Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Київський національний університет будівництва і архітектури в особі Вінницького коледжу будівництва і архітектури Київського національного університету будівництва і архітектури звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, зазначивши, що наказом № 43-О від 05.11.2007 року гр. [PERSON] було прийнято на посаду водія Вінницького будівельного технікуму, який було реорганізовано шляхом приєднання його до Київського національного університету будівництва і архітектури, як відокремлений структурний підрозділ - Вінницький коледж будівництва і архітектури КНУБА (далі - Коледж). В подальшому, 01.09.2013 року між відповідачем та коледжем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Під час перебування відповідача на посаді водія, ним на підставі разової довіреності було отримано 95 талонів на бензин А-95 номіналом по 10 літрів на загальну суму 19855 грн. 00 коп. Згодом, 16.09.2015 року, відповідача було звільнено з посади водія Коледжу за власним бажанням. Під час звільнення за відповідачем, як за матеріально відповідальною особою, матеріальних цінностей в програмі бухгалтерського обліку не значилось. У ході ревізії фінансово-господарської діяльності Коледжу, яка проводилась в період з 28.03.2016 року по 20.05.2016 року, було проведено інвентаризацію фактичної наявності паливно-мастильних матеріалів у матеріально-відповідальних осіб та встановлено нестачу бензину, що згідно бухгалтерського електронного обліку в програмі «Парус» в оборотній відомості була закріплена за водієм [PERSON] За результатами службового розслідування комісією було встановлено, що юридичну (матеріальну) відповідальність за нестачу бензину в кількості 750 літрів повинен нести відповідач, який не надав підтверджуючих документів на списання відповідного пального. Відповідач ігнорує неодноразові звернення позивача щодо покриття завданої шкоди державі в особі Вінницького коледжу будівництва і архітектури КНУБА, в силу чого позивач звертається до суду і просить суд стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду, що складає 750 літрів бензину А-95 у талонах, що у грошовому еквіваленті складає 17992 грн. 50 коп., а також судові витрати. Представник позивача Лісна А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обгрунтувавши їх обставинами, викладеними в позовній заяві, додатково зазначивши, що відповідач працював водієм у Коледжі, про завдану ним шкоду стало відомо з Акту ревізії, однак його зміст не визначав особу винну в недостачі. В подальшому було проведено службове розслідування та встановлено, що шкоду було завдано [PERSON] Вказала, що із Торгівельною компанією «Манго-Трейд» був укладений договір про закупівлю бензину та перераховані кошти, проте не було відомо, що [PERSON] отримав талони на бензин. Лише 17.11.2016 року було отримано копію Акту про отримання талонів у Торгівельній компанії «Манго-Трейд», з якого вбачається, що відповідні талони отримував відповідач. Обхідний лист [PERSON] при звільнені був підписаний, оскільки ніхто не знав, що [PERSON] отримував талони на бензин і за ним рахуються відповідні матеріальні цінності. Також зазначила, що копія Акта про передачу талонів від [PERSON] до [PERSON] не є первинним бухгалтерським документом. Коледж немає жодного первинного бухгалтерського документу, згідно якого ці матеріальні цінності можливо обліковувати за іншими працівниками. Примірник Акта про передачу талонів, який був у [PERSON], він відмовився передати у бухгалтерію, а тому було зроблено його копію. На уточнюючі питання суду пояснила, що у позивача немає оригіналу відповідного Акта про передачу талонів від [PERSON] до [PERSON], копію якого позивач надав суду та згідно якого позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, зазначивши, що відповідач працював на посаді водієм та за ним рахувалися певні матеріальні цінності, проте при звільненні йому було підписано обхідний лист без виявлення жодної нестачі матеріальних цінностей, які були закріплені за ним. Також вказала, що 02.07.2015 року [PERSON] на підставі довіреності отримав 95 талонів на бензин номіналом по 10 літрів кожен. Того ж дня він 75талонів передав директору [PERSON], а 20 талонів залишив собі і витратив їх, про що є підтверджуючі документи. Між [PERSON] та директором [PERSON] було підписано Акт про передачу талонів, один із примірників якого було надано [PERSON] і який ним був збережений. Зазначила, що відповідачу не відомо, чому директор або бухгалтер не передав в бухгалтерію другий примірник відповідного Акту. Просила в позові відмовити, оскільки жодної вини [PERSON] у нестачі бензину немає, при цьому, звернулась до суду із заявою про пропуск позивачем строку, передбаченого ч. 3 ст. 233 КЗпП України. Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, встановив, визначив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Згідно відомостей трудової книжки серія [NUMBER], заповненої 29.07.1992 року на ім'я [PERSON], [INFO], [PERSON] 06.11.2007 року прийнято на посаду водія автомобіля «Славута», наказ № 43-О від 5.11.2007 р. (запис № 12), при цьому, згідно запису № 17 від 17.09.2015 р. звільнений з роботи за власним бажанням ст. 38 КЗпП України, наказ № 63-О від 16.09.2015 р. (а.с. 121-126). Наказом по Вінницькому будівельному технікуму № 43-О про прийняття на роботу від 05.11.2007 року, виданого директором технікуму [PERSON], [PERSON], прийнято на посаду водія автомобіля «Славута» з 6 листопада 2007 року, підстава - заява [PERSON] (а.с. 23). Відповідно до наказу № 63-О від 16.09.2015 року, виданого в.о. директора коледжу [PERSON], [PERSON], водія, звільнено з роботи 17 вересня 2015 року згідно поданої заяви за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (а.с. 11). Довідка ревізії фінансово-господарської діяльності Вінницького коледжу будівництва і архітектури КНУБА від 27.05.2016 року № 03-13/12, складена Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області, зазначає (ст. 42 Довідки, а.с. 91, 92), що за даними бухгалтерського обліку Коледжу по субрахунку 235 «Паливо, горючі і мастильні матеріали» станом на 30.03.2016 року рахується 1237,529 літрів бензину на загальну суму 22011,36 грн., в підзвіті завідуючого господарством [PERSON] (327,898 літрів на суму 6268,60 грн.) та в підзвіті водія [PERSON] (909,540 літрів на суму 15742,76 грн.). Також зазначено, що нестача бензину в кількості 909,540 л на загальну суму 15742,76 грн. в матеріально-відповідальної особи (водія) [PERSON] виникла через те, що колишнім директором [PERSON], при звільнені, отримані від водія [PERSON] талони на бензин не були передані Коледжу (а.с. 50-105). Інвентаризаційний опис інших необоротних матеріальних активів та запасів від 05.11.2015 року, проведений на підставі Наказу Вінницького коледжу Будівництва і архітектури Київського національного університету Будівництва і архітектури (а.с. 112) зазначає, що інвентаризація проведена для встановлення залишків цінностей за станом на 1 листопада 2015 року, а саме: бензину А-95-Євро5-Е5 в кількості 994,540 літрів на суму 17213,99 грн. (а.с. 106-111). Протоколи засідання інвентаризаційної комісії № 1 та № 2 Вінницького коледжу будівництва і архітектури зазначають, що в процесі інвентаризації матеріально-відповідальних осіб лишків та нестач не встановлено (а.с. 113, 114). Копія Акту про проведення службового розслідування № 394 від 17.11.2016 року, складеного на підставі наказу «Про проведення службового розслідування» від 11.11.2016 року № 110-ОД, зазначає, що під час звільнення водія [PERSON] ним було надано 2-й примірник акту прийому-передачі від 02.07.2015 р., з якого була зроблена копія та 16.09.2015 року завірено в.о. директора [PERSON], та в якому зазначено, що колишній водій [PERSON] передав, а колишній директор коледжу [PERSON] прийняв талони на 750 л бензину А-95. З колишнім директором коледжу [PERSON] не був укладений договір про повну матеріальну відповідальність, бухгалтерські проведення щодо оприбуткування зазначеного бензину на [PERSON] не проводились, а працівники бухгалтерії, які на той час здійснювали зазначені бухгалтерські операції, звільнені, встановити підстави такого відображення бухгалтерського проведення неможливо. Комісія зробила висновок, що юридичну відповідальність за нестачу бензину в кількості 750 л повинен нести колишній водій [PERSON], а при наявності юридичних підстав в регресному порядку колишній директор коледжу [PERSON] (а.