Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

МТСБУ 01.12.2017 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 15.02.2016 року о 18-20 год. [PERSON], керуючи автомобілем «Деу Ланос», н.з. [NUMBER] в стані алкогольного сп'яніння в м. Дніпро по вул. Набережна Заводська в районі е/о № 523 не обрав безпечної швидкості руху та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2110», н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Особою винною в скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди є відповідач. На час ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 29.04.2016 року позивач здійснив регламенту виплату [PERSON] в розмірі 26510,38 грн. Позивач після виплати потерпілому отримав право на відшкодування понесених витрат в порядку регресу. Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі понесених витрат у розмірі 27086,18 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить відмовити в їх задоволенні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] 15.02.2016 року о 18 год. 20 хв. керував автомобілем [NUMBER], по вул. Набережна Заводська в районі е/о № 523 в м. Дніпропетровську не обрав безпечної швидкості руху та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (а.с. 12). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована у ПрАТ «НАСК «Оранта»» на підставі полісу № АЕ/6463610 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 10 оберт). Автомобіль «Деу Ланос», д/н [NUMBER], на момент ДТП не застрахований, відсутній поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 11). Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень та накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік (а.с. 12). 30.03.2016 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування (а.с. 14). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 27.03.2016 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного коефіцієнту зносу автомобілю [NUMBER], становить 26510,38 грн. (а.с. 17-25). Згідно платіжного доручення від 22.04.2016 року за № 4113рв МТСБУ перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ АК «Укравтоекспертиза» 575,80 грн. для відшкодування послуг аварійного комісара (а.с. 28). МТСБУ на підставі наказу № 3405 від 28.04.2016 року перерахувало [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 26510,38 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3405рв від 28.04.2016 року (а.с. 28). 09.03.2016 року МТСБУ звернулось до відповідача з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку (а.с. 31). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За положеннями п. «г» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону. Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як передбачено п. 38.2.1 ст. 38 цього Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону учасники бойових дій, постраждалі учасники [PERSON] та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії УБД № 131772 від 21.07.2016 року (а.с. 38). З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача збитків від дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу з підстав, заявлених у позові. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому сплачений позивачем судовий збір за рахунок відповідача не відшкодовується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed