Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У травні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Позовна заява мотивована тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який в 2006 році було розірвано. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] досягла повноліття та є студенткою першого курсу Національного університету «Чернігівська політехніка», форма навчання - денна, у зв`язку з чим позбавлена можливості працевлаштуватись та отримувати самостійний заробіток, а тому потребує матеріальної допомоги на час навчання (кошти на проїзд до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, харчування, купівлю одягу та приладдя для навчання). Повнолітня [PERSON] у позанавчальний час проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, однак вона (позивач) не в змозі в повному обсязі забезпечити повноцінне навчання та утримання доньки, оскільки не працює, має тимчасові заробітки, натомість відповідач є працездатним, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] на час навчання. Зазначає про те, що з підстав ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2015 року відповідач був позбавлений батьківських прав стосовно їх доньки [PERSON] , однак, вважає, що вказана обставина не звільняє його від обов`язку щодо утримання дитини, а тому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), до закінчення навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 07 травня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні на 24 травня 2021 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовну заяву, посилаючись на обставини викладені у ній, просила її задовольнити, додатково пояснила, що донька [PERSON] досягла повноліття та навчається у навчальному закладі. У зв`язку з навчанням донька проживає в м. Чернігові, в орендованій квартирі, за яку вона (позивач) здійснює щомісячну орендну плату у розмірі 2000 гривень, оскільки навчальний заклад не забезпечив її гуртожитком. Вона несе усі витрати, пов`язані з навчанням доньки, зокрема, забезпечує її одягом, продуктами харчування та приладдями для навчання. Відповідач з донькою не підтримує стосунки, не спілкується з нею, жодної матеріальної допомоги на її утримання не надає, при цьому є працездатним, має земельні паї, які здає в оренду та орендну плату, за рахунок якої здійснюється погашення заборгованості по аліментах, інших утриманців не має. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його участі, відзиву на позовну заяву суду не надав. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 24 травня 2021 року, з урахуванням думки позивача, постановлено провести заочний розгляд справи. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 19 жовтня 2006 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.14). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 лютого 2003 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (арк.с.6). Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 06 травня 2015 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (арк.с.12,13). З довідки №209/2 та №210/2 від 22 квітня 2021 року, виданих старостою Блисківського старостинського округу Шеши Ю.В., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована, проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] , та знаходиться на її утриманні (арк.10,15). Згідно з довідкою №600/23475 від 23 березня 2021 року, виданою директором навчально-наукового інституту «Чернігівська політехніка» [PERSON] , [PERSON] є студенткою І курсу навчально-наукового інституту економіки Національного університету «Чернігівська політехніка», форма навчання денна, держзамовлення, строк навчання з 28 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року (арк.с.11). V.\~Норми права,\~які підлягають\~застосуванню та\~мотиви суду,\~щодо оцінки\~аргументів наведених\~учасниками справи. Вирішення питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Правом звернення до суду з позовом про стягнення аліментів у цьому випадку має той з батьків, з ким проживає повнолітня дитина, а також сама дитина, яка продовжує навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та враховуючи матеріальний стан позивача, яка потребує матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, а також те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву, письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову суду не надав, як і не надав відомостей про його майновий стан та про наявність на його утриманні інших дітей та/або непрацездатних осіб, з урахуванням ч. 2 ст. 166 СК України, згідно з якою особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки [PERSON] аліментів на період її навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 05 травня 2021 року і до закінчення навчання 30 червня 2024 року, але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку. Враховуючи положення п.п.1 п.1 ч.2 ст.4, п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», статей 133, 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: approved