Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом про визнання додаткового договору до договору оренди землі від 20 грудня 2008 року недійсною та скасування державної реєстрації, про дострокове припинення шляхом розірвання договору оренди землі від 25 червня 2007 року укладеного між орендодавцем [PERSON] та орендарем Товариство з обмеженої відповідальністю «Агрофірма «Рост», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Семереньки» та скасування його реєстрації. Свою позицію обґрунтував тим, що він є власником спірної земельної ділянки, яку отримав в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Вказав, що за життя [PERSON] уклала договір оренди земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, рілля 4,572 га, яка розташована на території Яструбинської сільської ради, Сумського району, Сумської області від 25 червня 2007 року укладеного між орендодавцем [PERSON] та орендарем Товариство з обмеженої відповідальністю «Агрофірма «Рост», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Семереньки», з терміном дії договору оренди 20 років. Посилаючись на те, що згідно п. 38 укладеного договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи припиняє його дію, вважає, що є достатньо підстав для дострокового розірвання договору оренди. Крім того, зазначає, що додатковий договір до договору оренди землі від 20 грудня 2008 року [PERSON] взагалі не підписувала, а тому вважати укладеним даний правочин немає законних підстав. В судове засідання представник позивача та Фермерського господарства «Інтерагро» - адвокат Шунько Г.О. не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відвідача ТОВ «АФ Семереньки» - адвокат Литвиненко Д.Г. в судове засідання також не з`явилася, направивши заяву про розгляд справи без її участі. Позиція суду Суд матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні докази приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,572 га, розташованої на території Яструбинської сільської ради Сумського району Сумської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту (а.с. 59) 25 червня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Рост» укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,572 га, розташованої на території Яструбинської сільської ради Сумського району Сумської області, цільове призначення- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно п. 8 договір укладено на 20 років, крім того п. 38 передбачено припинення дії цього договору у зв`язку з переходом права власності на орендовану земельну ділянку (Т. 1 а.с. 12-17). 20 грудня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Рост» укладено додатковий договір, згідно якого окрім інших змін викладено п. 38 в новій редакції: «перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи …не є підставою для зміни умов або розірвання договору» (а.с. 17-18); Правонаступником ТОВ «Агрофірма «Рост» є ТОВ «Агрофірма «Семереньки»; З матеріалів спадкової справи вбачається, що [INFO] [PERSON] померла, після її смерті спадщину за заповітом прийняв [PERSON] (а.с. 52-71); Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 1950/1951 від 12 березня 2021 року підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» у розділі «Орендодавець» у додатковому договорі без номеру від 20.12.2008 р. до договору оренди землі № 040761303137 від 21.08.2007 року, укладеному між [PERSON] та ТОВ Агрофірма «Рост» виконаний за допомогою пасти для кулькової ручки рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 145-162). Нормативно-правове обґрунтування За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірних договорах) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. В гідно зі\~ст. 2 Закону України «Про оренду землі»\~відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Правонаступництво у разі зміни власника речі, переданої у найм, передбачено загальними положеннями про найм\~Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1\~ст. 770 Цивільного кодексу України\~у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Згідно\~ст. 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як слідує зі\~статті 1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Відповідно до ч. 4\~ст. 32 Закону України «Про оренду землі»\~перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Висновки за результатами розгляду Судом встановлено, що [PERSON] не підписувала додатковий договір від 20 грудня 2008 року щодо оренди землі з ТОВ «Агрофірма «Рост», а тому суд приходить до переконання, що такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. При цьому, суд звертає увагу на те, що пунктом 38 договору оренди земельної ділянки площею 4,572 га, розташованої на території Яструбинської сільської ради Сумського району Сумської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва від 25 червня 2007 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Рост» площею передбачено припинення дії цього договору у зв`язку з переходом права власності на орендовану земельну ділянку. Таким чином, враховуючи, що право власності на спірну земельну ділянку перейшло до позивача [PERSON] , а тому це є підставою для зміни умов або розірвання договору. На підставі викладеного,

Outcome: approved