Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Комунальне підприємство Миколаївської міської Ради Донецької області «Сервіскомуненерго» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги обґрунтувавши свої вимоги тим, що Комунальне підприємство Миколаївської міської Ради Донецької області «Сервіскомуненерго» надає населенню житлово - комунальні послуги (з утримання будинків та прибудинкових територій, централізованого постачання холодної води, водовідведення та вивезення твердих побутових відходів). Згідно ст. ст. 66,67 Житлового кодексу України, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ч. 1, 2 Житлового кодексу України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «про житлово - комунальні послуги», споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житлово - комунальні послуги. Плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського фонду вносяться щомісячно. У зв'язку з неналежним виконанням обов'язку по сплаті житлово - комунальних послуг (з утримання будинків та прибудинкових територій, централізованого постачання холодної води, водовідведення та вивезення твердих побутових відходів), за особовим рахунком Відповідачів станом на 01 грудня 2014 року утворилась заборгованість у сумі 6862,42 грн. Комунальне підприємство Миколаївської міської Ради Донецької області «Сервіскомуненерго» просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за житлово - комунальні послуги розмірі 6862,42 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. Представник позивача Ковдря О.В., яка діє на підставі довіреності в судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду заяву в якій просила суд проводити судове засідання без участі представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явилися були належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи про що є відомості в матеріалах справи тому суд, враховуючи згоду представника позивача вважає можливим відповідно до правил ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства Миколаївської міської Ради Донецької області «Сервіскомуненерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлено наступне. Як зазначено в Довідці Комунального підприємства Миколаївської міської Ради «Сервіскомуненерго» за № 04/56 від 20 січня 2015 року боржники мешкають за адресою: [ADDRESS] за яким відкрито особовий рахунок [NUMBER] та є користувачами житлово - комунальних послуг. Як вбачається з наданих розрахунків Боржники не в повному обсязі, але все ж таки здійснювали незначну часткову оплату за надані житлово - комунальні послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 6862,42 грн. Згідно ст. ст. 66,67 Житлового кодексу України, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ч. 1, 2 Житлового кодексу України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «про житлово - комунальні послуги», споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житлово - комунальні послуги. Плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського фонду вносяться щомісячно. Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, а саме цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Таким чином, між позивачем та відповідачами виникли відносини, що породжують права та обов'язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, відповідачі ними користуються. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь Комунального підприємства Миколаївської міської Ради Донецької області «Сервіскомуненерго» слід стягнути заборгованість за житлово - комунальні послуги в розмірі 6862,42 грн., задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 35 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати». На підставі викладеного і

Outcome: approved