Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Кредитна спілка Народна скарбниця звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу, вказуючи що з відповідачем 30 грудня 2014 року укладено кредитний договір № 659 КС, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 000 грн. для домашніх потреб, з кінцевим терміном повернення 30 грудня 2016 року. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] зобовязання за договором не виконав, допустив заборгованість, просить стягнути з відповідача 3874,48 грн. заборгованості за кредитом та судові витрати. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просить задовольнити позов з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON], двічі належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив. Представник позивача не заперечує проти ухвалення судом рішення на підставі наявних у справі доказів. А тому суд ухвалив слухання справи проводити у відсутності відповідача, провівши заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення, дослідивши письмові документи, оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 30 грудня 2014 року між позивачем кредитною спілкою «Народна скарбниця» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 659 КС (далі кредитний договір) за умовами якого відповідач отримав на домашні потреби грошові кошти у сумі 3000 грн. за плату в розмірі 54 % річних на 24 місяці. Кошти в сумі 3000 грн. відповідачу видані, що підтверджується даними доданого до матеріалів справи видаткового касового ордеру від 30 грудня 2014 року. За умовами кредитного договору, відповідач, як позичальник, зобовязувався повернути кредит згідно графіку, кінцевий термін погашення кредиту 30 грудня 2016 року (п. п. 2.1 договору). Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилося, та сплати процентів, належних йому. Відповідачем [PERSON] не виконуються зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом. Станом на 1 серпня 2016 року відповідач допустив заборгованість: за сумою кредиту 2438,56 грн., проценти за кредит 1435,92 грн. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк відповідно до умов договору. З огляду на вищенаведене суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача 3874,48 грн. боргу за кредитним договором №659 КС від 30 грудня 2014 року, а також понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 1378 грн. На підставі ст.ст. 526, 610 - 612, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved