Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 1. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просить визнати недійсним договір про розподіл спадкового майна від 16.02.2018 за реєстраційним номером 41, посвідчений державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальовим А.О., скасувати державну реєстрацію права власності згідно з умовами договору, а саме на земельні ділянки площею кожна по 1,45 га з кадастровими номерами 4423381500:06:001:0186, 4423381500:06:001:0195, 4423381500:06:001:0185; мотоцикл ІЖ-6.114 1989 року випуску, грошові заощадження, що знаходяться в Новопсковському відділенні Ощадбанку, гараж, розташований кв. Кіяха, 48 в с. Заайдарівка Новопсковського району Луганської області, квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . 2. [INFO] помер спадкодавець [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина, яка складається зі житлового будинку, квартири, гаражу, земельних ділянок, сертифікатів на право на земельну частку, автомобілю, мотоциклу. Спадкоємцями після померлого є позивач, відповідач та третя особа у справі. 3. 16.02.2018 державним нотаріусом був складений та посвідчений за номером 41 договір про розподіл спадкового майна. Його умови, правові наслідки, зміст нотаріусом не були роз`яснені, що свідчить, що договір був укладений з порушенням вимог чинного законодавства України. Спірний договір був укладений з ініціативи відповідача, позивач була вимушена його тільки підписати, а про наслідки дізналася лише тоді, коли відповідач стала останню виселяти з будинку. Фактично даним договором позивач позбавлена житла, яке належало позивачу на праві приватної власності разом з померлим чоловіком. Позивач вважає, що вона має пріоритетне право спадкування, оскільки вона проживала з померлим на час відкриття спадщини. 4. Позивач не розуміла того, що відбувається, оскільки тяжко переживала смерть чоловіка, їй було не до змісту договору. Крім того, половина майна чоловіка є її власністю, на яке спадщина взагалі не відкривається. До того ж позивач не подавала заяву про прийняття спадщини. 5. Після затвердження договору відповідач зареєструвала спадкове майно на своє ім`я. Після реєстрації у позивача та відповідача стали виникати сварки, відповідач стала перешкоджати проживанню позивача в цій будівлі. При укладенні договору відповідач ввела позивача в оману щодо правової природи оспорюваного договору, правочин вчинений під впливом обману. В судовому засіданні позивач та представник позивача просили позов задовольнити з підстав, викладених у позові. Короткий зміст заперечень відповідача 6. Позовні вимоги відповідач не визнала, оскільки п. 5 спірного договору визначає, що сторони розуміють значення своїх дій та діють добровільно, без примусу та насильства, що вони перебувають у здоровому розумі та ясній пам`яті. Сторони правочину підписали його, чим засвідчили вільне волевиявлення на його укладення. Державним нотаріусом були встановлені особи договору та перевірено їх дієздатність. Також відповідач зазначила, що будинок не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки її батько отримав його у спадщину. Відповідач зазначає, що право власності на будинок вона набула правомірно, оскільки прийняла спадщину, а тому підстав для визнання договору розподілу спадщини не має. Крім того, відповідач зазначає, що позивач безперешкодно користується житловим будинком, комунальні платежі сплачує відповідач, позивач зареєстрована у цьому будинку. Також відповідач зазначає, що вона не вчиняла ніяких дій щодо введення позивача в оману, позивач не надала жодного доказу цього. Крім того, після укладення спірного договору позивач реалізувала своє право на спадщину, зареєструвала земельні ділянки, а отже усвідомлювала значення своїх дій та була здатна керувати ними. В судовому засіданні відповідач також зазначила, що їй не зрозуміло, чому саме вона є відповідачем, а не усі сторони договору, а саме третя сторона [PERSON] . Просила у задоволенні позову відмовити. Короткий зміст доводів третьої особи 7. У заяві від 10.03.2020 третя особа [PERSON] просив справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа державний нотаріус Ковальов А.О. до суду не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Процесуальні дії у справі 8.Ухвалою суду від 11.02.2020 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.03.2020, залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори Луганської області Ковальова А.О. 9. Ухвалою суду від 10.03.2020 підготовче судове засідання відкладено до 01.04.2020 у зв`язку з задоволенням клопотання позивача про витребування доказів. 