Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів на утриманнямалолітньої дитини у твердій грошовій сумі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] проживали в шлюбі, який було зареєстровано 15.03.2009 р. у Добротівській сільській раді Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4. У шлюбі у них народилась дочка [PERSON] - [INFO] , яка на даний час проживає з нею та знаходиться на її вихованні та утриманні. З часом їхнє подружнє життя не склалося, в зв`язку з чим рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.09.2011 року шлюб між ними розірвано, неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] залишено проживати з нею. Також вказаним судовим рішенням їй було відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] . З того часу вони проживають окремо і не підтримують жодних сімейних стосунків. У зв`язку з ненаданням відповідачем добровільно коштів на утримання неповнолітньої дитини вона звернулась з позовом в суд про примусове стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.07.2010 року присуджено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що розмір аліментів, визначений рішенням суду від 16.07.2010 р., є недостатнім, враховуючи те, що в період з 2010 року по даний час різко зросли ціни на продукти харчування, одяг та інші побутові речі, а також на медикаменти, тому аліменти в розмірі по 400 грн. є недостатніми для утримання дитини, враховуючи її вік та потреби. На даний час вона проживає разом з неповнолітньою дитиною, яка перебуває на її утриманні, підсобного господарства не веде, підприємницькою діяльностю не займається, земельної ділянки немає, не працює, інших доходів не має, в зв`язку з чим вона опинилась у скрутному матеріальному становищі. Крім того, дитина інколи хворіє, в зв`язку з чим нею витрачаються значні кошти на придбання ліків. Відповідач додаткової матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, її потребами не цікавиться. Відповідач працює по тимчасових заробітках, їздить на роботу до Королівства Бельгії та Чеської Республіки, де отримує значиний дохід в іноземній валюті, тому має можливість надавати допомогу на утримання дитини в більшому розмірі. Крім того він є фізично здоровою людиною, на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає. Короткий зміст відзиву на позов: 16.08.2019 р. від відповідача [PERSON] поступив відзив на позов, в якому він зазначає, що позовні вимоги позивача визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів, однак заперечує протии розміру аліментів, визначеного позивачем. Також не погоджується з доводами, викладеними позивачем. Зазначає, що він був згідний добровільно надавати кошти на утримання малоілтньої дочки, враховуючи його матеріальне положення і наявність коштів. Однак позивачка не зверталася до нього з метою встановлення домовленості між ними про збільшення матеріальної допомоги на утримання дитини. Також кожного міясця він сплачував аліменти в користь позивачки в значно більшій сумі, чим визначено рішення суду. Розмір аліментів, які він направляв по почті в адрес позивача, в середньому становив 1000 гривень. При цьому він разом зі своєю матір`ю на його кошти купляли дитині одяг. Так, на початку липня 2019 року його мати [PERSON] придбала для його дочки різних речей на суму біля 2500 гривень. Вказує, що він не згідний з розміром аліментів в твердій грошовій сумі по 2400 грн. щомісячно на дитину, оскільки такий розмір аліментів він не буде спроможний сплачувати. Зазначає, що при визначенні розміру аліментів в користь позивачки на утримання неповнолітньої дочки в першу чергу слід врахувати його матеріальне становище, яке є незадовільним і зовсім не змінилося в сторону поліпшення з часу ухвалення попередньо судового рішення про стягнення аліментів. Так, він проживає у будинку своїх батьків разом з ними, власного житла та земельної ділянки не має, підприємницькою діяльністю не займається, підсобного господарства не веде, постійного місця праці не має, працює по тимчасових заробітках. Його батько [PERSON] є пенсіонером і отримує пенсію в невеликому розмірі, а мати [PERSON] ніде не працює і не отримує пенсію. Він вже тривалий час не може знайти постійної роботи, а проживає на поодинокі тимчасові заробітки, які не приносять значних доходів. Посилання позивачки на його заробітки за кордоном і отримання там значних доходів в іноземній валюті не відповідають дійсності, оскільки він лише один раз невеликий період перебував на роботі в Чеській Республіці, звідки був депортований і цілий рік знаходився вдома без роботи. Також один єдиний раз він перебував на роботі в Бельгію, однак там він знаходився тільки по біометричному паспорту біля місяця, так як захворів і повернувся додому. Також у нього відсутнє будь-яке інше рухоме і нерухоме майно та грошові кошти, які б він міг використати для оплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки. Разом з тим позивачка надала суду неправдиві відомості, що ніде не працює, так як протягом двох років вона працює прибиральницею в приватному готелі в с. Татарів, Яремчанської міської ради. Просить суд врахувати його незадовільне матеріальне становище, та визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини на рівні 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стислий виклад позицій сторін: В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивача підтримав частково з підстав, зазначених в позовній заяві, так як вони дійшли згоди з представником відповідача щодо розміру аліментів. Просив суд постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, визначений рішеням суду в твердій грошовій сумі, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також просив стягнути з відповідача в користь позивача понесені нею витрати на правничу допомогу. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково, вказав, що вони дійшли згоди з представником позивача щодо розміру аліментів. Не заперечив проти стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитиним в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Витрати на правничу допомогу з відповідача на користь позивач просив стягнути пропорційно задоволенню позовних вимог. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.07.2019 р. по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.08.2019 р. по даній справі витребувано інформацію про перетинання [PERSON] державного кордону України за період з 01.01.2018 р. по 21.08.2019 р. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.09.2019 р. по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15.03.2009 р. у Добротівській сільській раді Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4. У шлюбі у них народилась дочка [PERSON] - [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 8). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.09.2011 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] залишено проживати з матір`ю, після розірвання шлюбу прізвище позивачу змінено з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.07.2010 р. присуджено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного депутатом Ланчинської селищної ради, та довідки про склад сім`ї від 11.07.2019 р. № 716/02.2-11, виданої Ланчинською селищною радою, позивач на даний час проживає з неповнолітньою дитиною в будинку своєї матері, підсобного господарства не веде, підприємницькою діяльностю не займається, земельної ділянки немає, не працює, трудової книжки не має, самостійно утримує малолітню дочку (а.с. 12, 13). З документів, наданих відповідачем [PERSON] вбачається, що він проживає разом з батьками в їх будинку, власного житла та земельної ділянки не має, підприємницькою діяльністю не займається, підсобного господарства не веде, постійного місця праці не має, батьки є пенсіонерами (а.с. 32-33). Також відповідач добровільно надавав кошти на утримання неповнолітньої дитини, що підтиверджується капіями квитанцій (а.с. 40-44).\\ Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 10.09.2019 р. № 7698/19-Вх, наданої на виконання ухвали суду від 21.08.2019 р. про витребування доказів вбачається, що відомостей про перетинання державного кордону України у період з 01.01.2018 р. по 21.08.2019 р. [PERSON] в базі даних не виявлено (а.с. 51). Відповідач працює по тимчасових заробітках, з чого має мінливий нерегулярний дохід, тому має змогу надавати кошти на утримання неповнолітньої дитини. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд належним чином врахував положення ч. 1 ст. 184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, як у разі наявності нерегулярного, мінливого доходу платника. В судовому засіданні сторони дійшли спільної згоди щодо розміру аліментів та визначили розмір аліментів в сумі по 1300,00 грн. щомісячно. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Висновки суду: При визначенні розміру аліментів на утримання малолітню [PERSON] суд враховує факт проживання дитини з матір`ю, вік дитини, матеріальний стан позивача, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвиту та здоров`я дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який не працює, є фізично здоровим, відсутність у нього інших утриманців, та домовленість сторін щодо розміру аліментів, а тому суд дійшов висновку, що позов слід задовільнити частково і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 1562,50 грн. витрат на професійну правничу допомогу в користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог згідно квитанцій № 10/2019 та № 11/2019 від 23.07.2019 р., та768 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180-182, 184, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved