Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зобовязання особи демонтувати самовільно встановлені гаражі, посилаючись на те, що відповідач самочинно, без відповідних дозвільних документів, у дворі будинку № 12 по Адміральському проспекту в місті Одесі встановила металеві гаражі № 91 та № 79, що порушує норми чинного законодавства, а саме ст. 376 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 12, 83, 116 ЗК України, Закону України «Про основи містобудування», «Про планування і забудову території», «Про архітектурну діяльність», «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», «Положення про порядок реконструкції вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень у м. Одесі» затверджене рішенням Одеської міської ради № 2153-ХХІІІ від 17.04.2001 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на зобовязанні відповідача самостійно за свій рахунок демонтувати самовільно встановлений гаражі, розташовані у дворі будинку № 12 по Адміральському проспекту в місті Одесі. Представник третьої особи КП ЖКС „Черемушки у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Відповідач у судовому засідання заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мешкає в квартирі № 12 будинку № 12 по Адміральському проспекту в місті Одесі. Во дворі вказаного будинку, відповідачем, встановлені металеві гаражі № 91 та № 79, що підтверджується копією акту КП ЖКС „Черемушки від 12.07.2009 року, схемою розміщення самовільно становлених металевих гаражів, копією протоколу про адміністративне правопорушення № 104 від 13.07.2009 року. Оцінюючи доводи позивача суд вважає, що позов подано не обґрунтовано та безпідставно. Так, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що згідно з ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом вважаються житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушенням будівельних норма і правил. Аналізуючи положення ч. 1 ст. 376 ЦК України суд приходить до висновку, що саме нерухоме майно, при наявності певних ознак може бути визнане самочинним будівництвом. Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до п. 1.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності не підлягають реєстрації як нерухоме майно споруди, якщо вони відносяться до категорії тимчасових або не повязаних фундаментом із землею. Судом встановлено, що встановлені відповідачем гаражі є металевими, та як вбачається з їх фотофіксації, є таким, що не повязані фундаментом з землею. Оскільки, позивачем не надано доказів того, що споруджені гаражі є нерухомим майном, суд вважає що гаражі які є предметом спору не є обєктом нерухомості, тому правових підстав для застосування ч. 7 ст. 376 ЦК України немає. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач також посилався на ст. ст. 12, 83, 116 ЗК України, Закону України «Про основи містобудування», «Про планування і забудову території», «Про архітектурну діяльність», «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», «Положення про порядок реконструкції вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень у м. Одесі» затверджене рішенням Одеської міської ради № 2153-ХХІІІ від 17.04.2001 року. Разом з тим, вищевказані норми не розповсюджуються на випадки самовільного встановлення обєктів не капітального будівництва, які до того ж не є обєктом нерухомості. Крім того, аналіз додатку 1 ДБН А.3.1-3-94 „Приймання в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, Національного стандарту № 1 „Загальні засади оцінки майна та майнових прав, затвердженого постановою КМ України від 10 вересня 2003 р. № 1440, п. 4.9. „Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, дає підстави зробити висновок про те, що металевий гараж відноситься до споруди на зведення якої не вимагається складення проектно-сметної документації, отримання відповідного дозволу на виконання робіт по її встановленню, вона не підлягає здачі в експлуатацію. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed