Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, зазначивши в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Токмацької міської ради як орган опіки та піклування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З самого народження дитина весь час проживає з позивачем та його дружиною, які є рідними дідом та бабою малолітнього [PERSON] . Відповідач весь цей час життям сина не цікавилася, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не спілкується з ним. У 2016 році відповідач вчинила кримінальне правопорушення, та з 16.07.2017 перебуває в ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)». Вважає, що дані обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини. У зв`язку з чим просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стислий виклад позиції учасників процесу: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] на розгляд справи в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Від свідка [PERSON] відмовилася. Представник органу опіки та піклування Атаманюкова Ю.О. позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідним батьком відповідача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.09.1983 Відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.03.2018. Запис про батька дитини проведено в установленому законом порядку за вказівкою матері згідно з ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з позивачем [PERSON] та його дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Токмацького НВК «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І-ІІ ступенів №11» від 22.07.2020, [PERSON] , [INFO] , навчається у четвертому класі. Вихованням дитини займається дід з бабою. Мати учня не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться навчанням дитини та не відвідує школу. На даний час на розгляді в Токмацькому районному суді Запорізької області перебуває кримінальне провадження відносно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1, п.4, п.12 ч.2 ст.115 КК України. [PERSON] в червні 2017 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На даний час [PERSON] перебуває під вартою в ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)». Як слідує з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що відповідач не бажає змінювати свій спосіб життя, орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав[PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України суд може позбавити мати, батька батьківських прав у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Нормами ст.157 СК України визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Пленум Верховного Суду України в п.15 та п.16 Постанови від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд встановив, що відповідач [PERSON] дійсно ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню сина [PERSON] , [INFO] , протягом 2011-2014 років дитина перебувала на обліку в службі, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, так як відповідач вживала алкогольні напої, була агресивна по відношенню до своїх дітей, бродяжила. З 01.04.2016 [PERSON] знову поставлено на профілактичний облік служби, де він досі перебуває як такий, що опинився в складних життєвих обставинах. Вказані обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, таку винну поведінку відповідача суд розцінює як ухилення від виховання дитини та покладених законодавством обов`язків, а отже позов в цій частині обґрунтований, тому підлягає задоволенню. Вирішуючи вимоги щодо стягнення аліментів, суд виходить з такого. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч.2 ст.166 СК України). Наведене узгоджується і з приписами викладеними в ч.4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», де передбачено, що позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку утримувати дитину. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючись із розміром аліментів, які слід присудити із відповідача на утримання дитини, суд виходить із якнайкращого для забезпечення її гармонійного розвитку з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України та обставин встановлених у судовому засіданні. Відповідач не надав жодних заперечень проти обставин зазначених у позові, не навів обставин, які слід враховувати при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Висновки суду: З огляду на викладене, суд вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на користь опікуна (особи, закладу), на утриманні якого буде перебувати малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 10 серпня 2020 року, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840,80 гривень, та на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved