Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. [INFO] в с. Семидуби Дубенського району Рівненської області помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті, серед іншого, відкрилась і спадщина за законом на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] . Даний житловий будинок був набутий спільно і мав статус колгоспного двору, так як працювали в колгоспі «Світанок». Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дочки [PERSON] та [PERSON] , а позивач відмовилась від прийняття спадщини, про що подала відповідну заяву приватному нотаріусу. Однак, коли 01 липня 2021 року звернулась до приватного нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право власності на частку в колгоспному дворі на 1/2 частину вказаного житлового будинку, то нотаріус відмовив, бо частки не були виділені та порекомендував звернутись до суду за захистом права власності. Тому просить визнати за нею право власності на Ѕ домогосподарства. Не бажає, щоб сплачений нею судовий збір в будь-якому розмірі стягувався з відповідачів на її користь. ІІ.\~Заяви,\~клопотання та\~інші процесуальні\~дії у\~справі Позивач та її представник просять розглядати справу в їх відсутність, позовні вимоги підтримують і просять задовольнити (а.с. 37-38). Відповідачі також просять розглядати справу в їх відсутність, позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення (а.с. 34-36, 39-41). ІІІ.\~Фактичні обставини,\~встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 10.11.1955 згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим виконавчим\~комітетом Семидубської\~сільської ради\~Дубенського району\~Рівненської області\~31\~січня 1983\~року(а.с.5). [INFO] в с. Семидуби Дубенського району Рівненської області [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Семидубської сільської ради Дубенського району Рівненської області (а.с.4). 09 липня 2013 року Семидубською сільською радою Дубенського району Рівненської області було посвідчено заповіт [PERSON] за реєстром №26. Згідно даного заповіту [PERSON] заповів дочці [PERSON] належну йому земельну ділянку, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 277001, виданого Дубенською РДА Рівненської області 21 квітню 2009 року (а.с.6). Після смерті [PERSON] також відкрилась спадщина за законом на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] . Домоволодіння за вказаною адресою було зареєстроване як колгоспний двір, головою якого є [PERSON] , бо 25 липня 1988 року виконавчим комітетом Дубнівської районної ради народних депутатів було видано свідоцтво про право особистої власності(а.с. 7). Технічний паспорт виготовлено на [PERSON] (а.с. 8-9). Згідно довідки №312 від 01.06.2021, виданої Семидубською сільською радою Дубенського району Рівненської області, станом на 01.07.1990 у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані голова сімї [PERSON] , 1932 р.н., та дружина [PERSON] , 1932 р.н., що підтверджується і відповідними записами в книгах погосподарського обліку Семидубської сільської\~ради за\~1986-1990\~року,\~1991-1995\~роки (а.с. 10-15). 02.07.2021 нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності з рекомендацією звернутись до суду, оскільки згідно зі ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності і відповідно не можливо встановити частки співвласників у цьому майні. Частку померлого та інших членів колгоспного двору не виділено. Правилами ведення нотаріального діловодства не передбачена форма свідоцтва про право власності на часту в колгоспному дворі (а.с. 16). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. Частиною першою ст. 112 ЦК УРСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Тобто, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу другого пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Члени колгоспу, які працюють у міжгосподарських організаціях, відносяться до суспільної групи колгоспників. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст.ст. 120,123,563 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а у разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривалася до смерті останнього члена колгоспного двору, а майно залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу «Спадкове право» ЦК України в редакції 1963 року. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію Закон України «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 мені належало право власності на частку майна у колгоспному дворі, як його члену, що не втратив право на частку в його майні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно змісту ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Житловий будинок по [ADDRESS] був набутий подружжям [PERSON] спільно під час шлюбу і мав статус колгоспного двору. Майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Оскільки, нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право власності на Ѕ домогосподарства, бо частки не були виділені, тому право власності потребує захисту. Відповідачі позов визнають. Суд вважає, що позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved