Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 16.12.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати укладений між сторонами шлюб, що був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського району відділу юстиції у м.Донецьку, Донецької області, актовий запис №270 від 28.07.2009 року. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 гривень з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 04.01.2021 року провадження по справі відкрито. 27.01.2021 позивач [PERSON] надала заяву, в якій вказала, що просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні 27.01.2021 року позивач зазначила, що з часу переміщення до м.Одеси, з 2018 року, відповідач лише один раз передав дочці на день народження подарунок - ляльку. Відповідач [PERSON] повторно до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони з 28.07.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось, відсутнє взаєморозуміння, неможливе сумісне ведення господарства. Фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено, спорів щодо спільного майна немає. Позивач просить не надавати сторонам час для примирення, оскільки можливості зберегти сім`ю немає. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріально позивачу та дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористався, будь-яких інших заяв щодо розгляду справи не надав. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] та [PERSON] 28.07.2009 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №270, що вбачається з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області. [INFO] народилась [PERSON] , про що 19.02.2013 року складено відповідний актовий запис №138, що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку. Батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою та проживає на теперішній час за адресою: [ADDRESS] , про що суду надано Довідку від 04.06.2018 року №0000550099 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Згідно з Довідкою від 04.06.2018 року №0000550126 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Законний представник, що супроводжує малолітню дитину - [PERSON] . На теперішній час сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинено протягом значного часу, спорів щодо визначення місця проживання дитини та поділу майна немає. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 110-112 СК. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved