Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Позивачі звернулися до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом та просить суд: -визнати за [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 52,0 кв. м, житловою площею - 30,1 кв. м, що складається в цілому з: 1-коридору - 7,3 кв. м, 2-ванної - 2,5 кв. м, 3-туалету - 1 кв. м, 4-кухні - 8,7 кв. м, 5-житлової кімнати - 11,5 кв. м, 6-житлової кімнати - 18,6 кв. м, 7-лоджії - 2,4 кв. м. -зняти арешт з 1/4 частки вказаної квартири, який (арешт) було накладено постановою відділу Державної виконавчої служби у м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі від 05.07.2006, АН № 335187, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також зняти заборони на її відчуження. Подану заяву обґрунтовують тим, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] згідно розпорядження органу приватизації № 305 від 17.12.1994 є власниками квартири [ADDRESS] , яка належить їм на праві спільної сумісної власності в рівних долях. Згідно з вказаним розпорядженням позивачам було видане свідоцтво про право власності на житло від 17.12.1994 року на підставі якого Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації було здійснено реєстрацію права спільної сумісної власності на вказану квартиру за позивачами, про що було записано у реєстрову книгу реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб. Нещодавно позивачі дізналися, що на 1/4 частки квартири було накладено арешт із забороною її відчуження. З інформаційної довідки № 277636076 від 01.10.2021 року вбачається, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , за відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 11.07.2006 Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою було зареєстровано у вказаному реєстрі обтяження (реєстраційний номер обтяження: 3448120), зокрема арешт 1/4 частини квартири, власником якої зазначено [PERSON] . Згідно вказаної довідки, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АН № 335187, 05.07.2006, яку (постанову) було винесено відділом Державної виконавчої служби у м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі. Позивачі вказують, що боржниця за виконавчим провадженням [PERSON] ніколи не була ані власником, ані співвласником спірної квартири [ADDRESS] , ніколи у ній не проживала та не була зареєстрована. Таким чином наявність незаконного арешту на частку належного позивачам на праві спільної сумісної власності майна, перешкоджає їм у здійсненні гарантованого законодавством права розпоряджатися своєю власністю, чим порушується їх право власності на вказану квартиру, у зв`язку з чим [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду. Процесуальні дії. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 07.10.2021 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.10.2021року відкладено розгляд справи на 08.11.2021 року. Ухвалою суду від 08.11.2021 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 25.11.2021 року. В судове засідання 25.11.2021 року сторони не з`явились. 10.11.2021 року до канцелярії суду надійшла заява завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Білгород-Дністровського району Одеської області Саданова О., відповідно до якої останній просить справу розглядати у його відсутність. Представник Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розсипкою про отримання судової повістки.. 15.11.2021 року до канцелярії суду від позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності позивачів. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що згідно розпорядження органу приватизації № 305 від 17.12.1994 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , яка належить їм на праві спільної сумісної власності в рівних долях. Згідно з вказаним розпорядженням позивачам було видане свідоцтво про право власності на житло від 17.12.1994 року на підставі якого Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації було здійснено реєстрацію права спільної сумісної власності на вказану квартиру за позивачами, про що було записано у реєстрову книгу реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб. З інформаційної довідки № 277636076 від 01.10.2021 року вбачається, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , за відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 11.07.2006 Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою було зареєстровано у вказаному реєстрі обтяження (реєстраційний номер обтяження: 3448120), зокрема арешт 1/4 частини квартири, власником якої зазначено [PERSON] . Згідно вказаної довідки, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АН № 335187, 05.07.2006, яку (постанову) було винесено відділом Державної виконавчої служби у м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі. Згідно листа Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.09.2021 року № 72098/31-16, щодо надання інформації позивачці [PERSON] стосовно скасування арешту, зазначено наступне: «згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 30.09.2021 року у Відділі відсутнє виконавче провадження, згідно якого накладено арешт на майно, що належить [PERSON] , але, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження (реєстраційний номер обтяження: 3448120) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АН № 335187 від 05.07.2006, Відділу Державної виконавчої служби у м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі, об`єкт обтяження: квартира, 1/4 частина, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] . Доводимо до вашого відома, що зняти вищезазначений арешт на 1/4 частину квартири за адресою [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , у Відділі немає підстав, тому задовольнити вимоги, вказані у Вашій заяві не маємо можливості.» Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За загальним правилом державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (абзац четвертий частини п`ятої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Тобто державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат». Частиною першою статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною другою статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Разом з тим, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Звертаючись до суду позивач визначив відповідачами Білгород-Дністровський відділ державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та Білгород-Дністровську міську державну нотаріальну контору Білгород-Дністровського району Одеської області Міністерства юстиції України. Суд не погоджується з такою позицією позивачів з огляду на таке. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Викладене вище узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, згідно з яким належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц; від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 13 листопада 2019 року у справі № 755/9215/15-ц. Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог. Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Таким чином, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи позивачами не доведено, що Білгород-Дністровським відділом державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою було порушено права позивачів. При цьому посилання позивачів в позовній заяві на статтю 41 Конституції України, статті 317, 319, 321, 391 ЦК України щодо захисту права власності є безпідставними, оскільки за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, тобто арешт майна не пов`язаний зі спором про право на це майно. Висновки за результатами розгляду справи З огляду на викладене, враховуючи, що під час розгляду справи судом не встановлено порушення прав позивачів з боку Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Білгород-Дністровського району Одеської області, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed