Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Короткий виклад обставин [PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , місце народження: місто Донецьк, яка померла [INFO] . В обґрунтування заяви покликається на те, він [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] є сином [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Донецьк. Вказує, що його мати проживала в м. Донецьк, Україна, оскільки не змогла приїхати до нього, та проживала у такому до дати смерті, а саме до [INFO] , про що було складено актовий запис №227288 та видано 21.05.2021 свідоцтво про смерть Будьоновським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Донецької області. Він звернувся до Ужгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області щодо реєстрації факту смерті матері, однак йому було відмовлено у проведені державної реєстрації смерті, оскільки подані документи не відповідають вимогам ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Оскільки законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті, змушений звернутися до суду з даною заявою. Зазначає, що встановлення даного факту є необхідним для державної реєстрації смерті матері [PERSON] . Процесуальні дії по справі Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.09.2021 року заяву [PERSON] залишено без руху. Заявником 22.09.2021 року усунуто зазначені в ухвалі недоліки. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.09.2021 року дану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено судове засідання, про що повідомлено учасників справи. Заявник у судове засідання не з?явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. При цьому, 23.09.2021 року до суду поступила заява [PERSON] , у якій просить заяву розглянути без його участі, що її підтримує та просить задовольнити. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника, що відповідає вимогам ч.3 ст. 211 ЦПК України. Заінтересована особа у судове засідання не направила свого повноважного представника, хоча належним чином повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи, пояснень на заяву не подала. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи, за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом Cудом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в місті Донецьк, що підтверджується копією паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого Будьонівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 10 лютого 2000. Також з вказаної копії паспорта громадянина України вбачається, що [PERSON] з 05.06.1990 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії довідки про причину смерті (до форми №106/у №275) від 19.05.2021 [PERSON] померла [INFO] . Копією свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 21.05.2021 року підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Донецька область, м. Донецьк померла [INFO] у віці 77 років, про що 21.05.2021 року зроблено запис про смерть №531. Місце смерті - Донецьк, Калининский район (записи у такому здійснено на російській мові). Крім того, з доданої до заяви копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 26.10.1968 року вбачається, що [PERSON] (заявник у справі) народився [INFO] в м.Донецьк, Калининський район Донецька область, його батьками записані: батько - « [PERSON] », мати - « [PERSON] », записи у такому на російській мові. Згідно копії довідки від 06 грудня 2016 р. №127 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, така видана [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання: Донецьк, Ворошилівський р-н., , фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Також судом встановлено, що 22.09.2021 року Ужгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області письмово відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позиція суду та оцінка доводів Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як вбачається з матеріалів справи із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] звернувся її син [PERSON] , що підтверджується долученими копіями документів. У відповідності до п.1, 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Донецьк, Донецької області відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 120 Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Крім того, у відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема у справах проти Туреччини (зокрема, «Lоizidou v. Тиrкеу», «Сургus v. Тиrкеу»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Моzег v. Thе Republicof Moldova and Russia», «Ilasuаnd Оthers v. Моldovа and Russia») Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Як вбачається із заяви встановлення факту смерті [PERSON] необхідне заявнику для державної реєстрації смерті матері, свідоцтво про смерть є недійсним, оскільки видане органом, який не має права його видавати, оскільки знаходиться на тимчасово окупованій території України. Оцінюючи надані заявником документи, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. На підставі викладеного, з метою захисту законних прав та інтересів громадян України на тимчасово окупованій території, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд вважає за необхідне задовольнити заяву, оскільки встановлення даного факту породжує для заявника певні правові наслідки. Відповідно до п.4 ст.317 ЦПК ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Крім того, приписами п.8 ч.1 ст. 430 ЦПК України встановлено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved