Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Керівник Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування позовних вимог послався на те, що у спільному частковому користуванні [PERSON] та [PERSON] знаходиться земельна ділянка площею 0,5922 га (кадастровий номер 1221884000:03:001:0221), що розташована на вул. Миру (раніше вул. Леніна), 30, в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, яку передано в оренду Лозуватською сільською радою відповідно до договору спільної часткової оренди землі від 12.01.2007. На даний час право власності на нерухоме майно, яке розташоване на спірній земельній ділянці, належить [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна. , а тому на підставі ч.1 ст. 377 ЦК України, 120 ЗК України, ст.. 7 Закону України «Про оренду землі», до набувача майна переходять ті права на відповідну земельну ділянку, на якій вона належала відчужувачу. Відповідачами з 30.03.2016 орендна плата за договором оренди земельної ділянки систематично не сплачувалась, що є порушенням п.п. 9, 11, 27 вказаного договору, ст. 96 Земельного кодексу України, ст. 21 Закону України «Про оренду землі», у звязку з чим рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду з ФОП [PERSON] стягнуто заборгованість по орендній платі. Оскільки, відповідачі систематично не виконують умови договору спільної часткової оренди землі, не сплачують орендну плату, то Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області як орендодавець має право на дострокове розірвання договору оренди в односторонньому порядку. Прокурор просить розірвати договір спільної часткової оренди землі від 12.01.2007, укладений між Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області та [PERSON], [PERSON]; зобов'язати [PERSON] та [PERSON] повернути Лозуватській сільській раді Криворізького району Дніпропетровської області земельну ділянку, площею 0,5922га, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, вул. Миру (раніше Леніна), 30, кадастровий номер 1221884000:03:001:0221, вартістю 903934,00 грн. за актом приймання передачі та стягнути з відповідачів на користь прокуратури Дніпропетровської області сплачений судовий збір у розмірі 3200,00 грн. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, від кожного з них на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення (а.с. 41,44). Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання ним особисто судової повістки 26.10.2017 (а.с. 39). Суд, вислухавши прокурора, представника відповідача [PERSON] [PERSON], дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню за наступних законних підстав. Право користування землею набувається та реалізується громадянами та юридичними особами в порядку та на підставах, визначених Конституцією України (ст. ст.13, 14), Земельним кодексом України (ст. 116, 124), а також інших законів, що приймаються відповідно до них (Закон України «Про оренду землі», Цивільний кодекс України). Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України, ст.288 Податкового кодексу України використання землі в Україні є платним, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Плата за землю справляється відповідно до закону, а розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Судом встановлено, що у спільному частковому користуванні [PERSON] та [PERSON] знаходиться земельна ділянка площею 0,5922 га (кадастровий номер 1221884000:03:001:0221), що розташована на вул. Миру (раніше вул. Леніна),30, в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, яка передана в оренду Лозуватською сільською радою відповідно до договору спільної часткової оренди землі від 12.01.2007 (а.с. 11-13). Згідно з пунктом 1 вказаного договору Орендодавець Лозуватська сільська рада надає, а орендарі [PERSON], [PERSON] приймають в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, для комерційного використання (обслуговування торгівельного центру), яка знаходиться на території Лозуватської сільської ради: село Лозуватка, вул. Леніна, 30, кадастровий номер 1221884000:03:001:0221. Відповідно до п. 2 зазначеного договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,5922 га. Згідно п. 3 вищезазначеного договору на земельній ділянці знаходяться обєкти нерухомого майна нежитлова будівля (універмаг-ресторан, складські приміщення), що належать орендарю. Відповідно до п. 4 вказаного договору земельна ділянка передається в оренду разом з майном, що належить орендарю. Згідно п. 8 зазначеного договору договір укладено на 49 років. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.08.2017, право власності на нерухоме майно: будівлю універмагу-ресторану А-2, складське приміщення Б, вимощення ІІ, І, огорожа (паркан) №1-4, розташоване за адресою: вул. Леніна (Миру), 30, с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, тобто на спірній земельній ділянці, належить на праві власності [PERSON] третій особі по справі, на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна № 4015 від 12.09.2016, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] (а.с. 18-27). Відповідно до ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Пунктом «е» статті 141 Земельного кодексу України визначено, що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Статтею 7 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Отже, виходячи із вищенаведених норм законодавства, у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна переходять ті права на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу - право власності або право користування. Аналогічну правову позицію висловлено у постанові судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 20.08.2013 у справі № 3-15гс13. Крім того, відповідачем з 30.03.2016 орендна плата за договором оренди земельної ділянки систематично не сплачувалась, що є порушенням п.п. 9, 11, 27 вказаного договору, ст. 96 Земельного кодексу України, ст. 21 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до п. 9 договору спільної часткової оренди землі від 12.01.2007, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 2 % нормативної грошової оцінки землі, що становить 4 826,43 грн. на рік (за 1 м2 0,815 грн.). Згідно п. 11 вказаного договору орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно у розмір 1/12 частини річної орендної плати згідно чинного законодавства. Відповідно до п. 27 зазначеного договору, визначені права Орендодавця, в тому числі і право Лозуватської сільської ради вимагати від Орендаря своєчасного внесення орендної плати (а.с. 11-12). Одним із основних обов'язків орендаря відповідно до приписів ст. 24 Закону України «Про оренду землі» є своєчасне внесення орендної плати. З листа № 22218/10/04-83-17 від 12.09.2017 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області вбачається, що [PERSON] надавав до ДПІ податкову декларацію з плати за землю та сплачував орендну плату за земельну ділянку площею 0,5922 га. Однак станом на 1.09.2017 року має заборгованість по орендній платі з фізичних осіб в загальному розмірі 51151,21 грн., що виникла в період з 30.03.2016 по 30.01.2017. З метою погашення даної заборгованості до платника були вжиті заходи, а саме: відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України сформовано та направлено платнику поштою податкову вимогу № 130-04 від 31.03.2016 на суму податкового боргу в розмірі 4547,43 грн. (а.с. 31), також до Дніпропетровського окружного адміністративного суду направлено 2 адміністративні позови на стягнення податкового боргу по орендній платі з фізичних осіб в загальній сумі 32509,71 грн., що виник в період з 30.03.2016 по 30.09.2016. Новостворений податковий борг, що виник в період з 30.10.2016 до 30.01.2017, становить 18 641,5 грн., з метою стягнення даного боргу ГУ ДФС у Дніпропетровській області готується заява до суду (а.с. 28). Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2016 по справі № 804/5123/16 задоволено адміністративний позов Криворізької північної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області про стягнення з ФОП [PERSON] заборгованості податкового боргу та з ФОП [PERSON] стягнуто загальну суму податкового боргу з орендної плати за земельні ділки з фізичних осіб у розмірі 18 528,57 грн. (а.с. 29-30). Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим до виконання. Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобовязані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. За приписами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з п. 37 договору спільної часткової оренди землі від 12.01.2007, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором (а.с. 12 зворот). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Підставою для припинення права користування земельною ділянкою, згідно з п. «д» ст. 141 Земельного кодексу України, є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, оскільки відповідачі систематично не виконують умови договору спільної часткової оренди землі, не сплачують орендну плату, то Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області як орендодавець має право на дострокове розірвання договору оренди в односторонньому порядку. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 15рп/2012 від 09.07.2002 (справа про досудове врегулювання спорів) положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням субєктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Згідно ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146 цс 12, яка відповідно до ст. 3607 ЦПК України є обовязковою для застосування усіма судами України при розгляді справ з аналогічним предметом спору. Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Відповідно до п. 20 договору спільної часткової оренди землі від 12.01.2007 , після припинення дії договору Орендар повертає Орендодавцеві земельну ділянку в стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду (а.с. 11 зворот). Згідно з п. 3 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобовязання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Відповідно до висновку ФОП [PERSON] ринкова вартість земельної ділянки площею 0,5922 га, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, вул. Леніна, 30, кадастровий номер 1221884000:03:001:0221, становить 903 934,00 грн. (а.с. 14-17). Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачі систематично не виконують умови договору спільної часткової оренди землі, не сплачують орендну плату, право власності на нерухоме майно, розташоване на спірній земельній ділянці, перейшло до іншого власника, а тому суд вважає, що договір спільної часткової оренди землі від 12.01.2007 року, укладений між Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області та [PERSON], [PERSON] необхідно розірвати, зобовязавши відповідачів повернути Лозуватській сільській раді Криворізького району Дніпропетровської області земельну ділянку площею 0,5922 га, розташовану за адресою: Дніпропетровська область Криворізький район с. Лозуватка вул. Миру (раніше Леніна), 30, кадастровий номер: 1221884000:03:001:0221 за актом приймання-передачі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Поняття солідарного стягнення судових витрат у цивільно-процесуальному законі немає. А тому судові витрати підлягають стягненню з відповідачів пропорційно, тобто в рівних частках. Прокуратурою Дніпропетровської області при поданні позовної заяви сплачено судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 3200, 00 грн. (а.с. 1), тому суд в порядку ст. 88 ч. 1 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 1600, 00 грн. з кожного на користь позивача.

Outcome: approved