Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 20 жовтня 2020 року позивачі звернувшись до суду із даним позовом, посилаються на те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 11.02.2019 року є власниками будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 888 від 29.09.2020р. у вищевказаному будинку зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , 1961 р.н. Відповідач не проживає у будинку з листопада 2002 року, участі в його утриманні та благоустрої не бере, не сплачує комунальні платежі, особисті речі відсутні. В добровільному порядку зняти [PERSON] з місця реєстрації не можливо, оскільки його точне місцезнаходження невідоме. Факт реєстрації відповідача у будинку створює ряд незручностей та зайвих витрат, зокрема, [PERSON] не може оформити субсидію, позивачі не можуть розпорядитися майном в своїх інтересах, бо даний факт позбавляє їх, як власників, права в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Тому просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком. Представник позивачів в судове засідання не з`явилася, подав письмову заяву з проханням справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 23 жовтня 2020 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання у зв`язку з неявкою сторін не здійснювалося. Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку. ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області 11 лютого 2019 року за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] визнано право власності на частки житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Наведене підтверджується копією рішення. (а.с. 14-15). У довідці П`ядицької сільської ради ОТГ від 29.09.2020 року № 888, яка видана гром. [PERSON] , [INFO] , про те, що вона дійсно зареєстрована і проживає в [ADDRESS] . До складу сім`ї входять: [PERSON] , 1961р.н.. колишній чоловік, який зареєстрований, а фактично не проживає. (а.с.16). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 04 листопада 2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 12). Як вбачається з акту від 29.09.2020 року с. Велика Кам`янка, який складено в складі старости Великокам`янського старостинського округу П`ядицької сільської ради ОТГ, обстежено домогосподарство і встановлено, що у житловому будинку за адресою [ADDRESS] не проживає колишній чоловік [PERSON] , [INFO] з 01.11.2002 року і по даний час. (а.с. 17). ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін. Частинами першою, другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 346 ЦК України врегульовані підстави припинення права власності, а саме: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп пам`яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиція; конфіскація; припинення юридичної особи чи смерті власника. Відповідно до статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. За приписами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. V.Оцінка суду Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Основними доводами позовної заяви позивачі зазначають, що вони є власниками житлового будинку , господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідач без поважних причин не проживає у вказаному житлі понад один рік, а тому є таким, що втратив право користування житлом. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає, не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачами спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, тобто підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування спірним житлом, передбачених ст. 71 ЖК України, немає. Таким чином, відповідач втратив право на користування житловим будинком, що належить позивачам, отже є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved