Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

І. Зміст доводів пред`явленого позову. 1. В березні 2019 року [PERSON] звернувся з вказаним позовом та посилався на те, що 1 серпня 2016 року він був прийнятий на роботу в ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» на посаду начальника котельні. Протягом всього часу роботи в цьому підприємстві позивачу жодного разу не надавались відпустки. Наказом директора ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» №32 від 30 грудня 2018 року [PERSON] був звільнений з роботи на підставі ст.38 КЗпП України, за його власним бажанням. Однак позивачу була виплачена компенсація за невикористану відпустку лише частково. Тому [PERSON] просив суд зобов`язати ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» надати письмовий розрахунок компенсації за невикористану відпустку, а також виплатити вказану компенсацію в повному розмірі, середній заробіток за час затримки розрахунку та моральну шкоду. 2. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] подав заяву про часткову зміну предмета позову (а.с.47): просить стягнути з ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1831 гривні 7 копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку за період часу з 30 грудня 2018 року до дня проведення розрахунку та моральну шкоду в розмірі 1500 гривень. ІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. 3. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов в зміненій редакції та наполягає на його задоволенні. 4. Представники відповідача Мамирбаєв Є.В. та Гончаров В.В. не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що 1 серпня 2016 року [PERSON] подав ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» заяву про прийняття його на роботу на посаду начальника котельні на 0,5 ставки та на посаду слюсаря-сантехніка на 0,5 ставки. Наказом директора ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» №32 від 1 серпня 2016 року позивач був прийнятий на роботу одночасно на дві посади: начальника котельні та слюсаря-сантехніка. 30 грудня 2018 року [PERSON] подав ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» заяву про звільнення його з посади начальника котельні. Наказом директора ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» №32 від 30 грудня 2018 року позивач був звільнений з посади начальника котельні. Однак [PERSON] продовжував працювати на посаді слюсаря-сантехніка. Наказом директора ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» №4 від 30 січня 2019 року позивач був звільнений з вказаної посади на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з систематичними прогулами. В той же день у відповідача виник обов`язок виплатити [PERSON] компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 7483 гривень 11 копійок (4504,13 + 2978,98). 17 січня 2019 року ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» виплатило позивачу частину компенсації за невикористану відпустку в розмірі 4504 гривень 13 копійок. 31 січня 2019 року відповідач виплатив [PERSON] іншу частину компенсації за невикористану відпустку в розмірі 2978 гривень 98 копійок. Тому представники відповідача Мамирбаєв Є.В. та Гончаров В.В. просять відмовити у задоволенні пред`явленого позову. ІІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 5. 1 серпня 2016 року [PERSON] подав відповідачу заяву про прийняття на роботу в ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» на посаду начальника котельні на 0,5 ставки та на посаду слюсаря-сантехніка на 0,5 ставки (а.с.31). 6. Наказом директора ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» №32 від 1 серпня 2016 року (а.с.55) позивач був прийнятий на роботу на посаду начальника котельні на 0,5 ставки та на посаду слюсаря-сантехніка на 0,5 ставки. 7. 30 грудня 2018 року [PERSON] подав ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» заяву про звільнення його з посади начальника котельні (а.с.32). 8. Наказом директора ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» №32 від 30 грудня 2018 року (а.с.33) позивач був звільнений з посади начальника котельні за його власним бажанням. 9. Водночас, [PERSON] вважався таким, що продовжував працювати на іншій посаді - посаді слюсаря-сантехніка. 10. Наказом директора ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» №4 від 30 січня 2019 року (а.с.36) позивач був звільнений з посади слюсаря-сантехніка на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з систематичними прогулами. 11. Ці обставини свідчать про те, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що регулюються главою V «Час відпочинку», а також главою VII «Оплата праці» КЗпП України. IV. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо проведення розрахунку при звільненні з роботи. 12. Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. 13. Згідно з п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 8 лютого 1995 року, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. 14. Відповідно до п.7 вказаного Порядку нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду. Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. 15. Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. 16. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строк, зазначений статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 17. Згідно з ч.2 цієї статті при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. 18. Як роз`яснив в абз.2 п.20 постанови Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частку, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. б. щодо стягнення моральної шкоди. 19. Відповідно до ч.1 ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. 20. Згідно з ч.2 цієї статті порядок відшкодування моральної шкоди визначається законо-давством. в. норми процесуального права. 21. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 22. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 23. Відповідно до ч.1 ст.78 цього Кодексу суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. 24. Згідно з ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. V. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 25. Зі змісту виписки по картковому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] (а.с.18-23), вбачається, що протягом 2018 року ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» виплатило позивачу заробітну плату в загальному розмірі 56848 гривень 63 копійок. Водночас, в 2018 році налічувались 354 робочі дні (365 - 11). Розмір заробітної плати [PERSON] за 1 робочий день становив 160 гривень 59 копійок (56848,63 : 354). Кількість днів відпустки, не використаної позивачем у 2016 року, становила 10 днів, у 2017 році - 24 дні та в 2018 році - 24 дні також. Загальна тривалість відпусток, не використаних [PERSON] протягом 2016 - 2018 років, склала 58 днів (10 + 24 + 24). Тому розмір компенсації за невикористані відпустки, яку належало виплатити позивачу при звільненні з роботи, становить 9314 гривень 18 копійок (160,59 х 58). 26. Зі змісту іншої виписки по картковому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] (а.с.42), вбачається, що 17 січня 2019 року ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» виплатило позивачу компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 4504 гривень 13 копійок, а 31 січня 2019 року - в розмірі 2978 гривень 98 копійок. Загальний розмір грошових коштів, виплачених [PERSON] , склав 7483 гривні 11 копійок (4504,13 + 2978,98). 27. Аналіз наведених обставин свідчить про те, що у ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» виникла заборгованість по виплаті позивачу компенсації за невикористану відпустку в розмірі 1831 гривні 7 копійок (9314,18 - 7483,11). 28. Однак відповідач ухиляється від добровільного погашення вказаної заборгованості. 29. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення права позивача на оплату праці належить стягнути з ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» на користь [PERSON] компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 1831 гривні 7 копійок 30. Станом на день ухвалення рішення суду строк затримки розрахунку з позивачем становить 134 дні. Тому середній заробіток за час затримки розрахунку з 30 січня 2019 року до 13 серпня 2019 року становить 21519 гривень 6 копійок (160,59 х 134). Однак розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку перевищує розмір заборгованості по виплаті позивачу компенсації за невикористані відпустки більше, ніж в 10 разів. Крім того, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у вказаному розмірі призведе до тяжкого фінансового становища ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс». 31. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] достатньо стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 2000 гривень. VІ. Доводи та докази сторін, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. а. щодо доказів, поданих відповідачем. 32. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона працює в ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» на посаді головного бухгалтера. Свідок [PERSON] виконувала розрахунок компенсації, яку належало виплатити [PERSON] за не використані ним відпустки. Вона стверджує, що загальний розмір вказаної компенсації становить 7483 гривні 11 копійок (4504,13 + 2978,98). 33. Крім того, в матеріалах цивільної справи міститься розрахунок компенсації, яку належало виплатити позивачу за не використані ним відпустки (а.с.57). З цього письмового доказу також вбачається, що розмір вказаної компенсації становить 7483 гривні 11 копійок (4504,13 + 2978,98). 34. Однак вказаний вище розрахунок компенсації, яку належало виплатити [PERSON] за не використані ним відпустки, виконаний з істотним порушенням п.2 та п.7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 8 лютого 1995 року. Тому показання свідка [PERSON] та виконаний нею письмовий розрахунок (а.с.57) є недопустимими та недостовірними доказами в розумінні ч.1 ст.78 та ч.1 ст.79 ЦПК України. б. щодо вимог про стягнення моральної шкоди. 35. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] не подав жодного доказу на підтверд-ження того, що у зв`язку з неповною виплатою компенсації за невикористані відпустки він зазнав душевні переживання. 36. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з ДП «ЖЕП «Агробудмеханізація-Житлосервіс» на користь позивача моральної шкоди відсутні. Тому у задоволенні пред`явленого позову в частині цієї вимоги [PERSON] належить відмовити.

Outcome: approved