Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 18.03.2019 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позов, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 11.03.2016 року розірвано та від спільного життя мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , батьком якої у свідоцтві про народження дитини записаний відповідач. Однак, від виконання своїх батьківських обов`язків [PERSON] ухиляється, не цікавиться життям та долею своєї дитини, не спілкується з нею, проявляє байдужість до її існування, ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, в зв`язку з чим має заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої станом на 25.02.2019 року становить 24250 грн. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13.12.2018 року оголошено його розшук, позивачка просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Аргументи сторін та процесуальні дії по справі. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач згідно довідки Малопавлівського старостинського округу Комишанської сільської ради №02-15/426 від 10.04.2019 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає. За вказаною адресою судом направлено судову повістку, яку він не отримав, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений шляхом розміщення оголошення про розгляд справи на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.81). У зв`язку з цим суд вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідач повідомлений у відповідності до положень ч.11 ст.128 ЦПК України. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, одпав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до норм ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.03.2019 року позовну заяву залишено без руху, а позивачці наданий строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 квітня 2019 року в даній справі відкрите провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.04.2019 року. В зв`язку з неявкою відповідача та відсутності підтвердження вручення йому судовому повістки про виклик в суд протокольною ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 5.04.2019 року підготовче засідання відкладено на 10.05.2019 року. Ухвалою підготовчого засідання від 10.05.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду на 17.05.2019 року, витребувано з Служби у справах дітей Сумської міської ради висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.11.2013 року, який 11.03.2016 року було розірвано, що підтверджується матеріалами справи (а.с.45,58). Як вбачається зі свідоцтва про народження дитини від 25.07.2014 року, виданого виконкомом Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області сторони від спільного життя мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач [PERSON] (а.с.44). Матеріалами справи підтверджено доводи позивачки про те, що їх спільна з відповідачем донька [PERSON] проживає разом з позивачкою, знаходиться на повному її утриманні, позивачка одноособово здійснює догляд за дитиною та займається її вихованням (а.с.47,48, 52-54). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з позивачкою він проживає однією сім`єю в незареєстрованому шлюбі, разом з ними проживає її малолітня дочка, батьком якої є відповідач, однак, [PERSON] протягом останніх трьох років не з`являвся, до дитини не проявляє інтересу, не надає матеріальної допомоги, виховують та утримують дитину вони вдвох. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є рідним братом позивачки. Близько трьох років він не бачив відповідача та йому відомо, що відповідач долею дитини не цікавиться, до дочки не приїжджає, матеріально не допомагає, хоча позивачка у спілкуванні з нею не перешкоджає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона хрещена матір малолітньої дочки позивачки. Відповідача бачила, поки дитині не виповнився один рік, але тривалий час відповідач долею дитини не цікавиться, місце його знаходження невідоме. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. За змістом ст.164 ч.1 п.2, ст.165 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, орган опіки та піклування. Відповідно до пп. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, але всупереч зазначеним вимогам закону відповідач свої зобов`язання щодо виховання та розвитку дитини не здійснює. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що відповідач як батько дитини не спілкується з дочкою, не приймає участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні, проживає окремо, не цікавиться життям та станом здоров`я дитини, що свідчить про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 11.03.2016 року в межах виконавчого провадження № 51482822, відкритого 21.06.2016 року Зарічним відділом ДВС м. Суми, з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.45,49, 59-60). Однак відповідач своїх обов`язків по утриманню дитини не виконує, аліменти не сплачує, в зв`язку з чим має заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої станом на 25.02.2019 року складає 24250 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеного старшим державним виконавцем Зарічного відділу державної служби міста Суми (а.с.51). У зв`язку з невиконанням боржником [PERSON] судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, відсутністю даних про місце його знаходження ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13.12.2018 року оголошено розшук боржника [PERSON] (а.с.50). Дані обставини дають суду підстави вважати, що [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно висновку служби у справах дітей Сумської міської ради від 14.05.2019 року №948/27.1-26, який суд приймає до уваги, маються підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.83-84). Висновок суду. Аналізуючи наведене вбачається, що позивачка належним чином виконує свої батьківські обов`язки, приймає активну участь у житті своєї малолітньої дитини, займається її всебічним розвитком, сприяє формуванню у дитини почуття власної гідності, поваги до інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Натомість відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не проявляє батьківської турботи про свою дитину, не цікавиться її життям і розвитком, матеріально її не утримує, не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, не забезпечує їй необхідного харчування, медичного огляду, лікування, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини як складову виховання, не спілкуються з дочкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не створює умов для отримання нею освіти, тобто проявляє байдужість до долі своєї дочки, що свідчать про свідоме нехтування відповідачем [PERSON] своїми батьківськими обов`язками та розцінюється судом як ухилення від виховання дитини, а тому суд вважає, що відповідача [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] . Суд вважає, що такий крайній захід впливу на відповідача, який ухиляються від виконання батьківських обов`язків, є доцільним та необхідним для захисту інтересів дитини. У зв`язку з повним задоволенням позову, з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України на користь позивачки підлягають стягненню понесені по справі судові витрати в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved