Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

І. Суть спору Позивачка [PERSON] , звернулась до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 18.06.2015р., яке набрало законної сили, відповідача зобов`язано сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , в твердій грошовій сумі, у розмірі по 600 грн. щомісячно Зазначає, що з часу ухвалення судом зазначеного судового рішення погіршилося її майнове становище, так як суттєво збільшились витрати на утримання сина, зросли ціни на продукти харчування і на непродовольчі товари, збільшилися тарифи на оплату комунальних платежів, змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, хоча ніде не працевлаштований, однак працює на тимчасових роботах. З огляду на наведене, з урахуванням матеріального становища платника аліментів, просила суд постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] в її користь на утримання неповнолітньої сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Мостиського районного суду Львівської області від 18.06.2015р., з 600 грн. до 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набранням рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. ІІ. Позиція учасників справи Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили такі задовольнити в повному обсязі, зокрема просили щомісячно стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини, у твердій грошовій сумі, в розмірі по 2000 грн. Окрім цього зазначила, що відповідач є працездатною особою, працює на тимчасових роботах, де отримує високий дохід. Щодо того, що він бере участь в утриманні дітей від теперішньої дружини, котра таких має від першого шлюбу, то зазначила, що у дітей є батько, який вчасно сплачує аліменти на утримання таких та надає їм матеріальну допомогу. Також наголошувала на тому, що син [PERSON] хворіє, та на ліки необхідні значні кошти. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі по 1100 грн. У надісланому на адресу суду відзиві зазначив, що сталого доходу у нього немає, однак вчасно надає матеріальну допомогу сину [PERSON] . При цьому зазначив, що твердження позивачки про те, що він ухиляється від сплати аліментів на утримання сина є недостовірними, та нічим об`єктивно не підтверджено (належними та допустимими доказами). Покликався і на те, що вдруге одружився із [PERSON] , і допомагає такій виховувати та отримувати її неповнолітніх дітей від першого шлюбу. Окрім цього, на даний час здійснює догляд за особою похилого віку, інвалідом І групи загального захворювання його бабцею по родинній лінії батька [PERSON] . Просив суд врахувати розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також те, що не має сталого доходу (заробітку). ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 21.10.2019 року було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. ІV. Обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що від шлюбу в сторін народилася дитина: син [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає та зареєстрована з матір`ю - позивачкою [PERSON] , яка несе витрати на її утримання. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 18.06.2015 року по цивільній справі Єдиний унікальний номер 448/570/15-ц (провадження № 2/448/240/15 ухвалено збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 03.02.2011р. (справа №2-71 за 2011 рік) та стягувати з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дитини: сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно в сумі по 600 гривень, починаючи з 30.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, що стосуються обов`язку батька та матері утримувати дитину. V. Застосоване судом законодавство та висновки суду. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Як відомо із змісту ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З наведеного вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Звертаючись до суду із позовом про зміну розміру аліментів збільшення розміру таких, позивачка [PERSON] як на підставу такого збільшення відповідно до ст.192 СК України, покликалась на погіршення майнового становища одержувача аліментів, збільшення розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тощо. Відповідно до ст.ст.12, 81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Таким чином, при вирішенні даного спору, суд виходить з наступних обставин, зокрема: що з моменту винесення судового рішення від 18.06.2015р., погіршилося матеріальне становище одержувача аліментів, так як в зв`язку з інфляційними процесами в державі зросли ціни на харчові та промислові продукти, ліки тощо, а дитина підростає та потребує у зв`язку з цим значно більших витрат на своє утримання. Крім того, підвищився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Також суд враховує те, що відповідач є особою працездатного віку. Частиною другою статті 182 СК України, до якої внесені зміни Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» з 01.12.2019р. розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років 2218 грн., тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 600 грн., тобто у розмірі, значно меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Крім того, батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. Суд вважає, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому також є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 581/638/17-ц (провадження № 61-11279 св18). Виходячи з наведеного, враховуючи найкращі інтереси дитини, необхідність захисту права дитини на належне утримання, з урахуванням її віку та потреб,

Outcome: partial