Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. В липні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , якому належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно заповів своїм синам: [PERSON] та [PERSON] . Спадкоємці за заповітом після смерті [PERSON] подали нотаріусу письмові заяви про прийняття спадщини. Крім цього, [PERSON] на підставі ст.535 ЦК УРСР отримала свідоцтво про право на спадщину на 2/9 частини спадкового будинку. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті спадщину у вигляді 2/9 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] прийняв [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Таким чином [PERSON] є власником 7/18 та 2/9 частин вказаного житлового будинку. Разом з цим, спадщина на спірну частину будинку у вигляді 7/18 частини залишилась відкритою після смерті [PERSON] . Протягом майже тридцяти чотирьох років [PERSON] фактично, добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується іншою 7/18 частиною спірного житлового будинку, зокрема утримував та утримує в належному стані. Починаючи з 1992 року та по сьогоднішній день до позивача не звертались жодні особи стосовно заявлення будь-яких прав на спірну частку. Дана спірна частка будинку не була успадкована спадкоємцями, відумерлою спадщиною у встановленому законом порядку не визнавалась. За вказаних обставин [PERSON] просить визнати за ним право власності на 7/18 частин житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , за набувальною давністю. В ході підготовчого провадження представник позивача [PERSON] подав заяву про зміну предмета позову, якою просив: встановити факт неприйняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у вигляді 7/18 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться [ADDRESS] , а також визнати за [PERSON] право власності на 7/18 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] на підставі ст.554 ЦК УРСР. ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2019 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.33). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, за клопотанням представника позивача [PERSON] від Бориспільської районної державної нотаріальної контори витребувані належним чином завірені копії спадкових справ, заведених щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.39-40). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.81). ІІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав пред`явлений позов, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, та наполягав на його задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Натомість, сільський голова Макаренко В.М. направив до суду заяву з проханням проводити розгляд цивільної справи за відсутності представника відповідача (а.с.37). Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився та про своє ставлення до пред`явленого позову суд не повідомив. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім`я (а.с.57 зворот). На випадок своє смерті [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Старинської сільської ради народних депутатів Гаврилко Л.Я., зареєстрований в реєстрі за №107. Згідно з яким все своє майно заповів в рівних долях синам: [PERSON] та [PERSON] (а.с.59). З копії спадкової справи №168/1990, заведеної Бориспільською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку його сини прийняли спадщину, про що свідчать відповідні заяви, подані ними (а.с.54 зворот, 55 зворот). 15 серпня 1992 року [PERSON] , державним нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори, було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.62 зворот, 63). Згідно з яким 7/18 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] успадкував [PERSON] та зареєстрував право власності на вказану частину житлового будинку, про що свідчить відмітка БРБТІ (а.с.7). Крім цього, 2/9 частин вказаного житлового будинку успадкувала [PERSON] , на підставі ст.535 ЦК УРСР. [INFO] [PERSON] також померла, згідно копії свідоцтва про смерть, виданого на її ім`я (а.с.48). За час свого життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Старинської сільської ради народних депутатів Гаврилко Л.Я., зареєстрований в реєстрі за №79. Згідно з яким все своє майно [PERSON] (а.с.48 зворот - 49). 31 січня 2003 року [PERSON] , державним нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори, було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/9 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] . У такий спосіб [PERSON] набув право власності на 11/18 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] , відповідно шляхом успадкування часток цього нерухомого майна після смерті [PERSON] та [PERSON] (7/18 + 2/9). Спірні правовідносини регулюються Прикінцевими та Перехідними положеннями ЦК України та ЦК УРСР 1963 року. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. За правилом, визначеним п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, норми ЦК України застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. За змістом ч.1 та ч.2 ст.549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналіз змісту статей 548,549 ЦК УРСР свідчить, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. У відповідності до положення ч.1 та ч.2 ст.554 ЦК УРСР в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. У постанові Верховного Суду України від 06 лютого 2013 року у справі №6-167цс12 зроблено висновок, що «відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті спадкодавця, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями статей 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Відповідно до статті 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом в праві був відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважалося, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом було правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину». VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. З матеріалів спадкової справи, заведеної щодо майна [PERSON] вбачається, що [PERSON] , як спадкоємцем за заповітом, 16 квітня 1991 року була подана заява про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.55 зворот-56). 13 березня 1992 року [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори Бориспільського району з протилежною за змістом заявою, якою вказав, що спадщину після смерті [PERSON] він не прийняв та на неї не претендує. Наміру звертатись в суд для продовження строку для прийняття спадщини немає. Крім цього, не заперечує проти оформлення спадщини сином спадкодавця - [PERSON] (а.с.61). 20 жовтня 1992 року [PERSON] направив до Бориспільської районної державної нотаріальної контори лист, за змістом якого вказав, що свою частину спадкового майна після смерті [PERSON] оформить на себе при першій можливості (а.с.65) В подальшому [PERSON] до Бориспільської районної державної нотаріальної контори не звернувся та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/18 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовується в [ADDRESS] , не отримав. Тому, спадщина на вказані 7/18 частин після смерті [PERSON] залишилась відкритою. У зв`язку з цим, суд вважає необґрунтованими доводи представника позивача [PERSON] стосовно того, що [PERSON] не вчинив жодних дій, спрямованих на фактичний вступ і управління або володіння спадковим майном. Оскільки дані доводи у повній мірі спростовуються заявою [PERSON] , поданою до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом. У такий спосіб [PERSON] у встановлений законом спосіб висловив своє волевиявлення щодо прийняття спадщини. За таких обставин, судом не вбачається правових підстав для застосування щодо спірних правовідносин положення ст.554 ЦК УРСР, та перерозподілу частки [PERSON] серед інших спадкоємців, зокрема шляхом визнання за позивачем права власності на належну [PERSON] частку спадщини у вигляді 7/18 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] . Крім цього, суд вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті Другою Єнакіївською державною нотаріальною конторою Донецької області була заведена спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] . Зокрема, згідно листа завідувача Другої Єнакіївської державної нотаріальної конторою Донецької області, адресованого Бориспільській державній нотаріальній конторі, від 07 травня 1997 року, з`ясовувалось питання щодо факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] у зв`язку з необхідністю оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Незважаючи на ту обставину, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав на 7/18 частин спірного житлового будинку з відповідними надвірними будівлями. Вказані 7/18 частин житлового будинку увійшли до спадкової маси після смерті [PERSON] та підлягають успадкуванню у встановлений законом порядку та строки його спадкоємцями. З огляду на викладені обставини в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних, тому у задоволенні пред`явленого [PERSON] позову слід відмовити. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 802 гривні 80 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого ним позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування понесених судових витрат, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed