Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Довіра та гарантія» про стягнення 3954749 грн 71 коп у відшкодування перевищення 90 відсотків вартості предмету іпотеки (приміщення магазину, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ) над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Позов обґрунтовано тим, що 31.10.2016 року між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання кредиту № 11061217000, до якого 01.11.2016 року було укладено додаткову угоду № 11061217000-1 про зміну умов щодо забезпечення виконання зобов`язання. Цього ж числа, 01.11.2006 року, укладено іпотечний договір № 30006Z174, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Пінчук Н.Г. та зареєстрований у реєстрі за № 2717, відповідно до якого позивач передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» належне йому нежиле приміщення - приміщення магазину, загальною площею 686,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 11.06.2010 року, 12.07.2010 року та 08.09.2011 року між позивачем та АКІБ укладено додаткові угоди до кредитного договору, про зміну графіка погашення кредиту, про зміну розміру відсотків за користування кредитом, про зміну схеми погашення кредиту, зміну кінцевого терміну погашення кредиту, у зв`язку з чим 08.09.2011 року укладено договір про внесення змін № 1 до іпотечного договору. Також позивач зазначає, що між АКІБ «УкрСиббанк» і ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» 21.09.2015 року укладено договір факторингу № 27, відповідно до якого до товариства перейшло право вимоги за кредитним договором з усіма додатковими угодами до нього, та 22.09.2015 року договір про відступлення прав вимоги № 1, за умовами якого до «ФК «Довіра та гарантія» перейшло право вимоги за іпотечним договором і права іпотекодержателя предмету іпотеки. Зазначає, що 18.04.2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. прийнято рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Вартість предмета іпотеки на момент набуття права власності відповідачем складала 7927600 гривень, а розмір заборгованості за кредитом дорівнював 3132120 грн 29 коп. Тому, позивач вважає, що відповідно до ч.3 ст.37 Закону України «Про іпотеку» 90 відсотків вартості предмета іпотеки складає 7874300*90%=7086870 гривень, а отже розмір відшкодування дорівнює 7086870-3132120,29=3954749 грн 71 коп. 12.10.2020 року [PERSON] надав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з ТОВ ФК «Довіра та гарантія» на його користь 7086870 грн у відшкодування перевищення 90 відсотків вартості предмету іпотеки (приміщення магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ) над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя (т.1 а.с.237) Заяву мотивовано тим, що за змістом вимоги ТОВ ФК «Довіра та гарантія» від 16.02.2016 року за № 13262 розмір його зобов`язань складає 3132120 грн 29 коп, проте вказана вимога є лише повідомленням про наявність заборгованості у позивача і не свідчить про існування зобов`язань перед ТОВ ФК «Довіра та гарантія». 16.10.2020 року ТОВ ФК «Довіра та гарантія» надіслало на адресу суду відзив на позовну заяву, згідно із яким відповідач просить відмовити у задоволенні позову, [PERSON] до ТОВ ФК «Довіра та гарантія», врахувавши правову позицію ТОВ ФК «Довіра та гарантія» при ухваленні рішення по справі 751/2658/18 ( а.с. 238-.240) Заперечення мотивовані тим, що у справах № 751/9792/16-ц, №751/5887/19 за позовами [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» вже встановлені обставини щодо заборгованості за кредитним договором №11061217000 від 31.10.2006 pоку, тому, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній та адміністративній справі що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не погоджується із виготовленим ПП «Експерт-плюс» Звітом про оцінку майна від 20.12.2017 року, нежитлового приміщення-магазину загальною площею 686,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який виготовлений згідно договору від 20.12.2017 року, на замовлення [PERSON] . Відповідно до ч.3 розділу « Загальні питання» Національного стандарту №1 « Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затв. постановою КМУ від 10.09.2013 року № 1440, дата оцінки - дата (число, місяць та рік), на яку проводиться оцінка майна та визначається його вартість. Відповідач звертає увагу, що згідно із матеріалами справи 751/5887/19, за позовною заявою [PERSON] до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Г.В., [PERSON] , [PERSON] про скасування рішення Державного реєстратора, скасування запису про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, витребування із незаконного володіння нерухомого майна, [PERSON] неодноразово наголошував, що датою отримання інформації є 19.08.2016, де він звернувся до державного реєстратора, отримав документи, дізнався про перехід права власності на нерухоме майно, яке було передбачено договором іпотеки. Також, відповідач вважає, що [PERSON] свідомо звернувся до Оцінювача через 1 рік 4 місяці та один день, при цьому маючи можливість здійснити експертну грошову оцінку майна на момент отримання інформації про перехід права власності на нерухоме майно. Відповідно до Звіту про оцінку майна, датою оцінки є 18.04.2016 року, висновок дійсний протягом 6-ти місяців від дати оцінки. Позивач у цивільній справі №751/2658/18 звернувся до суду 23.04.2018 року, тому застосування оцінки після спливу терміну є неможливим. Звертають увагу, що у Звіті про оцінку майна, відсутня інформація про огляд об`єкту оцінки, та станом на дату завершення звіту власником являлось ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» , а не [PERSON] , як зазначено у звіті. Не проведення суб`єктом оцінювання огляду об`єкта оцінки є підставою для визнання протиправною оцінки майна відповідно до звіту про незалежну оцінку. Також, відповідач вважає що висновки Звіту базуються на невідповідності дійсним обставинам справи, в тому числі на припущеннях суб`єкта оціночної діяльності про ряд якісних характеристик об`єкта нерухомості, що підлягав оцінці. На підставі ч. 6 ст. 81 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України, Звіт про оцінку майна від 20 грудня 2017 року , де датою оцінки зазначено - 15.04.2016 року, не може бути належним доказом, у розумінні статті 77 ЦПК України вартості, за якою іпотекодержатель набув предмет іпотеки у власність, визначеної на момент такого набуття. Кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» застосовано позасудове (добровільне) врегулювання, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. Відповідач звертає увагу, що згідно із постановою Верховного суду № 751/1680/17-ц від 18.06.2020 року, у справі за позовом [PERSON] до державного реєстратора -приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенова Ганна Володимирівна, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» оцінка при державній реєстрації права власності відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 - не вимагалась. У зв`язку з тим, що розмір заборгованості за кредитним договором№11061217000 від 31.10.2006 р. вже встановлювався у справах № 751/9792/16-ц та №751/5887/19, враховуючі численні порушення Звіту про оцінку майна від 20.12.2017 року, у задоволені позову [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про захист прав споживача слід відмовити. 28.10.2020 року [PERSON] надана відповідь на відзив (т.2 а.с. 7-11). Позивач зазначає, що у судовій справі № 751/9792/16-ц наявність заборгованості позивача перед ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та її розмір не були предметом спору, як наслідок ці обставини не були предметом доказування, а тому вони не звільнені від доказування у даній справі. Також, позивач зазначає, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не надає до суду першої інстанції розрахунку заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 3132120 грн 29 коп. Посилання відповідача на той факт, що застосування звіту про оцінку майна, що виготовлений ПП «Експерт-плюс» 20.12.2017 року про вартість майна станом на 18.04.2016 року є неможливим оскільки 18.10.2016 року сплинув строк його дії, не заслуговує на увагу, оскільки вказаний звіт є належним доказом про вартість предмета іпотеки, станом на момент переходу права власності на предмет іпотеки до відповідача, на 18.04.2016 року. Виходячи з вартості предмета іпотеки, станом на 18.04.2016 року, на момент переходу права власності на предмет іпотеки до відповідача, з`являється можливість довести розмір 90 відсотків вартості предмета іпотеки на момент набуття відповідачем права власності на нього. 09.11.2020 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» надіслало до суду заперечення, у порядку ст. 180 ЦПК України ( т.2 а.с. 20-22) Відповідач зазначає, що положеннями статті 35 Закону України «Про іпотеку» (в редакції станом на дату направлення позивачу вимоги) не передбачено надання будь-яких інших додаткових відомостей чи направлення документів, зокрема розрахунку заборгованості за кредитним договором. Звіт про оцінку майна, виготовленого ПП «Експерт-плюс» від 20.12.2017 року не вважається допустимим доказом в розумінні ст.76 ЦПК України, оскільки при його виготовлені допущено ряд суттєвих порушень. ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не набуло предмету іпотеки у власність за вартістю, що зазначена у звіті. Станом на 20.12.2017 року власником об`єкту оцінки являлось ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а тому в розумінні положень ч. 2 статті 11 Закону України «Про оцінку майна», [PERSON] не мав права бути замовником оцінки, на яку останній посилається як на основоположний доказ при застосуванні положень ст. 37 Закону України «Про іпотеку», а саме: відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Застосування положення ст. 37 Закону України «Про іпотеку» можливе лише на підставі оцінки, що замовлено Іпотекодержателем виключно на момент такого набуття права власності на предмет іпотеки. Щодо збільшення розміру позовних вимог до 7 086 870 грн 00 коп, відповідач зазначає, що заява про збільшення позовних вимог, не містить інформації, щодо фактичного розміру заборгованості іпотекодавця за основним Іпотекодержателем. Невизнання розміру вимог ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до [PERSON] у сумі 3 954 749 грн 71 коп, не може вважатись підставою у застосуванні положень ст. 37 Закону України «Про іпотеку», зокрема відшкодуванні іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, а саме у розмірі _ 7086 870 грн 00 коп. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позові та відповіді на відзив. Представник позивача - адвокат Підгорний К.Є. у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] , в порушення ст. 517 ЦК України, не надавались докази переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні, зокрема укладення Договору факторингу та Договору про відступлення прав вимоги. 18.04.2016 року державним реєстратором прийнято рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки. Вартість предмету іпотеки станом на 18.04.2016 року склала 7874300 гривень, звіт про оцінку майна взято до уваги Верховним Судом при винесенні постанови від 09.09.2020 року. Відповідно до ст. 517 ЦК України , боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні, зокрема інформації щодо заборгованості. Сума заборгованості 3132120 грн 29 коп допустимими доказами не підтверджується, вона лише встановлена рішенням суду. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що відповідач не спростував розміру заборгованості. Це мають бути первинні документи Укрсіббанку. Звіт про оцінку майна має бути на момент переходу права власності, відповідач не надав Довідку про оцінку вартості об`єкту, про надання якої сам клопотав, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином, з клопотанням про відкладення розгляду до суду не звертався. суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 31.10. 2016 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання кредиту № 11061217000. У подальшому, 01.11. 2016 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» укладено додаткову угоду № 11061217000-1 до кредитного договору, якою змінено умови щодо забезпечення виконання зобов`язання. Для забезпечення виконання позивачем зобов`язань за укладеним кредитним договором між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» 01.1. 2006 року укладено іпотечний договір № 30006Z174, за умовами якого позивач передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» належне йому нежиле приміщення, а саме - приміщення магазину, загальною площею 686,5 кв. м за адресою [ADDRESS] . 11.06. 2010 року, 12.07. 2010 року та 08.09. 2011 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» були укладені додаткові угоди до кредитного договору щодо зміни графіку погашення кредиту, щодо зміни розміру відсотків за користування кредитом, щодо зміни схеми погашення кредиту та зміни кінцевого терміну погашення кредиту. У зв`язку зі зміною схеми погашення кредиту та кінцевого строку повернення кредиту, 08.09. 2011 року між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про внесення змін № 1 до іпотечного договору. 21.09. 2015 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 27, за умовами якого до відповідача перейшло право вимоги до позичальника за кредитним договором з усіма додатковими угодами до нього. 22.09. 2015 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 1, за умовами якого до відповідача перейшло право вимоги за іпотечним договором, при цьому відповідач отримав права іпотекодержателя щодо предмету іпотеки. 16.02.2016 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» направило на адресу [PERSON] вимогу про усунення порушення, в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», де повідомило позивача про наявність заборгованості перед товариством за кредитним договором у розмірі 3 132 120 гривень 29 копійок та повідомило , що у разі не погашення даної заборгованості у 30-ти денний строк з момент отримання вимоги , товариством буде перереєстровано право власності на предмет іпотеки , або вчинено виконавчий напис , що такрож призведе до зміни власника майна ( т.2 а.с. 61,62) 18 .04. 2016 року державним реєстратором-приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г. В. прийнято рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки, номер запису про право власності - 29353123, згідно якого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна: нежиле приміщення - приміщення магазину, площею 686.5 кв.м., що розташований за адресою : [ADDRESS] ( т.1 а.