Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Комунальна установа «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]; стягнення на нього аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитини повноліття - [INFO], посилаючись на те, що відповідач не проявляє ніякої турботи, на протязі шести місяців дитину не відвідувала, повністю ухилилася від турботи та матеріального забезпечення дитини. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, заперечень проти позову не надала. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Представник третьої особи Київської районної адміністрації, як орган опіки та піклування, проти задоволення позовної заяви не заперечив. Прокурор проти задоволення позову проти позову не заперечував, питання про стягнення аліментів залишив на розсуд суду. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що з 24 квітня 2013 року у комунальній установі «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» на підставі розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради за № 261 від 14 травня 2013 року тимчасово на повному державному забезпеченні знаходиться малолітній [PERSON], [INFO], матір'ю якого записана відповідач [PERSON], згідно зі свідоцтвами про народження серії [NUMBER]. Згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, батьком дитини, записаний [PERSON], Відповідач самоусунулась від виховання та утримання своєї дитини, не надає грошей чи іншого утримання, протягом шести місяців дитину не відвідуває, не піклуваєся про нєї, не цікавиться станом здоров'я, не піклується про його фізичний, духовий і моральний розвиток, не дбає про його нормальне самоусвідомлення. Згідно зі ст. 141 СК України, проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, підставами позбавлення батьківських прав є, зокрема, ухилення від виконання своїх обов'язків із виховання дитини. Згідно з ч. 4, 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, надала до суду висновок за № 2156/01-11 від 18 лютого 2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст. 50 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст. 180, ч. 2 ст. 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на малолітню дитину [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття - [INFO]. Відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved