Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

із позовною заявою про стягнення заборгованості в розмірі 13705.56 гривень за кредитним договором від 22 червня 2013 року у суд звернулося Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» м. Дніпро до [PERSON]. У судове засідання представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала. При судовому розгляді справи встановлено, що із 22 червня 2013 року [PERSON] є клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». За умовами укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 600.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вислухавши пояснення представника відповідача [PERSON], вивчивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» м. Дніпро до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню. Відповідно до умов укладеного договору, вказаний договір складається із заяви на видачу кредиту, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою і Тарифів банку. [PERSON] не виконує належним чином зобовязань за кредитним договором і за розрахунком, проведеним ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 31 грудня 2016 року загальна сума заборгованості у відповідача становить 13705.56 гривень. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Із наданих доказів виходить, що 22 червня 2013 року [PERSON] підписана заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», у якій зазначено, що вона разом із памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві міститься інформація про те, що [PERSON] ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді і погодився з ними. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним і банком договір, що підтверджується його підписом у вказаній заяві. Відтак, між [PERSON] і ПАТ КБ «ПриватБанк» правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився, про що розписався у заяві-анкеті. Таке приєднання відповідачем вчинене у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України. Згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є пряма і безумовна згода клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого банком (п.п. 2.1.1.2.3 і 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. Із наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку виходить, що [PERSON] не виконав своїх зобовязань за кредитним договором від 22 червня 2013 року, внаслідок чого станом на 31 грудня 2016 року виникла заборгованість за вказаним договором у розмірі 13705.56 гривень, із них: заборгованість за кредитом 597.67 гривень; заборгованість по процентах за користування кредитом 9179.05 гривень; заборгованість за пенею та комісією 2800.00 гривень; штраф (фіксована частина) - 500.00 гривень; штраф (процентна складова) 628.84 гривень. Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, затверджених наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06 березня 2010 року за № СП-2010-256, передбачено: п. 2.1.1.7.6 - за порушення строків внесення чергового платежу більш ніж на 30 днів клієнт повинен сплатити штраф у розмірі 500.00 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом із урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісії; п. 1.1.5.25 - за несвоєчасну оплату послуг банку по кожному випадку порушення нараховується пеня в розмірі 0,1% від суми заборгованості; п. 1.1.7.12 - договір діє впродовж 12 місяців із моменту підписання. Якщо впродовж цього строку одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, договір автоматично лонгується на такий же строк. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором протирічать положенням, закріпленим у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Таким чином, вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] штрафу (фіксована частина) у розмірі 500.00 гривень і штрафу (процентна складова) у розмірі 628.84 гривень не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Із наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості [PERSON] вбачається, що за весь період прострочення загальна сума заборгованості за пенею та комісією складає 2800.00 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року № 6-100цс14 частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав надає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Представник відповідача [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] за станом здоровя є особою, яка часто і довгостроково хворіє застудними хворобами. При цьому, на підтвердження таких пояснень надала докази документи медичної установи про стан здоровя відповідача [PERSON] Встановивши, що розмір неустойки (2800.00 гривень) значно більший від розміру боргового зобовязання (597.67 гривень), суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норму ч. 3 ст. 551 ЦК України, та зменшити розмір пені до 600.00 гривень. Таким чином, суд вважає, що із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути грошові кошти в розмірі 10376.72 гривень (із них: заборгованість за кредитом 597.67 гривень; заборгованість по процентах за користування кредитом 9179.05 гривень; заборгованість за пенею та комісією 600 (шістсот) гривень 00 копійок) заборгованості станом на 31 грудня 2016 року за кредитним договором від 22 червня 2013 року. Вимоги представника відповідача [PERSON] про застосування при вирішенні спірних правовідносин позовної давності суд вважає необґрунтованими. [PERSON] у межах строку дії картки користувався кредитними коштами, вносив платежі, зокрема останній платіж внесений 07 березня 2014 року. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 1600.00 гривень судового збору.

Outcome: partial