с. 6-8). Договором № ВТ-007 про закупівлю товарів за державні кошти (паливо рідинне за бланками дозволу) від 16.04.2015 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельною компанією «Манго-Трейд», як постачальником, та Вінницьким коледжем Будівництва і архітектури Київського національного університету Будівництва і архітектури, як покупцем, підтверджується, що постачальник зобов'язався організовувати та забезпечувати безперебійну заправку нафтопродуктами автотранспорту покупця (а.с. 22). Зміст посадової інструкції водія автотранспортних засобів, затвердженої директором Вінницького коледжу будівництва і архітектури КНУБА [PERSON] 10.01.2015 року, зазначає, що до службових обов'язків водія автотранспортних засобів входить, зокрема: здійснювати заправку автомобіля паливом, мастильними матеріалами та охолоджувальною рідиною. Дана посадова інструкція містить особистий підпис [PERSON] (а.с. 26-27). Копія книги доручень Вінницького коледжу будівництва і архітектури КНУБА містить відомості про те, що [PERSON] видавались довіреності на отримання від постачальника ТОВ «ТК «Манго-Трейд» бензину, а саме: 16.04.2016 року, строком дії до 26.04.2016 року; 03.06.2016 року, строком дії до 13.06.2016 року; 01.07.2016 року, строком дії до 10.07.2016 року (а.с. 15). Договір про повну матеріальну відповідальність, укладений 01.09.2013 року між Вінницьким коледжем будівництва і архітектури КНУБА та робітником -[PERSON], зазначає, що робітник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за всі передані йому під звіт матеріальні цінності (а.с. 14). Зміст письмових пояснень заступника головного бухгалтера [PERSON] від 14.11.2016 року зазначає, що в серпні 2015 року останній було передано талонів на бензин в кількості 18 шт. номіналом 10 л (180 л бензину). Дана кількість талонів зафіксована в акті приймання-передачі бухгалтерської документації по Вінницькому коледжу будівництва і архітектури КНУБА підписаному в присутності комісії головним бухгалтером [PERSON] та старшим архіваріусом [PERSON] 30.07.2015 року (а.с. 12). Відповідно до письмових пояснень водія коледжу [PERSON] від 15.11.2016 року зазначено, що останній для службових поїздок отримував талони на бензин від директора [PERSON], від головного бухгалтера [PERSON], від водія [PERSON]. Талони видавались лише на надані завдання по кілометражу даних поїздок. За отриманні талони не розписувався (а.с. 13). Згідно копії Акту прийому-передачі талонів на відпуск ГСМ від 02.07.2015 року вбачається, що продавець ТОВ «Торгівельна компанія «Манго-Трейд» в особі бухгалтера [PERSON] передала, а представник покупця Вінницького коледжу будівництва і архітектури КПУБА в собі [PERSON], діючого на підставі довіреності № 17 від 01.07.2015 року, прийняв слідуючі талони на відпуск ГСМ, а саме: 95 талонів, номіналом по 10 літрів, загальною кількістю літрів - 950, ціна - 20,90 грн. за літр, загальна сума 19855,00 грн. (а.с. 9). Копія Акту прийому-передачі від 02.07.2015 року 2-й примірник, надана позивачем, зазначає, що [PERSON], в присутності заступника директора з економічних питань головного бухгалтера [PERSON] передав талони на бензин, згідно накладної РН - 0003865, директору коледжу [PERSON] для потреб службових автомобілів Sens, ИЖ-2715. Для оперативної роботи службового автомобіля «Славута» залишає за собою 200 літрів пального. Даний Акт підписаний наступними особами: директором коледжу - [PERSON], заступником директора з екон. питань-головним бухгалтером - [PERSON], водієм - [PERSON] В кінці друкованого тексту даний документ містить рукописний текст із зазначенням про здачу та отримання 750 літрів, засвідченого особистими власноручними підписами. (а.с. 10). Разом з тим, в матеріалах справи міститься інша копія Акту прийому-передачі від 02.07.2015 року 2-й примірник, надана відповідачем, із аналогічним змістом зазначеної вище наданої суду позивачем копії відповідного Акту прийому-передачі від 02.07.2015 року, на підтвердження змісту якої представник відповідача надав для огляду та засвідчення даної копії оригінал примірника такого документа, який зберігся у відповідача (а.с. 128). Суд звертає увагу на те, що при дослідженні в судовому засіданні зазначених вище документів, а саме: копії Акту прийому-передачі від 02.07.2015 року 2-й примірник, наданої позивачем без підтвердження її змісту оригіналом відповідного примірника вказаного документа, та оригіналу примірника відповідного Акту прийому-передачі від 02.07.2015 року 2-й примірник, який зберігся у відповідача, судом встановлено відмінність в написанні рукописного тексту, однак із збереженням логічного змісту такого тексту щодо передачі та отримання відповідної кількості бензину, а також встановлена відмінність між проставленним власноручним особистим підписом від імені директора коледжу [PERSON] в копії документа, наданого позивачем, після тесту - «750 л. Отримав:», із власноручним особистим підписом від імені директора коледжу [PERSON], проставленого після тексту - «Директор коледжу» та перед зазначенням тексту - «[PERSON]». Однак, враховуючи, що дані відмінності мали наявність саме в документі, наданому представником позивача, з метою об'єктивного, правильного та повного встановлення даних обставин, судом було роз'яснено представнику позивача право на звернення до суду із клопотанням про призначення по справі відповідної судової почеркознавчої експертизи, однак, представник позивача зазначив суду про те, що не буде реалізовувати відповідне процесуальне право. А тому, при дослідженні та оцінці наданого позивачем доказу, а саме: копії Акту прийому-передачі від 02.07.2015 року (а.с. 10), суд змушений оцінювати його за своїм внутрішнім переконанням, виходячи із дослідження наявних в матеріалах справи інших доказів, в тому числі з оригіналом іншого примірника відповідного документа, наданого відповідачем, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 128), де також зазначається власноручний особистий підпис від імені директора коледжу [PERSON], в результаті чого, шляхом візуального порівняння власноручних особистих підписів від імені директора коледжу [PERSON], проставлених у відповідних документах, які, і без застосування спеціальних технічних знань, вказують на суттєву відмінність між проставленним власноручним особистим підписом від імені директора коледжу [PERSON] в копії документа, наданого позивачем, після тесту «750 л. Отримав:» із власноручним особистим підписом від імені директора коледжу [PERSON], проставленого після тексту «Директор коледжу» та перед зазначенням тексту «[PERSON]». В силу чого, суд критично відноситься до наданого суду доказу, а саме: копії Акту прийому-передачі від 02.07.2015 року 2-й примірник, наданої суду позивачем (а.с. 10), а тому, суд, при прийнятті рішення, відхиляє та не бере до уваги даний доказ, зміст якого містить очевидні розбіжності із текстом оригінального примірника відповідного документа, наданого відповідачем, містить очевидні розбіжності в частині проставлення власноручного особистого підпису від імені директора коледжу [PERSON], при цьому, зміст такої копії документа - неможливо звірити з його оригіналом, в силу відсутності останнього. Матеріали справи містять копію обхідного листка [PERSON], який оформлявся в день звільнення з роботи [PERSON], і який підписаний, зокрема, в графі «Зав. Господарством», а також містить підписи в графах «Бухгалтерія» та «Головний бухгалтер» (а.с. 127). Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду повідомила, що працювала бухгалтером у позивача. [PERSON] були надані разові доручення на отримання різних матеріальних цінностей. Нормативно не врегульовується яким чином відбувається передача таких матеріальних цінностей. [PERSON] отримав згідно виданого йому доручення талони і передав накладну в бухгалтерію, після чого 180 літрів бензину залишили йому для користування, а 750 літрів бензину він передав безпосередньо керівнику [PERSON], водієм якого був [PERSON] Передача талонів від [PERSON] до [PERSON] відбулася 02.07.2015 року в її присутності. В подальшому було зроблено перевірку і недостачі по бензину в [PERSON] не було виявлено. Талони не є розрахунковими документами. Розрахунковими документами є договір та накладна. На Акті рукописним текстом було зазначено фактичну кількість переданих талонів. Акт передачі талонів був підписаний у двох примірниках, один з яких залишився у [PERSON], а другий у керівника [PERSON], який передав копію Акта в бухгалтерію. Примірники Актів були однакові. При складанні відповідних актів були присутні [PERSON], [PERSON] та вона. Форма акту є довільною, оскільки це внутрішній паперовий документ, і не є первинним бухгалтерським документом. Зміст ч. 1 ст. 130 КЗпП України зазначає, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Норми п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 134 КЗпП України визначають, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; а також у випадках, коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами. Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно вимог ч. 3 ст. 233 КЗпП України вбачається, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Суд звертає увагу на те, що зміст дослідженої в судовому засіданні Довідки ревізії фінансово-господарської діяльності Вінницького коледжу будівництва і архітектури КНУБА від 27.05.2016 року № 03-13/12, складеної Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області, зазначає про встановлені відповідні обставини нестачі бензину, тобто, позивачу про відповідні правовідносини, за яких було виявлено нестачу відповідних матеріальних цінностей, в наслідок чого позивачу було заподіяно відповідної матеріальної шкоди, стало відомо 27.05.2016 року, проте позивач звертається до суду із даним позовом лише 17.10.2017 року, пропустивши передбачений ч. 3 ст. 233 КЗпП України річний строк звернення до суду, при цьому посилання представника позивача на те, що про відповідні спірні правовідносини позивачу стало відомо лише на підставі Акта про проведення службового розслідування від 17.11.2016 року, а тому саме із цієї дати потрібно обраховувати початок перебігу вказаного строку - не заслуговують на увагу та відхиляються судом, оскільки в судовому засіданні при з'ясуванні даного питання представником позивача не було обґрунтовано зазначено та не було підтверджено відповідними документами поважність причин неможливості провести відповідне службове розслідування в період з 27.05.2016 року (дата виявлення заподіяної шкоди) по 17.11.2016 року (дата акту про проведення службового розслідування), в силу чого, суд вважає, що позивач звернувся до суду із даним позовом з пропуском передбаченого ч. 3 ст. 233 КЗпП України річного строку звернення до суду і причини пропуску такого строку є неповажними, в результаті чого суд не вбачає підстав для поновлення зазначеного строку. За даних обставин, враховуючи надані суду докази, з огляду на наявність та неспростовність достовірності наданого суду відповідачем оригіналу 2 примірника Акту прийому-передачі від 02.07.2015 року, згідно якого вбачається, що [PERSON] передав, а [PERSON] отримав талони на бензин в кількості 750 літрів, беручи до уваги те, що неналежний контроль, організація та здійснення позивачем відповідної бухгалтерської діяльності, результатом чого є відсутність необхідної документації щодо обліку та витрат відповідних матеріальних цінностей в період їх отримання та подальшого використання відповідальною особою, що унеможливлює підтвердити або спростувати наданий суду відповідачем оригінал відповідного Акту прийому-передачі - не може ставити в залежність відповідача та бути беззаперечною ознакою спричинення відповідачем відповідної матеріальної шкоди позивачу, а тому, суд вважає, що в позові слід відмовити повністю у зв'язку з недоведеністю винуватості відповідача у завданій позивачу матеріальній шкоді у вигляді нестачі 750 літрів бензину А-95. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed