Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розписками в сумі 88 008,60 грн, що складається із: основного боргу в сумі 63 205 грн та відсотків в сумі 24 806,60 грн. (а.с.1). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що відповідач 04.03.2016 року взяв у борг 500 доларів США, 17.06.2016 року - 46 000 грн, а 07.04.2017 року - 3 000 грн. На даний час відповідач борг не повертає, тому позивач, посилаючись на ст. ст. 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України, просить стягнути борг в примусовому порядку. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 26 квітня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У встановлений строк відповідач подав відзив у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що у нього були боргові зобов`язання перед позивачем, але він їх виконав. Одночасно зазначив, що у наданих розписках не вказаний строк повернення позики, вимоги щодо повернення позики від позивача йому не надходило. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити повністю. Вказав, що до пред`явлення позову не звертався до відповідача з вимогами про повернення позики за розписками. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали з підстав, зазначених у відзиві, просили відмовити у задоволенні позову. Позивач до подачі позову не звертався до нього з вимогами щодо повернення позики. Крім того, відповідач пояснив, що кошти, які він отримував у борг, за домовленістю з позивачем відраховувалися з його заробітної плати. Кошти ним повернуті в повному обсязі. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 04 березня 2016 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 500 доларів США, що підтверджується оригіналом розписки (а.с.31). 17 червня 2016 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 46 000 грн, що підтверджується оригіналом розписки (а.с.30). 07 квітня 2017 року відповідач взяв у борг у позивача 3 000 грн, що підтверджується оригіналом розписки (а.с.29). Відповідно до розрахунку позивача (а.с.5-6) розмір відсотків за договорами позики складає 24 803,60 грн, з них: за договором позики від 04.03.2016 року - 6 679,08 грн, за договором позики від 07.04.2017 року - 17 393,67 грн, за договором позики від 04.03.2016 року - 730,85 грн. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми (Правова позиція викладена у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6-63цс13 та у справі № 6-79цс14 від 02.05.2014року). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до положень ст..1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо:1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законодавством, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частина 1 ст.545 ЦК України встановлює, що прийнявши виконання зобов`язання кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Написання відповідачем вищевказаних розписок останній не спростовує та не заперечує факту отримання коштів у борг за даними розписками. Позивачем було представлено суду оригінали розписок (а.с.29-31), за правилами ст. 545 ЦК України, вказана обставина свідчить про наявність у відповідача невиконаного боргового зобов`язання перед [PERSON] . Згідно ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних доказів про повернення коштів за вказаними договорами відповідачем суду не надано. Відповідач не надав будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження повернення за вищевказаними розписками суми боргу чи його частини. Розписок або інших документів, які б свідчили про факт повернення відповідачем суми боргу частково або повністю позивачу не надано. Ксерокопія розписки, яка не засвідчена належним чином, про наявність боргу по заробітній платі (а.с.47) не підтверджує повернення коштів за договорами позики. Разом з тим, відповідно до положень ст..1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 251 ЦК України визначено наступні юридичні терміни та поняття: строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Із тексту розписок, строк виконання зобов`язання не визначений конкретною датою. Відповідно пояснень позивача та відповідача, позивач досудову вимогу про повернення суми боргу до відповідача не направляв, з якої можна було б встановити строк виконання зобов`язання за договором позики. Отже, враховуючи, що договорами позики не встановлено строк повернення позики, позивач не звертався до відповідача із вимогою про повернення позbrb, а тому позов є передчасним та задоволенню не підлягає. V. Розподіл судових витрат Відповідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. За таких обставин, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed