Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У червні 2018 р. [PERSON] (далі за текстом - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом - [PERSON] , відповідач) про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, а саме: матеріальної - в сумі 22 352,05 грн. та моральної - в сумі 3 000 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 22.10.2017 у м. Києві [PERSON] , керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander, д.н.з [NUMBER] , здійснила зіткнення з належним позивачу автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. [NUMBER] , що завдало йому матеріальних збитків. Вина [PERSON] у даній пригоді встановлена постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.11.2017. Відповідно до Звіту, виконаного ТОВ «Сател Груп», вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, становить 22 352,05 грн. Вартість послуг ТОВ «Сател Груп» становила 1 100 грн. Від добровільного відшкодування збитків, нанесених майну позивача, відповідач відмовилась вказуючи на наявність у неї полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вимоги про відшкодування моральної шкоди мотивовані посиланням на те, що переживання і нервовий стрес, викликані відсутністю коштів на відновлення майна та порушення ходу звичного життя призвели до погіршення здоров`я і порушення нормальних життєвих зв`язків позивача. Представник відповідача позов не визнав пославшись на те, що позивачем не доведено розміру завданої матеріальної шкоди, оскільки залучений ним спеціаліст не попереджався про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, відповідач не викликалась для участі в огляді належного позивачу автомобіля, а покладення на відповідача вартості послуг спеціаліста взагалі не передбачене законом. На обґрунтування заперечень проти вимог про відшкодування моральної шкоди зазначив, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань та розміру моральної шкоди. ІІ. Процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. ?02.07.2018 постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. ?17.09.2018 та 28.09.2018 позивачем подано документи на усунення недоліків позову. ?01.10.2018 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання на 29.01.2019. ?29.01.2019 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті. ?03.04.2019 представником відповідача подано клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи. ?03.04.2019 протокольною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення експертизи та відкладено розгляд справи на 29.05.2019. ?29.05.2019 відкладено розгляд справи на 16.07.2019. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та норми права і мотиви їх застосування. 22.10.2017 у м. Києві на вул. Харківське шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Mitsubishi Outlander, д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та ВАЗ 2107, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Відповідач [PERSON] є особою, винною у цій дорожньо-транспортній пригоді, що встановлено постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22.11.2017 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Ч. 6 ст. 82 ЦПК України визначає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Водночас доказів наявності у відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності суду не надано. На підтвердження розміру майнової шкоди позивачем надано Звіт про оцінку транспортного засобу № 5981/10/17, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. [NUMBER] , складає 27 784,25 грн., а розмір матеріального збитку - 22 352,05 грн. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Звіт про оцінку складений з врахуванням даних, отриманих під час огляду автомобіля позивача, що зафіксовано у протоколі його огляду. У Звіті спеціаліст, який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, стаж оціночної роботи з 2000 р. і зареєстрований у Державному реєстрі оцінювачів,

Outcome: approved