Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Між ВАТ « Державний ощадний банк України» в особі філії - Фрунзівське відділення АТ « Ощадбанк» та [PERSON] 03.11.2006 року було укладено договір про іпотечний кредит № 856. З метою приведення типу товариства до Статуту Банку, що були затверджені постановою КМ України № 502 від 06.04.2011 р. « Про внесення змін до постанови КМ України № 261 від 25.02.2003 р.» та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. ВАТ « Державний ощадний банк України» було перейменовано на ПАТ « Державний ощадний банк України». Згідно з п.п.1.1 кредитного договору, Банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 49 000 грн., а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 16, 3 % річних в строк до 03.11.2021 р. В якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між Позивачем та [PERSON] , 06. 11.2006 року за реєстровим № 1837 був укладений іпотечний договір, посвідчений 06.11.2006 р. державним нотаріусом Романовою І.С., згідно якого банку було передано в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок за [ADDRESS], розташований на земельній ділянці Фрунзівської селищної ради Одеської області, загальною площею 597 кв.м., який належить іпотекодавцю на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку, посвідченого Фрунзівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 04.11.2006 року за реєстровим №1835. Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано в Реєстрі права власності на нерухоме майно за реєстровим номером 16556736 Державним комунальним підприємством « Фрунзівське бюро технічної інвентаризації» та в реєстрову книгу за № 7, номер запису 923, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.11.2006 р. за № 12395425. У зв'язку із невиконанням [PERSON] умов кредитного договору виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 01.02.2015 року складає 63 572,93 грн. На підставі вище викладеного ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеcького обласного управління АТ « Ощадбанк» змушений звернутися до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу Банком як Іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь- якій особі - покупцеві в порядку ст.. 38 ЗУ « Про іпотеку». В судове засідання представник позивача не з'явився, але попередньо надав письмову заяву, в якій вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглянути справу за його відсутності, згоден на заочний розгляд справи в разі відсутності відповідачів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про отримання ним судових повісток. Про причини неявки не повідомив. Представник РС ГУДМС України в Одеській області в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій вказав, що заперечень проти позову не має, просить розглянути справу за його відсутності. Суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до змін до статуту ВАТ «Державний ощадний банк України» від 06 квітня 2011 року, позивач змінив назву на ПАТ «Державний ощадний банк України». Матеріалами справи встановлено, що відповідно до умов договору про іпотечний кредит № 856 від 03.11.2006 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Фрунзівське відділення АТ «Ощадбанк» та [PERSON], банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 49 000 ( сорок дев'ять тисяч) гривень зі сплатою 16,3 % річних за користування кредитом в строк до 03.11.2021 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між Позивачем та [PERSON] , 06. 11.2006 року за реєстровим № 1837 був укладений іпотечний договір, посвідчений 06.11.2006 р. державним нотаріусом Романовою І.С., згідно якого банку було передано в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок за [ADDRESS], розташований на земельній ділянці Фрунзівської селищної ради Одеської області, загальною площею 597 кв.м., який належить іпотекодавцю на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку, посвідченого Фрунзівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 04.11.2006 року за реєстровим №1835. Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано в Реєстрі права власності на нерухоме майно за реєстровим номером 16556736 Державним комунальним підприємством « Фрунзівське бюро технічної інвентаризації» та в реєстрову книгу за № 7, номер запису 923, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.11.2006 р. за № 12395425. ВАТ «Державний ощадний банк України» належним чином виконало свої зобов'язання за іпотечним кредитним договором та видало [PERSON] грошові кошти в сумі 49 000 ( сорок дев'ять тисяч) грн. У зв'язку із невиконанням [PERSON] умов кредитного договору виникла заборгованість за іпотечним кредитним договором, яка станом на 01.02.2015 року складає 63 572,93 грн. Тому, ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеcького обласного управління АТ « Ощадбанк» змушений звернутися до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу Банком як Іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь - якій особі - покупцеві в порядку ст.. 38 ЗУ « Про іпотеку». Згідно зі ст. 509 ЦК України, одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо) чи утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Відповідно до ст. 33 ЗУ « Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст..7 ЗУ « Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст. 39 ЗУ « Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою Іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предмет іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5, при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з ч.4 статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Зважаючи на те, що відповідачем було порушено умови іпотечного кредитного договору, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивач в повному обсязі. Згідно з ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню також вимоги позивача про стягнення з відповідачки судових витрат.

Outcome: approved