Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Короткий виклад обставин справи [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 21.08.2008 року Ужгородським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис №447. В обгрунтування позову посилається на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, в даному шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Зазначає, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя, постійні сварки та чвари. Через сварки більшу частину часу проживають окремо один від одного, а в останній час шлюбні відносини припинили, контакти з відповідачем стосуються виключно вирішення питань розвитку та утримання спільного сина. Вважає, що примирення між ними є неможливим, подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим та суперечитиме їх інтересам. Наполягає на розірванні шлюбу. Процесуальні дії по справі та позиція сторін Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.04.2021 року року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 12.04.2021 року представником позивача усунуто вказані в ухвалі недоліки. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 19.04.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання, була повідомлена належним чином. При цьому, в прохальній частині позовної заяви позивач просить розгляд справи провести за її відсутності за наявними матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, при цьому, подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують повністю, просять задовольнити та зазначено, що проти винесення заочного рішення по справі не заперечують. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в тому числі і шляхом розміщення оголошення про його виклик на веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подавав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 21.08.2008 року в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що 21 числа серпня місяця 2008 року складено відповідний актовий запис №447. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] » (а.с. 14). З копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 17.03.2009 року перекладеного з з угоської мови на українську мову вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , його батьками записані батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 4). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Суд бере до уваги зазначені позивачем у позові обставини, що сторони проживають окремо, припинили шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірва ння шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110-112, 113, 114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 76-81, 137, 141, 142, 247, 263-265, 280-283, 354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved