Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем 07.05.2006 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Сапіжанської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, актовий запис за №03. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07.05.2006 року та від шлюбу має неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення домашнього господарства, виховання дітей, а також вживання відповідачем алкогольних напоїв, що призводило до виникнення непорозумінь, у зв`язку з чим спільне проживання її та відповідача вважає неможливим. З початку 2020 року шлюб існує формально, сімейних відносини вона та відповідач не підтримують. На примирення з відповідачем вона не згодна. Крім того, просить при розірванні шлюбу відновити її дошлюбне прізвище - « [PERSON] », а також стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула. Відповідно до заяв від 22.07.2020 року та від 22.09.2020 року просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на примирення з відповідачем не згодна, за час, наданий судом для примирення вони не примирилися, вона має стійке волевиявлення, спрямоване на розірвання шлюбу, категорично заперечує щодо надання повторного строку на примирення (а.с.22, 34). 2. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом на подання відзиву на позов [PERSON] до нього про розірвання шлюбу, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі про відкриття провадження у справі. В судовому засіданні 31.07.2020 року відповідач [PERSON] заперечував щодо розірвання шлюбу, заявив клопотання про надання строку на примирення з позивачем, зсилаючись на те, що бажає зберегти сім`ю, вживатиме заходів до примирення, яке задоволено судом. В судове засідання, призначене на 01.10.2020 року, не прибув, про його дату, час та місце повідомлений належним чином, (а.с.30), про причини неприбуття до суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання з поважних причин - не подавав. ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Позивач [PERSON] , згідно із заявами від 22.07.2020 року та від 22.09.2020 року, просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає, на надання повторного строку для примирення з відповідачем не згодна, за час, наданий судом для примирення, з відповідачем не помирилася, наполягає на розірванні шлюбу, має стійке волевиявлення щодо розірвання шлюбу (а.с.22, 34). 2. 31.07.2020 року відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявив усне клопотання про надання йому строку для примирення з позивачем. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 24.06.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено перше судове засідання на 22.07.2020 року, визначено дату другого судового засіданні - 31.07.2020 року (а.с.16-17). 2. 22.07.2020 року відкладено судове засідання на 31.07.2020 року через неприбуття відповідача [PERSON] (а.с.23). 3. 31.07.2020 року в судовому засіданні задоволено клопотання відповідача [PERSON] та надано строк для примирення відповідачеві з позивачем на два місяці - до 30.09.2020 року; розгляд справи зупинено на час, наданий для примирення сторін (а.с.28-29). 4. Відповідно до ухвали суду від 01.10.2020 року поновлено провадження у справі, призначено розгляд справи на 01.10.2020 року о 10 годині 20 хвилин (а.с.35-36). 5. В судовому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд задовольнив клопотання позивача про розгляд справи у її відсутності і вирішив здійснювати судове засідання у відсутності позивача та відповідача, який не прибув у судове засідання без поважних причин, оскільки про його дату, час та місце повідомлений належним чином (а.с.30), заяв про відкладення судового засідання не подавав, а також не подавав. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. 6. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється в судовому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Так,судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.05.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.8-10). Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви та заяв до суду від 22.07.2020 року та від 22.09.2020 року (а.с.22, 34). Причиною розладу в сім`ї стали різні характери і погляди сторін на сімейне життя, утримання сім`ї, ведення господарства, вживання відповідачем алкогольних напоїв, внаслідок чого виникають конфлікти, які призводять до моральних переживань позивача, суперечать інтересам неповнолітніх дітей. Наданий судом строк для примирення не покращив стосунків подружжя. За час, наданий судом для примирення подружжя, сторони не помирилися. При розгляді справи судом встановлено фактичні взаємини між [PERSON] та [PERSON] , а саме: що у їх сім`ї виник не короткочасний розлад, а тривалий розлад з приводу конфліктів та непорозумінь щодо розв`язання питань спільного сімейного життя, що призвело до фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин на початку 2020 року. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача та неповнолітніх дітей сторін. Крім того, суд, при вивченні і оцінці мотивів розлучення та фактичних взаємин подружжя, не вбачає підстав для повторного вжиття заходів до примирення подружжя. Тому, у суду склалася переконаність, що є достатні підстави для розірвання шлюбу. Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує її особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через конфлікти, які негативно позначаються на здоров`ї позивача через моральні переживання, а також суперечать інтересам неповнолітніх дітей сторін. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст.56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. VІ. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача та неповнолітніх дітей сторін, що строк, наданий судом для примирення подружжя, не покращив відносин між сторонами, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача (ч.2 ст.141 ЦПК України). При зверненні в суд з позовом [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн. (а.с.1). Так як позов [PERSON] підлягає задоволенню, то понесені нею судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved