Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 30 квітня 2017 року, в якому [INFO] народився син [PERSON] . Відповідач матеріально не забезпечує сім`ю. Вона ніде не працює, так як веде догляд за сином, який не досяг трьохрічного віку. Потребує фінансової допомоги з боку чоловіка, так як сама не має можливості забезпечити своє нормальне існування. Відповідач виїжджає на сезонні роботи, де отримує непогані доходи, які дозволяють йому утримувати дружину. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1 000 грн. до досягнення їхньою дитиною трьохрічного віку - [INFO]. 24 квітня 2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву позивачки, в якому пояснив, що ніде не працює, а тому не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини. Крім цього зазначив, що у нього на праві власності відсутнє будь-яке майно. Просив у задоволенні позову відмовити. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили, дали пояснення аналогічні, викладеним у відзиві на позовну заяву. Крім цього відповідач зазначив, що їздить на заробітки в Чехію, згідний сплачувати аліменти на утримання дитини, однак категорично відмовився сплачувати аліменти на утримання дружини. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 березня 2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Із свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 30 квітня 2017 року зареєстрували шлюб (а.с.3). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Із довідки Тересв`янської селищної ради Тячівського району № 34 від 18 лютого 2019 року вбачається, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] , у своїх батьків, і виховує малолітнього сина [PERSON] (а.с.5). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] , остання проживає по [ADDRESS] , у своїх батьків. Виховує сина [PERSON] , 2018 року народження. Підприємницькою діяльністю не займається, земельної ділянки не має (а.с.6). Із довідки Вільховецької сільської ради № 320 від 22 квітня 2019 року вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , разом з батьками (а.с. 38). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] , останній проживає в [ADDRESS] , разом з батьками. Не працює, власного майна не має (а.с.39 ). V. Оцінка Суду. Згідно ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частинами 2, 4 та 6ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що у відповідності до закону позивачка має право на утримання відповідачем до досягнення їхньою дитиною трьохрічного віку, оскільки перебуває у декретній відпустці до досягнення дитиною трьохрічного віку та потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку допомогу надавати, оскільки фізично здоровий, підробляє на тимчасових роботах за кордоном, інших осіб на утриманні не має. Заперечуючи проти позову відповідач посилався на відсутність у нього можливості надавати позивачці матеріальну допомогу, однак зазначив, що їздив на заробітки в Чехію, і має можливість сплачувати аліменти на утримання спільної дитини. Доказів відсутності у позивачки потреби на матеріальну допомогу відповідач суду не надав. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, суд враховує також матеріальне становище платника аліментів та позивачки, яка перебуває у декретній відпустці та здійснює догляд за малолітнім сином, і приходить до переконання, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 600 гривень у місяць. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 768 гривень 40 копійок судового збору. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial