Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за надану теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що протягом тривалого часу в опалювальний період відповідачу на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , надається теплова енергія, на підставі відкритого на ім`я [PERSON] особового рахунку № [NUMBER] , за яку він плату не вносив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 14.11.2015 року по 01.10.2019 року в сумі 10768,92 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає оплатити заборгованість за надані послуги, позивач просить суд стягнути з нього на свою користь суму заборгованості за надану теплову енергію 10768,92 грн., 3 % річних в сумі 968,05 грн., інфляційні збитки в сумі 2965,72 грн. за період з 14.11.2015 року по 01.10.2019 року року та судовий збір в сумі 1921 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку передбаченому цивільно-процесуальним законодавством України, згідно з наданим відзивом позовні вимоги до себе визнав частково та пояснив, що 23.10.2015 року він отримав ордер на квартиру за адресою: [ADDRESS] , 14.11.2015 року був зареєстрований у даній квартирі, але не мав змоги там мешкати оскільки в квартирі були відсутні прилади центрального опалення, до демонтажу яких він не має ніякого відношення. Даний факт підтверджено актом, складеним представниками ОСББ «Капітал» та сусідами від 18.01.2016 року. Дані про відсутність приладів опалення у квартирі представниками ОСББ «Капітал» надавались до ОКП «Донецьктеплокомуненерго». Встановити прилади центрального опалювання в належній йому квартирі в опалювальний період 2015-2016 років він був позбавлений можливості, оскільки будинок був вже підключений до теплопостачання. Прилади опалювання ним були встановлені влітку 2016 року. Тому, вважає, що період заборгованості листопад-грудень 2015 року та січень-квітень 2016 року, зазначені в розрахунку позивача безпідставно, а так само безпідставно нараховані інфляційні та 3% річних. Крім того, УСЗН Димитровської міської ради йому призначалась житлова субсидія за періоди з грудня 2016 року по квітень 2017 року включно, з травня 2017 року по квітень 2018 року включно, з жовтня 2018 року по квітень 2019 року включно. З сумами сплати за теплову енергію, відповідно до розрахунку позивача він повністю згоден. Таким чином, загальна нарахована позивачем сума за спожиту ним теплову енергію за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року включно складає 11781,61 грн. В цей же період та в травні 2017 року ним за теплову енергію сплачено 1070,31 грн., а також відповідно до довідок УСЗН перераховано отриманої ним субсидії на загальну суму 8494,89 грн., а всього сплачено за спожиту ним теплову енергію 9565,20 грн., тобто його загальний борг за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року складає 2216,41 грн. Загальна нарахована позивачем сума за спожиту ним теплову енергію за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року включно складає 11188,23 грн. В цей же період ним за теплову енергію сплачено 1178,86 грн., а також відповідно до довідок УСЗН перераховано отриманої ним субсидії на загальну суму 9134,01 грн., а всього сплачено за спожиту ним теплову енергію 10312,87 грн., тобто його загальний борг за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року складає 875,36 грн. Загальна нарахована позивачем сума за спожиту ним теплову енергію за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року включно складає 10404,32 грн. В цей же період та в травні 2019 року ним за теплову енергію сплачено 6467,50 грн., а також перераховано отриманої ним субсидії на загальну суму 3453,83 грн., а всього сплачено за спожиту ним теплову енергію 9921,33 грн., тобто його загальний борг за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року складає 482,99 грн. Таким чином, сума загальної заборгованості за спожиту ним теплову енергію за вищевказані періоди складає 3574,76 грн. яку він і визнає. Представник відповідача з наданим представником позивача у судовому засіданні розрахунком заборгованості за період з жовтня 2016 по вересень 2019, погодився. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 30.10.2019 року ухвалою судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні о 09.00 год. 27.11.2019 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 44,9 м2, на його ім`я відкритий особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] . (а.с. 11, 12, 13). На підставі відкритого особового рахунку, у період з 14 листопада 2015 року до жовтня 2019 року відповідачу на квартиру за адресою: [ADDRESS] надавалась послуга теплової енергії, плата за користування якою відповідачем вносилась в неповному обсязі, в результаті чого виниклала заборгованість в сумі 10768,92 грн.(а.с. 10). Згідно з актом технічного стану квартири [ADDRESS] від 18 січня 2016 року, комісією у складі представників ОСББ «Капітал», сусідів [PERSON] , [PERSON] встановлено, що квартира трикімнатна, система водовідведення функціонує, вода до квартри заведена, але розведення по квартирі не виконане. Прибори опалення (радіатори) відсутні. Видимий ввод електроенергії виконаний, прилад обліку електроенергії встановлений. Санітарна кімната не обладнана (а.с. 50). Відсутність у квартирі відповідача на момент його вселення до квартири радиатоів опалення підтверджується поясненнями свідка, наданими в судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідач - це її колишній сусід. Вона раніше мешкала на 4 поверсі, [PERSON] на 5 поверсі, не живе там з вересня 2016 року. [PERSON] отримав квартиру наприкінці 2015 року, вона була у цій квартирі, приладів опалення там не було, закольцовано у неї було, тобто на 4 поверсі. У 2009 році, коли вони купували квартиру, вже було закольцовано. Коли закінчився опалювальний сезон, [PERSON] пробив отвори та зробив себе опалення. V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п.8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених ПКМУ від 21 липня 2005 р. № 630 (далі Правила № 630), якими передбачені розрахунки для встановлення оплати послуг, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п.2 Загальних положень Правил № 630 - централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Згідно з п.4 Правил надання послуги з постачання теплової енергії затверджених ПКМУ від 21 серпня 2019 р. № 830 (далі правила № 830), послуга надається споживачу для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт споживача для потреб опалення та приготування гарячої води. Згідно з ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII), взаємодія між учасниками відносин у вказаній сфері здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п.п.39,40 Правил № 830 споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору Відповідно до ст.ст.19, 19-1 ЗУ «Про теплопостачання» від 2 червня 2005 року № 2633-IV (далі Закон № 2189-VIII) споживачі теплової енергії повинні щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за спожиту (отриману) теплову енергію. Відповідно до ст.9 Закону № 2189-VIII, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з п.18 Правил № 630, визначено порядок обігу та оплати послуг, а саме, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Як вбачається з актів про підключення та відключення житлового будинку [ADDRESS] до системи централізованого опалення, у опалювальний період 2015-2019 років, даний будинок підключався та відключався до системи централізованого опалення у звичайному режимі (а.с. 15, 16, 17, 18). Як встановлено судом, між сторонами існують фактичні договірні відносини з надання і отримання послуг у вигляді теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку. Незважаючи на це, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за надану теплову енергію за період з моменту його вселення до квартири, а саме з 14.11.2015 року до закінчення опалювального сезону 2015-2016 років задоволенню не підлягає з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету міської ради м.Димитрова від 21.10.2015 року, на сім`ю з трьох осіб виданий ордер на службове жиле приміщення № [NUMBER] на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Особливості правовідносин із наймачами службового житла врегульовані Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. № 37, яке є чинним, і у пункті 10 якого визначено, що службове жиле приміщення має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам. Відповідно до пункту 13 цього Положення в окремих випадках за наявності крайньої виробничої необхідності і відсутності відповідного службового жилого приміщення, як тимчасовий захід, за згодою працівника, йому може бути надано службове жиле приміщення, що не відповідає вимогам, передбаченим пунктом 10 і абзацом першим пункту 11 цього Положення, або за розміром менше від рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті (але не нижче від рівня, встановленого для прийняття громадян на квартирний облік), із збереженням права на одержання службового жилого приміщення, що відповідає вказаним вимогам і розміру. Оскільки органом місцевої влади, який за чинним законодавством і мав право видати відповідачу службове житло, повідомлено про відсутність в нього відомостей про наявність радіаторів у квартирі за адресою [ADDRESS] станом на 14 листопада 2015 року (а.с.73), тобто на час вселення відповідача у надане йому службове житлове приміщення, суд приймає як доведений відповідачем факт відсутності з його боку протиправної поведінки щодо демонтування приладів опалення у квартирі за адресою [ADDRESS] та щодо самовільного відключення від системи централізованого опалення. За таких обставин, при наявності акту про технічний стан квартири за адресою [ADDRESS] станом на листопад 2015 року, де зафіксований факт відсутності приладів опалення, суд вважає, що позивачем не доведений факт надання ним і отримання відповідачем [PERSON] послуги з теплопостачання за опалювальний період 2015-2016 років та наявність між ними договірних відносин в цього питання у зазначений період. Так дійсно, надаючи згоду на отримання службового приміщення у порядку, встановленому пунктом 13 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, вселяючись у таке приміщення, відповідач прийняв на себе і обов`язки, встановлені пунктами 29, 30 і 31 цього Положення, у тому числі, щодо здійснення на умовах і в порядку, що визначаються законодавством України, за свій рахунок поточного ремонту займаного приміщення, але це не спростовує висновку суду про відсутність правовідносин з приводу надання теплової енергії між сторонами у спірний період, а лише є підставою для зобов`язання відповідача вчинити такі дії у спосіб, визначений законодавством. Наявність правовідносин між сторонами у опалювальний період 2016-2019 років відповідачем не заперечується, з сумою нарахованих за даний період платежів він згоден. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за теплову енергію за період з 15.10.2015 року по 30.09.2019 року в сумі 5593,30 грн. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов згідно зі ст.525 ЦК України не допускається, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання, тому позивач має право на стягнення заборгованості, яка виникла за надану відповідачу теплову енергію. Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком позивача, сума 3 % річних склала 968,05 грн., а інфляційні збитки за період з 15.10.2015 року по 20.10.2019 року року складають 2965,72 грн., тому з урахуванням позовних вимог у задоволенні яких позивачу відмовлено, сума 3 % річних та інфляційни збитків за період з 15.10.2015 року по 20.10.2019 року підлягає стягненню з відповідача в розмірі 920,84 грн. та 1758,92 грн. відповідно. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню судовий збір у сумі 1079,21 грн. На підставі, ст.ст. 525, 543, 625 ЦК України, ЗУ «Про теплопостачання», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правил № 630, Правил № 830,

Outcome: partial