Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на свою користь 100586грн. витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.05.2017 року в м. Харкові за участю автомобіля ВАЗ, державний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої автомобіль Suzuki, державний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2017 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача. В порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правову відповідальність відповідача на момент ДТП застраховано не було, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. МТСБУ за заявою власника автомобіля Suzuki, державний номер [NUMBER] , виплатило страхове відшкодування у розмірі 100000 грн. згідно платіжного доручення № 901477 від 01.02.2018 року. Окрім того, МТСБУ понесло витрати на визначення розміру шкоди в сумі 586 грн. На підставі п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до МТСБУ в порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від [PERSON] компенсації у повному обсязі регламентної виплати. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.10.2019 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.11.2019 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено ПРАТ «Страхова компанія «Нова». У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач надав відзив на позов, в якому просить в задоволенні позову відмовити. Доводи своїх заперечень обґрунтовує тим, що на момент ДТП 10.05.2017 року транспортний засіб ВАЗ, державний номер [NUMBER] , було забезпечено полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2736889. Цей факт було відомий позивачеві, оскільки [PERSON] направляв копію поліса до МТСБУ. З огляду на викладене, в даному випадку у МТСБУ не виникло право регресної вимоги до відповідача, оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] відзив на позов підтримав, просить в задоволенні позову відмовити. Крім того, питання про розподіл судових витрат просить вирішити згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, встановивши йому строк на подання доказів сплати судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Представник третьої особи ПРАТ «Страхова компанія «Нова» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу місцезнаходження, причини неявки суду не повідомив. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 10.05.2017 року о 18-25 в м. Харкові за участю автомобіля ВАЗ217030, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля Suzuki, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , сталась дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується копією довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 3017131504904023. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2017 року по справі № 640/10517/17 встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON] . 19.05.2017 року [PERSON] звернулась до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а 17.08.2017 року з заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Відповідно до Звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту КТЗ Suzuki, державний номер [NUMBER] , складеного ТОВ «Незалежна експертна компанія» 29.06.2017 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ Suzuki, державний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу становить 138021,59грн. Вартість послуг ТОВ «Незалежна експертна компанія» з оцінки вартості відновлювального ремонту становить 586грн., що підтверджується копіями рахунку на оплату № 506 від 04.07.2017 року, акту виконаних робіт від 04.07.2017 року та платіжного доручення № 506рв від 25.07.2017 року. Згідно полісу № АЕ/2736889 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 29.04.2016 року між [PERSON] та ПРАТ «Страхова компанія «Нова» укладено договір страхування, відповідно до умов якого у період з 20.05.2016 року до 19.05.2017 року забезпечено автомобіль ВАЗ 217030, державний номер [NUMBER] . Згідно роздруківки з Централізованої бази даних МТСБУ пошук наявності чинного договору внутрішнього страхування транспортного засобу з державний номером [NUMBER] , станом на 10.05.2017 року не дав результатів. Відповідно до наказу МТСБУ № 1050 від 31.01.2018 року, довідки № 1 від 11.01.2018 року та платіжного доручення № 901477 від 01.02.2018 року МТСБУ сплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 100 000грн. МТСБУ 01.11.2018 року звернулось до [PERSON] з претензією про регресні вимоги, в якій позивач просив протягом 7 днів з моменту отримання цієї вимоги в добровільному порядку компенсувати МТСБУ витрати у розмірі 100 586грн. Відсутність задоволення претензії від 01.11.2018 року з боку відповідача зумовила звернення МТСБУ до суду за захистом своїх прав. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зазначає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.2.1. до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону; 38.2.2. до водія транспортного засобу, який заволодів транспортним засобом за допомогою протиправних дій; 38.2.3. до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов`язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом; 38.2.4. до підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини; 38.2.5. до особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також якщо вона відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та/або вжила алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), та/або вона керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, та/або самовільно залишила місце пригоди. З огляду на викладене, чинним законодавством визначено, серед іншого, право МТСБУ подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд зазначає, що відповідачем надано належний та допустимий доказ обов`язкового страхування своєї цивільно-правової відповідальності - поліс № АЕ/2736889 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.04.2016 року, який був чинний станом на момент ДТП 10.05.2017 року. Відносно доводів позовної заяви про те, що згідно роздруківки з Централізованої бази даних МТСБУ пошук наявності чинного договору внутрішнього страхування транспортного засобу з державний номером [NUMBER] , станом на 10.05.2017 року не дав результатів, суд зазначає, що видача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є підтвердженням того, що сторони уклали договір страхування та досягли згоди щодо істотних умов договору (такого висновку дійшов КЦС у складі Верховного Суду постанові від 13 червня 2018 року у справі № 752/6872/16-ц). При цьому, позивач, отримавши відзив на позов та ознайомившись зі змістом заперечень відповідача, не скористався правом подання відповіді на відзив та не надав доказів звернення до страховика відповідача ПРАТ «Страхова компанія «Нова» або відсутності обов`язку страховика у виплаті страхового відшкодування. При цьому МТСБУ не позбавлено права звернутися з регресним позовом до страховика ПРАТ «Страхова компанія «Нова». З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат, то представник відповідача [PERSON] у відзиві на позов та у судовому засіданні зробив заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про подання доказів сплати судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, з огляду на що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд вважає за необхідне призначити судове засідання на 24.12.2019 року о 12.00 та встановити відповідачу строк для надання таких доказів.

Outcome: dismissed