Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Маловисківська центральна районна лікарня звернулася до суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу на строк 8 місяців. Свої вимоги представник заявника мотивує тим, що при проходженні профілактичного огляду у [PERSON] було виявлено туберкульоз легень з бактеріовиділенням. З 21.10.2014 року по 26.12.2014 року він перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі «Обласна туберкульозна лікарня» м.Кіровоград. Причиною його виписки є самовільне залишення лікувального закладу. [PERSON] не пройшов повний курс лікування, від подальшого обстеження та стаціонарного лікування категорично відмовляється. В судовому засіданні представник Маловисківської центральної районної лікарні - Руденко А.А. підтримала заяву та просила її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ній. З урахуванням того, що за даними лікарнів [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби, розгляд справи провадиться за його відсутності. Вислухавши пояснення представника лікарні - лікаря фтизіатра, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. Відповідно до ч. ч 1 , 3, 4 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого. Як свідчать пояснення представника заявника, довідка лікарсько-консультативної комісії Маловисківської центральної районної лікарні Кіровоградської області від 26.01.2015 року, [PERSON] є бактеріовиділювачем та становить загрозу зараження туберкульозом для оточуючих, потребує стаціонарного лікування в протитуберкульозній лікарні терміном на 8 місяців. Суд вважає, що госпіталізація [PERSON] , який уникає лікування, до протитуберкульозного закладу, відповідає як його інтересам, так і інтересам оточуючих, тому з метою уникнення розповсюдження цього небезпечного захворювання він підлягає примусовій госпіталізації. З урахуванням стану здоров'я [PERSON] та вимог закону суд визначає термін його обов'язкової госпіталізації - 3 місяці. У разі необхідності , представник медичного закладу не позбавлений можливості звернутись до суду з заявою про продовження [PERSON] строку примусової госпіталізації. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішеннь у справах про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу.

Outcome: partial