Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Заявник звернулася до суду із вказаною заявою, посилаючись на ті обставини, що [INFO] у місті Севастополь Автономної Республіки Крим помер її брат [PERSON] . Після смерті брата їй було видано лікарське свідоцтво про смерть № [NUMBER] від 30 червня 2021 року, на підставі якого Відділом запису актів громадянського стану Гагарінського району міста Севастополя Управління ЗАГС міста Севастополя було видано довідку про смерть № С-03415 від 30 червня 2021 року та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 30 червня 2021 року. Місто Севастополь розташоване на тимчасово окупованій території України, тому вказаний документ про смерть є недійсним і не створює правових наслідків. При зверненні до Миронівського районного відділу реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з метою державної реєстрації смерті брата та отримання свідоцтва про смерть, їй було відмовлено з тих підстав, що наданні документи не входять до переліку документів, які є підставою для проведення державної реєстрації смерті згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та не відповідають формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2016 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1 150/3024. Таким чином, отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану не можливо, оскільки факт смерті мав місце на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. У зв`язку з вказаним, вона має перешкоди у реєстрації смерті брата [PERSON] , тому просила встановити факт його смерті на окупованій території. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року відкрито провадження в справі. Заявник до суду не з`явилася, в поданій до суду заяві від 17 вересня 2021 року просить розглядати справу у її відсутності, вимоги за заявою підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Миронівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про розгляд справи повідомлений належно. Фактичні обставини справи 28\~червня 2021\~року на\~тимчасово окупованій\~території України,\~в місті\~ Севастополь\~Автономної Республіки\~Крим,\~помер[PERSON] , [INFO] , уродженець села Росава Миронівського району Київської області. Заявник є сестрою померлого [PERSON] , отже, є особою, яка наділена повноваженнями на звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території. Родинні відносини з померлим підтверджені даними доданих до заяви: паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Мінським РУ ГУ МВС України в місті Києві 16 січня 1998 року, свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 8 травня 1971 року, відповідно до даних якого батьками є [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 25 березня 1977 року, відповідно до даних якого батьками є ті ж особи (а.с., а.с. 9,10). Встановлено, що зареєстрованим місцем проживання заявника [PERSON] є [ADDRESS] . Заявником до заяви додано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 30 червня 2021 року та довідку про смерть № С-03415 від 30 червня 2021 року, видані Відділом запису актів громадянського стану Гагарінського району міста Севастополя Управління ЗАГС міста Севастополя; лікарське свідоцтво\~про смерть\~№ 047713\~від 30\~червня 2021\~рокута\~довідку про\~поховання №\~38,\~видану 14\~серпня 2021\~року Релігійною\~організацією «Православний\~прихід Свято-Нікольського\~Храма -\~Пам?ятника міста\~Севастополя Сімферопольської\~і Кримської\~єпархії»,\~відповідно до\~даних якої\~ [PERSON] \~похований на\~цвинтарі Свято-Нікольського\~Храма -\~Пам?ятника міста\~Севастополя за\~адресою:\~місто Севастополь,\~вулиця Богданова,\~43,\~місце поховання\~№ 85\~(а.с.,\~а.с.\~11-14). Після смерті брата інших документів заявник не отримувала. Заявник звернулася до Миронівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з метою здійснення державної реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] в місті Севастополь. Органом державної реєстрації актів цивільного стану заявнику відмовлено у реєстрації факту смерті, оскільки для підтвердження факту смерті [PERSON] пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 8 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Такі обставини підтверджуються даними відмови у проведенні державної реєстрації смерті від 1 вересня 2021 року № 4/21.16-66 (а.с. 16). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з частиною 1 статті 317 ЦПК України, яка встановлює особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Вказаний Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до положень статті 9 Закону, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Як передбачено частиною 1 статті 18 вказаного Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» передбачено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Згідно з пунктом 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер на тимчасово окупованій внаслідок збройної агресії Російської Федерації території. Реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану здійснювалася на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Свідоцтво про смерть [PERSON] видане Відділом запису актів громадянського стану Гагарінського району міста Севастополя Управління ЗАГС міста Севастополя, тобто органом на тимчасово окупованій території, діяльність якого вважається незаконною, оскільки він створений у порядку, не передбаченому законом України. Заявник, маючи документ про його смерть, виданий установою, яка діє на тимчасово окупованій території, має перешкоди у реєстрації смерті брата, оскільки такий документ не створює правових наслідків. Висновки за результатами розгляду Відповідно до статті 315 ЦПК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження судами розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факт, за встановленням якого звернулася заявник, має юридичне значення. Встановлення факту смерті необхідне заявнику для реєстрації смерті брата [PERSON] на території України, отримання свідоцтва про смерть. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті особи на окупованій території України. Відповідно до положень частини 4 статті 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно частини 5 вказаної статті, копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Відповідно до статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: approved