Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. 02.03.2020 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд, стягнути з [PERSON] на користь управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради надміру виплачені кошти у вигляді державної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 2314 грн. 72 коп. Позивач аргументує свої вимоги тим, що відповідач перебувала на обліку управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради як отримувач державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям з 01.07.2009 року. 11.07.2019 року відповідач звернулася за продовженням допомоги, нею була надана копія трудової книжки, яка відкрита 19.11.2018 року . У трудовій книжці в розділі «відомості про роботу» зазначено, що відповідач була прийнята на роботу 20.11.2018 року на посаду кухаря 4-го розряду в школу №9 та звільнена з роботи 21.06.2019 року. При зверненні за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям 29.01.2019 року відповідач зазначає, що немає трудової книжки і ніде не працювала. Відповідно до вищезазначеного та чинного законодавства України відповідачу у липні 2019 року була перерахована допомога на дітей одиноким матерям. В результаті перерахунку виник борг, сума якого становить 2514, 72 грн. Станом на 01.03.2020 року відповідач добровільно внесла кошти у сумі 200 грн. Суму переплати, що залишилася у розмірі 2314,72 грн. відповідач добровільно не повертає. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Павлова В.Г. від 02.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін на 14 год. 00 хв. 16 березня 2020 року. ІІІ. Позиції сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, у разі неявки відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Відповідач [PERSON] перебувала на обліку управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради як отримувач державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям з 01.07.2009 року. 29.01.2019 року [PERSON] надано до органу праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги та заяву, в якій зазначила, що трудової книжки вона не має, оскільки ніде не працювала /а.с.4,7/ 19.07.2019 року управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області винесло рішення про призначення [PERSON] державної допомоги сім`ям з дітьми /а.с.6/. Відповідно до заяви [PERSON] та як вбачається із копії трудової книжки [PERSON] , вона була прийнята на роботу 20.11.2018 року на посаду кухаря 4-го розряду в школу №9 та звільнена з роботи 21.06.2019 року /а.с.8,9/. 02.08 2019 року, 11.11.2019 року, 09.12.2019 року, 16.01.2020 року управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області надіслало на адресу [PERSON] листи, у яких її було повідомлено про необхідність повернення надлишково отриманих коштів в сумі 2314 грн. 72 коп. за державну допомогу сім`ям з дітьми /а.с.10-13/. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Частиною 1 ст. 18-1 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» визначено, що право на допомогу на дітей одиноким матерям мають право одинокі матері, (які не перебувають у шлюбі), якщо відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та п. 46, п. 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 особам, яким виплачується державна допомога, у разі виникнення обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо) або які призводять до припинення виплати допомоги, зобов`язані у десятиденний строк повідомити про це органи праці та соціального захисту населення про зміну всіх обставин. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Відповідно до ч. 4 ст. 18-1 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям, не має. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач перебувала на обліку управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради як отримувач державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям з 01.07.2009 року. 11.07.2019 року відповідач звернулася за продовженням допомоги, нею була надана копія трудової книжки, яка відкрита 19.11.2018 року . У трудовій книжці в розділі «відомості про роботу» зазначено, що відповідач була прийнята на роботу 20.11.2018 року на посаду кухаря 4-го розряду в школу №9 та звільнена з роботи 21.06.2019 року, що і визнано самим відповідачем в своїй заяві, поданій при зверненні за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям. Відповідно до вищезазначеного та чинного законодавства України відповідачу у липні 2019 року була перерахована допомога на дітей одиноким матерям. В результаті перерахунку виник борг, сума якого становить 2514, 72 грн. Станом на 01.03.2020 року відповідач добровільно внесла кошти у сумі 200 грн. Суму переплати, що залишилася у розмірі 2314,72 грн. відповідач на даний час добровільно не повертає. Суд зазначає, що відповідачем не було надано суду доказів на спростування вимог позивача. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що відповідачем не повернута сума отриманої допомоги, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а відтак - позовні вимоги підлягають задоволенню. VI. Міжнародні стандарти та практика ЄСПЛ: Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Також Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах «Хендісайд проти Сполученого Королівства» від 7 грудня 1976 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 січня 1986 року). Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов`язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості. У справі «Менчинська проти Росії» (№42454/02, 15.01.2009) Євросуд відзначив, що сторонами цивільного провадження є позивач та відповідач, яким надаються рівні права, зокрема право на юридичну допомогу. Підтримка, яка надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян або коли потрібно захистити інтереси держави (п.35). Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). VІІ. Розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за правилами ч.1 ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, судовий збір за позов немайнового характеру підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 2102 грн. 00 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved