Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

КП «Водоканал» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за воду і послуги каналізації в сумі 33547.38 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі проживають за адресою:[INFO], та користуються послугами позивача. Проте, оплату за послуги здійснюють не в повному обсязі, у звязку із чим мають заборгованість за період з 01.10.2014 по 01.11.2016 в сумі 33547.38 грн. Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак у видачі судового наказу було судом відмовлено. Посилаючись на вимоги ст.ст. 67,68\~Житлового кодексу (далі ЖК) України, ст.ст. 11, 526\~Цивільного кодексу (далі ЦК) України позивач просив стягнути з відповідачів суму боргу у зазначеному вище розмірі, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600,00 грн. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-УІІІ від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу XIII «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, про причини неприбуття суд не сповістив, надав суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Від представника відповідача [PERSON]Г- [PERSON] надійшла заява про застосування позовної давності, в якій просила застосувати позовну давність щодо вимог про стягнення заборгованості за період з 01.06.2007 року по 27.07.2014 року,оскільки позивачем було пропущено трирічний строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають за адресою: [INFO], та є споживачами послуг водопостачання та водовідведення, що надаються позивачем КП «Водоканал». Відповідно до ст.\~162\~ЖК України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами та вноситься у встановлені строки. За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999, збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал». У відповідності до п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. З позовної заяви випливає, що протягом спірного періоду 01.10.2014р. по 01.11.2016р. відповідачі не в повному обсязі вносять оплату за послуги водопостачання та водовідведення, внаслідок чого мають заборгованість за надані послуги в сумі 33547,38 грн. \~ \~ \~ \~ Разом із тим, як свідчить детальний розрахунок суми заборгованості (а.с.4,5) розмір заборгованості за період описаний у позовній заяві (з 01.10.2014 по 01.11.2016) складає саме 7261,29 гривень. Згідно зі ст.ст. |2, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.ст. 13,81\~ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З урахуванням вищезазначених положень ЦПК України, суд розглядає дану справу в межах заявлених позовних вимог КП «Водоканал», а саме в межах стягнення заборгованості за період жовтень 2014 року по листопад 2016 р. \~ \~ \~ \~ Звертаючись до\~суду із\~даними позовними\~вимогами позивач вказав про те, що станом на 1 жовтня 2014 р. за відповідачами вже рахувалась заборгованість у розмірі 26286,09 грн. Однак, з урахуванням змісту позовних вимог, а також поданого позивачем детального розрахунку заборгованості, суд доходить висновку, що ця заборгованість виходить за межі періоду, яким охоплюються позовні вимоги. Крім того, відповідно до статті 256\~ПК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб'єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з ч. 1 ст.\~261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об'єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб'єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб'єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). У даному випадку позивач був обізнаний, що відповідач протягом тривалого часу, а саме з червня 2007р. не здійснював оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого на виконання ухвали суду сплати за послуги відбулись у листопаді 2008 року , жовтні 2009 року та січні 2014 року. Проте, до суду із даною позовною заявою позивач звернувся 28.07.2017 року тобто зі спливом позовної давності за позовними вимогами, які заявляються за період до жовтня 2016 р. За ч. 4 ст.\~267\~ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. У даному випадку відповідач заявив про застосування позовної давності, що підтверджується його заявою від 30.05.2018 року. Позивачем не зазначено поважних причин пропуску строку позовної давності, а також не заявлено клопотання про поновлення цього строку. Таким чином, у даному випадку в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з червня 2007 р. по жовтень 2016 р. слід відмовити у звязку із пропуском позивачем позовної давності. З урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період червня 2007р. по лютий 2017 р. задоволенню підлягають позовні вимоги за період з жовтня 2014 р. по листопад 2016 р. включно на суму 7261.29 грн. Суд зауважує, що відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~525\~ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи є намір користуватися) цими послугами. Обов'язок оплачувати житлово- комунальні послуги виникають у споживачів з моменту користування цими послугами. Відповідач мав змогу також відмовитися від отримання певних послуг по даній квартирі (відключення водопостачання холодної та гарячої води, водовідведення, теплопостачання, постачання газу, тощо), відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»», так як не в змозі за них сплачувати належним чином, але не скористався цією можливістю. Всупереч вимогам закону відповідач не здійснював оплату за послуги водопостачання та водовідведення, а тому в позивача наявні правові підстави для стягнення заборгованості, що утворилась внаслідок несплати за надані послуги, а саме в межах строку позовної давності на суму 7261,29. за період жовтня 2014 р. жовтень 2016 р. Крім того, судом враховується, що позивач звертався до суду із заявою про стягнення заборгованості з відповідача в порядку наказного провадження, проте ухвалою суду від 16 лютого 2017 р. у видачі судового наказу було відмовлено. Таким чином, позовні вимоги КП «Водоканал» підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 345,60 грн.

Outcome: partial