Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

І.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 24 липня 2019 року [PERSON] звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] з вимогою про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який було визначено рішенням Ладижинського міського суду від 24.05.2007 у цивільній справі №2-215/2007 в розмірі 200 грн. Просить змінити розмір стягуваних аліментів шляхом їх збільшення, а саме із твердої грошової суми в розмірі 200 грн на аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову посилалась на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . 31.05.2007 рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Вважає, що визначений 24.05.2007 розмір аліментів занадто малий для утримання дитини. Оскільки син підростає, а тому, з метою достатнього фізичного та культурного розвитку потребує додаткових витрат для необхідного харчування, медичного догляду. Тому просить стягувати з відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 2 000 грн щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить слухати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час тав місце розгляду справи за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, а саме: [ADDRESS] . Отже, оскільки відповідач не повідомив суду іншої адреси, то на підставі пункту 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України суд вважає, що судова повістка йому вручена, а тому відповідач є таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання та про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, слід провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. IV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 червня 2005 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 31 травня 2007 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6). Відповідно до заочного рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 травня 2007 року відповідач зобов`язаний щомісячно сплачувати аліменти в розмірі по 200 грн щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Разом з тим, рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 10.12.2015 [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] (а.с.12-14). З розрахунку по сплаті аліментів по виконавчому листі № 55837178 за період з 27.04.2007 по 01.07.2019, виданого старшим державним виконавцем Паранкевич М.І. вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти. Станом на 01.07.2019 заборгованість по аліментах становить 37 237 грн 18 коп. (а.с.16-18). З довідки про реєстрацію місця проживання, що видана відділом ведення реєстру Ладижинської територіальної громади вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . З довідки про реєстрацію місця проживання, що видана відділом ведення реєстру Ладижинської територіальної громади вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . V . Оцінка Суду. Згідно зі ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття… Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абз.2 ч.3 ст.181 СК України). За положеннями. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України у п. 23 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертав увагу судів, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням, або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягають не тільки положення статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дитину віком дo 6 років починаючи з січня 2020 - 1779 грн, з липня - 1859 грн, з грудня -1921 грн. На дитину вікoм від 6 дo 18 рокiв починаючи з січня 2020 - 2218 грн, з липня - 2318 грн, з грудня - 2395 грн. Враховуючи вимоги СК України, Закон України «Про державний бюджет України на 2020 рік», станом на час ухвалення рішення мінімальний розмір аліментів на дитину цього віку не може бути меншим ніж 1 109 (2218 грн * 50%), хоча відповідач сплачує за рішенням суду 200 грн. Оскільки позивач просить присудити до стягнення замість 200 грн 2 000 грн відповідача, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, що згідно із законом не може бути меншою ніж 1 109, тому суд дійшов до висновку, що предметом позовних вимог є збільшення розміру аліментів. Таким чином суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку, що дитина проживає разом з матір`ю, і обов`язок по утриманню дитини переважно лежить на позивачці. Безумовно, утримання дітей є обов`язком двох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Розмір стягуваних з відповідача аліментів по 200 гривень на утримання сина є нижчим, ніж встановлений законом мінімум, а тому суд вважає, що розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання своєї дитини, не є достатнім для повноцінного забезпечення належного рівня розвитку та життя дитини. Також враховуючи перш за все інтереси дитини, її право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності; а також те, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів у розмірі 200 грн відбулося значне зростання цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років як зазначалося вище змінився та з 01 січня 2020 року складає 2 218 грн; враховуючи визначений законом мінімальний розмір аліментів на дитину та необхідність забезпечувати неповнолітню дитину всім необхідним, зокрема, харчуванням та одягом; враховуючи матеріальний стан та стан здоров`я платника аліментів відповідача, те, що він є фізично здоровою людиною (доказів іншого суду не надано) виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню і визнає його у розмірі 2 000 грн щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, який буде достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. VІ. Щодо судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК Україниякщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved