Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ДП «Мирноградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням в обґрунтування якого вказав, що з 09.03.2010 року по 15.01.2016 р. він працював на ВП «Шахта «Капітальна» (на той час «Шахта ім.О.Г.Стаханова») ДП «Мироградвугілля» електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті. 15.01.2016 р. був звільнений за власним бажанням за ч. 1 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію. Загальний стаж роботи в підземних умовах під впливом шкідливих виробничих факторів складає 27 років 07 місяців, з них 17 років 08 місяців на ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мироградвугілля». Під час трудової діяльності позивач отримав професійне захворювання обумовлене тривалими небезпечними умовами праці в умовах шуму та вугільного пилу, що підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 29.08.2019 року. Позивачу встановлено діагноз: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5 S1 ліворуч в стадії загострення зі значними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромом, рецидивуючий перебіг. Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ (першого-другого) ступеня. 30.01.2020 р. обласною профпатологічною МСЕК мені встановлено третю групу інвалідності по профзахворюванню та 65% втрати працездатності безстроково, в тому числі 35% внаслідок хронічної попереково-крижової радикулопатії, 30% внаслідок хронічного бронхіту. Мені рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування по профзахворюванню, диспансерне спостереження пульмонолога, невролога. Позивач вважає, що внаслідок отриманого професійного захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в фізичних і душевних стражданнях через незворотність втрати працездатності, неможливість продовження професійної роботи, необхідність вжиття реабілітаційних заходів та проходження лікування для підтримання здоров`я, неможливість вести активний спосіб життя, що впливає на звичний життєвий уклад позивача, призводить до психологічного дискомфорту і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач має достатньо серйозні порушення здоров`я, у зв`язку із профзахворюванням. Його переслідує тягнучий біль в поперековому відділ хребта, особливо на погоду, він не може нормально виконувати повсякденні дії, йому боляче сидіти, ходити. Внаслідок профзахворювання у нього наявна загальна слабкість, запаморочення, дратівливість, різкі зміни настрою. Все це приводить до фізичних та моральних страждань та дискомфорту, відчуття пригніченості. Важливим фактором, що додає йому додаткових психічних страждань, є незворотність змін в пошкоджених органах, які завжди будуть створювати больові відчуття та незручності. У зв`язку із професійним захворюванням був істотно змінений його звичний життєвий уклад, значно знизилась активність, погіршились взаємини з близькими та знайомими, він став замкнутим і нетовариським. Внаслідок стану здоров`я він втратив роботу та заробітну плату, що негативно позначилося на соціальному статусі і морально його пригнічує. Він не може вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалого часу відчуває фізичні страждання, обумовлені важкістю професійного захворювання, психологічний дискомфорт і значне порушення душевного спокою. Його життєдіяльність обмежена. У звязку із професійним захворюванням, він став обмеженим у русі, оскільки швидко стомлюється при незначних навантаженнях, не може нормально ходити, виконувати звичайні рухи, нахилятись. З урахуванням зазначених змін, просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 80000 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Сторони та їх представники до судового засідання не викликалися. Представник відповідача до судового засідання надав відзив, в обґрунтування якого зазначив, що сума моральних страждань заявлена позивачем не відповідає важкості моральних страждань. Про це свідчить той факт, що позивач звільнився з роботи за власним бажанням, а не за станом здоров`я, професійне захворювання виявлено тільки через чотири роки після звільнення з роботи. Позивачем не надано документів, доказів його моральних страждань. Зважаючи на наведене, вважає, що сума моральних страждань належна позивачу до виплати не повинна перевищувати 20000 грн. Клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України, учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 28.04.2020 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] з 09.03.2010 року він працював на ВП «Шахта «Капітальна» (на той час «Шахта ім.О.Г.Стаханова») ДП «Мироградвугілля» та 15.01.2016 року був звільнений за власним бажанням за ст.38 ч.1 КЗпП у зв`язку з виходом на пенсію, загальний трудовий стаж на підприємствах вугільної промисловості становить близько 28 років (а.с. 7-9). Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29.08.2019 року за формою П-4, причиною виникнення професійного захворювання у [PERSON] є - фізичні навантаження, вимушеність робочої пози, нахилів корпусу вище допустимих параметрів, пилу, який перевищував гранично допустиму концентрації (а.с. 10-11). Внаслідок роботи у ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» [PERSON] отримав професійне захворювання маючи встановлений ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва НАМН України» діагноз: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5 S1 ліворуч в стадії загострення зі значними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромом, рецидивуючий перебіг. Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ (першого-другого) ступеня (а.с. 12, 26). 30.01.2020 року [PERSON] встановлений ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 65% безстроково та ІІІ група інвалідності, рекомендований огляд невролога, пульмонолога, протипоказана важка фізична праця , робота в підземних умовах (а.с. 18, 19). Згідно з виписками та епікризами [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КП ЦПМСД Покровської міської ради Донецької області з 11.03.2013 року по 25.03.2013 року, з 24.07.2015 року по 05.08.2015 року, в Красноармійській центральній районній лікарні з 21.09.2015 року по 01.10.2015 року, з 20.11.2015 року по 01.12.2015 року, в Покровській центральній районній лікарні з 14.02.2017 року по 23.07.2017 року, з 15.02.2018 року по 24.02.2018 року, в КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області з 29.08.2017 року по 11.09.2017 року, з 03.09.2018 року по14.09.2018 року, з 27.09.2018 року по 10.10.2018 року, з 04.09.2019 року по 13.09.2019 року, в КП КНП «Родинська міська лікарня» з 26.04.2019 року по 06.05.2019 року, в ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва НАМН України» з 24.07.2019 року по 12.08.2019 року (а.с. 27, 29, 30, 32, 34-35, 37-38, 39, 40, 41-42, 44, 45, 46-47). V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що в результаті отриманого професійного захворювання, під час роботи на підприємстві відповідача, позивачем отримана моральна шкода, оскільки внаслідок професійного захворювання, позивач зазнавав фізичного болю, тривалий час лікувався, що змінило звичний уклад його життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину, зазнаваних позивачем душевних страждань, тривалість негативних наслідків. При цьому суд враховує те, що втрата працездатності встановлена безстроково, позивач має третю групу інвалідності, враховує розмір втрати професійної працездатності, тому виходячи з засад розумності і справедливості вважає, що на користь позивача має бути стягнуто 32500 грн. у відшкодування моральної шкоди. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. В силу ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 341,58 грн. На підставі ч.1 ст.3 Конституції України, ст.ст.153, 233, 2371 КЗпП України, ст.ст.23 ЦК України,

Outcome: partial