Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Керівник Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі територіальної громади Варварівської сільської ради Ємільчинського району звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив визнати за територіальною громадою Варварівської сільської ради Ємільчинського району права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: с. Варварівка, вул. Нове Життя, 33, Ємільчинського району Житомирської області, вартістю 103156 грн. з реєстраційним номером 166239418217, земельну ділянку з кадастровим номером 1821781601:05:002:0007 та стягнути з відповідача на користь прокуратури Житомирської області судові витрати. Вимоги мотивує тим, що рішенням 23 сесії 6 скликання Варварівської сільської ради Ємільчинського району від 25 грудня 2013 року за № 235 житловий будинок по вул. Нове Життя, 33 в с. Варварівка було взято на баланс сільської ради на підставі заяви попереднього власника, [PERSON], який відмовився від вказаного будинку та здійснив переселення до м. Новоград-Волинського з метою отримання компенсації за рахунок державного бюджету на підставі ст. ст. 4, 35 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 19.12.2014 року відповідачу виплачено вартість будинку у розмірі 103156 грн., як компенсацію за втрачене нерухоме майно у зв'язку з добровільним переселенням, однак згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок по вул. Нове Життя, 33 в с. Варварівка за [PERSON] не припинено. Рішенням від 08.09.2016 року за №31295864 державним реєстратором відмовлено у державній реєстрації права власності на вказаний житловий будинок за територіальною громадою Варварівської сільської ради у зв'язку з тим, що [PERSON] передав цей будинок на баланс сільської ради, а не у власність. Позивач вважає, що право територіальної громади Варварівської сільської ради на спірне майно не визнається, а тому наявні підстави для його визнання у судовому порядку. Позивач зазначив, що юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом та посилається на ЗУ «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», в якому зазначено, що передача у державну або комунальну власність об'єктів права інших форм власності може регулюватися положеннями цього Закону, якщо інше не передбачено законом або рішеннями відповідних місцевих рад. Відповідно до чч. 5, 6 ст. 7 вказаного Закону, у редакції, чинній на час складання акта прийому-передачі, передача об'єктів оформляється актом приймання-передачі, який підписується головою і членами комісії. Право власності на об'єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі. Позивач також зазначив, що відповідач скористався своїм правом щодо виплати йому компенсації за втрачене нерухоме майно у разі самостійного переселення із радіоактивно забрудненої території, а тому у нього припиняється право власності на нерухоме майно. В судовому засіданні прокурор підтримала позовні вимоги, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник Варварівської сільської ради в судове засідання не зявився, телефонограмою повідомив, що позовні вимоги прокурора підтримує, просить розглянути справу у його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що представники сільської ради могли запросити його до сільської ради і запропонувати викласти заяву таким чином, щоб реєстраційна служба змогла зареєструвати право власності за Варварівською сільською радою. Під час передачі на баланс Варварівської сільської ради житлового будинку було складено акт, але ключі він не передав, оскільки в будинку залишився проживати його син, який проживає до теперішнього часу. Компенсацію за житловий будинок як переселенцю отримав, але вважає, що він ніяких протизаконних дій не вчинив і прокурор не вправі був звертатися до суду з позовом про визнання права власності на будинок за територіальною громадою Варварівської сільської ради. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що відповідач отримав компенсацію за житловий будинок та була присутня під час складання акту прийняття будинку по вул. Нове Життя, 33 в с. Варварівка на баланс Варварівської сільської ради. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.4 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» кожен громадянин, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, має право на підставі наданої йому об'єктивної інформації про радіаційну обстановку, дози опромінення і можливі їх наслідки для здоров'я самостійно приймати рішення про дальше проживання на цій території чи відселення. Громадянам, які прийняли рішення про виїзд із зони гарантованого добровільного відселення, створюються умови для відселення. Громадяни, які відселяються або самостійно переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.35 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» компенсація громадянам за втрачене у зв'язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відповідно до статті 4 цього Закону майно включає грошову компенсацію у повному розмірі вартості жилих, дачних, садових будинків, гаражів, господарських будівель та споруд, яка здійснюється за цінами, встановленими на момент припинення права власності. Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991р. №106 затверджено Перелік наcелених пунктів, віднеcених до зон pадіоактивного забpуднення внаcлідок Чоpнобильcької катаcтpофи. Цим Переліком до зони гарантованого добровільного відселення віднесено с. Варварівка Ємільчинського району Житомирської області. 23.12.2013 року відповідач звернувся до Варварівської сільської ради із заявою про взяття на баланс сільської ради житлового будинку по вул. Нове Життя, 33 в с. Варварівка, який належить йому на праві власності в звязку з переселення у м. Новоград-Волинський та зобовязується в місячний термін після взяття на баланс звільнити даний будинок. Актом приймання-передачі від 25.12.2013 року стверджується, що 25.10.2013 року прийнято на баланс Варварівської сільської ради житловий будинок №33 по вул. Нове Життя в с. Варварівка з усіма надвірними прибудовами, що належить згідно права на власність [PERSON] (а.с. 13). Рішенням 23 сесії 6 скликання Варварівської сільської ради Ємільчинського району від 25 грудня 2013 року за № 235 житловий будинок по вул. Нове Життя, 33 в с. Варварівка, який належить [PERSON], було взято на баланс сільської ради (а. с. 14). 19.12.2014 року відповідачу виплачено вартість будинку у розмірі 103156 грн., як компенсацію за втрачене нерухоме майно у зв'язку з добровільним переселенням (а. с. 15). Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набується на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.329 ЦК України юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» цей Закон регулює відносини, пов'язані з передачею об'єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, а також об'єктів права комунальної власності у державну власність. Передача у державну або комунальну власність об'єктів права інших форм власності може регулюватися положеннями цього Закону, якщо інше не передбачено законом або рішеннями відповідних місцевих рад. Згідно ч.ч.5-7 ст.7 вказаного вище Закону передача оформляється актом приймання-передачі, який підписується головою і членами комісії. Право власності на об'єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі, а у випадках, передбачених законом, - з дня державної реєстрації такого права. У відповідності до ст.347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Відповідач отримавши грошову компенсацію за нерухоме майно, житловий будинок по вул. Нове Життя, 33 у с. Варварівка подав лише заяву про взяття житлового будинку на баланс Варварівської сільської ради. Цивільний кодекс України не регулює правовідносини передачі обєктів нерухомого майна з приватної власності у комунальну власність. Таким чином спеціальним законом визнано акт приймання-передачі належною підставою виникнення переходу права власності. Заборона на законодавчому рівні відсутня. Частина 1 ст.182 ЦК України визначає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Крім того, процедуру відселення із території, яка зазнала радіоактивного забруднення, та передачі нерухомого майна регулюють спеціальні нормативно-правові акти: постанова Кабінету Міністрів України від 16 грудня 1992 року №706 «Про порядок відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС»; постанова Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року №1243 «Про затвердження порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення із радіоактивно забрудненої території». Згідно з п.12 Порядку відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС житлові будинки, що належали громадянам, які переселилися на нове місце проживання, на праві приватної власності, після виплати їм компенсації зараховуються на баланс районних державних адміністрацій, виконкомів міських (міст обласного підпорядкування) Рад народних депутатів або відповідних підприємств, установ. організацій. У п. 6 Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення із радіоактивно забрудненої території втрачене нерухоме майно передається переселенцем відповідному органові самоврядування місця відселення (сільській, селищній, міській раді). За таких обставин суд приходить до висновку, що з використанням переселенцем права на переселення та передачею ним втраченого нерухомого майна відповідному органу місцевого самоврядування місця відселення, у попереднього власника припинилося право власності на нерухоме майно та виникло право на отримання грошової компенсації. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачена ним при подачі позовної заяви, сума судового збору. На підставі ст.ст. 328, 329, 347 ЦК України, ст.ст. 1, 7 ЗУ «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» та

Outcome: approved