Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечення проти позову відповідача. [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON]. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 14.10.2005 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1433. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем за адресою: [ADDRESS], де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. Позивач має постійну роботу, з 2000 року працює в слідчих підрозділах Міністерства внутрішніх справ України, на даний час - слідчим управління Головного управління Національної поліції в Чернігівській області. Має стабільний самостійний не малий дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, хоче дати дитині освіту і добробут, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З самого дитинства позивач постійно піклується про дитину: купує одяг, навчав плаванню, їздити на ковзанах, постійно відвідують з нею культурно-масові заходи та різні дитячі заклади. Спиртними напоями не зловживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, дочка також хоче проживати з позивачем. В той час як відповідач не працює і не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання. Позивач вважає, що перебування дочки з відповідачем негативно вплине на її виховання та здоров»я. Відповідач не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров»я дитини умов проживання. Проживання дочки разом з позивачем відповідає її інтересам, разом з тим, позивач не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідач з дочкою і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування матері. Стосунки відповідача та дочки добрі і тому позивач запевняє, що відповідач буде бачитись з дитиною без будь-яких обмежень. ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою судді від 15 січня 2019 року дана позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження і призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. Дій, визначених ст. 178 ЦПК України не вчинено. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному об»ємі з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник органу опіки і піклування Деснянської районної у місті Чернігові ради в судовому засіданні підтримала висновок щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з батьком - [PERSON], затверджений рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради від 25.02.2019 року, не заперечувала проти визначення місця проживання [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON]. Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.10.2005 року. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції 08 січня 2010 року (а.с.6). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 14.10.2005 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1433 - розірвано. Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 21.09.2013 року [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру за [ADDRESS] (а.с.13-15). Згідно копії довідки Управління кадрового забезпечення ГУНП в Чернігівській області від 20.12.2018 року № 870 [PERSON] з 07.11.2015 року і по теперішній час проходить службу в Національній поліції України. З 10.09.2000 року по 06.11.2015 року проходив службу в ОВС (а.с.17). Згідно довідки про доходи № 1637/124/21/01-2018 від 20.12.2018 року загальна сума доходу [PERSON] за період з червня 2018 року по листопад 2018 року, за винятком утримань та аліментів становить 69864 грн. 05 коп. (а.с.18). За місцем роботи позивач характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою. За висновком служби у справах дітей Деснянської районної у м. Чернігові ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 25.02.2019 доцільним визначено місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з батьком - [PERSON] (а.с.42,43). ІV. Норми права які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини і розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Пунктами 1,2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з вимогами ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У відповідності до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України). Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім'ї або без адекватних засобів підтримки. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Враховуючи, що батьки малолітньої [PERSON], [INFO] проживають окремо і не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, ставлення сторін до виконання своїх батьківських обов»язків, особиста прихільність дитини і висловлення бажання жити з батьком, вік дитини, відсутність даних про незадовільний стан здоров»я і тривалість часу проживання малолітньої дитини з батьком, створення належних умов для проживання дитини за місцем проживання батька, наявність у позивача самостійного доходу, суд відповідно до ст. ст. 160, 161 СК України визнає, що в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [INFO] слід визначити місце проживання з батьком.

Outcome: approved