Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою і просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного життя вони мають сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина від спільного життя з відповідачем проживає разом з нею, батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не цікавиться його життям, не приймає участі у його вихованні та забезпеченні, фактично ухиляється від вказаних обовязків. Тому звернулася з даним позовом в суд, яким просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів платника аліментів, щомісячно та аліменти сплачувати їй. Аргументи сторін та процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2018 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Вказана ухвала з доданими матеріалами направлена відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві. 18.12.2018 року від позивачки надійшла заява, в якій вона підтримала свої позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. 18.12.2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він частково не згоден з вимогами [PERSON], оскільки вони є, на його думку, не зовсім обґрунтованими та не відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства. Просив суд при визначенні аліментів врахувати, що хоча він дійсно є фізичною особою-підприємцем, однак це не означає, що він отримує прибутки, тим більше, що сама позивачка не надала суду жодних доказів щодо отримання ним прибутків. Крім того, йому надає матеріальну допомогу його матір [PERSON], яка є пенсіонеркою та отримує пенсію в розмірі 1497,89 грн. Жодного нерухомого майна у своїй власності він не має. На даний час він проживає в будинку своєї матері. З позивачкою у шлюбі він перебував з 07.07.2009 року по 03.07.2015 року. За час шлюбу ними був придбаний автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску, придбаний у травні 2011 року та оформлений на [PERSON] (титульний власник). Після розірвання шлюбу автомобіль залишився у користуванні позивачки, яка пообіцяла не предявляти ніяких матеріальних претензій. Також просив врахувати суд, що він має сина від першого шлюбу з [PERSON] [PERSON], [INFO], на утримання якого за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.06.2008 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 11.09.2008 року, він сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, визначеного на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 07.05.2008 року та аліменти сплачує матері [PERSON] Тому вважає, що буде справедливим і таким, що відповідає інтересам обох дітей, якщо він сплачуватиме аліменти і на сина [PERSON] в такому ж розмірі 1000 грн. Просив суд врахувати, що позивачка фактично займається підприємницькою діяльністю здійснює торгівлю автозапчастинами на ринку в м. Охтирка, проживає в цивільному шлюбі з іншою особою, яка також надає матеріальну допомогу. А тому просить суд частково задовольнити вимоги позивачки та визначити йому аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття. Справу розглянути за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до вимог ч.ч. 1-3\~ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Враховуючи, що ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.11.2018 року дану справу визнано малозначною, а також ту обставину, що розгляд справи не має значного суспільного інтересу та не потребує додаткового вивчення, клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження задоволенню не підлягає. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27.05.2008 року (а.с.31). Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком, а позивачка - матірю (а.с.8). Як встановлено судом, дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Згідно довідки про склад сімї, виданої Приватним підприємством «Базис» від 28.11.2018 року №1236, вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [INFO] і разом з нею проживає також її син [PERSON], [INFO] (а.с.10). Як вказує позивачка у позові, [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, будь-якої участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні він не приймає. Відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~із\~практикою Європейського\~суду з\~прав людини\~за своєю\~природою змагальність\~судочинства засновується\~на диференціації\~процесуальних функцій\~і відповідно\~-\~правомочностей головних\~субєктів процесуальної\~діяльності цивільного\~судочинства -\~суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій обєктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обовязків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3\~ст.181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2\~ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що відповідач надав відзив на позов. Згідно наданої ним додаткової інформації вбачається, що у його власності не перебуває будь-яке нерухоме майно. Він дійсно є фізичною особою-підприємцем, однак довідки про його доходи суду не надано. З довідки квартального комітету «Ботанік» від 30.10.2018 року №835 вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO] без родини (а.с.26). Згідно довідки Комунального підприємства Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» від 30.10.2018 року №160 домоволодіння по пров. Тростянецький, 74 в м. Охтирка Сумська область зареєстроване за [PERSON] згідно Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Охтирським міськвиконкомом 27.03.1997 року (а.с.27). Крім того, відповідачем суду надано додаткові докази, з яких вбачається, що на утриманні він також має сина від першого шлюбу [PERSON], [INFO] (а.с.30). За рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.06.2008 року, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 11.09.2008 року, [PERSON] сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно на утримання своєї дитини [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму визначеного на дитину відповідного віку, починаючи стягування з 07.05.2008 року та аліменти сплачує матері [PERSON] (а.с.32-33). Суд також враховує, що позивачка, заявляючи вимогу про стягнення на одну дитину аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, не обґрунтувала зазначений розмір належними, допустимими, переконливими доказами. При визначенні розміру аліментів суд також враховує стан здоровя і матеріальне становище сторін, що дитина проживає разом з матірю, і як зазначає позивачка, відповідач не надає коштів на утримання дитини. Висновок суду. З огляду на викладене, суд вважає, що з урахуванням сімейного та майнового стану позивачки та відповідача, останній має можливість організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити належні умови проживання та утримання своєї неповнолітньої дитини. За наведених обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявленого позову та вважає за необхідне визначити аліменти у частці від усіх видів заробітку (доходу) відповідача та стягувати з нього на утримання сина аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму, способу життя дитини, рівного з батьком обовязку матері утримувати дитину, відмовивши в іншій частині позовних вимог за необґрунтованістю. На підставі п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial