Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що згідно наказу Департаменту патрульної поліції від 21 січня 2016 року № 9 о/с [PERSON] (далі - Відповідач) призначено на посаду інспектора Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції. В подальшому, наказом Департаменту патрульної поліції № 415 о/с від 24.04.2018 року був переведений на посаду інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод Управління патрульної поліції в Запорізькій області. Далі позивач зазначає, що 18.01.2018 року екіпаж 0710 у складі [PERSON] та [PERSON] заступив на денне чергування на службовому автомобілі «Toyota Prius», державний номерний знак [NUMBER] . Цього ж дня, близько 18 год. 53 хв., відповідач, керуючи вищевказаним автомобілем, по вул. Маяковського в районі буд. 59а у м. Дніпрі, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ 11 0308-45, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який зупинився попереду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2017 року по справі № 205/611/18-п [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та відповідно до ст. 22 КупАП звільнено від адміністративної відповідальності. Згідно висновку експертного дослідження № 16/12.2/9 від 28.08.2018 року, виконаного Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС, вартість матеріального збитку, завданого Департаменту патрульної поліції внаслідок ДТП, в якій було пошкоджено службовий автомобіль «Toyota Prius», номерний знак [NUMBER] , складає - 57 919 грн. 67 коп. Таким чином, внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, зумовленої винними протиправними діями відповідача, позивач зазначає, що йому було спричинено майнову шкоду шляхом пошкодження службового автомобіля «Toyota Prius», номерний знак [NUMBER] , у розмірі 57 919 грн. 67 коп. У зв`язку із чим, позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з [PERSON] на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України майновому шкоду у розмірі 57 919 грн. 67 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 коп. [PERSON] у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву (а.с.58-62), в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. В обґрунтування своїх заперечень посилався на ті обставини, що відповідно до положень ст. 132 КЗпП України, він, як відповідач може нести тільки обмежену матеріальну відповідальність. Представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відповідь на відзив (а.с.70-72), в якому просив задовольнити позовні вимоги Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. У такій заяві по суті справи представник позивача заперечує проти доводів відповідача із посиланням на мотиви, які тотожні тим, що містяться у первісній позовній заяві, та просить суд стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України матеріальну шкоду у розмірі 57 919 грн. 67 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 коп. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити по мотивам, що викладені в позовній заяві. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково, зазначивши, що відповідач погодився сплачувати суму середнього заробітку орієнтовно 8 000 грн. 00 коп. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 9 о/с від 21 січня 2016 року «По особовому складу» [PERSON] призначено на посаду інспектора роти № 7 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області (а.с. 7). Судом також встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 415 о/с від 24.04.2018 року [PERSON] був переведений на посаду інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод Управління патрульної поліції в Запорізькій області. Матеріалами справи підтверджено, що постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2017 року по справі № 205/611/18-п [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та відповідно до ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності (а.с. 11). Вказаною постановою встановлено, що 18.01.2018 року о 18 год. 53 хв. у м. Дніпро на вул. Маяковського 59А водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota Prius», державний номерний знак [NUMBER] , своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ 110308-45, державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який зупинився попереду. При цьому водій [PERSON] порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, власником автомобіля «Toyota Prius», номерний знак [NUMBER] , 2013 року випуску, пошкодженого в результаті ДТП, та яким керував [PERSON] , є Департамент патрульної поліції, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 27). Матеріалами справи також підтверджено, згідно висновку експертного дослідження, проведеного Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром MBС України № 16/12.2/9 від 28.08.2018 року вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки «Toyota моделі Prius», державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2013 року випуску, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 57 919 грн. 67 коп. (а.с.13-17). Сторонами розмір вказаних збитків не оспорювався. У зв`язку з тим, що відповідач у добровільному порядку не відшкодовує завдані збитки, між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. В силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Згідно з п.23 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (затверджене постановою КМУ УРСР від 29.07.1991р. №114 з наступними змінами та доповненнями) особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством. Відповідно до закріпленого в ст. 58 Конституції України принципу дії законів у часі, до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство, яке діяло на час їх виникнення. В даному випадку за правилами, встановленими в п.1-3,5,10 розділу 1 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі (затверджено Постановою Верховної Ради України 25.06.1995р. №243/95-ВР), яке поширюється також на осіб рядового та начальницького складу МВС України, і яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності осіб винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків. В даному випадку відповідач, будучи рядовим поліції, заподіяв майнову шкоду під час виконання ним службових обов`язків, а відтак на такі правовідносини, виходячи з аналізу вищенаведених нормативних актів, дія загальних норм трудового законодавства не поширюється. Оскільки саме вказані нормативно-правові акти є спеціальними, то суд застосовує їх норми під час вирішення даної справи по суті. Відповідно до змісту п.1-3,5,10 розділу 1 вказаного Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода заподіяна, в тому числі пошкодженням майна, що спричинило додаткові витрати для його відновлення за наявності: заподіяння прямої дійсної шкоди; протиправної поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вини у заподіянні шкоди. Час, протягом якого винну особу може бути притягнуто до матеріальної відповідальності, не може перевищувати строків позовної давності, встановлених чинним законодавством. За пошкодження, псування або втрату через необережність майна, виданого в особисте користування настає матеріальна відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше тримісячного грошового забезпечення. Матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди настає у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети (п.10,11 розділу ІІ цього ж Положення). В даному випадку суду не було представлено доказів щодо того, що відповідачем вказана шкода була заподіяна внаслідок наявного умислу, або через вчинення ДТП в стані сп`яніння, або ж через скоєння діяння, яке має ознаки злочину, а тому у суду відсутні правові підстави для покладання на [PERSON] повної матеріальної відповідальності відсутні. Таким чином, на відповідача з вини якого позивачу була заподіяна дійсна майнова шкода внаслідок пошкодження автомобіля, що спричинило додаткові витрати для його відновлення, та з урахуванням причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням шкоди, може бути покладена лише обмежена відповідальність в розмірі тримісячного грошового забезпечення. Як вбачається з довідки про доходи від 21 січня 2020 року, виданої Департаментом патрульної поліції, місячна заробітна плата [PERSON] складає у середньому розмірі 8 223 грн. 35 коп., та розмір тримісячного грошового забезпечення відповідача становить 24 670 грн. 05 коп. (а.с.82). Таким чином, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, з [PERSON] на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 24 670 грн. 05 коп., а в задоволені решти позовних вимог слід відмовити, оскільки вони не ґрунтуються на нормах законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 818 грн. 22 коп. (24 670 грн. 05 коп. х 1 921 грн. : 57 919 грн. 67 коп.). На підставі викладеного та

Outcome: partial