Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Корольовського районного суду м. Житомира 12 травня 2021 року звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо стягнення з [PERSON] на його користь аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, а також, аліментів за минулий час у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача з 2017 по 2020 роки, що становить 211 592,66 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач з відповідачем мають спільну неповнолітню дочку [PERSON] , яка проживає з позивачем та знаходиться на утриманні батька. [PERSON] неодноразово звертався до відповідача з вимогою про добровільну сплату аліментів, проте грошових коштів на утримання і забезпечення своєї дитини [PERSON] не надає, хоча має можливість, оскільки матеріально забезпечена. Ухвалою судді від 18 серпня 2021 року було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а.с.82-83). Сторони у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача 17 листопада 2021 року надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому позовні вимоги підтримує повністю (а.с.5). Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи, однак, відповідач не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Враховуючи викладені обставини і те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, суд, згідно ст.280-282 ЦПК України та на підставі наявних у справі доказів вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідків [PERSON] і [PERSON] , встановивши наступні фактичні обставини та відповідні докази, суд приходить до наступного висновку. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] і [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.17), і відповідно до ст.180, 181 СК України, рівною мірою зобов`язані її утримувати до досягнення нею повноліття. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.183 СК, суд визначає розмір аліментів на дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Однією із умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов`язання обох батьків утримувати дитину, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги, і те, що відповідач не надала суду жодного доказу того, що вона за станом здоров`я або за іншими підставами не спроможна її надавати своїй дочці. Оцінюючи викладені та встановлені обставини, суд дійшов висновку і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісяця. За нормою ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач також просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час. Відповідно положень ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. На підтвердження позовних вимог у вказаній частині позивач заявив клопотання щодо допиту свідків, які в судовому засіданні підтвердили той факт, що позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про добровільну сплату аліментів. Отже, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути за період з 2017 по 2020 роки аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), що згідно копій щорічних декларацій (а.с.41-65) становить 158 694,50 грн. (634 778:4). Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: partial