Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Керівник Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі управління праці та соціального захисту населення Горохівської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] надмірно виплачені кошти за призначеною щомісячною адресною допомогою в розмірі 38924 гривні 52 копійки. Свій позов обґрунтовує тим, що згідно заяв [PERSON] від 20 листопада 2014 року, 21 травня 2015 року та 23 листопада 2015 року їй було призначено та виплачено щомісячну адресну допомогу як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на загальну суму 38927,52 гривень. В результаті проведеної ревізії Державною фінансовою інспекцією у Волинській області було встановлено, що [PERSON] в порушення п.п.3 п.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» разом із своїми двома неповнолітніми дітьми, чоловіком [PERSON] та матір'ю [PERSON], залишили своє місце проживання, яке зазначене в Довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а саме в [ADDRESS], однак не повідомила управління про зміну обставин, які впливають на виплату коштів. Зазначений факт вплинув на встановлення права [PERSON] на адресну допомогу, що призвело до надмірної виплати бюджетних коштів в розмірі 38927,52 гривень, яка в добровільному порядку погашена не була. Тому просить суд стягнути з відповідача суму виплачених надміру у вигляді адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам грошових коштів у розмірі 38927,52 гривень, а також сплачений судовий збір в розмірі 1600 гривень. У судовому засіданні прокурор Ковбасовська О.О. позов підтримала повністю, з підстав зазначених у ньому, наполягала на його задоволенні, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася і від неї не надійшло повідомлення про причини її неявки. Відомості про вручення відповідачу судової повістки про виклик в матеріалах справи відсутні, так як відповідач тимчасово відсутня за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві. Однак, як вбачається із інформації, наданої Смолявською сільською радою Горохівського району Волинської області, відповідач [PERSON] фактично проживала на території сільської ради з червня 2014 року по листопад 2014 року за вказаною у позовній заяві адресою, а з листопада 2014 року на території Смолявської сільської ради Горохівського району Волинської області не проживає. На підставі вищевикладеного у відповідності до п.5 ст.74 ЦПК України суд вважає, що зазначений судовий виклик вручений відповідачу [PERSON] належним чином. Крім того, відповідач [PERSON] викликалася в судове засідання по даній справі шляхом публікації відповідного оголошення у засобах масової інформації. З огляду на вищенаведене у відповідності до п.9 ст.74 ЦПК України суд вважає, що зазначений судовий виклик вручений відповідачу [PERSON] належним чином та остання вважається такою, що повідомлена належним чином про час, день і місце проведення судового засідання. Суд, дослідивши надані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України «Про прокуратуру». Згідно з ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Судом встановлено, що листом від 31 березня 2017 року №108/1.06/1-17 Управління праці та соціального захисту населення Горохівської районної державної адміністрації повідомило Горохівський відділ Володимир-Волинської місцевої прокуратури про утворення переплати адресної допомоги [PERSON] за період з 01 грудня 2014 року по 19 травня 2016 року в сумі 38927,52 гривень, яку остання добровільно повертати не бажає, та просило вжити заходів прокурорського реагування. Отже, враховуючи те, що Управління праці та соціального захисту населення не здійснює захист порушених інтересів держави, оскільки ненадходження до бюджету внаслідок несплати [PERSON] коштів за призначеною адресною допомогою, завдає шкоди державі в особі Управління праці та соціального захисту населення Горохівської районної державної адміністрації, прокурор звернувся до суду з даним позовом за захистом інтересів держави. 20 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Горохівської районної державної адміністрації з заявою про призначення на склад її сім'ї (вона та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON]) щомісячної адресної допомоги, як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що [PERSON] згідно її заяви від 20 листопада 2014 року рішенням Управління праці та соціального захисту населення Горохівської районної державної адміністрації від 21 листопада 2014 року призначено на сім'ю в складі трьох осіб щомісячну адресну допомогу в розмірі 2210,00 гривень на місяць в період з 20 листопада 2014 року по 19 травня 2015 року, як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Заявою від 21 травня 2015 року [PERSON] просила продовжити термін дії довідки тимчасово переміщеної особи та продовжити виплату допомоги переміщеним особам на проживання. Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Горохівської районної державної адміністрації від 27 травня 2015 року відповідачу [PERSON] на сім'ю в складі трьох осіб призначено щомісячну адресну допомогу в розмірі в період з 20 травня 2015 року по 19 листопада 2015 року в розмірі 2210,00 гривень на місяць, як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Горохівської районної державної адміністрації від 25 листопада 2015 року відповідачу [PERSON] на сім'ю в складі трьох осіб призначено щомісячну адресну допомогу в розмірі в період з 20 листопада 2015 року по 19 травня 2016 року в розмірі 2210,00 гривень, як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В результаті проведення Державною фінансовою інспекцією у Волинській області ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності в частині законності призначення, нарахування та виплати усіх видів соціальної допомоги виявлено, що [PERSON] в порушення п.п.3 п.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» разом із своїми разом із своїми двома неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], чоловіком [PERSON] та матір'ю [PERSON], залишили своє місце проживання, яке зазначене в Довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а саме в [ADDRESS], з листопада 2014 року не проживають, у зв'язку з поверненням до покинутого місця проживання (м.Донецьк), однак в 3-х денний термін не повідомила Управління про зміну обставин, які впливають на виплату коштів. Згідно Рішення управління праці та соціального захисту населення Горохівської районної державної адміністрації від 23 серпня 2016 року, [PERSON] було припинено виплату допомоги як переміщеній особі з 01 грудня 2014 року. Управлінням праці та соціального захисту населення Горохівської районної державної адміністрації було проведено перерахунок за період з 01 грудня 2014 року по 19 травня 2016 року розміру адресної допомоги [PERSON] та нараховано до повернення 38924 гривні 52 копійки. Відповідно до ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Згідно ч.1 ст.9 зазначеного Закону внутрішньо переміщена особа має право, зокрема на: сприяння органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб'єктами приватного права у пошуку та возз'єднанні членів сімей, які втратили зв'язок внаслідок внутрішнього переміщення; безпечні умови життя і здоров'я; створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання; забезпечення органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб'єктами приватного права можливості безоплатного тимчасового проживання (за умови оплати особою вартості комунальних послуг) протягом шести місяців з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; для багатодітних сімей, інвалідів, осіб похилого віку цей термін може бути продовжено. Пунктом 2 Порядку «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. У відповідності до п.10 Порядку, уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Пунктом 11 Порядку визначено, що уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. Відповідно до п.12 Порядку виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Крім того, відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 21.02.2016 року внутрішньо преміщена особа зобов'язана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. Відповідно до ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є підставою вважати що заявник відноситься до цієї категорії осіб. Також, відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Одночасно, згідно ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, допомоги та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто, не може бути витребувано у особи, як безпідставно набуте майно, грошові кошти, сплачені їй у якості встановленої законодавством грошової допомоги, якщо їх виплачено добровільно, відсутні рахункові помилки та недобросовісність з боку набувача. В судовому засіданні встановлено, що відповідач діяла недобросовісно, оскільки не виконала обов'язки, покладені на неї п.11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, щодо інформування державних органів про зміну обставин, які впливають на виплату коштів допомоги, а саме в 3-х денний термін не повідомила Управління про зміну обставин, які впливають на виплату коштів, а саме залишення місця постійного проживання у зв'язку з поверненням до покинутого місця проживання (м.Донецьк), отже в силу ст.1212 ЦК України, одержані нею внаслідок вказаної недобросовісності кошти допомоги мають бути повернуті, як такі, що одержані без належної правової підстави. У відповідності з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1ст.57 ЦПК України). Частиною 2 ст.59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved