Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовними вимогами до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог вказувало на те, що 02 травня 2014 року на вул.130 Таганрозької дивізії в місті Маріуполі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21070», номерний знак [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON], та транспортного засобу «Honda», номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], в результаті ДТП автомобіль «Honda» отримав механічні пошкодження. 19.05.2014 року постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На дату скоєння ДТП цивільна-правова відповідальність відповідача не застрахована. Відповідно до звіту авто товарознавчого дослідження № 697 від 28.05.2014 року вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Honda» внаслідок ДТП складає 42281,01 гривень. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) з відповідною заявою. У звязку з настанням події, МТСБУ 04 серпня 2014 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 35234,18 гривень. Чинним законодавством передбачено, що особа , яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином після проведення виплати на користь [PERSON] виникло право зворотної вимоги до [PERSON], у звязку з чим позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить стягнути з відповідача понесені витрати, повязані із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 35234,18 гривень, витрати за проведення дослідження КТЗ та збір документів в розмірі 887 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень та судовий збір в розмірі 1378 гривень. Представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 травня 2014 року [PERSON] визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та притягнений до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.6). Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до пп. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», далі (Закон), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визнаних цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом встановлено, що на дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно ст. 22 Закону МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП. Як вбачається зі звіту автотоварознавчого дослідження № 697 від 28.05.2014 року вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Honda», номерний знак [NUMBER], внаслідок ДТП складає 42281,01 гривень (а.с. 18-34). Відповідно до наказу МТСБУ від 01 серпня 2014 року № 4108 (а.с.39) [PERSON] здійснене відшкодування шкоди, спричиненої в результаті ДТП, в розмірі 35234,18 гривень, про що свідчить платіжне доручення №1/23555 від 04 серпня 2014 року (а.с.40) Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється самим відповідачем, [PERSON] у добровільному порядку не здійснена компенсація зазначених витрат. У відповідності до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ст. 1191 ЦК України та п.38.2.1 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] понесених витрат з відшкодування потерпілій особі у розмірі 35234,18 гривень підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат, понесених на проведення дослідження КТЗ та збір документів у розмірі 887 гривень не знайшли свого правового підґрунтя, оскільки як вже зазначалось вище право зворотної вимоги (регресу) визначається обсягом (розміром) виплаченого відшкодування, до якого не відносяться сплачені послуги на проведення дослідження КТЗ та збір документів , а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині. Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Суд, враховуючи вищенаведену норму права приходить до висновку про відмову у задоволені вимог позивача в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 2000 гривень, оскільки позивачем на надано розрахунку розміру витрат на правову допомогу та не надано жодного доказу на підтвердження фактичної сплати витрат на правову допомогу в розмірі 2000 гривень (платіжних доручень, звіту виконаних робіт погодинно тощо), що було б підставою для задоволення цієї частини вимог в сенсі ст. 84, 88 ЦПК України. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1378,00 гривень.

Outcome: partial