с. 5). Згідно із звітом про оцінку майна, а саме: нежилого приміщення - приміщення магазину загальною площею 686,5 кв. м, що знаходиться за адресою: адресою: [ADDRESS] , суб`єктом оціночної діяльності є ПП «Експертна фірма «Експерт-плюс». Звіт було виготовлено на замовлення позивача 20 грудня 2017 року, відповідно до висновку про вартість майна, дата оцінки 18 квітня 2016 року, ринкова вартість без ПДВ нежилого приміщення-приміщення магазину загальною площею 686,5 кв. м, що знаходиться за адресою: адресою: [ADDRESS] , становить 7 874 300 грн. Метою оцінки є визначення ринкової вартості станом на 18.04.2016 року для вирішення судових спорів ( т. 1 а.с.6-58). Відповідно до рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.09.2018 року, залишеним без змін згідно постанови Чернігівського апеляційного суду від 15.11.2018 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та гарантія» про захист прав споживача відмовлено. Відповідно до постанови Верховного суду від 09.09.2020 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.09.2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15.11.2018 року скасовано, справу 751/2658/18 передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с. 208-217). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до частин другої-четвертої ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини третьої ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Відповідно до частини четвертої ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 64.3., 69.1. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/10059/17 зазначено, що: «обов`язок відшкодування іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, обумовлений ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», виникає з договірних правовідносин сторін договору іпотеки. Обов`язок іпотекодержателя відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, передбачених у ст. 37 Закону України «Про іпотеку», виникає у випадку набуття права власності на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке передбачає передачу права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Тобто, такий обов`язок ґрунтується на договірному характері правовідносин сторін щодо передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателю». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 200/14524/16-ц (провадження № 61-843св18) вказано, що: «грошове зобов`язання відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя виникає в момент набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, вартість якого перевищує вартість забезпечених іпотекою вимог. Отже, предметом доказування в даній справі є момент набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки та розмір перевищеної вартості забезпечених іпотекою вимог». Позивач у позові, визначаючи розмір відшкодування перевищення 90 відсотків вартості предмету іпотеки - приміщення магазину, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотеко держателя, посилався на Звіт про оцінку майна від 20.12.2017 року та вимогу про усунення порушення від 16.02.2016 року. Відповідно до Звіту про оцінку майна від 20.12.2017 року, ринкова вартість без ПДВ нежилого приміщення - приміщення магазину загальною площею 686,5 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 15.04.2016 року становить 7 874 300 гривень, тобто вартість майна на момент переходу права власності на предмет іпотеки до відповідача - 18.04.2016 року . У вимозі про усунення порушення від 16.02.2016 року зазначена сума заборгованості [PERSON] перед товариством - 3 132 120 гривень 29 копійок. Тому, просив стягнути розмір відшкодування перевищення 90 відсотків вартості предмету іпотеки у сумі 3954749 грн 71 коп (7 874 300,00 * 90% - 3 132 120,29). Збільшуючи розмір позовних вимог, позивач не підтвердив належними доказами відсутність заборгованості в розмірі 3132 120 гривень 29 копійок, яка зазначена відповідачем у вимозі про усунення порушення. Відповідач, оспорюючи Звіт про оцінку майна від 20.12.2017 року, не надав до суду жодних доказів на підтвердження вартості нежилого приміщення - магазину загальною площею 686,5 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на на момент переходу права власності на предмет іпотеки до відповідача- 18.04.2016 року. Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. У частинах першій, другій ст.77 ЦПК України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] , з урахуванням збільшення (т.2 а.с.237), про стягнення з відповідача 7086870 гривень, у відшкодування перевищення 90 відсотків вартості предмету іпотеки (приміщення магазину, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ) над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, підлягають задоволенню частково, у сумі 3954749 гривень 71 копійки (7 874 300,00 * 90% - 3 132 120,29 ), що підтверджуються наданими сторонами доказами.

Outcome: partial