Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради звернулася до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. В заяві зазначено, що [PERSON] перебуває на обліку в КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради з 2013 року з діагнозом «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром». 11 січня 2017 року [PERSON] у супроводі спеціалізованої бригади швидкої допомоги добровільно був доставлений до КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради. 12 січня 2017 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що хворий страждає на психічні розлади, у зв'язку із чим являє потенційну, соціальну небезпеку, тому [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку для подальшого проведення адекватного лікування. КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради просить суд госпіталізувати [PERSON] до психіатричного закладу психіатрично-наркологічного стаціонару КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради у примусовому порядку. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні заінтересована особа хворий [PERSON] заявлені вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, посилаючись на те, що він не хворий, лікуватися йому не потрібно. В судовому засіданні законний представник особи, щодо якої розглядається питання [PERSON] [PERSON] заяву підтримала та просила суд її задовольнити в повному обсязі, оскільки її син [PERSON] дійсно хворіє на психічний розлад, в зв'язку із чим може заподіяти шкоду в першу чергу собі. Суд, вислухавши пояснення сторін, думку прокурора, яка заяву підтримала та просила її задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що хворий дійсно потребує госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення заяви з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 280 ЦПК України, у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. У випадках, коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 282 ЦПК України, залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO], та перебуває на обліку в КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради з 2013 року. Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії лікарів-психіатрів комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради від 12 січня 2017 року, хворий [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у виді: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром». Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу та відсутність критичної оцінки свого стану, лікування хворого можливо лише в стаціонарних умовах. Пацієнт виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для нього та оточуючих, внаслідок чого хворий потребує примусової госпіталізації в психіатрично-наркологічний стаціонар для подальшого проведення адекватного лікування. Таким чином, встановлено, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого він вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, у зв'язку із чим хворий потребує госпіталізації до психіатричного закладу, оскільки його лікування можливе лише в стаціонарних умовах. На підставі вищевикладеного, аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви та госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Outcome: approved