Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

КЗОЗ ХОКПЛ № 3 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». В заяві заявник зазначив, що [PERSON] оглянута комісією лікарів. Відповідно до висновку зазначеної комісії у хворої встановлений діагноз тяжкий психічний розлад в формі шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу. За своїм психічним станом вона становить безпосередню загрозу для себе та оточуючих (неодягнена бігала по вулиці в холодний період року, кидалась на людей, на автівки, погрожує хворим та медичному персоналу). Внаслідок захворювання хвора потребує примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару. В судовому засіданні представник КЗОЗ ХОКПЛ № 3, що діє на підставі доручення, заяву підтримав в повному обсязі пояснив, що хвора неодноразово знаходилась на лікуванні у КЗОЗ ХОКПЛ № 3, що вона знаходиться у збудженому стані та добровільно лікування на даний час не проходить, агресивно відноситься до медичного персоналу, висловлює бредові ідеї щодо своїх родичів, просив задовольнити заяву. Пояснив, що якби її не привезли до лікарні, вона б сама не звернулась до лікарні за допомогою. [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо її поміщення у КЗОЗ ХОКПЛ № 3, зазначила, що хоче добровільно проходити лікування в іншій лікарні, зокрема у ЦКЛ № 5 чи у Институті неврології, психіатрії і наркології НАМНУ, яку хоче обрати сама, пояснила, що в неї немає коштів купувати ліки постійно. Представник особи, відносно якої розглядається заява - адвокат у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, вважала, що заява необґрунтована, що хвора не уявляє загрозу для себе та оточуючих, та не заперечує, що хоче лікуватись у іншій лікарні на її вибір у ЦКЛ № 5 чи у Институті неврології, психіатрії і наркології НАМНУ. Прокурор в судовому засіданні заяву КЗОЗ ХОКПЛ № 3 підтримав та вважав за доцільне задовольнити. Свідок (рідний брат хворої) [PERSON] у судовому засіданні пояснив наступне. Про події дізнався з телефонного дзвінка поліції, яка в телефонному режимі повідомила йому, що його сестра була затримана, оскільки знаходилась у одязі не за сезоном та була у дуже збудженому стані. Пізніше йому подзвонили з лікарні та повідомили про госпіталізацію сестри у КЗОЗ ХОКПЛ № 3. Крім того, пояснив, що перед госпіталізацією пішла з дому, через три дні подзвонила її подруга та повідомила, що його сестра скаржиться на родичів. Неодноразово лікувалась у КЗОЗ ХОКПЛ № 3. Після останньої госпіталізації, яка була з 22.04.2017 р. до 22.06.2017 року, проходила лікування у диспансері самостійно, але потім туди перестала з*являтись. Знаходячись у такому стані представляє соціальну небезпеку. Розповів, що в моменти загострення хвороби сестра нанесла тілесні ушкодження матері, з якою вона проживає, залишила її у такому стані лежачою на підлозі з відкритими дверима і пішла з дому, йому не повідомила і він дізнався про це лише через три дні, коли поїхав до матері. Пояснив, що мати боїться залишатись з сестрою вдома. Наполягав на примусовій госпіталізації сестри до КЗОЗ ХОКПЛ № 3. Розповів, що пропонував повідомити йому, які ліки, та яку терапію їй призначено, коли вона знаходилась на лікуванні у ЦКЛ № 5, щоб він мав змогу купити їй ліки, однак вона йому про це не повідомила. Суд, вислухавши учасників процесу, свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно рапорту (а.с. 5) поліція прибула на виклик, де виявила, що [PERSON] знаходилась у неадекватному стані, ходила по дорозі напівроздягнута та кидалась на авто. 17.11.2017 [PERSON] госпіталізована в КЗОЗ ХОКПЛ № 3, направлення на госпіталізацію видано лікарем-психіатром бригади швидкої допомоги № 104. Відповідно до акту психіатричного огляду у госпіталізованої хворої встановлений діагноз тяжкий психічний розлад в формі шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу, в результаті чого вона становить безпосередню загрозу для себе та оточуючих (роздягнута бігала по проїзній частині дороги, кидалась на перехожих, під машини, кричала; у відділенні роздратована, злобна, кричить, погрожує хворим та медичному персоналу), від госпіталізації відмовилась, тому їй рекомендована примусова госпіталізація згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (а.с. 2-4). У відповідності до запису лікаря приймального відділення (а.с. 7) соціально небезпечні дії : агресія у відношенні оточуючих, ходила по проїзжій частині напівроздягнута, кидалась на автомобілі. Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч.2-5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу», виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов'язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. Встановлені факти свідчать про наявність у [PERSON] психічного захворювання, а також про те, що хвора становить небезпеку для себе та оточуючих і має потребу в примусовій госпіталізації. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе застосувати у відношенні [PERSON] примусову стаціонарну психіатричну допомогу.

Outcome: approved