Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. В листопаді 2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 24 липня 2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. За час перебування у шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя [PERSON] з відповідачем не склалося. Основними причинами, що спонукають [PERSON] розірвати шлюб є втрата взаємоповаги, любові та довіри, зловживання спиртними напоями, поведінка відповідача, яка має ознаки домашнього насильства, зради відповідача, а також ухилення від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] переконана, що збереження сім`ї та подальше спільне життя з [PERSON] є неможливими, тому просить розірвати шлюб. ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У підготовчому судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала пред`явлений позов та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] надав до суду письмове клопотання, яким не заперечував проти розірвання шлюбу між ним та [PERSON] . Разом з цим, категорично заперечував обставини, викладені у позовній заяві, зокрема про зловживання алкогольними напоями, звинувачення у домашньому насильстві та систематичних зрадах, в ухиленні від виконання батьківських обов`язків. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с.33-34). IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 24 липня 2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`їміж [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №1650 (а.с.14). За час перебування у шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.11 «Припинення шлюбу» СК України. V. Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч.3 та ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до припинення шлюбних відносин або примушення до їх збереження не може мати місце. У відповідності до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З копії постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2020 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, вбачається, що провадження в адміністративній справі було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.40-48). Інші обставини, на які вказала позивач як на підставу для розірвання шлюбу, зокрема на зловживання відповідачем алкогольними напоями, його неконтрольна агресія та неадекватна поведінка, яка має загрозливий характер, систематичні зради відповідача, ухилення від виконання батьківських обов`язків, суд оцінює критично. Оскільки матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження існування вказаних обставин. Разом з цим, суд враховує, що між сторонами склались неприязні відносини, тому вони не можуть жити однією сім`єю. Відновлювати відносини не бажають. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений. Враховуючи, що розгляд справи по суті не здійснювався, суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, що становить 420 гривень 40 копійок, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на оплату судового збору у розмірі 420 гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved