Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог, просила розірвати договір купівлі-продажу, який укладений 06 серпня 2020 року, стягнути з відповідача суму вартості товару у розмірі 10 999, 00 грн, компенсацію моральної шкоди у розмірі 99, 99 грн. В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач придбала у відповідача електросамокат Xiomi Electric Scooter Essential Black (DDHBC08NEB), вартістю 9 999, 00 грн, після чого нею було виявлено, що до товару не було надано декларації про відповідність вимогам безпеки та належної якості. Тому позивач письмово звернулася із заявою до відповідача про надання їй копії такої декларації, яка залишилася без відповіді. У подальшому позивач звернулася до уповноваженого представника компанії Xiomi Inc в Україні з приводу такої декларації, який письмово повідомив позивача, що ТОВ «РОЗЕТКА.УА» не зверталася до нього із запитом про отримання декларації про відповідність на товар - електросамокат Xiomi Electric Scooter Essential Black (DDHBC08NEB) та надав її копію від 26 серпня 2020 року. Крім цього повідомлено, що до повноважень представника не входить отримання декларації про відповідність на товар, однак будь-яку інформацію про товар, у тому числі щодо декларації, можна отримати у місцях реалізації офіційної продукції, перелік яких зазначений на офіційному сайті mi.com у розділі Мережа магазинів. Таким чином, як вказує позивач, станом на 06 серпня 2020 року декларація про відповідність була відсутня взагалі, відповідач здійснює продаж товару без декларації відповідності на товар, що є небезпечним та несе ризик для життя, здоров`я і навколишнього природного середовища, оскільки такий товар не прошов процедуру оцінки відповідності та не отримав документ, який підтверджує якість та безпечність товару, відповідач реалізує товар, який не відповідає вимогам Технічного регламенту радіообладнання, що може призвести до негативних наслідків для споживачів. Крім того, на переконання позивача, відповідач здійснює реалізацію (продаж) товару, який не адаптований до ринку України, здійснює реалізацію товару, який не супроводжується документами, передбаченими Технічним регламентом радіообладнання, інструкціями та інформацією про безпеку, які складені згідно з вимогами законодавства про порядок застосування мов, здійснює реалізацію товару, який не відповідає вимогам Технічного регламенту радіообладнання та Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач наголошує, що відповідач здійснює реалізацію товару, який не містить необхідної інформації, що унеможливлює отримання споживачем повної та достовірної інформації про товар, здійснює реалізацію товару, який не відповідає вимогам ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимогам Технічного регламенту радіообладнання, та продаж якого заборонено. Вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 99, 99 грн позивач пов`язує з протиправністю не вчинення жодних належних дій за її зверненням. Окрім того, тривала боротьба за свої законні права як споживача виснажує позивача, завдає душевних страждань, що викликало у позивача знервованість, дискомфорт, почуття безперспективності витрачених зусиль і часу, зневіру у законності дій відповідача. Вона зазнала негативних емоцій, змістом яких є занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання, які досягли рівня страждання. Відповідач позов не визнав, заперечуючи проти позову, просив суд закрити провадження у зв`язку із відсутністю спору, оскільки грошові кошти, сплачені позивачем за електронний самокат були поверненні на картковий рахунок, з якого була здійснена оплата. Крім того, Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві в особі Головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі позаплановою перевіркою ТОВ «РОЗЕТКА.УА» жодних порушень законодавства не було встановлено. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 03 листопада 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 06 листопада 2020 року у справі відкрито провадження для розгляду у спрощеному позовному порядку з викликом сторін. 04 січня 2021 року засобами поштового зв`язку від відповідача до суду надійшла заява про закриття провадження у справі, посилаючись на задоволення вимог позивача у частині повернення грошових коштів, у розмірі суми, сплаченій за електросамокат, до вирішення спору судом. 24 лютого 2021 року від позивача до суду надійшли письмові заперечення на заяву про закриття провадження у справі та заява про збільшення розміру позовних вимог. 18 березня 2021 року від відповідача до суду надішли заперечення на заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог. 20 квітня 2021 року засобами поштового зв`язку від відповідача до суду надійшли заперечення на відзив на заяву про збільшення позовних вимог. 21 квітня 2021 року відповідачем подано додаткові пояснення у справі. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі і просила суд задовольнити його, посилаючись на доводи, викладені у заявах сторони позивача по суті. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про час, дату і місце судового засідання. Суд, заслухавши обґрунтування представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. 06 серпня 2020 року позивач придбала у відповідача електросамокат Xiomi Electric Scooter Essential Black (DDHBC08NEB), вартістю 9 999, 00 грн, що підтверджується видатковою накладною № POЗ020285713 від 05 серпня 2020 року /а. с. 11/. Як зазначає позивач, у подальшому вона виявила, що до товару не було надано декларації про відповідність вимогам безпеки та належної якості, тому 06 серпня 2020 року письмово звернулася із заявою до відповідача про надання їй копії декларації про відповідність на придбаний товар - електросамокат Xiomi Electric Scooter Essential Black (DDHBC08NEB), вартістю 9 999, 00 грн /а. с. 49, 50, 51/. Не отримавши відповіді від ТОВ «РОЗЕТКА.УА», позивач 21 вересня 2020 року звернулася до уповноваженого представника компанії Xiomi Inc Шевченка О. з приводу такої декларації і просила повідомити, чи надавалася ТОВ «РОЗЕТКА.УА» декларація відповідності на товар станом на дату продажу - 06 серпня 2020 року, чи зверталося ТОВ «РОЗЕТКА.УА» до нього як офіційного представника компанії Xiomi Inc, для отримання декларації відповідності на товар після 20 серпня 2020 року, якщо так, то коли? /а. с. 53, 54, 55/. Офіційний представник компанії Xiomi Inc листом від 22 жовтня 2020 року надав відповідь позивачу, що ТОВ «РОЗЕТКА.УА» не зверталася до нього із запитом про отримання декларації про відповідність на товар електросамокат Xiomi Electric Scooter Essential Black (DDHBC08NEB), який був нею придбаний 06 серпня 2020 року. Також ним повідомлено, що до його повноважень не входить отримання такої декларації /а. с. 56/. 18 грудня 2020 року ТОВ «РОЗЕТКА.УА» перерахувало грошову суму у розмірі 9 999, 00 грн в якості повернення сплачених позивачем грошових коштів за товар - електросамокат Xiomi Electric Scooter Essential Black (DDHBC08NEB), на картковий рахунок № [NUMBER] , з якого було оплачено покупку 06 серпня 2020 року /а. с. 80/. Позивач звернулася до Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області із заявою від 03 листопада 2020 року з вимогами про проведення заходу із здійснення державного нагляду (контролю) на предмет додержання вимог Закону України «Про захист прав споживачів», Технічного регламенту радіообладнання, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24 травня 2017 року № 355. 22 грудня 2020 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві в особі Головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі [PERSON], [PERSON] проведено позапланову перевірку ТОВ «РОЗЕТКА.УА» та складено акт від 22 грудня 2020 року про відсутність порушень вимог законодавства, копію якого відповідачем надано суду разом із запереченнями проти збільшення розміру позовних вимог. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до частини першої, другої ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Згідно з частиною четвертою ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання. На вимогу споживача продавець зобов`язаний надати йому контрольно-вимірювальні прилади, документи про якість, безпеку, ціну продукції. Відповідно до частини першої ст. 14 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на те, щоб продукція за звичайних умов її використання, зберігання і транспортування була безпечною для його життя, здоров`я, навколишнього природного середовища, а також не завдавала шкоди його майну. Продукція, щодо якої нормативно-правовими актами, в тому числі технічними регламентами, встановлені вимоги стосовно безпеки для життя, здоров`я та майна споживачів і навколишнього природного середовища, повинна вводитися в обіг та реалізовуватися з додержанням зазначених вимог (частина четверта ст. 14 Закону України «Про захист прав споживачів»). Закон України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» від 15 січня 2015 року № 124-VIII визначає правові та організаційні засади розроблення, прийняття та застосування технічних регламентів і передбачених ними процедур оцінки відповідності, а також здійснення добровільної оцінки відповідності. У відповідності до термінології Закону від 15 січня 2015 року № 124-VIII: - оцінка відповідності - процес доведення того, що задані вимоги, які стосуються продукції, процесу, послуги, системи, особи чи органу, були виконані; - підтвердження відповідності - видача документа про відповідність, яка ґрунтується на прийнятому після критичного огляду рішенні про те, що виконання заданих вимог було доведене; - документ про відповідність - декларація (в тому числі декларація про відповідність), звіт, висновок, свідоцтво, сертифікат (у тому числі сертифікат відповідності) або будь-який інший документ, що підтверджує виконання заданих вимог, які стосуються об`єкта оцінки відповідності; - технічний регламент - нормативно-правовий акт, в якому визначено характеристики продукції або пов`язані з ними процеси та методи виробництва, включаючи відповідні адміністративні положення, додержання яких є обов`язковим. Він може також включати або виключно стосуватися вимог до термінології, позначень, пакування, маркування чи етикетування в тій мірі, в якій вони застосовуються до продукції, процесу або методу виробництва. Позивач після покупки виявила, що до придбаного нею товару не було надано декларацію про відповідність на товар, у зв`язку з чим мали місце її звернення з цього питання до відповідача, проте копію декларації від 26 серпня 2020 року нею було отримано від офіційного представника компанії Xiomi Inc на свій запит. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності», презумпція відповідності - припущення, яке визнається достовірним, поки не буде доведено інше, про те, що продукція, пов`язаний з нею процес або метод виробництва чи інший об`єкт відповідає вимогам відповідного технічного регламенту, що визначені в ньому, а орган з оцінки відповідності відповідає спеціальним вимогам до призначених органів з оцінки відповідності чи визнаних незалежних організацій. Презумпція відповідності означає, що продукція, яка виготовлена, згідно з вимогами гармонізованих із директивою ЄС європейських стандартів, розглядається як така, що відповідає істотним вимогам Технічних регламентів, та згідно з українськими стандартами, які гармонізовані європейським або розроблені у відповідності до них розглядається як така, що відповідає істотним вимогам директиви. Зазначено у декларації про відповідність Ninebot DDHBC08NEB, що об`єкт декларації відповідає вимогам Технічного регламенту радіообладнання, затвердженого постановою КМ України від 24 травня 2017 року № 355, вимогам нормативних документів: ДСТУ EN 60335-1:2017, ЕN 60335 1:2012 +АС:2014 +А11:2014 +А13:2017 +А1:2019 +А14:2019 +А2:2019, ДСТУ ЕN 62479:2015, ЕN 62479:2010, ДСТУ ЕN 301 489-1:2014, ЕN 301 489-1 V2.2.3, ДСТУ ЕТSІ ЕN 301 489-17:2008, ЕN 301 489-17 VЗ.2.2, ДСТУ ЕN 61000-6-1:2018, ЕN 61000-6-1:2007, ДСТУ ЕN 61000-6-3:2018, ЕN 61000-6-3:2007+А1, ДСТУ ЕТSІ ЕN 300 328:2017, ЕN 300 328 V2.2.2. До Переліку національних стандартів, затвердженого Наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України 28 березня 2018 року № 197, відповідність яким надає презумпцію відповідності радіообладнання суттєвим вимогам Технічного регламенту радіообладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 травня 2017 року № 355, належить і ДСТУ ETSI EN 300 328:2017 (ETSI EN 300 328:2016, IDT), якому відповідає придбаний позивачем самокат електричного типу як об`єкт із системою з радіодоступом діапазону частот 2,4 ГГц, тобто відповідає вимогам статті 7 Розділу «Суттєві вимоги» постанови Кабінету Міністрів України від 24 травня 2017 року № 355. До цього Переліку включено національні стандарти, що є ідентичними гармонізованим європейським стандартам, у рамках виконання Директиви 2014/53/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 16 квітня 2014 року про гармонізацію законодавства держав-членів щодо постачання на ринок радіообладнання і скасування Директиви 1999/5/ЄС. Таким чином слід дійти до висновку, що відносно об`єкту Xiomi Electric Scooter Essential Black (DDHBC08NEB) дійсне припущення, яке визнається достовірним про те, що він відповідає вимогам відповідного технічного регламенту, що визначені в ньому, а позивачем поки не доведено інше, та те, що декларація про відповідність була відсутня на момент здійснення купівлі не є порушенням. Як вбачається з декларації про відповідність Ninebot DDHBC08NEB , виробник в особі уповноваженого представника ТОВ «Радіо Тест Стандарт», діючи за дорученням Ninebot (Changzhou) Tech Co., Ltd, звернувся до ООВ Укрчастотнагляд, для виконання добровільної оцінки відповідності технічного проекту радіообладнання суттєвим вимогам Технічного регламенту радіообладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 травня 2017 року № 355, за процедурою експертизи типу (модуль В) та видав сертифікат експертизи типу UA.R.TR.052.220-20 від 26 серпня 2020 року. Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності», добровільна оцінка відповідності здійснюється на добровільних засадах, в будь-яких формах, включаючи випробування, декларування відповідності, сертифікацію та інспектування, та на відповідність будь-яким заявленим вимогам. Так оцінка відповідності технічного проекту радіообладнання суттєвим вимогам була здійснена добровільно за ініціативою виробника в особі уповноваженого представника, про результати якої видано сертифікат експертизи від 26 серпня 2020 року. Відповідно до акту від 22 грудня 2020 року посадовими особами органу державного нагляду (контролю) - ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві встановлено відсутність порушень вимог законодавства, на які посилалася позивач у своїй заяві від 03 листопада 2020 року. Судом встановлено, що відповідач 17 грудня 2020 року повернув грошові кошти у розмірі 9 999, 00 грн на картковий рахунок № [NUMBER] , з якого було оплачено покупку 06 серпня 2020 року, що підтверджується листом № 18122020/НЕБ від 18 грудня 2020 року /а. с. 80/. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Оскільки суму грошових коштів відповідач повернув покупцеві після подання цього позову, то підстави для закриття провадження у зв`язку із відсутністю спору, не вбачаються. Позивач, збільшуючи розмір позовних вимог до 10 999, 00 грн, посилалася на те, що вартість товару - електронного самокату збільшилася на вказану суму, на підтвердження чого надала роздруківку з сайту ТОВ «РОЗЕТКА.УА», і на зміст абзацу третього пункту 7 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з яким при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. На поданих разом із заявою від 19 лютого 2021 року про збільшення розміру позовних вимог роздруківках відсутня дата, за якою можна ідентифікувати, коли відбулося збільшення ціни на товар. До заперечень на відзив на заяву про збільшення розміру позовних вимог, позивач додала роздруківку з сайту web.archive.org, де зберігається ресурс сайтів, у тому числі Інтернет-магазину http://rozetka.com.ua, наполягаючи на тому, що 20 лютого та 22 лютого 2021 року ціна товару становила 10 999, 00 грн. Такі доводи судом відхиляються, оскільки, як вже було встановлено, 17 грудня 2020 року ТОВ «РОЗЕТКА.УА» повернуто грошові кошти, сплачені позивачем за електричний самокат, у розмірі 9 999, 00 грн - за ціною, яка зберігалася з дати купівлі, станом на день подання позовної заяви і по дату повернення суми, оскільки зазначене не спростовується. Відповідно до Закону «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту у продукції», шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати, виходячи з усіх обставин, зокрема пов`язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію. При цьому на потерпілого покладається обов`язок довести: наявність шкоди, наявність дефекту у продукції, наявність причинно-наслідкового зв`язку між дефектом в продукції та шкодою. Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 року № 5, від 27 лютого 2009 року № 1) надав роз`яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. За пунктом 5 частини першої ст. 4 Закону Про захист прав споживачів (у редакції до внесення змін Законом України від 19 травня 2011 року № 3390-VІ «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції») було розділено підстави відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Так, у разі заподіяння споживачу шкоди (збитків) дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, він мав право лише на відшкодування майнової шкоди (збитків). А в разі заподіяння шкоди небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією, споживач мав право на відшкодування як майнової, так і моральної (немайнової) шкоди у випадках, передбачених законодавством. Згідно з пунктом 5 частини першої ст. 4 Закону «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У статті 1 Закону «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до ст. 711 Цивільного кодексу України, шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю у зв`язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 Цивільного кодексу України. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Позивач не посилалася на існування таких обставин і судом таких не встановлено. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є необґрунтованим. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed