Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Керівник КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Шкробот В.В. звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу, у примусовому порядку без його згоди. В обґрунтування вимог лікар-психіатр посилається на те, що 27 серпня 2019 року [PERSON] поступив в психіатричне відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» в супроводі матері, у зв`язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючи та його безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби. Після огляду лікар-психіатр дійшов висновку про необхідність його госпіталізації для обстеження та лікування у зв`язку з наявність у нього тяжкого психічного розладу та погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Вказані обставини також підтвердженні висновком комісії лікарів-психіатрів. Посилаючись на наведене, просить задовольнити заяву. У судовому засіданні лікар - психіатр заяву підтримала, з підстав викладених у ній. Вказала, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, діагноз - помірна розумова відсталість, синдром емоційно-вольової нестійкості та моторної розгальмованості. 27 серпня 2019 року [PERSON] поступив в медичний заклад вперше у цьому році у супроводі матері. На даний час, у зв`язку з погіршенням психічного стану потребує госпіталізації до психіатричного закладу з метою лікування. Посилаючись на наведене, просить задовольнити заяву. Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення заяви лікаря-психіатра Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON]. Мама [PERSON] - [PERSON] вказала, що син страждає на тяжкий психічний розлад і на даний час потребує госпіталізації до психоневрологічної лікарні для обстеження та лікування у стаціонарних умовах. У судове засідання був доставлений [PERSON] , який заперечив щодо його госпіталізації, з метою лікування. Представник управління соціальної політики Лахута І.Ю. не заперечила щодо задоволення заяви про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON]. Керівник КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про слухання справи за його відсутності. Судом встановлено, що [PERSON] 27 серпня 2019 року поступив в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» у супроводі матері. Після огляду [PERSON] , лікар-психіатр дійшов висновку про необхідність його госпіталізації для обстеження та лікування у зв`язку з наявність у нього тяжкого психічного розладу, погіршення психічного стану, що обумовлює його небезпеку для себе і оточуючи та його безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби. Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №1057866 встановлено, що [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи з дитинства. Згідно запису лікуючого лікаря від 27 серпня 2019 року встановлено, що [PERSON] поступив в умови КНП «ТОКПНЛ» ТОР повторно у житті, вперше у даному році по направленню АПВ лікаря-психіатра у супроводі матері. Перебуває під опікую матері, часто буває збудливий, негативістичний, схильний до афектів, пристає до сусідів та перехожих. Психічний статус останнього: у свідомості, орієнтація недостатня, мовний контакт малопродуктивний, на поставлені запитання відповідає не завжди, а інколи і не по-суті після паузи. Словниковий запас бідний, мова погано модульована, увагу не концентрує, розсіяний, мислення конкретно-образне, абстрактне мислення недорозвинуте. Діагноз - психічна розумова відсталість, синдром емоційно-вольової нестійкості та моторної розгальмованості. З висновку комісії лікарів-психіатрів від 27 серпня 2019 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] страждає на тяжкий психічний розлад, діагноз - психічна розумова відсталість, синдром емоційно-вольової нестійкості та моторної розгальмованості. Після огляду [PERSON] , комісія лікарів прийшла до висновку, що останній потребує стаціонарного обстеження і лікування, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад, що обумовлює його небезпеку для себе і оточуючи та його безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби. Однак надати своєї усвідомленої згоди, в силу наявного тяжкого психічного розладу, не може. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що заяву лікаря-психіатра слід задовольнити. Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд. Відповідно до вимог ст. 14 цього ж Закону, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. Згідно з вимогами ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність такої госпіталізації. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] , 1999 року народження, страждає на тяжкий психічний розлад, діагноз: психічна розумова відсталість, синдром емоційно-вольової нестійкості та моторної розгальмованості. При огляді останнього 27 серпня 2019 року встановлено, що у нього погіршився психічний стан. Відтак, комісія дійшла висновку про необхідність госпіталізації [PERSON] , оскільки останній страждає на психічний розлад, що обумовлює його небезпеку для себе і оточуючи та його безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що госпіталізація у стаціонарних умовах [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку є доцільною, тому заяву представника КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved