Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

КП «Коменергосервіс» ДМР звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми заборгованості по оплаті за теплопостачання, посилаючись на те, що відповідачі, мешкаючи у квартирі [ADDRESS], з 01.11.2009 року по 01.01.2017 року оплату за користування тепловою енергією не здійснювали, у звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 20922,04 грн. Невиконанням своїх зобовязань відповідачі завдали позивачу шкоди. Просили суд стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості на користь Комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради у розмірі 20922,04 грн., 3% річних розмірі 408,72 грн., інфляційні витрати у розмірі 2394,24 грн. та понесені судові витрати у розмірі 1600 грн. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлявся згідно правил ч. 8 ст. 76 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі проживають у [INFO]. Відповідачі необхідні платежі на користь КП «Коменергосервіс» ДМР не здійснювали з 01.11.2009 року по 01.01.2017 року. Заборгованість по оплаті за теплопостачання склала 20922,04 грн. Зазначені обставини підтверджуються довідкою з місця проживання відповідачів, розрахунком заборгованості. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків та при будинкових територій, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року, власники квартир багатоквартирних будинків зобовязані вносити на відповідний рахунок власника будинку оплату за обслуговування та ремонт будинку, наймачі квартир вносять плату за найом житла, ці платежі та платежі за комунальні послуги та інші послуги власниками квартир, наймачами вносяться кожного місяця, але не пізніше 10 числа наступного за ним місяця. Відповідно до ст. 67 Житлового Кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 Житлового Кодексу України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Крім того, згідно ст. 64 ЖК України, члени сімї наймача користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення, тому заборгованість за послуги теплопостачання підлягає стягненню солідарно з відповідачів. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обовязки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 цього Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена у п. 23 Правил та п. 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобовязання, установлених ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобовязання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобовязанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобовязанням, у якому, серед інших прав і обовязків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача заборгованість по оплаті за теплопостачання у розмірі 20922,04 грн., 3% річних розмірі 408,72 грн., інфляційні витрати у розмірі 2394,24 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 533,33 грн. з кожного. На підставі наведеного,

Outcome: approved