10.Ухвалою від 01.04.2020 підготовче судове засідання відкладено до 29.04.2020 продовжено строк підготовчого провадження. 11. 29.04.2020 підготовче судове засідання відкладено до 16.06.2020 за клопотанням відповідача. 12. Ухвалою суду від 16.06.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 02.07.2020. Фактичні обставини, встановлені судом 13. [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Заайдарівської сільської ради Новопсковського району Луганської області 08.08.2017. 14. 16 лютого 2018 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено договір про розподіл спадкового майна, за умовами якого сторони домовились, що переходить на праві приватної власності: [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] - земельні ділянки, кадастрові номери: 4423381500:06:001:0126, 4423381500:06:001:0127, та за Державними актами ІІ-ЛГ№ 097030, ІІ-ЛГ № 097031, ІІ-ЛГ№097032, гараж, мотоцикл та грошові заощадження; [PERSON] - квартира за адресою: [ADDRESS] , автомобіль GEELY. Пунктом 2 цього договору визначено, що сторонам роз`яснено, що відповідно до спадкоємців у зазначених частках п. 2 цього договору переходять всі права та обов`язки, як майнові, так і немайнові, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. У п. 5 даного договору зазначено, що сторони перебувають при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміють значення своїх дій та діють добровільно, без погроз, примусу чи насильства як фізичного, так і морального, а також підтверджують, що цей договір складено і підписано ними добровільно, не носить характеру фіктивної та удаваної угоди та відповідає їх справжнім намірам створити для себе юридичні наслідки. Договір підписано сторонами договору. 15. 22.08.2018 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на два житлових будинки, розташованих за адресою: [ADDRESS] , та внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Як вбачається зі свідоцтва на право на спадщину за заповітом даний будинок спадкодавець [PERSON] успадкував після померлої матері [PERSON] . 16. Згідно довідки № 1520 від 03.12.2019, виданої Новопсковською селищною радою, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] - голова домогосподарства, [PERSON] - онука. Аналогічні дані вбачаються з довідки Новопсковської селищної ради № 1325 від 04.10.2019. Згідно довідки № 1521 від 03.12.2019, виданої Новопсковською селищною радою, [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , на момент смерті чоловіка [PERSON] були зареєстровані та проживали за вказаною адресою. 17. З матеріалів справи вбачається, що позивач зі скаргами на відповідача зверталась до Президента України, голови Новопсковської селищної ради, голови Новопсковської районної ради, начальника Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області, на які надані відповідні відповіді. Також відповідач зверталась з заявою до заступника голови Новопсковської районної ради з заявою від 16.02.2019. В газеті «Перемога» від 19.10.2019 міститься стаття «Криве дзеркало» про життя та взаємовідносини [PERSON] та її доньки [PERSON] . 18. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 25.07.2019, на земельні ділянки кадастрові номери: 4423381500:06:001:0195, 4423381500:06:001:0186, 4423381500:06:001:0185, зареєстровано право власності за [PERSON] та нею укладено на дані земельні ділянки договори оренди землі, про що зроблено запис у Реєстрі. 19. Зі спадкової справи вбачається, що померлий [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом успадкував два житлових будинки за адресою: [ADDRESS] . 05.02.2018 до державного нотаріуса звернувся Престінський П.О. з заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] 05.02.2018 до державного нотаріуса звернулась [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] . На підставі вказаних заяв було відкрито спадкову справу, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі). 16.02.2018 спадкоємцями після померлого [PERSON] укладено договір про розподіл спадкового майна, зміст якого зазначений вище у рішенні суду. 20.02.2018 спадкоємцю [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки GEELY. 22.08.2018 державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на два житлових будинки за адресою: [ADDRESS] , про що зроблено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 25.04.2019 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до державного нотаріуса звернулась [PERSON] . На підставі цієї заяви державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на земельні ділянки кадастрові номери 4423381500:06:001:0186, 4423381500:06:001:0195, 4423381500:06:001:0185. В спадковій справі містяться правовстановлюючі документи на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на легковий автомобіль марки GEELY, на мотоцикл ИЖ - 6-114, на квартиру за адресою: [ADDRESS] , Державні акти на земельні ділянки серії ІІ-ЛГ №097032, ІІ-ЛГ № 097031, ІІ-ЛГ № 097030, витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастрові номери 4423381500:06:001:0186, 4423381500:06:001:0195, 4423381500:06:001:0185. 20. Судом також досліджені робочий проект на газопостачання будинку за адресою: [ADDRESS] , та розрахункові книжки за газ та електроенергію. Також досліджено терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] . Оцінка аргументів учасників сторін 23. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. 24.Згідно зі ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 25.Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 26.Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 27. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. 28.Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 29.Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 30.Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. 31.Як вбачається з матеріалів справи спадкоємці (відповідач та третя особа) після померлого [PERSON] прийняли спадщину шляхом подачі відповідних заяв до нотаріуса, а позивач прийняла спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця проживала з останнім. Коли спадкоємці прийняли спадщину, вони мають право укласти між собою договір про розподіл спадкового майна, відповідно до якого визначити, яке саме майно перейде до того чи іншого спадкоємця. Договір про розподіл спадкового майна укладається спадкоємцями до видачі свідоцтв про право на спадщину і є підставою для подальшої видачі свідоцтв відповідно до закону та укладеного договору. Такий договір укладається у письмовій формі та потребує обов`язкового нотаріального посвідчення. В договорі має бути охоплене все майно, яке належить до складу спадщини. При цьому слід зазначити, що при укладанні договору не ураховується вартість майна, яке розподіляється між спадкоємцями - майно не обов`язково має бути рівноцінним. 32.Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, договір про розподіл спадкового майна був укладений спадкоємцями 16.02.2018, тобто після подачі заяв про прийняття спадщини і до видачі свідоцтв про право на спадщину. Також спірний договір був укладений після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Вказане спростовує доводи представника позивача про те, що спірний договір укладено не в установлений законом строк. 33. Є також недоречним посилання представника позивача на ч. 2 ст. 1279 ЦК України, якою передбачено, що спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення. Як встановлено судом та не оспорено сторонами, будинок за адресою: [ADDRESS] , належав померлому на праві приватної власності і не був спільно набутим майном подружжя. Також суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що в спірному договорі зазначено, що до відповідача переходить право власності на один житловий будинок [ADDRESS] , а свідоцтво видано на два житлових будинки за вказаною адресою. Як зазначено у договорі про розподіл спадкового майна до відповідача переходить право приватної власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено судом за адресою: [ADDRESS] , знаходиться два житлових будинки, які належали померлому на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом. І саме на підставі цього правовстановлюючого документу було видано свідоцтво про право на спадщину [PERSON] . Не зазначення у договорі про розподіл спадкового майна кількості житлових будинків за даною адресою не означає, що відповідач мала успадкувати лише один з них, оскільки дані будівлі мають одну поштову та юридичну адресу, зроблено на дані будівлі один технічний паспорт, який міститься в матеріалах справи, і в якому дані будинки позначаються А-1 та Б-1 відповідно, а отже в спірному договорі мова йде фактично про один майновий комплекс. Крім того, в спірному договорі визначено увесь обсяг спадкового майна, яке успадковують спадкоємці. І позивачем не оспорено, що відповідачу повинен перейти у право власності лише один з будинків за адресою: [ADDRESS]. 34 . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 35.Що стосується доводів позивача про те, що спадкове майно є спільним майном подружжя, а тому їй належить половина цього майна, то позивачем не надано доказів того, що спадкове майно було придбано подружжям в період шлюбу. Також позивачем не надано доказів на підтвердження, що вона зверталась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя відповідно до ст. 71 Закону України «Про нотаріат», згідно якої у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя (колишнього з подружжя), що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті другого з подружжя видається за умови подання документів, що підтверджують право власності на таке майно, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При видачі свідоцтва нотаріус перевіряє факт належності майна подружжю (колишньому подружжю) на праві спільної сумісної власності. 36. Що стосується доводів позивача про те, що договір про розподіл майна було вчинено внаслідок обману відповідача суд зазначає наступне. Відповідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 230 ЦК України передбачені правові наслідки вчинення правочину під впливом обману. Так, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. 37. Як зазначено у постанові ВС від 28.08.2019 у справі № 753/10863/16-ц частиною першою статті 230 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша стаття 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. ВС у постанові від 14.03.2019 у справі №755/3903/17 зауважив, що стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. 38. Як зазначила позивач у судовому засіданні про обман відповідача вона дізналась одразу як відповідач перереєструвала на себе право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] . Однак, дані твердження позивача спростовуються матеріалами справи. Так, позивач за договором про розподіл спадщини оформила право власності на спадкове майно у вигляді земельних ділянок 25.07.2019, уклала договори оренди землі 12.08.2019. Спадщину після померлого батька відповідач оформила 22.08.2018. Крім того, зі звернень позивача до Президента України та посадовців місцевих органів влади вбачається, що позивач почала звертатися зі скаргами з 13.09.2019, тобто через рік після оформлення спадщини відповідачем. Також своїми діями по оформленню спадщини позивач фактично погодилась, що умови спірного договору відповідають її волі перебувати у відносинах, породжених правочином. Як погодився про це і інший спадкоємець - третя особа у справі. Також суд зазначає, що умовами спірного договору, як зазначено вище, передбачено, що сторонам роз`яснено, що відповідно до спадкоємців у зазначених частках п. 2 цього договору переходять всі права та обов`язки, як майнові, так і немайнові, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (п. 2). Сторони перебувають при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміють значення своїх дій та діють добровільно, без погроз, примусу чи насильства як фізичного, так і морального, а також підтверджують, що цей договір складено і підписано ними добровільно, не носить характеру фіктивної та удаваної угоди та відповідає їх справжнім намірам створити для себе юридичні наслідки (п. 5) Договір підписано усіма спадкоємцями та реалізовано наслідки цього договору усіма сторонами - спадкоємцями. А тому доводи позивача про те, що вона не усвідомлювала зміст своїх дій, вчинила правочин під впливом обману, не була обізнана щодо умов договору, що відповідач діяла з умислом обману відносно позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не доведені позивачем у спосіб, передбачений ЦПК України. 39. Суд також не приймає до уваги посилання позивача на те, що їй відповідач перешкоджає в праві користування будинком за адресою: [ADDRESS] . Так, позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з 13 сторінки її паспорту серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно ч.4 ст.9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Позивач не надала суду доказів перешкоджання відповідачем в праві користування будинком, де вона зареєстрована, або доказів втрати права користування житловим приміщенням. 40. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що представник позивача не має право діяти в інтересах позивача, оскільки ордер видано на ім`я [PERSON] . Дійсно ордер видано з помилкою в імені позивача. Однак позивач була присутня особисто в судовому засіданні зі своїм представником, його повноваження підтримала та не оспорила, вважала його своїм представником. А тому адвокат Заїка В.К. є особою, яка в даній справі може представляти позивача. 41. На підставі викладеного, дослідивши усі наявні докази, з`ясувавши обставини справи за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, а тому у його задоволенні слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю та недоведеністю. Судові витрати 42. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed