Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Красноградське підприємство теплових мереж звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 25398,58 грн. та понесені ним судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що в супереч частини 1 пункту 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» письмовий Договір про надання послуг з теплопостачання між [PERSON] та Красноградським ПТМ з вини відповідача не укладено, але згідно усного договору вчиненого на підставі ч.2,3 ст.205 ЦК та ч 2 ст.642 ЦК, Красноградське ПТМ зобовязане надати послуги, а відповідач зобовязаний своєчасно сплачувати за ці послуги. Красноградське підприємство теплових мереж добросовісно виконує умови договору, забезпечуючи споживача тепловою енергію, але відповідач порушуючи п.3 типового договору, оплату за надані послуги не проводить, і тому за ним утворилася заборгованість в сумі 25398,58 грн. Згідно п. 3 типового Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. В березні 2019 року Красноградське ПТМ зверталося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача, однак судовий наказ було скасовано ухвалою Красноградського районного суду від 04.04.2019р. В заяві про скасування судового наказу факт отримання послуг від Красноградського ПТМ відповідач не заперечує, скарг щодо якості послуг не має. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача по справі [PERSON] на користь Красноградського підприємства теплових мереж заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 25398 грн.58 грн. та сплачений судовий збір 2102 грн. Від представника позивача до суду надійшла письмова заява, відповідно до якої позов підтримав і просив розглянути справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Так, як відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між сторонами підлягають регулюванню законом України «Про теплопостачання» та Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, які розглядають теплову енергію як товарну продукцію. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статтях 6, 627 ЦК України визначено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Згідно статті 1 Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією`визначено споживачем теплової енергії - фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Відповідно до статті 19 закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно статті 40 постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію. Згідно частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Письмовий Договір про надання послуг з теплопостачання між [PERSON] та Красноградським ПТМ з вини відповідача не укладено, але згідно усного договору вчиненого на підставі ч.2,3 ст.205 ЦК та ч 2 ст.642 ЦК, Красноградське ПТМ зобовязане надати послуги, а відповідач зобовязаний своєчасно сплачувати за ці послуги. Красноградське підприємство теплових мереж добросовісно виконує умови договору, забезпечуючи споживача тепловою енергію, але відповідач порушуючи п.3 типового договору, оплату за надані послуги не проводить, і тому за ним утворилася заборгованість в сумі 25398,58 грн. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачка споживала теплову енергію, оскільки нею не надано до суду жодного належного та допустимого доказу на спростування позовних вимог позивача. Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що відповідачка споживала теплову енергію та в добровільному порядку, в повному обсязі не відшкодувала позивачу її вартість, а тому вважає, що позовні вимоги Красноградського підприємства теплових мереж до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати.

Outcome: approved