Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Лікар психіатр-нарколог Української районної лікарні Карлюк Є.І. звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить дозволити продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги терміном до 6 (шести) місяців в примусовому порядку [PERSON], який вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 185 КК України. Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 51 від 18 лютого 2014 року [PERSON] на час скоєння злочину страждав і страждає на теперішній час на хронічний психічний розлад: шизофренія, параноїдальна форма. Ухвалою Обухівського районного суду від 29 квітня 2014 року [PERSON] визнаний неосудним та йому призначено примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового амбулаторного лікування у психіатра за місцем перебування. Оскільки [PERSON] тривалий час страждає на психічні розлади, з 21.09.2011 року перебуває під диспансерним наглядом лікаря психіатра, за час хвороби чотири рази лікувався в обласному психіатричному стаціонарі із загостренням галюцинаторно-параноїдної симптоматики, та 20.10.2014 року був оглянутий комісією, яка дійшла до висновку про необхідність продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, заявник просить в судовому порядку заяву задовольнити. В судовому засіданні лікар психіатр-нарколог Карлюк Є.І. заяву підтримав та просив задовольнити, пояснив, що [PERSON] , має порушення психіки, страждає на теперішній час на хронічний психічний розлад: шизофренія, параноїдальна форма, такий стан є небезпечним для хворого та оточуючих людей, лікування слід призначити примусово, оскільки від добровільного лікування хворий ухиляється, до призначення амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку амбулаторно лікаря психіатра не відвідував, медикаментозне підтримуюче лікування приймав нерегулярно та згідно висновку комісії лікарів психіатрів йому необхідно продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. [PERSON], особа щодо якої розглядається питання про необхідність продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечив. Прокурор заяву підтримав. Вислухавши учасників судового розгляду, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги заявника такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. З 2011 року [PERSON] страждає на психічний розлад та знаходиться на диспансерному обліку в кабінеті психіатра з 2011 року з діагнозом:шизофреноподібний психотичний розлад, синдром Кандинського-Клерамбо у особи, що зловживає ПАР (дипсоманічний прийом) супутній: комбіноване вживання ПАР ( алкоголь, канабіоїди), синдром залежності від алкоголю, епізодичне вживання канабіоїдів». Під час стаціонарного лікування з 31.08.2013 року по 24.10.2013 року [PERSON] було проведено ЛКК 02.10.2013 року та встановлено діагноз: «шизофренія, параноїдна форма, приступоподібно-прогредієнтний перебіг. Супутній: психічні поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання ПАР ( алкоголь, канабіоїди). Синдром залежності від алкоголю (стан ремісії)». Ухвалою Обухівського районного суду від 29 квітня 2014 року у справі № 372/1370/14-к [PERSON] призначено примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового амбулаторного лікування у психіатра за місцем перебування. За час хвороби [PERSON] чотири лікувався в обласному психіатричному стаціонарі із загостренням галюцинаторно-параноїдної симптоматики. Останнє стаціонарне лікування проводилось з 08.05.2014 року по 09.06.2014 року. Комісією лікарів-психіатрів від 20.10.2014 року встановлено необхідність продовження амбулаторної психіатричної допомоги [PERSON] у примусовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога надається лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи; щодо особи віком до 14 років (малолітньої особи) - на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника; щодо особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, - на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків чи відсутності батьків або іншого законного представника амбулаторна психіатрична допомога неповнолітньому здійснюється за рішенням (згодою) органів опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Аналогічні положення закріплені в ч. 2 ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Враховуючи викладене вище, обставини встановлені судом з пояснень лікаря-психіатра в судовому засіданні та наявні у справі і досліджені судом письмові докази, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved