Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що в період часу з 01 квітня 1993 року по 30 квітня 2020 року він працював на різних посадах в Украерорух. На підставі наказу Украерорух №454/о від 29 квітня 2020 року він був звільнений з роботи у зв`язку з виходом на пенсію на підставі ст.38 КЗпП України. Згідно вимог КЗпП України відповідач не здійснив повного розрахунку за фактично відпрацьований час з [PERSON] , а саме: не виплатив матеріальну допомогу на підставі п.6.25.2 колективного договору у розмірі 20 посадових окладів. Тому [PERSON] просив суд стягнути з Украероруху матеріальну допомогу у розмірі 667700 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку з 30 квітня 2020 року та по день ухвалення рішення суду в даній цивільній справі. ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.89-90). ІІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У судовому засіданні позивач та його представник Клименко К.О. підтримали пред`явлений позов та наполягали на його задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача Бохан О.Г. надав до суду відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що згідно з п.14.1 колективного договору усі виплати, пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм, здійснюються за рахунок власних коштів Украероруху (за їх наявності) у послідовності пріоритетів, визначених додатком до цього договору. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на території України з 12 березня 2020 року запроваджено карантин. У зв`язку з цим, з 17 березня 2020 року були закриті пункти пропуску через державний корон України для здійснення регулярного пасажирського сполучення, що спричинило зниження інтенсивності авіаперельотів над територією України та попит на отримання аеронавігаційних послуг. Вказана ситуація викликала значне погіршення фінансової ситуації та економічну кризу на підприємстві. Тому у Украероруху відсутні кошти для фінансування виплати позивачу матеріальної допомоги. Крім цього, запровадження на території України карантину визнано форс-мажорною обставиною. За таких обставин представник відповідача Бохан О.Г. просив відмовити у задоволенні пред`явленого позову. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що [PERSON] працював в Украерорусі на посаді диспетчера управління повітряним рухом районного диспетчерського центру РСП «Київцентраеро». 30 квітня 2020 року [PERSON] звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, на підставі ст.38 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються витягом з наказу Украероруху №454/о від 29 квітня 2020 року (а.с.38) та копією трудової книжки, виданої на ім`я позивача (а.с.32-37). Розмір посадового окладу позивача становив 33385 гривень, згідно з копією довідки №19.1-03/286/20 від 19 травня 2020 року (а.с.137). За змістом п.6.25.2 колективного договору, укладеного між адміністрацією Украероруху та профспілками (в редакції від 01 лютого 2020 року, тобто чинній на час звільнення позивача з роботи) у випадку звільнення працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію адміністрація гарантує надання матеріальної допомоги у розмірі: при стажі безперервної роботи на підприємстві повних 5 років - 6 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом; за кожний повний рік роботи понад 5 років - по 2 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом за кожний рік. В цілому максимальний розмір матеріальної допомоги не має перевищувати 20 посадових окладів (а.с.21 зворот). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовані главою ІІ «Колективний договір», главою VII «Оплата праці» КЗпП України, а також Законом України «Про колективні договори і угоди». V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права щодо стягнення матеріальної допомоги. У відповідності до ст.10, а також ч.1 та ч.3 ст.13 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги. Відповідно до положення ч.1 ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. б. норми матеріального права щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. У відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. в. норми процесуального права. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо стягнення матеріальної допомоги. Встановлено, що [PERSON] пропрацював в Украерорусі з 01 квітня 1993 року по 30 квітня 2020 року. Тобто, його безперервний стаж роботи в Украерорусі становить 27 років. У зв`язку з цим, у Украерорух виникло зобов`язання з виплати на користь позивача матеріальної допомоги в день звільнення, згідно з п.6.25.2 колективного договору. Розмір матеріальної допомоги, що підлягає стягненню з Украероруху на користь позивача становить 667700 гривень (розмір посадового окладу ? 20 = 33385 ? 20). Згідно з п.14.1 колективного договору усі виплати, пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм, здійснюються за рахунок власних коштів Украероруху (за їх наявності) у послідовності пріоритетів, визначених додатком 26 до цього договору. Разом з цим, суд звертає увагу на ту обставину, що згідно додатку 26 до колективного договору «Черговість фінансування заходів на соціальне та матеріальне забезпечення працівників підприємства згідно з договором» не передбачено послідовність та пріоритет з виплати матеріальної допомоги при звільненні працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Крім цього, зі звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І квартал 2020 року вбачається, що сукупний дохід Украероруху склав 299444 гривень. В той же, час за аналогічний період попереднього року сукупний дохід становив - 365401 гривень (а.с.139-140). З листа від 20 травня 2020 року «Про надання інформації адвокату Клименко К.О. » (а.с.134-135) встановлено, що станом на 30 квітня 2020 року залишок грошових коштів на рахунках Украероруху, в тому числі валютних, складає 25078993 гривень 61 копійки, 14701 доларів США 49 центів, 6716731 Євро 71 цент, у тому числі на резервному рахунку обслуговування боргу - 2508902 Євро 26 центів, 1630,83 фунтів стерлінгів. З огляду на вказані показники прибутку підприємства, суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача Бохана О.Г. щодо відсутності у підприємства прибутків та відсутність грошових коштів для виплати позивачу матеріальної допомоги. На підставі протоколу робочої групи з оперативного реагування на кризові ситуації фінансово-економічного характеру №2 від 18 березня 2020 року Украерорухом було прийнято рішення здійснювати лише обов`язкові виплати, які не пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм (заробітна плата для працівників та обов`язкові податки та збори) до 31 травня 2020 року включно з можливістю продовження вказаних заходів з метою досягнення стабілізації фінансового стану підприємства (а.с.110-112). 20 травня 2020 року у дію вступила нова редакції п.6.25.2 колективного договору, за змістом якої у випадку звільнення працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію при стажі безперервної роботи на підприємстві, адміністрація гарантує надання матеріальної допомоги у розмірі: 1) до досягнення працівником віку 60 років і 3 місяці: при стажі безперервної роботи на підприємстві повних 15 років - 10 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом; за кожний повний рік роботи понад 15 років - по 1 посадовому окладу з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом за кожний рік. В цілому максимальний розмір матеріальної допомоги не має перевищувати 15 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад. 2) інший вік до досягнення працівником 65 років при стажі роботи на підприємстві повних 15 років - 5 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як такої, що збільшує посадовий оклад. При цьому, виплата матеріальної допомоги буде здійснюватися на основі договору між працівником та адміністрацією, типова форма якого повинна бути погоджена з профспілковою стороною. Відповідно до договору виплата матеріальної допомоги буде надаватися за схемою: 1 посадовий оклад з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як такої, що збільшує посадовий оклад, протягом 10 банківських днів з дати початку дії договору, залишок суми матеріальної допомоги по узгодженому графіку (орієнтовно 1 оклад з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як такої, що збільшує посадовий оклад, раз на 2 місяці, починаючи з 12 місяця з дати підписання договору). Договір на виплату матеріальної допомоги може бути підписаний до 01 липня 2020 року за умови відсутності судового спору між працівником та підприємством з цього питання. Для працівників, які досягли пенсійного віку і звільняються з підприємства у зв`язку з виходом на пенсію у 2020 році до 15 червня 2020 року, та таких, хто вже звільнився з підприємства у зв`язку з виходом на пенсію у 2020 році, та при звільненні не отримали матеріальну допомогу, адміністрація підприємства гарантує надання матеріальної допомоги за умови виплати на основі договору між працівником та адміністрацією (а.с.92-96). Разом з цим, всупереч вимогам ст.14 Закону України «Про колективні договори і угоди», робоча група з оперативного реагування на кризові ситуації фінансово-економічного характеру не наділена повноваженнями приймати рішення щодо внесення змін до колективного договору. До того ж зміни до колективного договору вступили в дію з 20 травня 2020 року. В той час як [PERSON] був звільнений з роботи з 30 квітня 2020 року. Тому, зміни до колективного договору на спірні правовідносини не поширюються. Вказана обставина додатково підтверджується висновком науково-правової експертизи від 17 серпня 2020 року, складеним експертом в галузі права, Мироненко Н.М. , д.ю.н., професором, заслуженим юристом України, членом-кореспондентом НАПрН України, згідно з яким колективний договір має виключно пряму дію в часі, якщо у норми колективного договору були внесені зміни, вони також мають пряму дію, тобто розповсюджуються на відносини, що виникли після набрання чинності колективним договором або змін до нього (а.с.202-215). За змістом ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право на мирне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права В розумінні ст.1 Протоколу №1 до Конвенції «власністю» є також право на своєчасну сплату сум заробітної плати та надбавок до неї, зокрема, такі висновки зробив Європейський Суд при тлумаченні ст.1 Протоколу №1 до Конвенції у рішеннях, прийнятих проти України у справах «Воскобойник проти України» (заява №39874/05), «Лопатюк та інші проти України» (заява №903/05), «Дідух проти України» (заява №14394/04), «Воротнікова проти України» (заява №1225/02). За змістом заяви від 30 квітня 2020 року [PERSON] звертався до директора Украероруху щодо виплати матеріальної допомоги, передбаченої п.6.25.2 колективного договору (а.с.44). Незважаючи на це, станом на час судового розгляду цивільної справи Украерорух не здійснив виплату суми матеріальної допомоги. Вказані обставини свідчать про порушення прав позивача, гарантованих ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Тому, суд приходить до висновку, що з Украроруху на користь позивача слід стягнути матеріальну допомогу у розмірі 667700 гривень. До вказаного висновку суд приходить, вважаючи необґрунтованим посилання представника відповідача Бохана О.Г. на висновок про істотну зміну обставин від 29 липня 2020 року, складений ТПП України (а.с.173-191). Оскільки, за змістом даного висновку акцентується увага на те, що до колективного договору було внесено ряд змін, спрямованих на забезпечення стабільності функціонування підприємства та уникнення його банкрутства шляхом розстрочення виплати найбільших зобов`язань, зокрема у зв`язку з тим, що колективний договір в попередній редакції передбачав ряд положень щодо виплати матеріальної допомоги при звільненні та виходу на пенсію працівників. Разом з цим, вказані зміни до колективного договору вступили в дію з 20 травня 2020 року, тобто вже після звільнення позивача з роботи. б. щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З доводів представника відповідача Бохана О.Г. одноразова грошова допомога при звільненні, передбачена колективним договором, не відноситься до структури заробітної плати, а є додатковим видом допомоги понад обов`язкові норми, які передбачені чинним законодавством України. Тому підстави для виплати позивачу середнього заробітку за час затримки виплати матеріальної допомоги при звільненні, відсутні. На підтвердження своїх доводів представник відповідача приєднав до матеріалів цивільної справи постанову Верховного Суду від 11 березня 2019 року у справі №640/19162/16-ц (провадження №61-779св19) (а.с.149-152). Зі змісту даної постанови нарахування і виплата одноразової допомоги при звільненні за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію не входить в структуру заробітної плати, не передбачена нормами КЗпП України та не відноситься до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, що встановлені у ч.3 ст.2 Закону України «Про оплату праці». Виплата матеріальної допомоги, передбаченої колективним договором, не є обов`язковою. Така виплата є альтернативною, яка здійснюється лише за наявності у підприємства фінансових можливостей (прибутку) за звітний період, в якому працівник звільнився. Виплата одноразової допомоги при виході на пенсію, відповідно до колективного договору не передбачена в день звільнення, а тому відповідальність, передбачена ст.117 КЗпП України, на неї не розповсюджується. Судом критично сприймається посилання представника відповідача на вказаний правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 11 березня 2019 року, оскільки, згідно досліджених обставин вказаної цивільної справи судами було встановлено, що одноразова допомога при звільненні за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію сплачується протягом 4 місяців, та у зв`язку з цим, суд прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування до таких правовідносин положення ст.ст.116, 117 КЗпП України. На відміну від спірних правовідносин, які склались між позивачем та Украерорухом, згідно умов колективного договору Украерорух гарантує виплату працівнику матеріальної допомоги у випадку звільнення за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Крім цього, за змістом п.14.1 колективного договору усі виплати, пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм, здійснюються за рахунок власних коштів підприємства (за їх наявності) у послідовності пріоритетів, визначених додатком 26 до цього договору. Таким чином, здійснення виплат, які передбачені колективним договором, в тому числі матеріальної допомоги при звільненні, не залежить від прибутку підприємства. Згідно з вимогами ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що йому належать, провадиться в день звільнення. Тому ні нормами КЗпП України, а ні нормами колективного договору не визначено строк виплати матеріальної допомоги, відмінного від дня звільнення працівника з роботи. Як вбачається довідки про середньомісячну заробітну плату №3 від 18 травня 2020 року (а.с.138) в лютому 2020 року позивачу було нараховано заробітну плату у розмірі 73392 гривень 41 копійок та в березні 2020 року - 43728 гривень 07 копійок. Загальний розмір заробітної плати за два місяці складає 117120 гривень 48 копійок (73392,41 + 43728,07). Фактична кількість робочих днів за вказаний період становить 41 день (20+21). Таким чином, розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 2856 гривень 60 копійок (117120,48 / 41). Загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 травня 2020 року по 16 жовтня 2020 року становить 328509 гривень (2856,60 ? 115). Тому, з Украероруху на користь позивача належить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 328509 гривень. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.1), вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок. Пред`явлений ним позов задоволений. Тому з Украероруху на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок. Крім цього, представником позивача є адвокат Клименко К.О., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги №30/04 від 30 квітня 2020 року (а.с.17-21). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано квитанції від 05 травня та від 14 травня 2020 року (а.с.24,25) та додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги №30/04 від 30 квітня 2020 року з переліком та вартістю послуг, наданих адвокатом (а.с.22-23). Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Так, в даному разі не можна вважати такими, що пов`язані з розглядом справи надання усної консультації (без вивчення документів) та надання усної консультації після вивчення документів, які представник позивача оцінила відповідно у розмірі 2000 гривень та 3000 гривень. Зважаючи на те, що усна консультація позивача без вивчення документації та з подальшим вивченням документації охоплює за своїм змістом складання позовної заяви. З цих міркувань, суд вважає, що в задоволенні заяви позивача про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень, слід відмовити. В той же час суд об`єктивно позбавлений можливості вирішувати питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу за результатами розгляду даної цивільної справи в суді апеляційної інстанції. З цих міркувань суд вважає, що відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу за відвідування представником позивача судових засідань у Київському апеляційному суді, які оцінені у розмірі 10000 гривень. Разом з цим, витрати на правничу допомогу у розмірі 35000 гривень, що полягають у складанні позовної заяви та участі у судовому засіданні, складанні відповіді на відзив, складанні клопотань (2000+2000+15000+6000+1000) відповідають умовам договору про надання правничої допомоги та є обґрунтованими. На підставі викладеного та

Outcome: approved