Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернувся до суду із позовом (з урахуванням уточнених вимог) про усунення перешкод у користуванні своїм майном шляхом припинення, зареєстрованих обтяжень у вигляді іпотеки та заборони відчуження нерухомого майна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником нерухомого майна - цілісного майнового комплексу « [INFO] », розташованого за адресою [ADDRESS] . Вказане майно було передано в іпотеку відповідачу без наявності на те правових підстав, що підтверджується відповідними судовими рішеннями, а відтак наявні обтяження підлягають скасуванню. Відповідач - акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заперечив проти позову, вказавши на те, що він не є належним відповідачем, адже між ним та АТ «Оксі Банк» 29.03.2019 року укладено договір відступлення права вимоги №114/72 відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передав АТ «Оксі Банк» право вимоги за договором іпотеки від 21.02.2007р., укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль» та ПП «Юридична фірма «ВІКТОРІЯ КЕЙФ». Позивач заперечив проти заміни відповідача, зазначивши, що у відповідних державних реєстрах містяться відомості саме про АТ «Райффайзен Банк Аваль», як про іпотекодержателя. Інші учасники справи не надали до суду своїх пояснень чи відзиву. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 17.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 17.05.2021 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду. Ухвалою суду від 24.06.2021 року за ініціативою суду до участі у справі залучено у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору акціонерне товариство «Оксі Банк», [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 20.07.2021 року закрито підготовче засідання у справі, справу призначено до розгляду по суті. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. 21 лютого 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПП «Юридична фірма «Вікторія Кейф» укладено договір іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно: цілісний майновий комплекс « [INFO] », що знаходиться за вищевказаною адресою, та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2006 року по справі № 2-2718/2006. Указане рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2006 року скасовано рішенням апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2011 року та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПП «Юридична фірма «Вікторія Кейф» до [PERSON] , третя особа ВАТ «Запоріжжяобленерго», про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання нежилих приміщень цілісним майновим комплексом та визнання права власності відмовлено. Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до рішення Третейського суду від 05 жовтня 2007 року по справі № 160-1/02.00, новим власником цілісного майнового комплексу «Парк Енергетиків», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] став [PERSON] . Рішенням Господарського суду Запорізької області від 23 червня 2014 року (справа № 20/214/09-28/368/09), відмовлено в повному обсязі в задоволенні позову ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПП «Юридична фірма, за участю третіх осіб: [PERSON] . Та [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким виступає нерухоме майно цілісний майновий комплекс « [INFO] », розташований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2016 року у справі № 334/8124/14-ц ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» в особі філії Запорізької обласної дирекції акціонерного товариства «Райффайзен Банк «Аваль» повністю відмовлено у задоволені позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 29.03.2017р. апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено в силі. Постановою Верховного суду від 10.06.2020 року касаційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» залишено без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2016р. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29.03.2017р. залишено без змін. 29.03.2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір відступлення права вимоги №114/72 відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передав АТ «Оксі Банк» право вимоги за договором іпотеки від 21.02.2007р., укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль» та ПП «Юридична фірма «ВІКТОРІЯ КЕЙФ». Станом на дату розгляду справи відомості про АТ «Оксі Банк», як іпотекодержателя до відповідного державного реєстру речових прав не внесені. IV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Правове регулювання іпотечного договору здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України, Законів України «Про заставу», «Про іпотеку», «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Законодавство визначає поняття іпотеки як вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом. За змістом положень статті 575 ЦК України іпотека є видом застави, яка своєю чергою є способом забезпечення виконання зобов`язання. Іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути як боржник, так і його майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку власне нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання третьої особи - боржника за договором, яким установлено основне зобов`язання. Боржник - особа, яка передає в іпотеку власне нерухоме майно для забезпечення виконання власних зобов`язань за договором, яким установлено основне зобов`язання. Іпотекодержателем є кредитор за основним зобов`язанням. У відповідності до приписів статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Верховного\~Суду від\~10.06.2020\~у справі\~№ 334/8124/14-ц встановлено, що «cтаття 23 Закону України «Про іпотеку» передбачає перехід права власності на предмет іпотеки до іншої особи тільки від належного іпотекодавця (який на законних підставах володіє нерухомим майном, що передається у забезпечення виконання зобов`язання). Оскільки ПП «Юридична фірма «Вікторія Кейф» була неналежним іпотекодавцем, що встановлено судовим рішенням, підстав вважати, що іпотека є дійсною для нового власника [PERSON] немає. Суди попередніх інстанції дійшли обґрунтованого висновку про те, що відмова в позові ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПП «Юридична фірма «Вікторія Кейф» про звернення стягнення на один і той же предмет іпотеки (нерухоме майно цілісний майновий комплекс « [INFO] », розташований за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 11,07), тобто до попереднього іпотекодавця нерухомого майна ПП «Юридична фірма «Вікторія Кейф» за таких обставин тягне за собою відмову у задоволенні позову і до наступного власника нерухомого майна, яким є [PERSON] , оскільки не відбувся перехід прав та обов`язків належного іпотекодавця до іншої особи, що не надає підстави для застосування положень статті 23 Закону України «Про іпотеку». За таких обставин, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що у даному випадку до [PERSON] , як до нового власника майна, що є предметом іпотеки не перейшли обов`язки за іпотечним договором, одним із яких є відповідальність своїм майном перед іпотекодержателем у разі неналежного виконання зобов`язань боржниками за кредитними договорами, оскільки такий обов`язок відсутній у іпотекодавця, яким є ПП «Юридична фірма «Вікторія Кейф».» Частиною 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні права власності, навіть якщо ці перешкоди не пов`язані з позбавленням права володіння. Будь-яке обтяження права власності має переслідувати певну законну мету, бути співмірним та не перевищувати меж права вільного здійснення права власності майном. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права Відповідно до приписів ст. 16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є припинення дії, яка порушує право. Ураховуючи те, що Верховним Судом при розгляді справи за участі тих самих осіб, які беруть участь у розгляді цієї встановлено, що ПП «Юридична фірма «Вікторія Кейф» була неналежним іпотекодавцем, підстав вважати, що іпотека є дійсною для нового власника [PERSON] немає.

Outcome: approved