Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

із позовною заявою про визнання за заповітом права власності на спадщину, а саме: на право на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Комунар» розміром 4,37 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та розташована на території Патютинської сільської ради право на яку посвідчено Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0112718, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 405 від 02.10.1996 року, у суд завернулась [PERSON] до Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 травня 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 червня 2020 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. В матеріалах справи міститься: - клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності; - заява за підписом селищного голови Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради; - заява за підписом представника за довіреністю Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області Шелест Сергія про розгляд справи за відсутності представника. За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого повторно 13 листопада 2019 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 944. На час відкриття спадщини діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданої завідувачем Державного нотаріального архіву Чернігівської області С.-А. О. Брусило, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданої завідувачем Козелецької районної державної нотаріальної контори І.А. Мотовиловець, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з права на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Комунар» розміром 4,37 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та розташована на території Патютинської сільської ради право на яку посвідчено Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0112718, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 405 від 02.10.1996 року. Ще за життя [PERSON] розпорядилась своїм майном склавши заповіт посвідчений Патютинською сільською радою від 19 серпня 1988 року за № 7, в якому все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день смерті, і на що за законом матиму право, заповіла своїй онучці [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої виконкомом Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON] померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та проживала з 06.10.1981 року за адресою: [ADDRESS] , одна. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області гр. [PERSON] , вона дійсно вступила в управління спадковим майном до шести місяців після смерті своєї баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Докази вступу в спадщину: проводила ремонт жилого будинку та по господарських будівель, обробляла земельну ділянку. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права». У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованою Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (1950р.), ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді права власності на земельну частку (пай), що підтверджується даними матеріалів справи. Таким чином, [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, після смерті [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном на вищевказану земельну ділянку (пай), але юридично не оформила своїх прав. Згідно зі ст. 5 Земельного Кодексу України 1990 року, право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає необхідним позов [PERSON] до Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, про визнання права на спадщину за заповітом задовольнити, оскільки встановлено, що позивач [PERSON] має право на право на земельну частку (пай), площею 4,37 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала в колективній власності КСП «Комунар» Козелецького району Чернігівської області.

Outcome: approved