Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Комунальне підприємство «Управляюча компанія» Вишгородської міської ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, вказавши, що [PERSON] проживає за адресою: 07300, [ADDRESS] та є власником особового рахунку за вказаною квартирою. Будинок у якому знаходиться квартира відповідача, до 01 липня 2017 року входив до переліку об'єктів, обслуговування яких здійснює комунальне підприємство міста та плата за обслуговування нараховувалась згідно тарифам, затверджених рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради. Рішенням Вишгородської міської ради №8/60 від 25.03.2016р. «Про реорганізацію комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради» та рішення Вишгородської міської ради № 10/2 від 28.04.2016р. «Про реорганізацію комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради», рішенням № 150 від 16.06.2016р. «Про утримання житлових будинків та прибудинкової території, які перебували в управлінні комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради», позивач, щомісячно виконував по будинку, в якому розташована квартира відповідача, комплекс житлово-комунальних послуг, претензій щодо якості або кількості яких боржником не пред`являлось. Добровільно та у повному обсязі [PERSON] свої обов'язки по сплаті житлово-комунальних не виконував, у звязку із чим, станом на 15.06.2018р. утворилась заборгованість по сплаті платежів за утримання будинку та прибудинкової території у сумі 9 097, 63 гривень. Однак, погоджуючись з виниклим боргом відповідач 13.04.2018 року за вх.. № 393 надіслав до Комунального підприємства «Управляюча компанія» Вишгородської міської ради письмову заяву в якій просив розстрочити існуючу заборгованість за послуги позивача на 60 місяців, рівними частками, починаючи з 01.05.2018 року. На цю заяву 17.04.2018 року за вих.. № 414м позивачем було повідомлено [PERSON] про його необхідність з'явитися до підприємства в зручний для нього час з оригіналами необхідних документів для укладення договору реструктуризації боргу, однак відповідач до цього часу до позивача не з'явився. Таким чином, позивач був вимушений звернутися до суду та просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 9 097, 63 грн. та судовий збір у розмірі 1 762 гривні. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02.08.2018 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, позов задовольнити у повному обсязі та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Враховуючи те, що сторонами не подано до суду клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом сторін та проведення судового засідання з їх участю, представником позивача надано заяву до суду в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, тому суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України проводиться без участі сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: 07300, [ADDRESS] та є власником особового рахунку за вказаною квартирою. Відповідно до матеріалів справи видно, що [PERSON] є власником квартири № [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 3635 від 14.12.2017 року виданої виконавчим комітетом Вишгородської міської ради Київської області -[PERSON] зареєстрований за адресою: 07300, [ADDRESS] та є власником особового рахунку 10500420. Рішенням Вишгородської міської ради №8/60 від 25.03.2016р. «Про реорганізацію комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради» та рішення Вишгородської міської ради № 10/2 від 28.04.2016р. «Про реорганізацію комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради», рішенням № 150 від 16.06.2016р. «Про утримання житлових будинків та прибудинкової території, які перебували в управлінні комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради», позивач, щомісячно виконував по будинку, в якому розташована квартира відповідачів, комплекс житлово-комунальних послуг, претензій щодо якості або кількості яких боржником не пред`являлось. Утримання будинків і прибудинкових територій є господарською діяльністю, що спрямована на задоволення потреб фізичної юридичної особи щодо забезпечення експлуатації то/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них прибудинкової території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Будинок у якому знаходиться квартира [PERSON], до 01 липня 2017р. входив до переліку об'єктів, обслуговування яких здійснює комунальне підприємство міста та плата за обслуговування нараховувалась згідно тарифам, затверджених рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил користування житловим приміщенням житлових будинків і гуртожитків» затверджених постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року, споживач, зобов'язаний здійснювати оплату за житлово-комунальні послуги. Добровільно [PERSON] свої обов'язки по сплаті житлово-комунальних не виконував, у зв'язку із чим, станом на 15.06.2018 року утворилась заборгованість по сплаті платежів за утримання будинку та прибудинкової території у сумі 9 097, 63 гривні. Однак, погоджуючись з виниклим боргом відповідач 13.04.2018 року за вх.. № 393 надіслав до Комунального підприємства «Управляюча компанія» Вишгородської міської ради письмову заяву в якій просив розстрочити існуючу заборгованість за послуги позивача на 60 місяців, рівними частками, починаючи з 01.05.2018 року. На цю заяву 17.04.2018 року за вих.. № 414м позивачем було повідомлено [PERSON] про його необхідність з'явитися до підприємства в зручний для нього час з оригіналами необхідних документів для укладення договору реструктуризації боргу, однак відповідач до цього часу до позивача не з'явився. Вказаний розрахунок заборгованості, якій міститься в матеріалах справи відповідачем не спростовано. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. Отже, обов'язок споживачів оплачувати послуги з утримання будинку та прибудинкової територіївідповідно до положень ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» носить імперативний характер. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 9 097, 63 гривні та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 гривень у відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved