Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Маріупольська міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до придатного для використання стану. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 01.11.2016 року спеціалістами відділу землеустрою та охорони земель міської ради було проведено перевірку дотримання земельного законодавства відповідачем, в ході якої було встановлено факт самовільного використання відповідачем земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови загальною площею 0,0015 га під розміщення контейнеру з прийняття вторсировини за адресою: вул. Троїцька, 43, м. Маріуполь. Відповідачу було направлено вказівку (попередженя) про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства від 01.11.2016 року № 190/2016 та надано час для усунення порушень протягом десяти днів. 14.11.2016 року було проведено додаткову перевірку та вдруге складено акт від 14.11.2016 року та встановлено, що відповідачем вимоги вказівки\~(попередженя)\~не виконано. Відповідачем самовільно зайняту ділянку не звільнено та не приведено у придатний до використання стан, тому позивач просить зобовязати відповідача звільнити вказану самовільно зайняту земельну ділянку, привести її в придатний для використання стан шляхом демонтажу контейнеру з приймання вторсировини, за адресою: вул. Троїцька, 43, м. Маріуполь. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 01.11.2016 року встановлено факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки, без оформлення у встановленому земельним законодавством порядку документів, загальною площею 0,0015 га під розміщення контейнеру з прийняття вторсировини за адресою: вул. Троїцька, 43, м. Маріуполь. Відповідно до письмової вказівки (попередження) від 01.11.2016 року за № 190/2016 [PERSON] було запропоновано\~самостійно усунути виявлені порушення земельного законодавства у десятиденний строк. Даний припис було отримано відповідачем, про що свідчить підпис про отримання вказівки. Як вбачається з акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 14.11.2016 року [PERSON] умови припису не виконав, земельну ділянку не звільнив та не привів у придатний до використання стан. Згідно\~ст. 13 Конституції України\~від імені Українського народу право власника здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених\~Конституцією. Відповідно до ст.\~ст. 142-145 Конституції України\~до матеріальної основи місцевого самоврядування, окрім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснює територіальна громада через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом ухвалення рішень. Права органів самоврядування захищаються в судовому порядку. Згідно\~ст.12 ЗК України\~до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, а також передача земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб. За вимогами ст. 78 ЗК України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно ч. 1\~ст. 83 ЗК України\~землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. На підставі ч. 2\~ст. 83 ЗК України\~в комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Згідно\~ст. 116 ЗК України\~громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Будь-яких рішень Маріупольської міської ради щодо передачі відповідачу у користування або власність зазначеної земельної ділянки суду не надано, правовстановлюючі документи на земельну ділянку у суду відсутні. Згідно ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельних ділянок - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно, до закону є правомірними.\~\~\~\~\~\~\~\~ Вимогами\~ст.125 ЗК України\~передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно\~ст. 212 ЗК України\~самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування витрат, понесених під час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель та споруд здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до положень\~статті 386 Цивільного кодексу України\~житловий держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Та за ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З урахуванням того, що у відповідача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій розташований контейнер з прийняття вторсировини за адресою: вул. Троїцька, 43, м. Маріуполь, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог Маріупольської міської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. [PERSON] не звертався у встановленому законом порядку до органів місцевого самоврядування із заявою про надання йому у користування (оренду) земельної ділянки, необхідної для організації споруд, а тому зобовязаний звільнити самовільно зайняту ним земельну ділянку площею 0,0015 га з земель житлової та громадської забудови Маріупольської міської Ради, розташовану в місті Маріуполі по вул. Троїцькій, 43, привести її в придатний для використання стан шляхом демонтажу контейнеру з прийняття вторсировини. Таким чином, суд вважає, що право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, порушене і підлягає судовому захисту, а позов задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved