Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 07.06.2021 позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виділ в натурі частини житлового будинку, що є у спільній частковій власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з відповідачкою є рідними сестрами. [INFO] помер їх батько [PERSON] . Після смерті батька позивачка оформила спадщину і набула право власності на 69/100 часток житлового будинку у [ADDRESS] , як спадкоємець за заповітом. Ще за життя [PERSON] подарував відповідачці [PERSON] 31/100 часток вказаного житлового будинку. Позивачка як власник 69/100 частин житлового будинку бажає виділити в натурі свою частку із будинку, що є у спільній частковій власності та припинити право спільної часткової власності на виділене майно. Виділ в натурі частки будинку необхідний для реалізації в подальшому свого права на приватизацію частини земельної ділянки, на якій розташована належна їй на праві власності частина будинку. Між сторонами не існує спору щодо житлового будинку та надвірних будівель. Частка будинку може бути відокремленою, тому її виділ в натурі можливий. При виділенні в натурі частки із спільної часткової власності, для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд виділити їй в натурі 69/100 належних їй на праві власності частин житлового будинку з господарськими будівлями у [ADDRESS] , які складаються із: прибудови «а», ганку «а1», веранди 1-1 площею 6,2 м2, кухні 1-2 площею 13,0 м2, житлової кімнати 1-3 площею 18,6 м2, житлової кімнати 1-4 площею 7,8 м2, житлової кімнати 1-5 площею 10,8 м2, комори 1-6 площею 3,5 м2 - загальною площею 59,9 м2, житловою площею 37,2 м2; сараю «В», погребу з шийкою «П», криниці «К», огорожу «№ 1». Процесуальні дії у справі Ухвалою від 22.06.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 20 липня 2021 року, яке було відкладено на 16.08.2021. 09.07.2021 до суду надійшов відзив на позов. 20.07.2021 до суду надійшла відповідь на відзив. Ухвалою суду від 16.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 12 годину 12.10.2021. 07.10.2021 від відповідача надійшло клопотання про дослідження в судовому засіданні копій всіх документів, які подавались для реєстрації права власності на 69/100 часток з господарськими будівлями; оригіналу документу, в якому позивачка повідомляла нотаріуса про наявність самовільної прибудови. 11.10.2021 клопотання про дослідження в судовому засіданні доказів порушення прав позивачки як співвласниці добудовою; докази, які змінили підстави викладені в постанові Житомирського апеляційного суду. 12.10.2021 в зв`язку з неявкою відповідача судове засідання було відкладено на 10 годину 30 хвилин 15.11.2021, яке за її заявою було відкладено на 12 годину 07.12.2021. Позиція позивача У судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, визначених у позові. Зокрема, зазначила, що даний будинок будував її дід, далі він перейшов її батьку. Сестра проживала в Запорізькій області, приїхала і батько у 2016 році подарував їй ту частину будинку. Сестра зробила до своєї частини прибудову, узаконити вирішила через суд, до цього зареєструвала у нотаріуса, зробила технічний паспорт у приватному БТІ. В державному БТІ їй не дали технічний паспорт, бо самочинне будівництво. За позовом сестри районний суд виніс рішення про поділ будинку, вона (позивач) з ним не погодилась, апеляційний суд задовольнив її скаргу, ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON] Верховний суд відмовив у розгляді касації. А потім вона вирішила відокремити свою частину, вона змушена була звернутися у Мін`юст для анулювання запису, який був зроблений нотаріусом за зверненням сестри, бо було внесено в реєстр всі добудови. Коли відповідачка зробила прибудову до своєї частини будинку, запропонувала оформити її, пішли до нотаріуса, до архітектора. Сестра повідомила, що свою прибудову оформила. Через зайнятість на роботі вона (позивач) не мала часу на оформлення своє частини, відклала оформлення на зиму. Однак через два місяці отримала судову повістку, з рішенням суду не погодилась, бо прибудову внесли у загальну площу. Позиція відповідача Відповідачка в судовому засіданні зазначила, що не заперечуватиме проти позову за умови, якщо сестра не претендуватиме на її частину будинку, бо прибудову вона робила власним коштом; вказала, що у неї є всі документи на прибудову, є дозволи, ніхто нічого самовільно не будував, однак наразі прибудова не узаконена. Зверталась до суду з позовом про поділ, оскільки так було вигідніше поділити будинок і на підставі рішення суду потім все оформити. Щодо прибудови пояснила, що дійсно, батько подавав заяву про отримання дозволу, у заяві зазначив, що просить дозвіл на добудову веранди, але по площі 4*8 - це не веранда. Просила надати їй можливість оформити свою прибудову, хоча не зазначила, хто і яким чином її обмежує у вчиненні відповідних дій. Встановлені судом обставини Згідно з договором дарування частини домоволодіння, 29 грудня 2005 року [PERSON] подарував [PERSON] 31/100 частину домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] . За заявою власника відчужилися приміщення 2-3 - площею 8,9 кв.м., 2-4 - 16,9 кв.м., 2-5 - 18,3 кв.м, сіни - а, сарай -Б, Ѕ огорожі, загальною площею 48,7 кв.м, житловою 18,3 кв.м, що становить 31/100 частини від домоволодіння (а.с.12-13). Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09.12.2016 [PERSON] успадкувала 69/100 часток житлового будинку з відповідними господарським будівлями за [ADDRESS] (а.с.15). З копії технічного паспорта, виданого [PERSON] , 19.10.2005 на житловий будинок по [ADDRESS] вбачається, що будинок складається з двох квартир. Загальна площа квартири [ADDRESS] становить 59,9 кв. м, житлова - 37,2 кв.м; загальна площа квартири [ADDRESS] становить 48,7 кв.м, житлова - 18,3 кв.м. Всього по будинку площа становить 108,6 кв.м, житлова - 55,5 кв.м (а.с.40-43). За технічним паспортом, виданим [PERSON] 31.08.2017 на житловий будинок по [ADDRESS] , загальна площа житлового будинку вже становить 134,8 кв. м, житлова - 82,0 кв. м (а.с.18-22). Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 16 січня 2020 року позов [PERSON] про поділ житлового будинку задоволено; поділено житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] (а.с.23-24). Постановою Житомирського апеляційного суду від 12.03.2020 було переглянуто рішення Малинського районного суду від 16.01.2020 № 283/2342/19, рішення Малинського районного суду від 16.01.2020 скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку та господарських споруд відмовлено (а.с.26-31). Станом на 11.09.2020 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно об`єкт нерухомого майна - житловий будинок за адресою [ADDRESS] значився із загальною площею 134, 8 кв.м, житловою - 82 кв.м ( а.с. 37). Після оскарження [PERSON] дій державного реєстратора до Міністерства юстиції України, за наслідками розгляду скарги міністром було прийнято наказ № 1882/5 від 26.05.2021 про скасування рішення № 48503922 від 03.09.2019, прийнятого приватним нотаріусом Малинського РНО в частині внесення змін до розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1138354318109 ( а.с. 62-63, 46-50). Станом на 01.06.2021 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно об`єкт нерухомого майна - житловий будинок за адресою [ADDRESS] значився із загальною площею 108, 6 кв.м, житловою - 55,5 кв.м ( а.с. 51). Відповідно до висновку про вартість майна, оціночна вартість домоволодіння, до складу якого входять житловий будинок , загальною площею 108,6 кв.м, житлова площа 55,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 09.09.2020 становить 206720 грн, вартість 69/100 частини домоволодіння становить 142630 грн (а.с.44-45). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір щодо виділу в натурі майна, яке належить сторонам на праві спільної часткової власності. При вирішенні даного спору суд застосовує норми ЦК України. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності належить будинок [ADDRESS] ; частка позивача становить 69/100, відповідача - 31/100. З огляду на доводи сторін у судовому засіданні про те, що кожна з них володіє певною частиною будинку в натурі, і не претендує на майно одна одної, при цьому просять визначити в натурі те, що їм належить, суд зауважує наступне. У судовому засіданні встановлено, що будинок, який належить сторонам на праві спільної часткової власності, фактично має дві квартири, які знаходяться у користуванні кожної із сторін, фактично між ними склався певний порядок користування їхньою спільною власністю, однак, це не свідчить, що кожна із сторін має право власності лише на ту частину майна, якою користується. Системний аналіз норм ЦК України визначає, що право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. При цьому кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Таким чином визначальним для виділу (поділу) будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу (поділу) будинку відповідно до часток співвласників. Співвідношення ідеальної частки в праві спільної часткової власності до реальної частки а майні, яка пропонується до виділу (поділу), а також варіанти виділу (поділу) майна в натурі, визначаються шляхом проведення судової будівельно-технічної експертизи, про призначення якої сторони клопотань суду не заявляли та самі експертів не залучали. Позивач, звертаючись до суду, обрала спосіб захисту свого права - виділ в натурі 69/100 належних їй на праві власності частин будинку з господарськими будівлями з припиненням права спільної часткової власності. Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. ВС у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 зробив висновок, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. А у разі, коли спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. З врахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту при тих правовідносинах, що існують між нею та відповідачем - належність будинку на праві спільної часткової власності двом співвласникам, оскільки виділення їй частки, без припинення права спільної часткової власності для обох співвласників не можливе. Щодо можливості поділу будинку, суд зазначає наступне. Постановою Житомирського апеляційного суду від 12.03.2020 було переглянуто рішення Малинського районного суду від 16.01.2020 № 283/2342/19, якою у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку та господарських споруд було відмовлено. Зазначена постанова суду набрала законної сили та є чинною на момент розгляду даного спору. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд апеляційної інстанції встановив, що до складу спільного майна сторін, яким є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , входять самочинно збудовані об`єкти, а саме: коридор 2-1 площею 5,9 кв.м, кухня 2-2 площею 8,4 кв.м, коридор 2-5 площею 3,6 кв.м, санвузол 2-6 площею 1,6 кв.м, ванна кімната 2-7 площею 6,8 кв.м, котельня 2-8 площею 3,8 кв.м, житлова кімната 2-9 площею 8,9 кв.м. Проаналізувавши норми ст.ст. 316, 317, 364, 376 ЦК України, апеляційний суд прийшов до висновку, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна; питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Аналогічні обставини встановлені судом і під час розгляду даного позову з матеріалів справи, що також підтвердили у судовому засіданні як позивач, так і відповідач, яка, хоч і зазначила, що прибудова не є самочинною, оскільки нею був отриманий дозвіл на її будівництво, однак додала, що наразі прибудова не узаконена. Посилання відповідача у відзиві на ч. 4 ст. 357 ЦК України, яка визначає право співвласника житлового будинку на здійснення у встановленому законом порядку за свій рахунок добудови (прибудови) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав, та що така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності, суд оцінює критично з тих підстав, що, по-перше, предметом розгляду в даній справі є саме виділ частки із спільного майна, а не дослідження питання щодо дотримання відповідачем як співвласником майна, який здійснив прибудову, права іншого співвласника під час здійснення такої прибудови; по-друге, норма ч. 4 ст. 357 ЦК України чітко визначає, що здійснення добудови (прибудови) має бути проведено у встановленому законом порядку, однак, як встановлено судами, прибудова, яку здійснила відповідач [PERSON] до спільного з позивачем будинку, здійснена без дотримання вимог чинного законодавства та право власності на неї особисто за [PERSON] не зареєстровано. На підставі викладено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Суд не проводить розподіл судових витрат, понесених позивачем, оскільки відмовляє у задоволенні позову; відповідач про судові витрати не заявляла.

Outcome: dismissed