Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

КС «Простір» звернулась до суду з вищевказаним позовом, просила стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на свою користь заборгованість по відсоткам за користування кредитним договором № 322 від 12.10.2007 року у розмірі 43710,18 грн. та стягнути судові витрати по справі в розмірі 437,10 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Зазначала, що раніше позивач вже звертався до відповідачів про стягнення коштів по цьому ж кредитному договору. Проте, за відсутності коштів на оплату судового збору просили стягнути лише 24000 грн., вказаний позов було задоволено судовим рішенням Кіровського районного суду від 14.11.2014 року. Підтвердила, що дійсно раніше поручителів по кредитному договору № 322 від 12.10.2007 року було троє, крім зазначених у позові ще одним поручителем виступав [PERSON], проте, за домовленістю з банком його договір поруки було розірвано і саме з цих підстав була видана йому довідка про відсутність у нього заборгованості перед кредитною спілкою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та просив відмовити в його задоволенні, зазначаючи, що борг за кредитним договором виплачений в повному обсязі, даний факт може підтвердити [PERSON], який був поручителем по кредитному договору та сплатив у 2011 році 30000 грн. директору кредитної спілки «Простір» [PERSON] Вказане можуть підтвердити [PERSON] та [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання 14.04.2015 року не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки відповідачів суду не відомі. В судовому засіданні, що відбулося 02.03.2015 року надали до суду письмові заперечення на позовну заяву, відповідно до яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог КС «Прості» в повному обсязі, з підстав визначених ст. 559 ЦК України (а.с. 38-39, 42-43). Враховуючи вищевикладене, заслухавши представника позивача та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та матеріали цивільної справи № 404/3437/14-ц, н/п 2/404/1724/14 за позовом Кредитної спілки «Простір» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Кредитною спілкою «Простір» та членом спілки [PERSON] був укладений кредитний договір № 322 від 12.10.2007 р., за умовами якого спілка надала кредит у розмірі 50000 грн., строком на 18 місяців зі сплатою процентів за його користування в розмірі 60 % річних. Згідно ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором № 322 від 12.10.2007 року станом на 11.11.2014 року становить - 67710,18 грн., з яких: 43710,18 грн. - відсотки за користування кредитом; 24000 грн. - розмір відсотків за користування кредитом стягнуті за судовим рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.11.2014 року. Крім того, з метою забезпечення належного виконання зобов'язань [PERSON], що виникають з договору було укладено договори поруки № 322 від 12.10.2007 р. за якими [PERSON] та [PERSON] виступили поручителями. Відповідно до 3.1 зазначеного договору поруки № 322 від 12.10.2007 року, сторони встановили, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником, взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, визначену кредитором на дату подання позовної заяви, у відповідності до ст. 554 ЦК України. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Судом також враховані обставини встановлені судовим рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.11.2014 року по справі № 404/3437/14-ц, н/п 2/404/1724/14 за позовом Кредитної спілки «Простір» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до якого стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь Кредитної спілки «Простір» - 24000грн. заборгованості по відсоткам за кредитним договором. У вище вказаній позовній заяві від 18.04.2014 року зазначено, що станом на 16.04.2014 рік загальна заборгованість [PERSON] за договором № 322 від 12.10.2007 року і відносно зобов'язання [PERSON] та [PERSON] за договором поруки, становить 76750,25 грн. - що є відсотками за користування по кредиту. В межах розгляду вище вказаної справи відповідачем було заявлено клопотання про допит в якості свідка [PERSON] та [PERSON] (а.с. 68, 70 справа № 404/3437/14-ц, н/п 2/404/1724/14). Проте, зазначені особи допитані не були, але від 12.11.2014 року міститься пояснення [PERSON] (а.с. 83 справа № 404/3437/14-ц, н/п 2/404/1724/14), згідно до змісту якого він заперечує передачу коштів відповідачем [PERSON] [PERSON] Згідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, при розгляді справи № 404/3437/14-ц судом вже надавалась оцінка доводам відповідача [PERSON], щодо сплати замість нього кредитних коштів поручителем [PERSON] діючому на час розгляду тієї справи директору КС «Простір» [PERSON] ці обставини доведені не були. Рішення набрало законної сили. [PERSON] в судовому засіданні посилався на довідку, що міститься в матеріалах цивільної справи № 404/3437/14-ц, н/п 2/404/1724/14 (а.с. 30) виданої КС «Простір» [PERSON], як поручителю члена кредитної спілки [PERSON] від 08.11.2013 року, про те, що [PERSON] розрахувався з КС «Простір» за кредитним договором № 322 від 12.10.2007 року, згідно Договору поруки № 322 від 12.10.2007 р. та претензій щодо виконання ними умов Договору поруки № 322 від 12.10.2007 р. не мають. На підтвердження інформації щодо передачі 30000 грн., які [PERSON] повинен був сплатити КС «Простір», вказував на наявність в матеріалах цивільної справи № 404/3437/14-ц, н/п 2/404/1724/14 (а.с. 35) довідки голови правління [PERSON] від 16.02.2011 року про те, що станом на 16.02.2011 р. [PERSON] розрахувався за основною сумою за кредитним договором №с 322 від 12.10.200 р. з КС «Простір» заборгованість по тілу кредиту відсутня. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.11.2014 року не оскаржувалось та 30.12.2014 року вступило в закону силу. На питання суду щодо причини не оскарження відповідного рішення [PERSON] пояснив, що оскільки за відсутністю інформації щодо заявлених свідків, які не були допитані, він вважав безпідставним його оскарження. Крім наведеного, суд вважає за необхідне зазначити, що договір поруку не припинено в розумінні ч. 4 ст. 559 ЦП України. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом із тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Вказане викладено в п. 24 Постанови № 5 Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин. Таким чином, за наявності рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.11.2014 року, яким стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь Кредитної спілки «Простір» - 24000грн. заборгованості по відсоткам за кредитним договором, порука продовжила діяти, що є підставою до задоволення вимог і в частині стягнення коштів з поручителів. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача у заявленому ними розмірі . Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню - по 145,70 грн., з кожного, судового збору.

Outcome: approved