Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

із позовною заявою про визнання за законом права власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у суд звернувся [PERSON] до Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області. В матеріалах справи міститься: - заява позивача про розгляд справи за його відсутності; - заява за підписом міського голови Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника. За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 25. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке відноситься до категорії колгоспного двору та право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Ткаченко Наталією Володимирівною, була заведена спадкова справа, відповідно до якої: - 18 січня 2021 року [PERSON] подав заяву відповідно до якої: [INFO] померла мати - [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилась спадщина. Спадщину приймає фактично. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті проживала та була зареєстрована згідно погосподарської книги за адресою: [ADDRESS] , та мала наступний склад сім`ї на день смерті: проживала та була зареєстрована одна. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON] , [INFO] , дійсно вступив в управління спадковим майном до шести місяців після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Ткаченко Н. здійснений запит до Державного нотаріального архіву Чернігівської області щодо заведеної спадкової справи після смерті [PERSON] . Завідувачем Державним нотаріальним архівом Чернігівської області Брусило С.-А. надана відповідь, що спадкова справа до майна [PERSON] , яка померла [INFO] Козелецькою районною державною нотаріальною конторою та Остерською районною державною нотаріальною конторою не заводилась. Перевірка проведена по алфавітним книгам обліку спадкових справ Козелецької районної державної нотаріальної контори за період з січня 1985 року по грудень 2007 року та по книгам обліку і реєстрації спадкових справ Козелецької районної державної нотаріальної контори за період з січня 1983 року по грудень 1984 року. Перевірка проведена по алфавітним книгам обліку спадкових справ Остерської районної державної нотаріальної контори за період з січня 1983 року по грудень 2006 року. Для позивача у справі, [PERSON] , померла є матір`ю, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Як роз`яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (ст. 112 цього Кодексу). Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Враховуючи вищенаведене житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав [PERSON] , як члену колгоспного двору. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи дату смерті [PERSON] , [INFO] правовідносини щодо спадкування після їх смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як вбачається з матеріалів справи спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її син позивач [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні. Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] , як спадкоємець за законом, прийняв спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи /оскільки фактично вступив в управління спадковим майном/. Як суспільна група «колгоспний двір» існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність». Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Так, зважаючи на те, що житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в сільській раді, він може бути об`єктом спадкування. Відповідно до копії погосподарської книги за 1983 - 1985 роки, голова сім`ї [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] (по земельній шнуровій книзі за № 290), [INFO] , померла [INFO] , пенсіонер по старості. Адреса господарства: [ADDRESS] . Жилий будинок: рік забудови 1927. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Остерської міської ради про те, що в погосподарських книгах за 1986-1990 роки та 199-1995 роки особовий рахунок за адресою: [ADDRESS] не значиться. Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцями не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , підлягають задоволенню.

Outcome: approved