Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Кредитна спілка «Галицька» в особі голови правління Криси О.Т., заявила позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON], просить стягнути на користь КС «Галицька» заборгованість за кредитним договором в сумі 48401 грн. 58 коп., з них - 18500,00 грн. - сума основного боргу, 29901,58 грн. - процентів за користування кредитом. Позовну заяву мотивує тим, що 04 липня 2011 року між КС «Галицька» та [PERSON] укладено кредитний договір №86, та видано кредит на загальну суму 18500,00 грн. З метою забезпечення повернення кредиту поручителями відповідача виступили [PERSON] та [PERSON], які згідно договорів поруки №120, №121 від 04.07.2011р. несуть солідарну відповідальність. Однак, всупереч умовам договору відповідач не здійснив жодної сплати ні основної суми кредиту, ні процентів за користування кредитом. Представник позивача в судовому засіданні зменшив суму позовних вимог, та просив стягнути солідарно з відповідачів 30320 грн. 92 коп., з них:18500 грн. 00 коп. - основного боргу, 11820 грн. 92 коп. - процентів за користування кредитом. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме суму основного боргу - 18500 грн. 00 коп. Посилаючись на те, що згідно судового наказу у справі №2н-383 від 04.08.2010 р. із [PERSON] стягнуто 18080 грн. 60 коп. Однак, вказані кошти стягнуті відповідно до договору від 31.12.2008р., який укладено між КС «Галицька» та [PERSON], у якому [PERSON] є поручителем. Даний договір поруки визнаний судом недійсним. Тому просить відмовити у стягненні з неї 11820 грн. 92 коп. - процентів за користування кредитом, оскільки вона вважала що гроші, які з неї стягуються зараховуються на погашення кредитного договору №86. А тому зобов'язання щодо кредитного договору № 86 вона виконувала. З'ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково з таких підстав. Судом встановлено, що між КС «Галицька» та [PERSON] укладено кредитний договір №86 від 04.07.2011р., згідно умов якого позичальник отримала кредит в сумі 18500 грн. 00 коп. 04 липня 2011 року укладено договори поруки №120 та №121 між [PERSON] та [PERSON]. Згідно договорів поруки, поручителі взяли на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями [PERSON]. Як пояснили в судовому засіданні сторони, із [PERSON] на користь КС «Станіславська» стягувались кошти із пенсії відповідно до судового наказу №2н-383 від 04.08.2010 р. Ці кошти стягувались згідно умов договору поруки №1963 від 31.12.2008р., за яким [PERSON] виступала поручителем за зобов'язаннями [PERSON] Однак, [PERSON] сплачуючи кошти відповідно до судового наказу вважала, що сплачує їх відповідно до умов кредитного договору №86, так як договори поруки за зобов'язаннями [PERSON] вона не підписувала. Це доводиться рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 03.03.2015р. за яким договір поруки №1963 від 31.12.2008 р. визнано недійсним. Як вбачається із перерахунку, зробленого КС «Станіславська», загальна сума стягнень із [PERSON] відповідно до судового наказу №2н-383 становить 18080 грн. 66 коп. Так, згідно п.п.1.1., 1.2. кредитного договору №86 від 04.07.2011р. позичальник зобов'язується повернути кредит не пізніше 18 місячного строку, який закінчується 04 січня 2013 року. Згідно п.2.1. проценти за користування кредитом встановлюються у розмір 33 процентів річних. В силу ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вимог закону. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом також встановлено, що для виконання забезпечення виконання кредитних зобов'язань [PERSON] були укладені договори поруки №120 №121 від 04.07.2011р. Згідно укладених договорів, поручителі бере на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями [PERSON]. Відповідальність поручителів настає, якщо боржник не виконує свої зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Проценти, сплачувані позичальником за користування кредитом, за своїм характером є встановленою договором платою за користування грошовими коштами, а не неустойкою, яка є не тільки способом забезпечення виконання зобов'язань, а також не однією з форм цивільно-правової відповідальності. А тому, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів солідарно суми основного боргу та процентів за користування кредитом. Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких відмовлено. Враховуючи вищенаведене, та

Outcome: partial