Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 20.09.2016 року в загальному розмірі 14636 грн. 80 коп., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту - 9824 грн. 47 коп., в тому числі, 0,00 грн. - за поточним тілом кредиту та 9824 грн. 47 коп. - за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - за нарахованими відсотками; 700 грн. 91 коп. - за простроченими відсотками та відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в сумі 4111,42 грн.. Позов обгрунтовано тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав заяву №б/н від 20.09.2016 року, підтвердивши свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач підтвердив факт його ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання ним вказаної анкети-заяви. Згідно договору, укладеного сторонами в порядку ст.634 ЦК України, відповідачу було відкрито кредитний рахунок, надано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт, розмір якого в подальшому був збільшений до 2000,00 грн.. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на передбачених договором умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість відповідач, будучи зобов`язаним здійснювати погашення кредиту та процентів шляхом внесення коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов'язкового платежу, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором. З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 2102,00 грн.. Відповідач по справі [PERSON] відзиву на позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог у встановлений судом строк не подав. ІІ. Заяви та клопотання. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» згідно письмових клопотань, доданих до позовної заяви, не заперечував проти розгляду справи за його відсутності та винесення судом заочного рішення у разі виникнення обставин, викладених в ч.1 ст.280 ЦПК України, а також прохав суд розглянути позов до [PERSON] про стягнення заборгованості у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.7, 8). В порядку ст.85 ЦПК України представник позивача прохав суд здійснити огляд та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк», з метою підтвердження ідентичності витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, який додано до позову, оригіналу Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк» та які діяли і були оприлюднені на момент укладення кредитного договору (а.с.9). Заяв та клопотань від відповідача по справі [PERSON] в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзиву на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 01.03.2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Ухвалою суду від 01.03.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про огляд та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк». ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 20.09.2016 року відповідач [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку погодився з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банкомдоговір про надання банківських послуг, примірник якого він згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. Відповідач підтвердив факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення та погодився з його умовами (а.с.15). Факт підписання анкети-заяви відповідачем по справі [PERSON] під час судового розгляду спростований не був. Судом встановлено, що в анкеті-заяві від 20.09.2016 року відсутні будь-які відомості про: розмір наданого відповідачу кредиту згідно укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг, вид отриманої ним кредитної картки (з урахуванням наявності різних кредитних карток типу «Універсальна») та умови кредитування (зокрема, процентна ставка; дата, на яку мають бути погашені нараховані відсотки за користування кредитом; розмір щомісячного платежу за користування кредитними коштами, розміри та порядок нарахування штрафу та пені за порушення договірних зобов`язань). Укладений між сторонами договір від 20.09.2016 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить також і строку повернення кредиту (користування ним). До позовної заяви банком додані Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.107-161) та Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна», який передбачає чотири види Тарифів в залежності від виду кредитної картки: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» (а.с.106), які відповідачем [PERSON] не підписані. Згідно інформації, зазначеної у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти відповідача по справі [PERSON] , останньому 18.05.2016 року був відкритий картковий рахунок № [NUMBER] , на який 19.12.2017 року банком встановлений кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн., зменшений в подальшому 27.07.2018 року до 0,00 грн. (а.с.177). Згідно укладеного між сторонами кредитного договору відповідачу [PERSON] були надані кредитні картки за № [NUMBER] зі строком дії до 05/20 та № [NUMBER] зі строком дії до 07/21 (а.с.178). Факт встановлення на картковий рахунок відповідача 19.12.2017 року кредитного ліміту в розмірі 2000,00 грн. та використання відповідачем наданих кредитних коштів, в тому числі шляхом зняття готівки та придбання продуктів, підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача [PERSON] згідно укладеного між сторонами договору (а.с.179). Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 20.09.2016 року станом на 31.08.2019 року заборгованість відповідача за наданим кредитом в період з 12.12.2017 року по 31.08.2019 року складає 10525,38 грн., з яких: 9824,47 грн. - заборгованість за тілом кредита, в тому числі, 5864,76 грн. - за поточним тілом кредита та 3959,71 грн. - за простроченим тілом кредита; 700,91 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками (а.с.174-175). Зі змісту графи 4 «Відсотки погашені за рахунок кредита» та графи 7 «Складова заборгованості за наданим кредитом» вказаного розрахунку вбачається збільшення банком заборгованості за тілом кредиту до 9824,47 грн. за рахунок автоматичного включення до неї в односторонньому порядку погашених за рахунок кредиту відсотків, загальна сума яких складає 6355,61 грн. (а.с.174-175). Як вбачається із виписки по особовому рахунку відповідача, в якій міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей, за період з 12.12.2017 року по 31.08.2019 року витрати відповідачем [PERSON] грошових коштів за отриманим кредитом складали 9498,47 грн., а погашення отриманого кредиту здійснювалось шляхом внесення ним відповідних сум в загальному розмірі 921,32 грн.. До суми здійснених останнім витрат кредитних коштів за вказаний період банком була включена комісія за обслуговування (членський внесок) у загальному розмірі 260,00 грн. та пеня (за прострочку за кредитом) в загальному розмірі 5108,29 грн. (а.с.179). Також із виписки по особовому рахунку відповідача вбачається, що за період з 01.09.2019 року по 14.10.2020 року до здійснених відповідачем [PERSON] витрат банком була включена сума нарахованих відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України процентів в загальному розмірі 4111,42 грн. та пеня (за прострочку за кредитом) у загальному розмірі 700,91 грн.. Безпосередньо здійснені відповідачем витрати кредитних коштів (зокрема, зняття готівки, здійснення платежів) та внесені ним грошові суми на погашення кредиту за вказаний період відсутні (а.с.179). Під час судового розгляду відповідачем [PERSON] з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані банком докази отримання та користування ним кредитними коштами, а також здійснення платежів на погашення отриманого кредиту в зазначених вище розмірах. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 20.09.2016 року загальна сума заборгованості відповідача складає 14636,80 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту - 9824,47 грн., в тому числі, 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту та 9824,47 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн.; - заборгованість за простроченими відсотками - 700,91 грн.; - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 4111,42 грн.; - нарахована пеня - 0,00 грн.; - нарахована комісія - 0,00 грн. V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Відповідно до положень ч.2 ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач АТ КБ «ПриватБанк», пред`являючи вимоги про повернення кредиту, прохав, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути з відповідача також і заборгованість за простроченими відсотками та відсотками, нарахованих згідно ст.625 ЦК України. На обгрунтування права вимоги в цій частині, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором №б/н від 20.09.2016 року, надав, як невід`ємну складову кредитного договору, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (архів Умов розміщений на сайті: https://privatbank.ua/terms/), в яких, зокрема, визначені: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін (пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язання, розміри і порядок їх нарахування) та інші умови. Крім того, представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» на обгрунтування позовної вимоги про стягнення із [PERSON] заборгованості за простроченими відсотками зазначив у позовній заяві про те, що прострочені відсотки - це нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені відповідачем, але не погашені, або погашені частково не у повному обсязі. Разом з тим, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містять підпису відповідача [PERSON] про його ознайомлення з ними, а в анкеті-заяві, підписаній відповідачем 20.09.2016 року, не встановлений строк кредитування, не зазначена процентна ставка за користування наданими в кредит грошовими коштами, як і не визначені інші фінансові умови кредитування, передбачені Тарифами та Умовами, зокрема, дата, на яку відповідачем мало б бути здійснено погашення нарахованих відсотків за користування кредитним лімітом. З огляду на викладене, судом враховується, що позивач в своєму розрахунку кредитної заборгованості при визначенні суми заборгованості за простроченими відсотками, жодним чином не мотивував їх нарахування, в тому числі, не зазначив підстав для визнання заборгованості за вказаними відсотками простроченою. Належних в розумінні ч.1 ст.77 ЦПК України доказів укладення між сторонами договору інших угод з цього приводу позивачем під час судового розгляду надано не було. З огляду на викладене, позивачем не було надано суду доказів того, що саме додані банком до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач [PERSON] , погоджуючись з ними шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, і сама лише обставина наявності відповідної редакції Умов та Правил надання банківських послуг, розміщеної на офіційному сайті банку на дату підписання відповідачем анкети-заяви 20.09.2016 року, жодним чином не спростовує даного висновку суду. Таким чином, до спірних правовідносин сторін неможливо застосувати правила ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, і який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», як до дати виникнення спірних правовідносин сторін (20.09.2016 року), так і до моменту звернення позивача до суду з даним позовом (01.12.2020 року), а тому, за відсутності в безпосередньо підписаній відповідачем анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, в тому числі, і щодо їх розміру та строків погашення, враховуючи не подання позивачем належних доказів на підтвердження конкретних запропонованих відповідачу Умов та Правил надання банківських послуг, додані до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, а також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», не можуть свідчити про прийняття відповідачем [PERSON] , як позичальником, запропонованих йому позивачем, як кредитором, умов та приєднання його, як другої сторони, до запропонованого договору в цілому, а, отже, не можуть оцінюватися судом як стандартна (типова) форма, встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Такий висновок суду відповідає правовому висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, який відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (архів Умов розміщений на сайті: https://privatbank.ua/terms/) та Витяг з Тарифів обслуговування чотирьох кредитних карт «Універсальна», які маються у матеріалах справи, не містять підпису відповідача [PERSON] , а тому їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору, укладеного між сторонами по справі 20.09.2016 року шляхом підписання відповідачем анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, їх розміру та строків погашення. Таким чином, за відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, передбачених Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, зокрема, щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами (їх розміру та строків погашення), з урахуванням того, що анкета-заява, підписана відповідачем, не містить вказаних умов, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками в сумі 700,91 грн. та відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по відсотках, нарахованих на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в сумі 4111,42 грн., суд приходить до наступного висновку. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При зверненні до суду з даним позовом в частині нарахування відсотків згідно ст.625 ЦК України банк посилається на те, що їх нарахування передбачено домовленістю сторін відповідно до п.2.1.1.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг, в редакції, яка почала діяти з 01.03.2019 року, а саме: для картки «Універсальна голд» в розмірі 84,0%, а з 01.08.2020 року - 60,0 % (а.с.4, 98 зворот). Разом з тим, Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку в редакції, чинній на дату підписання відповідачем [PERSON] анкети-заяви від 20.09.2016 року, витяг з яких був доданий представником позивача до позовної заяви, зазначеної умови щодо сплати відсотків у вказаному вище розмірі не містять, як і не містять підпису відповідача про ознайомлення з ними в цілому; належних доказів досягнення між сторонами домовленостей з цього приводу після 01.03.2019 року та 01.08.2020 року позивачем під час судового розгляду надано не було, а тому відсутні підстави вважати, що сторони погодили визначений банком розмір процентів за прострочення виконання основного зобов`язання, внаслідок чого позивачем не доведено, що саме такий розмір процентів був встановлений кредитним договором. При цьому судом також враховується, що позивач в своєму розрахунку кредитної заборгованості при визначенні суми відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України із застосуванням відсоткової ставки 84,0% річних, жодним чином не мотивував нарахування відсотків за період з 01.09.2019 року по 01.02.2020 року саме в такому розмірі 4111,42 грн. (678,30 грн. + 700,91 грн. + 678,30 грн. + 700,91 + 699,05 грн. + 653,95 грн.), не послався на умови договору щодо збільшення встановленого законом (ст.625 ЦК України) розміру відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання - 3% річних, не зазначив підстав для визнання заборгованості простроченою, та, як наслідок, підстав застосування до відповідача такої міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання. На підставі викладеного, позовна вимога про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України у розмірі 4111,42 грн. не підлягає до задоволення внаслідок її безпідставності. Одночасно з цим, враховуючи: положення ч.2 ст.625 ЦК України, яка передбачає право банку, як кредитора, на отримання від боржника трьох процентів річних саме від простроченої суми; відсутність узгодження сторонами кредитного договору від 20.09.2016 року щомісячних чи будь-яких інших строків внесення відповідачем грошових коштів на погашення отриманого кредиту, а також закінчення 07/21 строку дії картки, наданої відповідачу [PERSON] згідно укладеного між сторонами договору, суд позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] згідно ч.2 ст.625 ЦК України, а саме: визначити три проценти річних від простроченої суми, з огляду на недоведеність банком порушення відповідачем строків погашення наданого йому кредиту (дати, з якої заборгованість є простроченою та її суми) та імперативність вимог ч.6 ст.81 ЦПК України, згідно яких доказування не може грунтуватися на припущеннях. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за тілом кредиту в сумі 9824,47 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту, суд приходить до наступного висновку. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» на обгрунтування позовної вимоги про стягнення із відповідача [PERSON] заборгованості за тілом кредиту зазначив в позовній заяві про те, що прострочене тіло кредиту - це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачем, але не погашено, або погашено частково не у повному обсязі. Судом встановлено, що укладений між сторонами кредитний договір від 20.09.2016 року у вигляді анкети-заяви, підписаної відповідачем [PERSON] , не містить кінцевого строку повернення кредиту (користування ним), так само як і щомісячних чи будь-яких інших строків внесення відповідачем грошових коштів на погашення отриманого кредиту в цілому. На підтвердження розміру заборгованості за договором №б/н від 20.09.2016 року позивачем надано два розрахунки, що охоплюють періоди: 1) з 12.12.2017 року по 31.08.2019 року та 2) з 01.09.2019 року по 14.10.2020 року. Разом з тим, за змістом п.62 «Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, саме виписка з особового рахунку клієнта банку є належним та допустимим первинним доказом на підтвердження проведених операцій з коштами на його рахунку, а тому додані до позовної заяви розрахунки заборгованості відповідача [PERSON] за наданим йому кредитом суд оцінює як такі, що мають виключно інформаційний характер та відображають проведений позивачем обрахунок пред`явлених ним до відповідача вимог майнового характеру. З інформації, зазначеної в доданій до позовної заяви виписці по картковому рахунку відповідача [PERSON] , вбачається: 1) встановлення банком кредитного ліміту станом на 19.12.2017 року в розмірі 2000,00 грн., що відповідає розміру, зазначеному у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування виданої відповідачу кредитної картки; 2) здійснення відповідачем в період часу з 12.12.2017 року по 31.08.2019 року, без урахування суми комісії (260,00 грн.) та пені (5108,29 грн.), витрат кредитних коштів (шляхом зняття готівки, придбання продуктів, здійснення платежів) на загальну суму 4130,18 грн. (9498,47 грн. (загальний розмір витрат) - 5368,29 грн. (загальна сума комісії та пені)) та внесення ним на погашення заборгованості за наданим кредитом грошових коштів в загальному розмірі 921,32 грн.; 3) відсутність здійснених відповідачем в період часу з 01.09.2019 року по 14.10.2020 року, без урахування процентів, нарахованих банком згідно ч.2 ст.625 ЦК України (4111,42 грн.) та пені за прострочку за кредитом (700,91 грн.), витрат кредитних коштів та внесених ним на погашення заборгованості за наданим кредитом грошових коштів; 4) включення банком, починаючи з 10.01.2018 року, до здійснених відповідачем витрат за наданим кредитом (заборгованості за простроченим тілом кредиту) комісії за обслуговування (членський внесок), загальний розмір якої станом на 14.10.2020 року становить 260,00 грн.. Таким чином, зі змісту виписки по особовому рахунку відповідача [PERSON] судом встановлено, що за період з 10.01.2018 року по 10.01.2019 року банком до загальної суми заборгованості за кредитом, крім безпосередньо здійснених відповідачем витрат кредитних коштів, були включені також щомісячні платежі у виді комісії за обслуговування в загальному розмірі 260,00 грн.. Разом з тим, підписана відповідачем [PERSON] анкета-заява від 20.09.2016 року не містить жодних узгоджених сторонами договору умов щодо обов`язку сплати відповідачем щомісячних платежів у виді комісії за обслуговування (членського внеску) із визначенням її розміру та порядку нарахування. З огляду на викладене, враховуючи не надання позивачем АТ КБ «ПриватБанк» належних та допустимих доказів на підтвердження узгодження між ним та відповідачем [PERSON] , як сторонами договору, умов щодо сплати відповідачем, починаючи з 10.01.2018 року, комісії за обслуговування (членського внеску), суд приходить до висновку про безпідставність включення банком комісії в розмірі 260,00 грн. до загальної суми здійснених відповідачем витрат кредитних коштів за період з 19.12.2017 року по 31.08.2019 року. Крім того, зі змісту доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором №б/н від 20.09.2016 року станом на 31.08.2019 року вбачається, що починаючи з 01.02.2018 року збільшення банком суми заборгованості за тілом кредиту з 2215,11 грн. до 9824,47 грн. (графа 7 «Складова заборгованості за наданим кредитом») здійснювалось за рахунок включення до неї в односторонньому порядку відсотків, погашених за рахунок кредиту (графа 4 «Відсотки погашені за рахунок кредита»), зокрема, заборгованість за тілом кредиту станом на 31.01.2018 року складала 2215,11 грн., а після зарахування банком до вказаної суми відсотків, погашених за рахунок кредиту (104,24 грн.), почала рахуватись в сумі 2319,35 грн.; станом на 31.05.2018 року заборгованість складала 2730,45 грн., після включення відсотків (137,17 грн.) становила 2867,62 грн.; станом на 31.12.2018 року заборгованість складала 5704,23 грн., після включення відсотків (406,58 грн.) становила 6110,81 грн.; станом на 31.07.2019 року заборгованість складала 9170,37 грн., після включення відсотків (654,10 грн.) становила 9824,47 грн. (а.с.174-175). Разом з тим, судом встановлено, що анкета-заява від 20.09.2016 року не містить домовленості сторін про погашення нарахованих банком відсотків за рахунок отриманого відповідачем кредиту, а тому збільшення банком заборгованості за кредитом до 9824,47 грн. відбулось за рахунок автоматичного списання банком в односторонньому порядку коштів на погашення процентів за рахунок кредиту за відсутності для цього правових підстав з вище викладених у рішенні мотивів. Крім того, судом також встановлено, що включені банком за період з 01.02.2018 року по 01.08.2019 року до загальної суми заборгованості відповідача за наданим тілом кредиту відсотки, зазначені в графі 4 «Відсотки погашені за рахунок кредита» розрахунку заборгованості станом на 31.08.2019 року, в доданій до позовної заяви виписці по рахунку відповідача, починаючи з 01.10.2018 року (сума 297,09 грн.) визначені не як відсотки, а як пеня за прострочку за кредитом. Одночасно з цим, у розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] станом на 14.10.2020 року до суми заборгованості за наданим йому кредитом банком включена заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 700,91 грн., яка згідно виписки по рахунку відповідача є пенею за прострочку за кредитом (на дату 01.09.2019 року). Будь-яких даних щодо погашення заборгованості за пенею або про наявність заборгованості по пені, нараховані суми якої, згідно виписки по особовому рахунку відповідача, були включені банком до загального розміру заборгованості за тілом кредиту, додані до позовної заяви розрахунки станом на 31.08.2019 року та 14.10.2020 року не містять. За вказаних обставин визначений банком у доданих до позовної заяви розрахунках розмір заборгованості відповідача [PERSON] за простроченим тілом кредиту в сумі 9824,47 грн. не можна вважати обгрунтованим. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані за кредитним договором та використані відповідачем [PERSON] , як позичальником, в рахунок кредиту грошові кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» повністю повернуті не були, що свідчить про порушення його прав, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до висновку про наявність в АТ КБ «ПриватБанк» права вимагати захисту своїх майнових прав у передбачений законом спосіб - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої та не повернутої суми кредитних коштів, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитом в розмірі 3208,86 грн., тобто в межах наявної різниці між сумою фактично отриманих і використаних відповідачем кредитних коштів за період з 12.12.2017 року по 14.10.2020 року (14310,80 грн.), з вирахуванням: комісії за обслуговування (260,00 грн.), пені за прострочку за кредитом (5809,20 грн.), процентів, нарахованих згідно ч.2 ст.625 ЦК України (4111,42 грн.), та загальною сумою коштів, внесених ним на погашення кредитної заборгованості за вказаний період часу (921,32 грн.), що відповідає наступному розрахунку: 4130,18 грн. (14310,80 грн. (витрати кредитних коштів) - 260,00 грн. (комісія за обслуговування) - 5809,20 грн. (пеня) - 4111,42 грн. (заборгованість за процентами, нарахованими на строчений кредит згідно ч.2 ст.625 ЦК України)) - 921,32 грн. (сума погашення заборгованості) = 3208,86 грн.. Крім того, при ухваленні рішення судом приймається до уваги, що відсутність заперечень відповідача [PERSON] проти позову шляхом подання відзиву на позовну заяву, не свідчить про визнання ним обставин, якими АТ КБ «ПриватБанк» обгрунтовує свої вимоги, та не звільняє позивача від обов`язку надати суду належні, допустимі, достатні і достовірні докази існування обставин, на які він посилається в позовній заяві. Відсутність позову відповідача [PERSON] про визнання кредитного договору від 20.09.2016 року недійсним (оспорювання правочину), також не може бути перешкодою для неврахування його інтересів, як позичальника, під час розгляду справи за позовом банку про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Такий висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №205/4928/18. VI. Розподіл судових витрат. У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача по справі [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача по справі АТ КБ «ПриватБанк» кошти по сплаті судового збору в розмірі 460 грн. 83 коп. (2102 грн. 00 коп. (100%) - 1641 грн. 17 коп. (78,076765%), при цьому 78,076765% = 11427 грн. 94 коп. (загальна сума заборгованості за кредитом, у стягненні якої судом відмовлено), що були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.

Outcome: dismissed