Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] ; третя особа на стороні відповідача [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, після смерті його матері відкрилась спадщина за законом внаслідок чого Чернівецьким міським нотаріальним округом заведено спадкову справу №10/2016. В обґрунтування заявлених позовних вимог, [PERSON] посилається на те, що, він, як спадкоємець звернувся з заявою до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Войціховського A.B. про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на частку вищезазначеної земельної ділянки; проте постановою №83/02-31 від 17.03.2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з тим, що частка померлої [PERSON] на земельну ділянку з посиланням на те, що вона не визначена (не виділена) із спільної сумісної власності, і що вчинення такої нотаріальної дії суперечить закону. Зазначає, що договір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю за життя [PERSON] укладено не було, а тому єдиним способом визначити частки у праві спільної сумісної власності є звернення до суду за захистом його прав. Просить, заявлений ним позов задовольнити. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці (Семенко О.В.) від 25.02.2021 року відкрито провадження у вищенаведеній цивільній справі за правилами розгляду у загальному позовному провадженні. Підготовче провадження у справі не закрито. На підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Чернівці № 216 від 31.03.2021 року, вказану цивільну справу за повторним авторозподілом, з підстав смерті головуючого, судді по справі, передано судді цього ж суду Слободян Г.М. (протокол повторного автоматизованого розподілу справи від 31.03.2021 року). Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02.04.2021 року суддею Слободян Г.М. справу прийнято до свого провадження та призначено до підготовчого судового засідання. В підготовче судове засідання сторони відповідно не з`явилися. Позивач [PERSON] скерував на адресу суду 22.04.2021 року заяву про підтримання позовних вимог та просив суд розгляд справи провести у його відсутності. Відповідач [PERSON] та відповідно, третя особа на стороні відповідача [PERSON] скерували до суду заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. На виконання вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом була перевірена наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Досліджені судом докази надані сторонами і застосовані норми права. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що спадкодавець [PERSON] 1935 року народження, яка померла [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області актовий запис №1100 Серія [NUMBER] .(а.с.7) Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно про що була відкрита та заведена спадкова справа №10/2016. 16.01.2020 року приватним нотаріусом Чернівецькогог міського н6отаріального округу видано свідоцтво про правло на спадщину за законом,згідно якого спадкоємцями спадкового майна після смерті [PERSON] є і Ѕ частці є [PERSON] та Ѕ часка [PERSON] , у тому числі с1/2 спадщини частки на користь якого відмовилась [PERSON] . .Спадщина складається з 40/100 часток будинку під номером [ADDRESS] що належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно(а.с.8) Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності спадкове майно складається з житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами: квартира [ADDRESS] яка складається з: веранди 2-1 площею 5,10 кв.м, коридору 2-2 -13,90 кв.м., санвузлу 2-3 площею 6,30 кв.м., кухні 2-4 площею 9,70 кв.м., житлова кімната 2-5 площею 16,30 кв.м., житлова кімната 2-5 площею 13,60 кв.м., комори 2-7 площею 2,40 кв.м., кріт того літня кухня літ.Е сараю літ.Є, вбиральні літ.І, криниці літ.К,1/2 огорожі №1 що складає 40/100 ч11) частин, що розташоване в [ADDRESS] (а.с.10,11)- власниками якого є [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка кадастровий номер 7310136300:20:002:1184 загальною площею 0,0228 га (а.с.13). На підставі державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЧВ №018560 [PERSON] належить земельна ділянка загальною площею 0,0319 гектарів в межах згідно з планом, та 0,0228 гектарів у спільну сумісну власність (а.с.14) [PERSON] як спадкоємець звернувся із заявою до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Войціховського A.B. про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на частку вищезазначеної земельної ділянки, проте постановою №83/02-31 від 17.03.2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з тим, що частка померлої [PERSON] на земельну ділянку не визначена (не виділена) із спільної сумісної власності, і що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові.(а.с.15) Договір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю за життя [PERSON] укладено не було, а тому єдиним способом визначити частки у праві спільної сумісної власності є звернення позивача до суду з даним позовом. Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно на житловий будинок загальною площею , про що свідчать витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Згідно із частиною 1статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4статті 41Конституції України). Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 3, 4ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змісту ст.357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Згідно ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У частинах 1, 2 ст.369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Частинами 1, 2ст.370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що частки на земельну ділянку 0,0228 га по [ADDRESS] виділені не були. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, визнання відповідачами позовних вимог, а також ту обставину, що жодних інших домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів щодо домовленостей про інший розмір часток суду не представлено. За таких обставин, суд доходить до висновку, що обставини справи, викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в письмових матеріалах справи, позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved