Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

КС «Запоріжжя» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про солідарне стягнення боргу, в якому зазначено, що 21 березня 2018 року [PERSON] отримала в КС «Запоріжжя» кредит в розмірі 5000 грн., який вона зобов`язувалась у 12 місячний термін повернути та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 75 % річних від суми залишку кредиту. З метою забезпечення повернення кредиту між позивачем та [PERSON] 21 березня 2018 року був укладений відповідний договір поруки. Відповідач [PERSON] не сплачувала суму кредиту та відсотки за користування кредитом. На вимоги позивача про належне виконання умов договору [PERSON] заборгованість не сплатила, у зв`язку з чим КС «Запоріжжя» просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку борг за договором кредиту в сумі 2708,04 грн., та суму судових витрат в розмірі 2102 гривень. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутність, підтримує позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала проти стягнення суми за тілом кредиту. Пояснювала, що брала кредит готівкою на господарські потреби, сплачувала частинами, вважала що погасила суму боргу повністю. Дізналась про наявність залишку боргу, коли їй повідомили по телефону в січні місяці 2020 року та заперечувала проти позову у зв`язку зі зміною процентної ставки. Також пояснила, що у неї не було можливості сплатити борг в січні 2020 року через брак коштів, телефоном вона повідомила спілку про можливість погашення боргу у лютому 2020 року. [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзив не подав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомлені. З урахуванням думки учасників розгляду справи, судом прийнято рішення про розгляд справи за такої явки. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 21 березня 2018 року між КС «Запоріжжя» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2098, на підставі якого нею був отриманий кредит в розмірі 5000 грн. (а.с.8-10) та договір поруки № 2098/П1 з [PERSON] (а.с.11). Факт отримання грошей підтверджується видатковим касовим ордером від 21 березня 2018 року (а.с.12) за заявою на кредит відповідача від 21.03.2018 року (а.с.6) Згідно п. 4.1.4 кредитного договору [PERSON] зобов`язувалась своєчасно та в повному обсязі сплачувати «Спілці» проценти за користування кредитом та повертати кредит в порядку, визначеними п.п. 2.1-2.6 договору № 2098 від 21 березня 2018 року. Відповідно до п.1.4. кредитного договору, плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою та становить 75 процентів річних від суми залишку кредиту, за кожний день користування кредитом. Відповідно до п.5.3 Договору кредиту № 2098 від 21.03.2018 року : позичальник, що прострочив, зобов`язаний сплатити суму боргу (яка включає сплату кредиту та проценти). У разі прийняття Спілкою рішення про стягнення процентів за користування кредитом та суми кредиту в судовому порядку внаслідок невиконання Позичальником зобов`язань, встановлених п. 2.6, до Позичальника застосовується штраф у розмірі 100% від суми фактичного залишку кредиту на дату прийняття Спілкою рішення про стягнення простроченої заборгованості у судовому порядку (а.с.9). Забезпеченням виконання [PERSON] своїх зобов`язань, передбачених кредитним договором є порука громадянина [PERSON] , згідно з договором поруки від 21 березня 2018 року №2098/П1.(а.с.11) Станом на 27 січня 2020 року заборгованість за кредитним договором №2098 від 21 березня 2018 року становить 2708,04 грн. та складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 976,82 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 754,40 грн., штраф у розмірі 976,82 грн. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.541-543 ЦК України при солідарній відповідальності боржників (солідарних боржників) кредитор вправі вимагати виконання обов`язків частково або в повному обсязі, як від всіх боржників разом, так і від кожного боржника окремо. Солідарні боржники залишаються відповідальними доти, доки їх обов`язок не буде виконаний в повному обсязі. Згідно вимог ст.ст.553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов`язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором № 2098 від 21 березня 2018 року на суму 2708,04 грн., обов`язок поручителя - [PERSON] за договором поруки нести зобов`язання у випадку невиконання позичальником умов кредитного договору, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 3 п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Таким чином, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів порівну.

Outcome: approved