Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Комунальна установа «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення [PERSON], [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO]; стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку відповідачів щомісячно до досягнення дитиною повноліття - [INFO], посилаючись на те, що відповідачі не проявляють ніякої турботи, на протязі одного року дитину не відвідували, повністю ухилилися від турботи та матеріального забезпечення дитини. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, заперечень проти позову не надали. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Від третьої особи Приморської районної адміністрації, як органу опіки та піклування, заперечень проти задоволення позовної заяви не надано. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що з 03 березня 2017 року у комунальній установі «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за № 100 від 13 березня 2017 року тимчасово на повному державному забезпеченні знаходиться малолітня [PERSON], [INFO], згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER], батьком якої записаний відповідач [PERSON], матір'ю - відповідач [PERSON]. Відповідачі самоусунулись від виховання та утримання своєї дитини, не надають грошей чи іншого утримання, протягом року дитину не відвідували, не цікавились станом здоров'я, не піклувались про її фізичний, духовий і моральний розвиток, не дбали про її нормальне самоусвідомлення. Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, підставами позбавлення батьківських прав є, зокрема, ухилення від виконання своїх обов'язків із виховання дитини. Згідно з ч. 4, 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, надала до суду висновок за № 100 від 13 березня 2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст. 50 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суд вважає, що з кожного з відповідачів підлягають стягненню аліменти на малолітню дочку [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідачів, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття - [INFO]. Відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 3200 грн. 00 коп. з кожного, оскільки, згідно з п.п. 1 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, за подання до суду юридичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Outcome: approved