Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Керівник Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, який діє в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної ради та Комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради» звернувся в суд із позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме просив стягнути з останнього кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] , в розмірі 6953,94 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04 грудня 2018 року, який набрав законної сили [PERSON] визнано винним за ч.1 ст. 121 КК України. Потерпілою є [PERSON] , якій спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота, розриву селезінки, що викликало гемоперитоніум, та відповідно до висновку СМЕ № 263\\5 від 27.02.2018 за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. З отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні політравмиКЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2 » ДОР , у період часу з 19 лютого 2018 року по 05 березня 2018 року - тобто 15 ліжко - днів та на її лікування витрачено 6953,94 грн. Представник КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2 ДОР» в суд не з`явився, про слухання справи повідомлялися, 02.05.2019 на адресу суда надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника КП (а.с.44). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2 ДОР», відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, на підставі наявних у суду матеріалів, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами. Представник Дніпропетровської обласної ради в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлені належним чином, згідно з ч.8 ст.128 ЦПК України (а.с.47,54,71), причини неявки суду не повідомили, клопотань суду не надавали. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з ч.8 ст.128 ЦПК України, судову повістку на 23.03.2020 отримав 14.02.2020, що підтверджується підписом в поштовому повідомленні (а.с.50), причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов, заперечень, клопотань суду не надавав. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Коноваленка М.І. від 29.03.2019 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 16.07.2019 судовий розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача, надано час для подачі ним доказів. 02.10.2019 в судовому засіданні за клопотанням позивача, з урахуванням думки представника позивача [PERSON] , до матеріалів справи приєднано листа Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради разом з копіями фіскальних чеків (а.с.80-85). За клопотанням представника позивача до матеріалів справи приєднано розрахунок вартості 1 ліжко/дня на утримання лікарні за лютий 2018р. (а.с.79). Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом втановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 131 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушенню або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з ч. 4 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України, прокурор, який звертається в суд в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення в суд прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному, прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. Згідно зі ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Комунальне підприємство «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради» є установою охорони здоров`я населення. Згідно зі ст. 49 Конституції України, охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Відповідно до ч. 2 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування», районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Згідно з п. 12 Положення про Департамент охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 28.12.2012 № Р- 981/0/3-12, Департамент охорони здоров`я Дніпропетровської ОДА здійснює фінансування закладів охорони здоров`я, що утримуються за рахунок бюджетних коштів, контролює ефективне використання ними фінансових матеріальних та трудових ресурсів. КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР» є бюджетним підприємством. Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах виступає Дніпропетровська обласна рада як управитель та розпорядник вказаного підприємства, а також КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР», яка понесла відповідні витрати на лікування потерпілої особи від злочину. Так, Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року, який набрав законної сили 03 січня 2019 року, [PERSON] визнано винними за ч. 1 ст. 121 КК України (а.с.52-54). У зазначеному вироку суду зазначені обставини, що були встановлені під час розгляду справи, а саме те, що в ніч на 19.02.2018 року, [PERSON] знаходився за місцем свого мешкання - в приміщенні квартири [ADDRESS] . Близько 23:30 години 18.02.2018, до приміщення вказаної квартири прибула його дружина [PERSON] , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння. В цей час між зазначеними особами в приміщенні квартири за вищевказаною адресою, на ґрунті стану алкогольного сп`яніння [PERSON] , відбулася сварка, під час якої [PERSON] виказував на адресу останньої претензії з приводу спільного проживання та висловлювався словами нецензурної лайки. Поведінка [PERSON] викликала у [PERSON] гостру неприязнь до неї та умисел на заподіяння їй тілесних ушкоджень за вказаних мотивів. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до неї, [PERSON] , знаходячись у приміщенні квартири [ADDRESS] , приблизно о 23:45 годині 18.02.2018, умисно завдав потерпілій, яка стояла обернутою до нього обличчям, одного удару кулаком в ділянку обличчя ліворуч. Від отриманого удару, потерпіла [PERSON] , не втрималася на ногах та впала на підлогу в положення лежачи па спині. [PERSON] , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень, умисно, зі значною силою, завдав потерпілій [PERSON] , яка знаходилася в положенні лежачи на підлозі, не менше 2 ударів взутими ногами в ділянки тулубу. Потерпіла [PERSON] після отриманих ударів підвелася на ноги, а [PERSON] , досягнувши бажаного результату, виштовхав останню за двері квартири, тим самим припинив свої протиправні дії. Таким чином, в результаті протиправних дій [PERSON] потерпілій [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота, розриву селезінки, що викликало гемоперитоніум (в черевній порожнині 1,5 літра рідкої і в згустках крові), які згідно висновку експерта № 263\\5 від 27.02.2018 за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Частиною 6 статті 82 Цивільного процесуального Кодексу встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підставі зазначеного, судом з`ясовано обставини протиправних дій відповідача [PERSON] стосовно спричинення потерпілому умисного тілесного ушкодження, що спричинило розлад здоров`я. Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Разом з тим, ані Дніпропетровською обласною радою, ані КП «Криворізька МКЛ № 2» ДОР» з моменту закінчення лікування [PERSON] , [INFO] , а саме з 05.03.2018 по теперішній час жодних заходів до відшкодування витрат КП «Криворізька МКЛ № 2» ДОР» понесених на лікування потерпілої [PERSON] від кримінального правопорушення, вчиненого [PERSON] , не вжито (а.с.22). Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілої від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де вона перебувала на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії того закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно з абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Відповідно до довідки, наданої КП «Криворізька МКЛ № 2» ДОР від 27 березня 2019 року, що міститься в матеріалах справи, (а.с.10) потерпіла від кримінального провадження [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми в період з 19 лютого 2018 року по 05 березня 2018 року. Сума затрачених коштів на лікувуання склала 6953,94грн. Згідно розрахунку вартості 1 ліжко - дня, здійсненого згідно з п.2 КМУ від 16 липня 1993 р. № 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» за лютий 2018року становить 496,71 грн. (а.с.79), за березень 2018 року - 496,71 грн. (а.с.51). Отже, виходячи із розрахунку 1 ліжко дня, та враховуючи термін перебування [PERSON] на лікуванні у медичному закладі, що становить 14 ліжно- днів було здійснено розрахунок позовних вимог: 10(лютий) * 496,71 грн. = 4967,10 грн., 4 (березень) * 496,71 грн. = 1986,84 грн., та загалом - 6953,94 грн., із яким суд погоджується та сумніви у правильності його розрахунку відсутні. Оскільки судом встановлено причино - наслідковий зв`язок між діями [PERSON] та наслідками тілесних ушкоджень [PERSON] , тому обов`язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача, і позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач при поданні позову до суду був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 921 гривні 00 коп. На підставі ст. 1206 ЦК України,

Outcome: approved