADDRESS] , яка була набута у приватну власність у відповідності до Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 01 вересня 2011 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., за реєстровим № 2500, на ім`я [PERSON] , зареєстрованого 19 вересня 2011 року у Комунальному підприємстві «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради в реєстровій книзі № 227 за реєстровим № 20001. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, які викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2020 року (а.с.74-75) було вирішено залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача - державного нотаріуса Славутицької міської нотаріальної контори Київської області Наваліхіну Олену Олександрівну. 26.08.2020 року до суду від третьої особи надійшов лист, згідно якого просить провести слухання по цивільній справі № 751/3759/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , який діє в інтересах недієздатної особи - [PERSON] про визначення розміру спадкової частки, без участі представника Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області та винести рішення згідно законодавства України; проти позовних вимог, викладених позивачем до відповідача, не заперечує (а.с.79). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін. 17 липня 1999 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с.11). В період шлюбу [PERSON] за Договором купівлі-продажу квартири від 01.09.2011 року набула у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.26-27,28). Згідно п.п. 1.1-1.2 Договору, продавець Відкрите акціонерне товариство «Домобудівник» в особі [PERSON] передає майно у власність покупця, а покупець [PERSON] , приймає майно і сплачує за нього обговорену грошову суму. Квартира [ADDRESS] , та має наступні характеристики; загальна площа 56,0 кв. метрів, житлова площа 28,1 кв. метрів, кількість кімнат: 2 (дві). Право власності на вищевказану квартиру згідно копії Витягу про державну реєстрацію прав від 19.09.2011 року зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу / 2500 / 01.09.2011, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., форма власності - приватна, частка - 1/1 (а.с.29). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.23). Згідно з даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, Славутицькою міською державною нотаріальною конторою 21.02.2014 року відкрито спадкову справу щодо майна померлого [PERSON] № 16/2014, номер у спадковому реєстрі: 55764085 (а.с.24). Постановою державного нотаріуса Славутицької міської державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О. від 03.06.2020 року було вирішено відмовити [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON] на частку у спільній сумісні власності вищевказаного нерухомого майна (квартири номер [ADDRESS] ) у зв`язку з тим, що частки померлого у вказаному майні не визначені (а.с.25). Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, яка знайшла своє вираження у статті 60 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 3 статті 61 СК України визначено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За приписами статті 65 цього Кодексу дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Випадки, коли набуте за час шлюбу майно є особистою приватною власністю дружини чи чоловіка, встановлені статтею 57 цього Кодексу. Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 зазначеної норми особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Аналіз наведених норм сімейного законодавства та положень процесуального закону щодо обов`язку доказування обставин, на які сторони посилаються як підставу своїх вимог і заперечень (статті 12, 81 ЦПК України), дає підстави для висновку, що у разі придбання майна у період зареєстрованого шлюбу спільність майна презюмується, а тягар доказування відсутності спільного майна покладається на сторону, яка це оспорює. Отже враховуючи, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , була придбана у період зареєстрованого шлюбу [PERSON] та [PERSON] , тому дана квартира є об`єктом права спільної сумісної власності. За приписом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частина 1 статті 1226 цього Кодексу визначає, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Судом встановлено, що заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишив, а тому відповідно до положень статей 1258, 1261 ЦК України, право на спадкування усього належного [PERSON] майна одержали спадкоємці за законом першої черги, а саме: позивач - [PERSON] , його дружина, та їхня спільна дитина - дочка [PERSON] , яка є недієздатною особою (а.с.19-22). Перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців посвідчується свідоцтвом про право на спадщину (стаття 1296 ЦК України), отримання якого є правом спадкоємця, водночас норма частини 1 статті 1297 ЦК України зобов`язує спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Покладаючи на спадкоємців обов`язок отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, законодавець тим самим забезпечує їх можливістю реалізовувати набуте право власності щодо успадкованого нерухомого майна. Стаття 71 Закону України «Про нотаріат» визначає, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. За положеннями підпункту 4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 292/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Розмір часток майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, визначається судом за правилами частини 1 статті 70 СК України, згідно з якою частки майна дружини та чоловіка у спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що доказів наявності між [PERSON] та [PERSON] домовленості або шлюбного договору, які б визначали нерівність їх часток у спільному сумісному майні подружжя, суду не надано, а отже при вирішенні спору слід виходити з того, що частки подружжя у праві власності на квартиру є рівними, а тому, з урахуванням викладеного, вимоги [PERSON] суд визнає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх у повному обсязі.

Outcome: approved