Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем з 1993 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого має малолітню дитину - [PERSON] , 2009 року народження. Спільне життя не склалося, шлюбні відносини фактично припинилися з лютого 2019, спільне господарство не ведеться, між ним втрачено почуття поваги та взаєморозуміння. За таких обставин, подальше сумісне життя та збереження сім`ї неможливе. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 21 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у загальному позовному проваджені. Учасники справи у підготовче судове засідання не прибули. Надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому позивач вказав, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, а відповідач зазначила, що позов визнає. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи відсутність відзиву на позов та заяву відповідача про визнання позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому судовому засіданні, за наслідками якого винести рішення про задоволення вимог позивача. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 02 жовтня 1993 року у відділі ЗАГСу Чернігівського міськвиконкому, актовий запис № 2130 (а.с.4). Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до ст.7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх малолітній дитині, що має істотне значення у даній справі. V. Розподіл судових витрат У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується.

Outcome: approved