Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

ЛКП «Залізничнетеплоенерго» звернулося в суд з позовом про стягнення з відповідачів 1573,28 грн. заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачам надаються послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS], якими вони користуються, проте належним чином не виконують своїх обов'язків щодо їх оплати, що й спричинило виникнення заборгованості, яка за період з 01.07.2014 року по 31.01.2015 року становить 1573,28 грн. Зазначає, що оскільки ЛКП «Залізничнетеплоенерго» зверталося в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення із боржника суми заборгованості за спожиту теплову енергію, який 18.05.2015 року скасовано, зазначені вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який подав заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу за його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України, та за відсутності відповідачів, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду, заперечень суду не надали, в судове засідання повторно не з'явилися. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі по [ADDRESS], що стверджується довідкою ЛКП «Сигнівка» № 413 від 18.02.2015 року (а.с.4). Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно ст.13 цього Закону до житлово-комунальних послуг відносяться - комунальні послуги, в тому числі централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, цетралізоване опалення, та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Пунктом 5 ч. 3 ст.20 Закону передбачено обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також в ст.19 Закону України «Про теплопостачання» зазначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст.160 ЖК України Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. З 10.04.2014 року Верховною Радою України прийнято закон №1198 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», яким доповнено ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» частиною 4 та визначено, виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Вказаний закон набрав чинності з дня його опублікування - 07.06.2014 року, а тому нарахування оплати за теплову енергію для населення та проведення розрахунків із виконавцем послуг почалось з 01.07.2014 року. Позивач Львівське комунальне підприємство «Залізничнетеплоенерго» згідно Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є виробником та виконавцем послуг з надання теплової енергії населенню. Із матеріалів справи вбачається, що позивач надає відповідачам послуги з теплопостачання до будинку [ADDRESS], вказаний будинок обладнаний лічильником на теплову енергію, факт надання теплоносія до будинку стверджується актом № 202 від 22 жовтня 2014 року (а.с. 6). Відповідачів було попереджено про необхідність сплати суму заборгованості та наслідки невиконання такого обов'язку, однак таке попередження залишилося без реагування. Судовим наказом Залізничного районного суду м.Львова від 14.04.2015 року з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стягнуто заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 1573,28 грн., даний наказ скасовано судом 18.05.2015 року (а.с.7). Як вбачається із розрахунку ЛКП «Залізничнетеплоенерго» (а.с. 5), заборгованість відповідачів за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води станом на 26.02.2015 року складає 1573,28 грн. і що така виникла в період з 01.07.2014 року по 31.01.2015 року. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що порушені права позивача підлягають судовому захисту, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в сумі 1573,28 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 243,60 грн. судових витрат, сплачених позивачем (а.с.3).

Outcome: approved