Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] (а.с.1-3). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власником квартири [ADDRESS] . Разом з нею у квартирі зареєстрована, але не проживає більше року [PERSON] - відповідач. Зазначає, що за комунальні послуги відповідач не сплачує, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей її в квартирі немає, а тому, посилаючись на ст. 405 ЦК України, вважає, що вона втратила право користування даним житловим приміщенням. ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи, пояснення учасників справи в судовому засіданні. Ухвалою суду від 12.08.2019 року відкрито провадження по вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін і призначено перше судове засідання. Ухвалою суду від 03 вересня 2019 року розгляд справи відкладався у зв`язку з неповідомленням відповідача про дату, час і місце судового засідання. У судове засідання позивач не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. З урахуванням вищевикладеного судом 26.09.2019 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання проводити у відсутність сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Як вбачається із матеріалів справи, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2018 року позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.7). Право власності зареєстровано в Спадковому реєстрі 09.11.2018 року, реєстраційний номер 63291469 (а.с.8). Як вбачається із довідки Управління адміністративних послуг №7621 від 09.07.2019 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач та відповідач (а.с.16). Згідно акту Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради від 10 липня 2019 року [PERSON] за вищевказаною адресою зареєстрована, але не проживає з 2010 року (а.с.17). Із наданих суду копій квитанцій про оплату комунальних послуг вбачається, що комунальні послуги сплачує позивач (а.с.18-26). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно положень ст.ст.17, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Обставин, які б свідчили, що позивач або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні спірним житлом, та що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Враховуючи, що відповідач добровільно змінив своє місце проживання, за вказаною адресою не проживає більше 9 років, поважність причин відсутності відповідача у вказаному житлі в судовому засіданні встановлено не було, збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, а отже, відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України, позов обґрунтований та підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ухвалою суду від 12 серпня 2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору в сумі 768,40 грн до ухвалення рішення по справі, тому враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved