Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про захист честі та гідності, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач [PERSON] є її рідним братом, з яким вона підтримувала нормальні стосунки до жовтня 2017 року. 28.10.2017 в період 17-18.00 год. за адресою [ADDRESS] , відповідач [PERSON] почав її обзивати нецензурними словами та погрожувати, а також поширювати про неї такі відомості, які не відповідають дійсності, а саме: «Що голову відрубає сокирою, щоб погребли її разом із її дітьми на цвинтарі, що группу зніме з неї, що вона лікарів підкупила». Такі твердження на її думку є образою, погрозою та неправдивими, так як вона є інвалідом третьої групи загального захворювання з 01.05.2014, що підтверджується довідкою МСЕК № 945, та індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 938 від 01.05.2014. Зазначає, що вона лікарів ніколи не підкупляла, а інвалідність їй встановлена на підставі важкої хвороби. Також їй присвоєно почесне звання «Мати-героїня», згідно посвідчення № [NUMBER] . А тому просить зобов`язати відповідача [PERSON] спростувати дану інформацію шляхом привселюдного вибачення. Також в проваджені Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області знаходилась цивільна справа № 348/2185/17 за позовом [PERSON] до неї, [PERSON] , Пнівської сільської ради про визнання незаконним рішенням сільської ради про вилучення з користування та надання в користування земельних ділянок. Судові засідання по даній справі відбувались 10.11.2017 та 01.02.2018. Інтереси позивача в суді представляв її представник [PERSON] , який 01.02.2018 під час перерви в залі засідання суду та прийняття рішення по зустрічній позовній заяві в приміщенні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, почав її обзивати нецензурними словами та погрожувати, а також поширювати про неї такі відомості, які не відповідають дійсності, а саме: «Нендза, брехлива безличниця, мерза, обманщиця та шахрайка». Також інтереси позивача в суді представляв представник-адвокат Монастирецький Я.В., який 01.02.2018 під час перерви після судового засідання в приміщенні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області почав її обзивати нецензурними словами та погрожувати, а також поширювати про неї такі відомості, які не відповідають дійсності, а саме: «та вона не хвора, та її ще кувалдою не доб`єш». Внаслідок таких подій стан її здоров`я раптово погіршився, їй стало погано, після чого було викликано карету швидкої допомоги, яка доставила її до приймального відділення ЦРЛ Надвірнянського району з діагнозом: гострий розлад мозкового кровообігу. Правобічний геміпарез, що підтверджується карткою виїзду швидкої медичної допомоги № 1345 від 01.02.2018, довідкою ЦРЛ Надвірнянського району від 28.02.2018, виписки із медичної картки амбулаторного хворого ЦРЛ Надвірнянського району від 28.02.2018. У зв`язку з лікуванням вона понесла витрати на придбання медикаментів в розмірі 9926.78 грн., які підтверджені відповідними квитанціями. Тому вважає, що зазначена сума підлягає стягненню з відповідачів на її користь. 01.02.2018 вона зверталась із заявою до Надвірнянського ВП ГУНП з заяву про прийняття міри до [PERSON] та адвоката Монастирецького Я.В., які під час розгляду цивільної справи в суді принижували її честь та гідність та обзивали її нецензурними словами, внаслідок чого стався серцевий приступ. Внаслідок проведеної перевірки [PERSON] було оголошено офіційне попередження про недопустимість антигромадської поведінки на майбутнє. Також роз`яснено, що у випадку порушень він може бути притягнутий до кримінальної, адміністративної чи цивільно-правової відповідальності згідно з чинним законодавством. А тому просить зобов`язати [PERSON] та [PERSON] спростувати дану інформацію шляхом привселюдного вибачення. Вважає, то відповідачі грубо, публічно порушили її права, гарантовані ч. 1 ст. 28 Конституції України, яка гарантує кожному право на повагу до його гідності. Зокрема відповідачі обзивали її нецензурними словами та погрожувати, а також поширили про неї такі відомості, які не відповідають дійсності, висловили та поширили про неї завідомо неправдиві вигадки, свої припущення, думки, які її ганьблять і нічого спільного з дійсністю не мають. Такі висловлювання завдають їй моральних страждань. Також відповідачі свідомо, умисно створили хибну громадську думку про неї та її життя. Крім того поширена відповідачами щодо неї неправдива інформація заподіяла їй значні моральні граждання. Все це призвело до значного психічного напруження, порушення нормальної життєдіяльності, викликало в неї зайве нервування, психічну дратівливість. Також моральна шкода полягає в тому, що їй постійно потрібно оправдовуватись та спростовувати неправдиву інформацію, яка висловлена відповідачами про неї 28.10.2017 та 01.02.2018. Емоційне напруження та хвилювання негативно вплинуло на неї як на людину, спричинило порушення життєдіяльності та привело до значних переживань. Висловлення образ та неправдивої інформації, відомостей, що не відповідають дійсності і викладені неправдиво порочать її честь та гідність, оскільки її знають багато мешканців села, та завдають шкоди її інтересам та спричиняють негативні наслідки через порушення немайнових прав. Також моральна шкода полягає в суттєвих емоційних, нервових зрушеннях. порушенні психічної рівноваги, які виникли внаслідок образи, порушення честі, гідності, посяганні на належні їй від народження, як громадянину права і блага, які закріплені в Конституції України. Дії відповідачів завдали їй сильних душевних страждань, в неї порушилась нервова система, виникли депресивні настрої, роздратування, вона на довгий час втратила душевну рівновагу і спокій. Завдану їй моральну шкоду вона оцінює в 15000,00 грн. Короткий зміст відзиву на позов: 12.04.2018 від відповідачів [PERSON] та [PERSON] поступив письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вони позовні вимоги не визнають. Так, в позовній заяві [PERSON] вказує, що 28.10.2017 біля 17,18 год. по [ADDRESS] , [PERSON] нібито виражався в її адрес нецензурними словами та погрожував вбити, а також дачу нею хабара лікарям. Також 01.02.2018 в приміщенні суду [PERSON] висловлював в її адрес наступні слова: «Нендза, хлива безличниця, мерза, обманщиця та шахрайка». Вважають, що дана позовна заява не підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, згідно Кримінального кодексу України обвинувачення особи у вчиненні хуліганських дій, дачі хабара службовим особам та погроза вбивством являється тяжким кримінальним правопорушенням, і відповідно до вимог ст. 214 КПК України повинно було бути внесено в ЄРДР по заяві заявника і розпочато досудове слідство. Однак в зв`язку з тим, що заява [PERSON] була явно надуманою і нічим не обґрунтованою, вона законно не була внесена Надвірнянським ВП ГУНП до ЄРДР, а тільки до Журналу єдиного обліку заяв за № 703. Проведеною перевіркою заяви, фактів вчинення [PERSON] будь якого із вказаних в заяві кримінальних правопорушень, не встановлено і заявниці дана відповідь від 01.03.2018 року за № 875 про те, що [PERSON] зроблено офіційне попередження та роз`яснення про недопустимість таких висловлювань в майбутньому, так як за них він може бути притягнутий до адміністративної, кримінальної чи цивільно-правової відповідальності. При таких обставинах суд не вправі самостійно проводити досудове слідство по вказаній категорії кримінальних правопорушень, в якому також може бути заявлений цивільний позов у кримінальному провадженні про відшкодування майнової та моральної шкоди. Крім цього позовній заяві також зазначено, що адвокат Монастирецький Я.В. нібито виражався в суді в адрес [PERSON] нецензурними словами та погрозами, а також поширював про неї такі образливі відомості, які не відповідають дійсності, а саме: «та вона не хвора, та її ще кувалдою не доб`єш». Однак якими доказами цей факт підтверджується, в позовній заяві не вказано. [PERSON] зазначає, що ніколи і ніде з [PERSON] не спілкувався в побуті і не висловлювався в її адрес або про неї чи її здоров`я, за виключенням судового процесу по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Пнівської сільської ради та інших про незаконне вилучення у неї земельної ділянки площею 020 га., в якій він як адвокат представляв інтереси позивача. Всі його слова, висловлені у судовому процесі, зафіксовані на авдіозапису суду, які свідчать про те, що він ніяких образливих слів в адрес [PERSON] не висловлював і діяв в у відповідності до вимог ЦПК України і Закону України «Про Про адвокатуру». Разом з тим зазначає, що вислів, зазначений позовній заяві «ти не хвора, тебе кувалдою не доб`єш», вжитий як гіперболізоване порівняння, який не носить образливий характер, а навпаки висловлюює похвалу, комплімент, підкреслення здоров`я особи, в адрес якої висловлюються вказані слова, і тому не можуть бути образою честі і гідності особи, та відповідно предметом судового розгляду про захист честі гідності особи. Крім того щодо посилання позивача на те, що вона нібито захворіла в результаті якихось образливих висловлювань учасниками судового процесу в її адрес, то в медичних документах, наданих [PERSON] суду як доказах, не вказано на наявність причинного зв`язку між її хронічними захворюваннями та якими би то не було висловлюваннями інших осіб, що свідчить про явно надуманість звинувачень [PERSON] та [PERSON] у заподіянні майнової та моральної шкоди, та інсценування нею негативної події, яка призвела нібито до погіршення її стану здоров`я та необхідності виклику в суд медичної допомоги з метою подальшої можливої госпіталізації, в якій обгрунтовано лікарями було відмовлено. Таким чином вважають, що подана позивачем позовна заява є безпідставною. Стислий виклад позицій сторін: В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник-адвокат Синишин П.Є. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просили суд постановити рішення, яким зобов`язати відповідача [PERSON] спростувати недостовірну інформацію у той спосіб як поширив, шляхом привселюдного вибачення: за образи (нецензурними словами) та погрози, а також поширення про [PERSON] таких відомості, які не відповідають дійсності, а саме: «Що голову відрубає сокирою, щоб погребли її разом із її дітьми на цвинтарі, що групу зніме з неї, що вона лікарів підкупила», а також «Нендза, брехлива, безличниня, мерза, обманщиця та шахрайка». Зобов`язати відповідача [PERSON] спростувати недостовірну інформацію у той спосіб як поширив, шляхом привселюдного вибачення: за образи (нецензурними словами) та погрози, а також поширення про неї таких відомості, які не відповідають дійсності, а саме: «та вона не хвора, та її ще кувалдою не доб`єш». Також просили стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 9926,78 грн. Крім того просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн., а з [PERSON] на корисгь [PERSON] стягнути заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Відповідач [PERSON] та його представник-алвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, просили в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, просив в задоволенні позову [PERSON] до нього відмовити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що являється чоловіком заявниці, та його дружина писала заяву в поліцію, в якій просила прийняти міри до гр. [PERSON] та [PERSON] , оскільки під час розгляду цивільної справи [PERSON] та його адвокат Монастирецький Я.В. принижували честь та гідність та обзивали нецензурними словами, [PERSON] висловився, «що тебе кувалдою не доб`єш», внаслідок чого стався серцевий приступ. В подальшому він подав заяву в поліцію з приаводу неправомірних дій відповідачів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що є дочкою [PERSON] ата була присутня в судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, під час проведення якого [PERSON] та його адвокат Монастирецький Я.В. принижували честь та гідність та обзивали нецензурними словами її матір [PERSON] , внаслідок чого в неї стався серцевий приступ. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.03.2018 в задоволенні клопотання позивача [PERSON] про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.04.2018 у зв`язку з усуненням недоліків по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.08.2018 по даній справі витребувано з Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області матеріали перевірок по заяві [PERSON] з приводу неправомірних дій [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05.09.2018 по даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи загального захворювання, що підтверджується довідкою Надвірнянського об`єднаного УПФУ в Івано-Франківській області від 26.02.2018 № 1-323, та копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] (Т. 1, а.с. 8-9). З повідомлення ЦРЛ Надвірнянського району від 27.02.2018 № 137 вбачається, що [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні ЦРЛ з 22.12.2017 по 29.12.2017, історія хвороби № 7717, з діагнозом: Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ з вестибуло-цефалгічним та антено-невротичним синдромом. 01.02.2018 хвора доставлена естренною швидкою допомогою з Надвірнянського районного суду в приймальне відділення ЦРЛ, попередній діагноз: гострий розлад мозкового кровообігу? Правобічний геміпарез? Була надана допомога без госпіталізації (Т. 1, а.с. 19). Як вбачається з довідки ЦРЛ Надвірнянського району від 28.02.2018, [PERSON] оглянута в приймальному покої ЦРЛ 01.02.2018 і проведено КТ головного мозку. Встановлено діагноз: антено-неврологічний синдром (Т. 1, а.с. 21). Такі ж дані щодо діагнозу зазначачені у виписці із медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] від 28.02.2018 (Т. 1, а.с. 22). До матеріалів справи позивачем долучено копії квитанцій на придбані медикаменти на загальну суму 9926,78 грн. (Т. 1, а.с. 40-44). Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів висновку № 252, 01.02.2018 в Надвірнянський ВП ГУНП поступило повідомлення із приймального покою Надвірнянської ЦРЛ про те, що за медичною допомогою звернулась гр. [PERSON] , 1966 р.н. жит. [ADDRESS] . В ході проведеної перевірки було встановлено, що 01.02.2018 близько 11.00. год. в м. Надвірна по вул. Мазепи, у приміщенні Надвірнянського районного суду під час розгляду цивільної справи між гр. [PERSON] та [PERSON] заявниці стало погано із здоров`ям, після чого було викликано карету швидкої допомоги. 01.02.2018 до Надвірнянського ВП із заявою звернулась гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , який являється чоловіком заявниці, в якій просять прийняти міри до гр. [PERSON] , так як зі слів заявників, під час розгляду цивільної справи [PERSON] та його адвокат, який представляє інтереси по даній справі, [PERSON] , принижували честь та гідність та обзивали нецензурними словами, внаслідок чого стався серцевий приступ. Опитаний по даному факту гр. [PERSON] , який являється рідним братом заявниці, пояснив, що останніх шести місяців він проживає у неприязних відносинах із [PERSON] через спірні питання на земельній ділянці, яка розташована в [ADDRESS] . Так 01.02.2018 слухалась цивільна справа у Ндвірнянському суді. Під час розгляду даної справи він заявницю нецензурними словами не ображав та честь і гідність як особи він не принижував. Опитати по даному факту адвоката [PERSON] непредставилось можливим, так як згідно із ЗУ «Про Адвокатуру», адвокат невправі давати покази у якій він приймає участь про що повідомив у телефонному режимі (Т. 1, а.с. 36). Мотиви з яких виходить суд, та застосовані норми права: Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог, та з`ясувавши фактичні обставини справи дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч. 4 статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. За змістом ч. 1 статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до роз`яснень, викладених у абзацах третьому, п`ятому пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обгунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Окрім того, оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про захист честі та гідності, так як позивач не надала належних та допустимих доказів у розумінні статей 77, 78 ЦПК України того, що що відповідачв [PERSON] та [PERSON] поширили неправдиву інформацію щодо неї, твердження позивача є лише припущенням про порушення її особистих немайнових прав. Також в судовому засіданні судом не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та витратами на подальше лікування позивача. Враховуючи наведене відсутні передбачені ст.ст. 1166, 1172 ЦК України підстави для цивільної відповідальності відповідачів щодо відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно відсутні і передбачені ст. 1167 ЦК України підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки вони є похідними від вимог про відшкодування майнової шкоди. З урахуванням того, що позивач не довів, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] поширили неправдиву інформацію щодо неї, суд, з урахуванням вимог статті 277 ЦК України та статей 77,78 ЦПК України, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] суд вважає неналежними доказами, оскільки свідки перебувають в родинних відносинах з позивачем. Щодо позовних вимог про зобов`язання вчинити дії суд зазначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (стаття 3 ЦПК України). Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. (статті 11, 15 ЦК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно зі статтею 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Вимоги до відповідачів про зобов`язання вибачитись перед позивачем суд вважає неналежним способом захисту, який не передбачений ст. 16 ЦК Украни. Як встановлено судом позивач, вимагаючи захисту порушеного права, просила спростувати поширену інформацію шляхом вибачення відповідачів та спростування ними поширеної інформації. Отже, з урахуванням положень частини сьомої статті 277 ЦК України зазначений спосіб спростування, на переконання суду, не є адекватним, відповідним способу поширення та з урахуванням максимальної ефективності спростування є неналежним способом захисту прав позивача. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної чи юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до вимог статті 10 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі статтею 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами статті 179 ЦПК України 2004 року предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. З огляду на зазначені положення закону, суд встановив що позивач не довела, що [PERSON] та [PERSON] поширив інформацію третій особі та поширена інформація стосується її особисто та порушує її особисті немайнові права, тому дійшов висновку відсутність підстав для задоволення позову. Сприйняття позивачем поширеної інформації як такої, що є поширеною відносно неї та відповідний висновок суду про таке є припущеннями, не доведеними належними та допустимими доказами. У цьому разі обов`язковою обставиною, яка підлягала б доведенню, було б встановлення факту сприйняття таким же чином поширеної інформації іншими особами, які переглянули відеоролик, однак зазначеного позивачем доведено не було. Окрім цього, судом також враховано, що відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» за результатами розгляду цього позову у резолютивній частині рішення необхідно зазначити, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність та честь позивача. Висновки суду: Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що стороною позивача не надано достовірних даних щодо причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та витратами на подальше лікування позивача, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про захист честі та гідності, відшкодування матеріальної та моральної шкоди необхідно відмвити відмовити.

Outcome: dismissed