Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» суму відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 384 237, 90 грн та моральної шкоди - 5 000, 00 грн, судовий збір - 4 683, 18 грн, судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 822, 00 грн, витрати на проведення експертизи - 3 300, 00 грн. В обґрунтування позову вказано, що 11 червня 2020 року, приблизно о 14:00 год. за адресою: м. Київ, бул. Л. Українки, буд. 19 (на прибудинковій території 6-го під`їзду), відбулося пошкодження автомобіля марки Nissan Rogue (реєстраційний номер [NUMBER] ), що належить позивачеві, внаслідок падіння дерева каштану кінського, яке перебувало у трухлявому стані. Позивач переконаний, що матеріальна і моральна шкода була завдана через не здійснення відповідачем належних процедур утримання об`єктів благоустрою прибудинкової території будинку, що знаходиться на його балансі, що і спричинило пошкодження вказаного автомобіля. У своєму відзиві стороною відповідача позов не визнано, у заперечення проти нього вказано, що у КП «Керуюча компанія» відсутні спеціалісти з озеленення, догляду за рослинами та багаторічними насадженнями, така діяльність не відноситься до статутної діяльності КП. Об`єкт (дерево), який завдав пошкодження автомобілю позивача, ніколи не перебував на балансі відповідача. КП «Керуюча компанія» в особі структурного підрозділу ЖЕД «Липкижитлосервіс», виключно у межах індивідуальних договірних відносин надає вичерпний перелік комунальних послуг власникам та наймачам приміщень будинку [ADDRESS] . Факт надання співвласникам багатоквартирного будинку послуг відповідачем з обслуговування прибудинкової території та огляд співробітниками КО «Київзеленбуд», ЖЕД «Липкижитлосервіс» наявних на ній багаторічних насаджень (дерев) не може свідчити про наявність умислу (необережності) на спричинення шкоди майну позивача виключно співробітниками ЖЕД «Липкижитлосервіс». Факт надання неякісних послуг з обслуговування прибудинкової території співробітниками ЖЕД «Липкижитлосервіс» в належний спосіб не доведено. Позивачем в якості доказів долучено копію акта обстеження зелених насаджень від 30 червня 2018 року №660-А КО «Київзеленбуд», копію акта візуального огляду та санітарної обрізки багаторічних насаджень КП «Керуюча компанія» від 16 березня 2020 року, копію акта обстеження прибудинкової території житлового будинку ЖЕД «Липкижитлосервіс». Долучені документи свідчать про систематичну роботу по санітарній обрізці та видаленню аварійних дерев на прибудинковій території. Жодним спеціалістом не надано висновку про те, що об`єкт (дерево), який завдав пошкодження автомобілю позивача перебував в аварійному стані та потребував санітарної обрізці або видаленню. Зі змісту позовної заяви незрозуміло, під яким саме номером (89-93) обліковувалось в Акті обстеження зелених насаджень від 30 червня 2018 року № 660-А КО «Київзеленбуд» дерево, що завдало пошкоджень майну позивача, та чи було саме воно на той час аварійним, отже висновки позивача у цій частині є передчасними. На припущеннях позивача не можна стверджувати у категоричній формі, що пошкодження автомобіля сталося о 14:00 год. 11 червня 2020 року за адресою: [ADDRESS] , внаслідок падіння на нього саме сухостійного дерева. За наслідками події, через стихійне лихо 11 червня 2020 року представниками ЖЕД «Липкижитлосервіс» складено акт огляду прибудинкової території за адресою [ADDRESS] . В акті зазначено, що повалене дерево перебувало у задовільному стані, без видимих зовнішніх ознак пошкоджень, сухості та старіння, зазначено про перебування пошкоджених автомобілів поза відведеним для паркування місці. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 26 серпня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої визначено суддю у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), та передано, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для вирішення питання про відкриття провадження у справі. 27 серпня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі у загальному порядку. 02 грудня 2020 року представником позивача подано клопотання про витребування доказів, яке судом задоволено і 19 січня 2021 року ухвалено витребувати у Київської міської ради інформацію про те, яка юридична особа є балансоутримувачем (назва місцезнаходження та код ЄДРПОУ) зелених насаджень прибудинкової території будинку [ADDRESS] , зобов`язавши Київську міську раду надати належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують відповідний статус юридичної особи як балансоутримувача зелених насаджень вказаної території, протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали про витребування. 11 грудня 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнано. 16 лютого 2020 року у відповідь на вимоги ухвали суду про витребування доказів від 19 січня 2021 року з Печерської районної в м. Києві державної адміністрації надійшла відповідь, що Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» не є балансоутримувачем зелених насаджень прибудинкової території будинку [ADDRESS] . 28 квітня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов і просили задовольнити його у повному обсязі, з підстав наведених у заявах по суті. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов. Суд, заслухавши обґрунтування і заперечення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. Позивач є власником транспортного засобу марки Nissan Rogue (реєстраційний номер [NUMBER] ), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] /а. с. 38/. 11 червня 2020 року на запаркований на прибудинковій території будинку [ADDRESS] , автомобіль позивача впало дерево каштану кінського, пошкодивши його. Як вбачається з інформації, наданої Українським гідрометеорологічним центром від 14 липня 2020 року № 01-18/853, з 12:00 год. 11 червня 2020 року хмарність була 2 бали, температура повітря + 31 С, без опадів, метеорологічна дальність видимості 20 км, атмосферний тиск 743 мм рт ст, відносна вологість повітря 29 %, вітер південний, 3 м/с; о 15:00 год. цього ж дня - марність була 0 бали, температура повітря + 32,7 С, без опадів, метеорологічна дальність видимості 20 км, атмосферний тиск 742 мм рт ст, відносна вологість повітря 24 %, вітер південно-східний, 4 м/с /а. с. 99/. [PERSON] 11 червня 2020 року, виявивши пошкодження транспортного засобу, викликав поліцію. Відомості про таку пригоду у Єдиний реєстр досудових розслідувань не вносилися через відсутність ознак кримінального правопорушення, згідно з відповіддю начальника Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві /а. с. 71, 72/. 11 червня 2020 року працівники ЖЕД «Липкижитлосервіс» склали акт про те, що 11 червня 2020 року було обстежено прибудинкову територію житлового будинку [ADDRESS] , де виявлено, що на прибудинковій території зелене дерево каштану, без видимих зовнішніх ознак пошкоджень, сухості і старіння, впавши, пошкодило три автомобілі, у тому числі марки Nissan Rogue (реєстраційний номер [NUMBER] ) /а. с. 51/. Згідно з висновком звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 01 липня 2020 року № 1234, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Nissan Rogue, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його ушкодження, складає 384 237, 90 грн /а. с. 101-106/. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. За змістом положень частини третьої ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з частиною першою ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фіз- або юрособи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Зобов`язання відшкодувати шкоду виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Згідно з положеннями пункту 8 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди та її розміру; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. Таким чином, установлена презумпція вини заподіювача шкоди, саме він повинен довести, що шкоду завдано не з його вини. Згідно з пунктом 2 частини першої ст. 13 та пунктом 2 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. Відповідно до статті 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Згідно з частиною другою статті 36 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій прибудинкової території багатоквартирного будинку здійснюється за рахунок коштів власників житлових і нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, отриманих як плата за надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території. Згідно з пунктом 15 рішення Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», перейменовано комунальне підприємство Печерського району м. Києва «Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва» в комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та віднесено його до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації. У відповідності до пункту 16 вказаного рішення Київської міської ради, комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло», комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Хрещатик», комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама», комунальному підприємству по утриманню та експлуатації житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» передано комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» житловий фонд, який був переданий до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та знаходиться у них на балансі, а також інше нерухоме та рухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва. Відповідно до Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України за № 105 від 10 квітня 2006 року, балансоутримувачем є спеціально уповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства. Розділ 9 вказаних Правил, передбачає, що виробничий процес утримання об`єктів зеленого господарства включає, зокрема, догляд за ними, а також видалення окремих дерев; видалення аварійних дерев. Згідно з пунктом 5 Правил, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів. Відповідно до частини третьої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2006 року № 1045. Догляд за об`єктами благоустрою зеленого господарства, зокрема, включає проведення щорічних обстежень під час яких потрібно виявляти аварійні дерева, тобто дерева, які можуть становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі (розділ 9 Правил). З метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють загальні, часткові та позачергові огляди. Періодичність часткових оглядів визначає балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельних ділянок, на яких ростуть зелені насадження (розділ 12 Правил). Під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева. Відповідно до п. 9.1.12 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 105 від 10 квітня 2006 року, дерево визнається аварійним, якщо воно несе загрозу життю пішоходів, транспортних засобів, знаходиться у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, ураганів, інших стихійних явищ, має гнилу серцевину стовбура. Таким чином, балансоутримувач зобов`язаний проводити періодичні огляди зелених насаджень на прибудинковій території та у разі виявлення аварійного дерева, його видаляти. Відповідно до пункту 4 Порядку видалення зелених насаджень на території міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 27 жовтня 2011 року № 384/6600, видалення зелених насаджень на території міста Києва здійснюється та розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі ордера на видалення зелених насаджень (крім випадків, передбачених пунктом 15 цього Порядку). За приписами пункту 15.5. Порядку від 27 жовтня 2011 року № 384/6600, видалення аварійних, сухостійних і фаутних дерев на об`єкті благоустрою здійснює балансоутримувач на підставі акта обстеження зелених насаджень, складеного та погодженого в установленому порядку. Так, 11 червня 2018 року відповідач подав заяву № 432-3170 про обстеження зелених насаджень, що включало у себе і територію будинку [ADDRESS] , до КО «Київзеленбуд», останнє її виконало 30 липня 2018 року. Згідно з актом на вказаній території (пункти 82-93) виявлено 5 дерев каштану кінського: один з яких знаходився у незадовільному стані, два - в аварійному (трухла деревина) /а. с. 54/. 16 березня 2020 року комісією працівників ЖЕД «Липкижитлосервіс» проведено візуальний огляд зелених насаджень, які знаходяться на прибудинковій території житлового будинку [ADDRESS] , у ході якого встановлено, що на час огляду якісний склад зелених насаджень, а саме каштанів, де сталося падіння, задовільний, як і всіх каштанів на цій території, потрібна санітарна обрізка /а. с. 55/. Згідно зі статтею 323 Цивільного кодексу України, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник. Відповідно до положень ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Пунктом 26.2. Правил дорожнього руху встановлено, що у житловій зоні забороняється стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями і таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних транспортних засобів. Відповідно до пункту 17.2. Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради № 1051/1051 від 25 грудня 2008 року, паркування транспортних засобів - тимчасова стоянка транспортних засобів у відведених або спеціально обладнаних місцях. Отже, залишаючи автомобіль у необладнаному для паркування місці 11 червня 2020 року власник автомобіля зобов`язаний був вчасно вжити достатні заходи для збереження власного майна та передбачити можливість настання відповідних наслідків. Транспортний засіб позивача був запаркований у дворі будинку [ADDRESS] , доказів того, що територія біля цього будинку відведена для стоянки автомобілів та що автомобіль знаходився у спеціально обладнаному місці для паркування автотранспорту позивача суду не надав. Отже, враховуючи те, що дерево каштану кінського, росло на прибудинковій території буд. [ADDRESS] і не мало ознак незадовільного стану, аварійності або сухостійності, що вимагало би його видалення, доказів протилежного позивачем не надано, а транспортний засіб Nissan Rogue, реєстраційний номер [NUMBER] , ним був запаркований у непередбаченому для паркування місці, його пошкодження має характер випадку, ризик настання якого покладається на власника, як відповідальність за нанесену шкоду. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed