Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У червні 2019 року позивач звертаючись до суду з заявою після уточнення позовних вимог просить суд, визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , інформацію поширену [PERSON] , [INFO] в мережі інтернет за посиланням: [INFO] , а саме : «Коммерческие успехи [PERSON] на выборном посту оказались вполне соизмеримыми с бизнес-достижениями его духовного пастыря. Нынешний Киевский городской голова [PERSON] клянется, что его предшественник попросту украл из городского бюджета 70 млрд гривен. По бросовым ценам было разбазарено более 3000 гектар столичной земли, причем градоначальник решительно отчуждал ее от территорий ботанических садов или исторических памятников. Самая громкая афера времен правления [PERSON] - история с застройщиком «Элита центр», лишившая киевлян 400 млн. гривен». Зобов`язати [PERSON] , компанію ТЕКА-ГРУП ФАУНДЕІШН (Teka-Group Foundation) та Громадську організацію «Комітет по протидії корупції в органах влади» спростувати недостовірну та негативну інформацію, а саме: «Коммерческие успехи [PERSON] на выборном посту оказались вполне соизмеримыми с бизнес-достижениями его духовного пастыря. Нынешний Киевский городской голова [PERSON] клянется, что его предшественник попросту украл из городского бюджета 70 млрд гривен. По бросовым ценам было разбазарено более 3000 гектар столичной земли, причем градоначальник решительно отчуждал ее от территорий ботанических садов или исторических памятников. Самая громкая афера времен правления [PERSON] - история с застройщиком «Элита центр», лишившая киевлян 400 млн. гривен», що була розповсюджена [INFO] у той же спосіб, в який ним було поширено недостовірну та негативну інформацію, а саме: розмістити інформацію на веб-сайті «[INFO]» в мережі Інтернет протягом 10 календарних днів, після набрання законної сили рішенням суду по даній справі шляхом розміщення резолютивної частини судового рішення в даній справі із зазначенням, що розповсюджена вищевказана інформація є недостовірною, і такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] . Стягнути солідарно з [PERSON] , компанію ТЕКА-ГРУП ФАУНДЕІШН (Teka-Group Foundation) та Громадську організацію «Комітет по протидії корупції в органах влади» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 100000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та розповсюдження недостовірної інформації. Аргументує свої вимоги тим, що 28 квітня 2018 року йому було стало відомо про розповсюдження щодо нього власником веб-сайту «[INFO]» недостовірної інформації, а саме: на інформаційному порталі «[INFO]» за посиланням [INFO] s міститься негативна, недостовірна, обурлива інформація наступного змісту: «Коммерческие успехи [PERSON] на выборном посту оказались вполне соизмеримыми с бизнес-достижениями его духовного пастыря. Нынешний Киевский городской голова [PERSON] клянется, что его предшественник попросту украл из городского бюджета 70 млрд гривен. По бросовым ценам было разбазарено более 3000 гектар столичной земли, причем градоначальник решительно отчуждал ее от территорий ботанических садов или исторических памятников. Самая громкая афера времен правления [PERSON] - история с застройщиком «Элита центр», лишившая киевлян 400 млн. гривен», чим порушено немайнові права позивача на честь, гідність та ділову репутацію. Обставина недостовірності інформації про те, що [PERSON] «вкрав 70 мільярдів гривень», вже була встановлена Печерським районним судом м.Києва у рішенні від 01.06.2012 року у справі № 2-4755/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про спростування неправдивих відомостей, захист честі, гідності, ділової репутації. До поширення вищевказаної недостовірної інформації позивач мав бездоганну репутацію та користувався великим авторитетом в українського суспільства. Поширена інформація обурює позивача та надзвичайно нервує з огляду на удар по його діловій репутації. Такими діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 100000 гривень. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 21 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого розгляду на 09 год. 00 хв. 23 липня 2018 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 вересня 2018 залучено до участі в справі в якості співвідповідачів Компанію «Тека-Груп Фаундеішн» (Teka-Group Foundation), адреса місцезнаходження: 0835, Box 0831-02484, 50-th Street, 18 floor, Global Bank Tower, Panama, Republic of Panama та Громадську організацію «Комітет по протидії корупції в органах влади», адреса місцезнаходження: 17500, Чернігівська обл., м.Прилуки, вул.Садова, буд.123, кв.29. Відкладено розгляд цивільної справи. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 лютого 2019 року відновлено провадження у справі та призначено до розгляду на 10 год.30 хв. 18 лютого 2019 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 лютого 2019 року відкладено розгляд справи до 18.03.2019 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 березня 2019 року відновлено провадження у справі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 березня 2019 року розгляд справи відкладено до 18 жовтня 2019 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2019 року розгляд справи відкладено до 18 листопада 2019 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 листопада 2019 року розгляд справи зупинено. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2020 року відновлено провадження у справі та призначено до розгляду на 09 листопада 2020 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 листопада 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 10 год. 00 хв. 03 грудня 2020 року. ІІІ. Позиції сторін. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідачів про час і місце розгляду справи в тому числі і розміщення повідомлення на офіційному сайті судової влади. Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Відповідно до протоколу №2 огляду веб-сторінки від [INFO], за результатами огляду на веб-сторінці [INFO], при відображенні браузером містить зображення та текст інформаційного повідомлення (тексту), що має назву: «[INFO]» в якому зокрема міститься інформація наступного змісту: «Коммерческие «успехи» [PERSON] на выборном посту оказались вполне соизмеримыми с бизнес-достижениями его духовного пастыря. Нынешний Киевский городской голова [PERSON] клянется, что его предшественник попросту украл из городского бюджета 70 млрд гривен. При нем по бросовым ценам было разбазарено более 3000 гектар столичной земли, причем градоначальник решительно отчуждал ее от территорий ботанических садов или исторических памятников. Самая громкая афера времен правления [PERSON] - история с застройщиком «Элита -центр», лишившая киевлян 400 млн. гривен».(а.с.22-31). Згідно характеризуючих даних [PERSON] позитивно характеризується, був неодноразово нагороджений орденами, має почесне звання «Заслужений юрист України» (а.с.48-71) Відповідно до довідки серія ЦАП №0209354 виданої 27.03.2014 року Міністерством Внутрішніх Справ України, [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Харків, Харківська область, на території України станом на 04.10.2016 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої та не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває(а.с.98) . Згідно листа прокуратури м.Київ від 23.04.2018 року вироки суду за розкрадання земель м.Києва, досудове розслідування у яких здійснювалося слідчими ГУНП м.Києві, ГУ СБУ у м.Києві та Київській області, які набрали законної сили відсутні( а.с.35) Відповідно до рішення Печерського районного суду м.Києва від 01 червня 2012, позов [PERSON] до [PERSON] про спростування неправдивих відомостей, захист честі, гідності та ділової репутації задовольнити. Визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , інформацію, опубліковану [INFO] в виданні [NUMBER] друкованого інформаційно-аналітичного щотижневика « Зеркало недели » та розміщено [INFO] на сайті https://zn.uа в розділі «Політика» в статті під назвою [INFO], а саме: «А мэр [PERSON] , укравший 70 миллиардов, путешествует за границей»(а.с.86-89). Згідно з довідки з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення №117/2018-Д-ЦК від 22.06.2018 виданої Консорціумом «Український центр підтримки номерів і адрес» (УЦПНА) Департамент «Центр компетенції», власником веб - сайту [INFO] є реєстор доменного імені: [INFO] є фірма Teka-Group Foundation, 0835, РА (Республіка Панама) Panama (м.Панама), 50 th street Global Bank Tower. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є засновниками ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ «КОМІТЕТ ПО ПРОТИДІЇ КОРУПЦІЇ В ОРГАНАХ ВЛАДИ»(а.с.113-120). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Щодо визначення належних відповідачів. Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Відповідно до статті 1 закону України «Про авторське право і суміжні права» власником веб-сайту є особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту є особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого, власником веб-сайту вважається реєстрант доменного імені, яким адресується веб-сайт, та/або отримувач послуг хостингу. У пункті 6.5. постанови Великої Палати Верховного Суду 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) зроблено висновок, що «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Звертаючись до суду позивач визначив відповідачами у справі [PERSON] , Громадську організацію «Комітет по протидії корупції в органах влади`та Teka-Group Foundation(Панама). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення №117/2018-Д-ЦК від 22.06.2018 виданої Консорціумом «Український центр підтримки номерів і адрес» (УЦПНА) Департамент «Центр компетенції», власником веб - сайту [INFO] є реєстор доменного імені: [INFO] є фірма Teka-Group Foundation, 0835, РА (Республіка Панама) Panama (м.Панама), 50 th street Global Bank Tower. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є засновниками ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ «КОМІТЕТ ПО ПРОТИДІЇ КОРУПЦІЇ В ОРГАНАХ ВЛАДИ». При цьому, ГРОМАДСЬКА ОРГАНІЗАЦІЯ «КОМІТЕТ ПО ПРОТИДІЇ КОРУПЦІЇ В ОРГАНАХ ВЛАДИ» може мати відношення до створення та функціювання веб - сайту [INFO] . Надаючи аналіз наданих учасниками справи доказів, з урахуванням того, що реєстрація доменного імені є відкритою, здійснюється в онлайн-режимі на підставі онлайн-заявки особи, яка має намір зареєструвати доменне ім`я, та не потребує жодного підтвердження, ідентифікації та авторизації особи реєстранта, неможливо встановити, що саме [PERSON] та ГРОМАДСЬКА ОРГАНІЗАЦІЯ «КОМІТЕТ ПО ПРОТИДІЇ КОРУПЦІЇ В ОРГАНАХ ВЛАДИ» є засновниками та дійсним власником (реєстрантом) веб-сайту «[INFO]», на якому опублікована стаття під назвою ««[INFO]» . Надані до суду копії судових рішень на підтвердження того , що [PERSON] є належним відповідачам суд неприймає до уваги, оскільки дані рішення є неналежними доказами . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що саме [PERSON] та ГРОМАДСЬКА ОРГАНІЗАЦІЯ «КОМІТЕТ ПО ПРОТИДІЇ КОРУПЦІЇ В ОРГАНАХ ВЛАДИ» є неналежними відповідачами, а тому позовні вимоги до них не підлягають задоволенню. Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про автора статті , неможливо установити власником веб-сайту, який є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту то на переконання суду, власником веб-сайту вважається реєстрант доменного імені, яким адресується веб-сайт, та/або отримувач послуг хостингу, а саме фірма Teka-Group Foundation, 0835, РА (Республіка Панама) Panama (м.Панама), 50 th street Global Bank Tower. Щодо суті позовних вимог. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи (далі - Резолюція). Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації зазначено, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» при розгляді справ суди застосовують Європейську Конвенцію з прав людини і практику суду як джерело права. Так, статтею 10 Конвенції з прав людини встановлено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Право на свободу вираження поглядів є не лише основною засадою демократії, але і передумовою здійснення багатьох інших прав і свобод, що гарантуються Конституцією. Європейський суд з прав людини на підставі своєї практики застосування Конвенції встановив, що її 10 стаття обумовлює різний ступінь захисту для тих чи інших категорій вираження поглядів. У рішенні від 07 лютого 2012 року «Аксель Спрінгер проти Німеччини» Європейський суд з прав людини вказав, що приватна особа, невідома для громадськості, може вимагати особливого захисту свого права на приватне життя, в той час як публічних осіб така норма не стосується. Разом з цим, в таких справах як «Лінгенс проти Австрії» (1986 року); «Обершлік проти Австрії» (1991 року), у яких йшлось про публічну критику політиків, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що публічні діячі повинні бути відкритими для критики з боку своїх опонентів. З аналізу вказаних рішень випливає, що Європейський суд з прав людини вважає порушенням статті 10 Конвенції з прав людини задоволення національними судами позовів публічних діячів про спростування поширеної проти них інформації та заборони поширення такої інформації, оскільки ступінь публічності, якого набули дії особи, ступінь її участі у публічній дискусії обумовлюють ступінь її толерантності, який вона повинна виявляти стосовно критики. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Проаналізувавши інформацію, яку позивач просив визнати недостовірною та спростувати, врахувє, що публікації спірної статті стосується аналізу періода діяльності позивача в період коли він був публічною особою та обіймав посаду Київського міського голови , а тому висловлювання «...Коммерческие успехи [PERSON] на выборном посту оказались вполне соизмеримыми с бизнес-достижениями его духовного пастыря. По бросовым ценам было разбазарено более 3000 гектар столичной земли, причем градоначальник решительно отчуждал ее от территорий ботанических садов или исторических памятников. Самая громкая афера времен правления [PERSON] - история с застройщиком «Элита центр», лишившая киевлян 400 млн. гривен» , які позивач просить спростувати, не містять конкретних даних щодо оцінки його дій в контексті вчинення конкретних правопорушень або злочинних дій, є оціночними судженнями, які не можуть бути витлумачені як фактичні дані з огляду на характер використання у них мовних засобів та в контексті всієї статі, яка на переконання суду є суб`єктивним аналізом ситуації в м.Києві в період перебування його на публічній службі, а саме очільника м.Київ. Доводи позивача щодо характеру оціночних суджень, викладених у спірній статті, ґрунтуються на власному розумінні і трактуванні тез і висловлювань, що з урахуванням характеру використаних автором мовних засобів не спростовують їх зміст як оціночних суджень. Для того, щоб розрізнити фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатація фактів. На думку суду, наведена вище інформація не містить фактичних даних, у ній містяться оціночні судження та критика дій позивача, як публічної (посадової) особи. Крім цього, частина наведених вище фраз, які позивач просить визнати недостовірними, а саме : «...Коммерческие успехи [PERSON] на выборном посту оказались вполне соизмеримыми с бизнес-достижениями его духовного пастыря. По бросовым ценам было разбазарено более 3000 гектар столичной земли, причем градоначальник решительно отчуждал ее от территорий ботанических садов или исторических памятников. Самая громкая афера времен правления [PERSON] - история с застройщиком «Элита центр», лишившая киевлян 400 млн. гривен» вирвані з контексту статті і без взаємозв`язку з іншими викладеними у ній обставинами самі по собі окремо жодної негативної інформації не містять. Натомсть надаючи оцінку позовним вимогам в частні визнання недостовірною інформації, яка міститься в статті, а саме: :«Нынешний Киевский городской голова [PERSON] клянется, что его предшественник попросту украл из городского бюджета 70 млрд гривень», суд приходить до наступних висновків. Надані позивачем докази, а саме відомості про судимість [PERSON] , довідка Прокуратури м.Київ, а також відомостей про нагородження та заохочення [PERSON] , вбачається, що останній судимостей немає, вироків за розкрадання земель м.Києва, досудове розслідування у яких здійснювалося слідчими ГУНП м.Києві, ГУ СБУ у м.Києві та Київській області, які набрали законної сили відсутні, а натомість позивач має ряд заохочень. Крім того, суд враховує , що викладаючи дану інформацію автор статті не рахував, що рішенням Печерського районного суду м.Києва від 01 червня 2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про спростування неправдивих відомостей, захист честі, гідності та ділової репутації, визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , інформацію, опубліковану [INFO] в виданні [NUMBER] друкованого інформаційно-аналітичного щотижневика « Зеркало недели » та розміщено [INFO] на сайті https://zn.uа в розділі «Політика» в статті під назвою [INFO], а саме: « А мэр [PERSON] , украл 70 миллиардов, путишествует за границей » . Таким чином на переконання суду наведена інформація не є оціночними судженнями автора і прямо звинувачує [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення при виконанні посадових обов`язків під час роботи на посаді міського голови м.Києва. Оскільки матеріалами цивільної справи підтверджено відсутність щодо позивача будь-яких кримінальних проваджень, повідомлень про підозру у вчиненні злочинів або направлення обвинувальних актів, а також визнання інформації на яку посилається автор статті судом недостовірною , суд вважає дану інформацію, а саме :« Нынешний Киевский городской голова [PERSON] клянется, что его предшественник попросту украл из городского бюджета 70 млрд гривень» недостовірною і такою, що порушує особисті немайнові права [PERSON] , а саме порочить честь , гідність та ділову репутацію. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог, з підстав викладених вище, а саме в частині визнання та спростування інформації, яка визнана судом недостовірною та такою, яка порушує немайнові права позивача. Щодо позовних вимог щодо стягнення з відповідача Teka-Group Foundation на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. Згідно статті 280 ЦК України визначено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки моральна шкода була спричинена позивачеві розповсюдженням про нього недостовірної інформації, яка має негативний характер, з урахуванням, що позивач є публічною особою , відповідач, як власник сайту не забезпечив перевірку достовірності інформації, яка викладається на сайті, а тому така шкода має бути відшкодована відповідачем з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, на переконання суду в розмірі 4000 гривень . VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 656 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., виходячи із розрахунку ( 4%( відсоток задоволених позовних вимог) ( х16410грн( сума сплаченого позивачем судового збору).

Outcome: partial