Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

І. Суть спору 19.01.2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті [INFO] її дочки - [PERSON] , [INFO] . Даний факт підтверджує свідоцтво про смерть, яке видане на тимчасово окупованій території України. Разом з тим, отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану є неможливим, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, де неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті, відповідно до\~статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У зв`язку із цим їй відмовлено у державній реєстрації смерті та рекомендовано звернутися до суду. Встановлення факту смерті дочки їй необхідне для оформлення опікунства над неповнолітнім сином померлої (онуком заявниці). ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання 20.01.2021 року заявниця не з`явилася, однак у матеріалах справи наявна її заява про проведення розгляду справи без її участі. Представник заінтересованої особи Іваничівського районного відділу ДРАЦС ЗМУ МЮ (м. Львів) у судове засідання не з`явився. Від начальника відділу до суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 19.01.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами окремого провадження, розгляд справи призначено на 10:30 год. 20.01.2021 року. В судовому засіданні 20.01.2021 року судом було оголошено перерву у зв`язку із задоволенням клопотання заявниці про витребування доказів. Перерву було оголошено до 13:15 год. 20.01.2021 року. ІV. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Її смерть мала місце на тимчасово окупованій території України, а саме: в с. Маслове, Джанкойського району, Автономної Республіки Крим, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.12.2020 року, видане незаконними органами влади на тимчасово окупованій території. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Її смерть мала місце на тимчасово окупованій території України, а саме: в с. Маслове, Джанкойського району, Автономної Республіки Крим, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.12.2020 року, видане незаконними органами влади на тимчасово окупованій території. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00029267627 від 20.01.2021 року актовий запис народження дитини заявниці - [PERSON] здійснено за № 3 від 03.03.1979 року. З довідки відділу реєстрації актів громадянського стану Іваничівського районного управління Волинської області № 35-2.42 від 18.12.2001 року вбачається, що 18.12.2001 року були внесені зміни, до актового запису про зміну імені [PERSON] , а саме: змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Вказаний факт підтверджується також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису народження [PERSON] № [NUMBER] від 20.01.2021 року. Іваничівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану 26.12.2001 року було видане нове свідоцтво про народження (серія [NUMBER] ) [PERSON] , яка народилася [INFO] в с. Будятичі Іваничівського району Волинської області. Як встановлено в судовому засіданні із пояснень заявниці [PERSON] , її дочка [PERSON] після зміни прізвища не здійснила обміну паспорта громадянина України, тому у 2006 році при укладенні шлюбу із [PERSON] її дошлюбне прізвище вказане, як [PERSON] . Прізвище дочка змінила вже після реєстрації шлюбу із [PERSON] , що підтверджено копією паспорта серії [NUMBER] виданого Нововолинським МС УДМС України у Волинській області 17.12.2015 року. Додані заявницею до заяви документи щодо [PERSON] повністю узгоджуються з відомостями та анкетними даними [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису народження № 00029267627 від 20.01.2021 року. Таким чином, суд дійшов до висновку, що [PERSON] доводиться дочкою заявниці [PERSON] і є тією ж особою, що й [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Її смерть мала місце на тимчасово окупованій території України, а саме: в с. Маслове, Джанкойського району, Автономної Республіки Крим, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.12.2020 року, видане незаконними органами влади на тимчасово окупованій території. Наведене свідоцтво про смерть відповідно до інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо окремих питань застосування Закону України від 04.02.2016 року «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території», береться до уваги під час розгляду даної справи, проте відповідно до ч. ч. 2, 3\~ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до\~ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті дочки заявниці необхідне для оформлення опікунства над неповнолітнім сином померлої (онуком заявниці). V. Застосоване судом законодавство В\~статті 55 Конституції України\~закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. ЦПК України\~встановлено, що: -відповідно до положень\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку; -суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); -обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); -доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); -належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); -згідно\~ст.78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; -у відповідності до\~ст.79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи; -статтею 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання; -відповідно до положень\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). -відповідно до\~ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~із змінами і доповненнями, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 року №15, суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Згідно п.8 ч.1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~із змінами і доповненнями, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 року №15, суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Статтею 317 ЦПК України\~передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхнім представником до суду за межами такої території. Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Згідно ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ч.2\~ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. VI. Висновки суду Зважаючи на норми ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Таким чином, медичні документи, що підтверджують факт смерті особи на тимчасово окупованій території України, видані діючими сьогодні медичними закладами, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації смерті особи в органах РАЦС Міністерства юстиції України. Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про смерть особи, видане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України. Документи, які видані органом, що створений на тимчасово окупованій території у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до ч. 3 ст. 9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. На даний час с. Маслове Джанкойського району Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою територією України. Відтак, суд приходить до висновку, що заявниця не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть своєї дочки, яка померла [INFO] в с. Маслове Джанкойського району Автономної Республіки Крим, оскільки на вказаній території не здійснюють повноваження органи влади України, такі як заклади охорони здоров`я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть. Статтею 17 ч. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Встановлення факту смерті [PERSON] породжує юридичні наслідки для заявниці, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. VII. Розподіл судових витрат між сторонами Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог\~ст.141 ЦПК України, суд дійшов висновку, що понесені заявницею судові витрати на оплату судового збору слід залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved