Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У жовтні 2020 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , покупець, позивач) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Об`єднана торговельна компанія «Європлюс» (далі також - ТОВ ОТК «Європлюс», продавець, відповідач) про стягнення коштів, сплачених за товар неналежної якості, в сумі 4 878 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн. На обґрунтування позову зазначила, що 23.06.2019 через інтернет-магазин Розетка придбала у відповідача робот-пилосос ILIFE Robot Vacuum V7 s plus (далі за текстом - товар) вартістю 4 878 грн. У вересні 2019 р. у товарі було виявлено недолік, а саме: після включення на пилососі починала трохи крутитися щітка, пилосос робив поворот і зупинявся, індикаторна кнопка «Clean» безперервно світилася червоним світлом, у зв`язку з чим позивач звернулася до сервісного центру для проведення ремонту товару. 16.10.2019 позивач отримала повідомлення про те, що товар відремонтовано. У січні 2020 р. пилосос почав періодично зависати в кутках, періодично не включався, у ньому відпала бокова щіточка, у зв`язку з чим позивач знову звернулася до сервісного центру та 23.01.2020 отримала повідомлення про те, що товар відремонтовано. У травні 2020 р. у товарі проявився той самий недолік, що і восени 2019 р., а тому 28.05.2020 позивач звернулася до сервісного центру Розетки з вимогою про повернення грошей, залишивши товар для проведення діагностики. 13.06.2020 позивачу зателефонував представник відповідача та повідомив про відмову в обміні товару чи поверненні коштів за неякісний товар з підстав порушення умов експлуатації. З такими підставами відмови у задоволенні вимог позивач не погоджується, оскільки вона регулярно здійснювала чистку переднього колеса, а при здаванні товару 28.05.2020 це колесо не було забрудненим. 18.06.2020 позивач подала письмову заяву з вимогою організувати незалежну експертизу товару на підставі частини четвертої статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів». Наступного для позивач отримала відповідь на цю заяву, у якій у задоволенні її вимог було відмовлено та вказано, що підприємство, яке задовольняє гарантійні вимоги споживача, направило заяву до Торгово-промислової палати для проведення експертизи. Такі твердження відповідача викликали у позивача сумніви, в тому 08.07.2020 вона направила до ТОВ «Розетка. УА» заяву з проханням надати письмову відмову у гарантійному обслуговуванні через неправильну експлуатацію товару, у якій також просила провести роботи з чистки колісного блоку та надала згоду на організацію проведення експертизи, проте відповіді на цю заяву позивач не отримала. Вимоги про відшкодування моральної шкоди мотивовані тим, що протиправна поведінка відповідача завдала позивачу істотних емоційних страждань та переживань, порушила її нормальний ритм життя та призвела до витрат часу та коштів на складання заяв, очікування відповідей та доведення своєї правоти в суді. Відповідач позов не визнав та обґрунтував свої заперечення тим, що позивачем не доведено факт порушення відповідачем законодавства про захист прав споживачів. Вказав, що єдиною підставою для розірвання договору та повернення сплаченої за товар суми є наявність істотного недоліку, проте такого істотного недоліку у придбаному позивачем пилососі не було виявлено, ремонт товару не проводився. Натомість було встановлено систематичне порушення з боку позивача правил користування товаром, що зафіксовано в актах прийому товару на сервісне обслуговування. Кожного разу позивачу надавали роз`яснення щодо дотримання передбачених інструкцією правил користування пилососом, якими позивач нехтувала. Отже саме через свою недбалість позивач була позбавлена можливості нормально користуватися приладом. Заперечуючи проти вимог про відшкодування моральної шкоди, відповідач послався на їх безпідставність вказуючи, що законодавство про захист прав споживачів передбачає відшкодування моральної шкоди лише у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я чи смертю. Залучені до участі у справі як треті особи фізична особа-підприємець [PERSON] , Товариство з обмеженою відповідальністю «Елко Україна» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Розетка. УА» правом на подання пояснень щодо позову або щодо відзиву не скористались, своїх представників до суду не направили. ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою від 23.10.2020 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 04.03.2021. 23.02.2021 від відповідача надійшов відзив на позов. 01.03.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив. 04.03.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 04.03.2021 суд з урахуванням нез`явлення відповідача в судове засідання відклав розгляд справи на 07.06.2021. 10.03.2021 від відповідача надійшли заперечення. 18.03.2021 від позивача надійшла відповідь на заперечення. 31.03.2021 від відповідача надійшли пояснення щодо відповіді на заперечення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 23.06.2019 між ТОВ ОТК «Європлюс» (продавцем) та [PERSON] (покупцем) укладено договір купівлі-продажу непродовольчого товару - робота-пилососа ILIFE Robot Vacuum V7 s plus, вартістю 4 878 грн., що підтверджується наданими позивачем видатковою накладною від 23.06.2019 № РО3906013273 і листом про підтвердження оплати товару та не заперечується відповідачем. Під час експлуатації товару в межах річного гарантійного строку у роботі пилососа проявились недоліки, у зв`язку з чим позивач неодноразово зверталась до сервісного центру ТОВ «Елко Україна» з метою проведення ремонту товару. Прийняття товару на сервісне обслуговування підтверджується актами прийому товару на сервісне обслуговування від 26.09.2019 № РО39263874, від 15.01.2020 № РО30011024 та від 28.05.2020 № РО30110017. Зі змісту даних актів вбачається, що позивач скаржилась на такі неполадки: у вересні 2019 р. - після включення на пилососі починає трохи крутитися щітка, пилосос робить поворот і зупиняється, індикаторна кнопка «Clean» безперервно світиться червоним світлом, у січні 2020 р. - пилосос періодично не вмикається, зависає в кутках та у ньому відпала бокова щіточка; у травні 2020 р. - у товарі проявились ті самі недоліки, що і восени 2019 р. 28.05.2020 позивач звернулася до інтернет-магазину Розетка з письмовою заявою про відмову від товару та повернення сплачених за нього коштів, у якій виклала усі претензії до якості товару. За результатами оцінки технічного стану товару фахівцями сервісного центру ТОВ «Елко Україна» було складено акт оцінки технічного стану № 0406-1 від 04.06.2020, у якому зазначено, що нетипова поведінка пристрою обумовлена надмірним забрудненням переднього колісного блоку, у зв`язку з чим покупцю рекомендовано провести чистку колісного блоку згідно інструкції та регулярно проводити очистку турбощітки та колісного блоку. З пояснень позивача вбачається, що з телефонної розмови з представником відповідача, яка відбулася 13.06.2020, їй стало відомо про відмову у поверненні коштів за товар з підстав порушення умов експлуатації. 18.06.2020 позивач звернулася до інтернет-магазину Розетка із заявою, у якій просила провести (організувати) незалежну експертизу товару на підставі частини четвертої статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів». Листом від 19.06.2020 ТОВ «Розетка. УА» відмовило позивачу у задоволенні її заяви пославшись на те, що недоліки товару виникли внаслідок порушення правил користування. У цьому листі також зазначено, що підприємство, яке задовольняє гарантійні вимоги споживача, направило заяву до Торгово-промислової палати для проведення експертизи. 08.07.2020 позивач надіслала до ТОВ «Розетка. УА» заяву, у якій просила надати документ з підтвердженням відмови у гарантійному обслуговуванні через неправильну експлуатацію товару та документи, направлені для проведення експертизи, провести роботи з чистки колісного блоку та зазначила, за умови надання підтвердження відмови у гарантійному обслуговуванні вона надає згоду на організацію експертизи. Доказів надання відповіді на вказану заяву суду не надано. IV. Мотивувальна частина. Стаття 655 ЦК України визначає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Отже з укладенням договору купівлі-продажу від 23.06.2019 між сторонами цього договору виникли правовідносини, які регулюються нормами глави 54 ЦК України «Купівля-продаж». З огляду на суб`єктний склад спірних правовідносин на них також поширюється дія спеціального нормативно-правового акту - Закону України «Про захист прав споживачів». За приписами статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 674 ЦК України). Згідно статті 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Відповідно до статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості. Правовою підставою заявлених позивачем вимог є, зокрема, положення статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», якою врегульовані правовідносини, що виникають між споживачем та виробником товару (продавцем, виконавцем) у разі придбання споживачем товару неналежної якості. Даною нормою встановлено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Зазначені вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торговельні підприємства та філії, що здійснюють продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, або підприємства, на які ці функції покладено на підставі договору. Функції представників підприємств-виробників виконують їх представництва та філії, створені виробниками для цієї мети, або підприємства, які задовольняють зазначені вимоги на підставі договору з виробником. Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Аналогічні альтернативні права покупця у разі продажу йому товару неналежної якості встановлюють також статті 678, 708 ЦК України. Пункт 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Статтею 17 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку. Із аналізу наведеної правової норми можна зробити висновок, що спір між споживачем та продавцем (виконавцем, виробником) щодо причин втрати якості продукції в період гарантійного строку зумовлює обов`язок останнього організувати проведення відповідної експертизи за умови надання споживачем згоди на її проведення. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). За змістом норм статей 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). Оставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України). З пояснень позивача вбачається, що протягом гарантійного строку у придбаному у відповідача товарі було виявлено недоліки, що підтверджується також фактом неодноразових звернень позивача з цього приводу до сервісного центру та змістом актів прийому товару на сервісне обслуговування. На переконання суду описані позивачем недоліки відповідають ознакам суттєвих недоліків, оскільки їх характер робить неможливим використання пилососу відповідно до його цільового призначення. Відповідач посилається на те, що недоліки товару є наслідком недотримання позивачем передбачених інструкцією правил користування ним, проте допустимого доказу на підтвердження вказаної обставини, яким у даному випадку має бути лише висновок експертизи, суду не надано. З наведеної вище підстави суд відхиляє як недопустимі докази надані відповідачем довідку про результати гарантійного обслуговування товару у жовтні 2019 р. і січні 2020 р. та акт оцінки технічного стану товару від 04.06.2020, що були складені ТОВ «Елко Україна». Зважаючи на викладене, суд визнає обґрунтованими доводи позову про порушення відповідачем прав позивача як покупця і споживача, що виникають у зв`язку з придбанням непродовольчого товару неналежної якості, та вбачає підстави для захисту порушеного права шляхом примусового стягнення сплаченої за товар грошової суми. Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Такими наслідками є, зокрема, відшкодування моральної шкоди. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплює стаття 23 ЦК України, яка визначає, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміст наведених норм цивільного закону свідчить про те, що моральна шкода відшкодовується лише в тих випадках, якщо її відшкодування передбачене законом або договором. В укладеному сторонами договорі відсутні умови, які б передбачали відшкодування моральної шкоди, проте такі положення містяться у Законі України «Про захист прав споживачів», на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. За приписами частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають, зокрема, право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до частини другої статті 22 цього Закону при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Отже наведені норми Закону України «Про захист прав споживачів» у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування у спірних правовідносинах завданої моральної шкоди. На підставі оцінки наведених у позовній заяві аргументів та наданих позивачем доказів суд дійшов до переконання про доведеність факту завдання позивачу душевних страждань, викликаних поставкою неякісного товару та відмовою у поверненні сплаченої за товар суми. Заслуговують на увагу і доводи [PERSON] про те, що протиправні дії відповідача зумовили істотні зміни у звичному способі її життя, оскільки вона змушена була витрачати час і зусилля на звернення до відповідача, до фахівців в галузі права та до суду з метою захисту порушеного права. Отже з урахуванням глибини та тривалості моральних страждань, принципів розумності і справедливості, суд визнає обґрунтованою компенсацію завданої позивачу моральної шкоди в сумі 3 000 грн. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частина 6 цієї норми визначає, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже з огляду на результат розгляду справи та ураховуючи, що позивач як споживач звільнена від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд вбачає підстави для стягнення з відповідача в дохід держави судового збору за ставкою, встановленою Законом України «Про судовий збір» для вимог фізичних осіб майнового характеру, що становить 908 грн. Судом також установлено, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 000 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 24.09.2020 № 1/24-09-20, актом виконаних робіт від 30.09.2020, описом послуг від 30.09.2020 та квитанцією про оплату правової допомоги у вказаному розмірі. Оскільки вимоги позивача про стягнення сплаченої за товар суми задовольняються в повному обсязі, а витрати на професійну правничу допомогу є мінімальними, суд вважає справедливим покласти ці витрати на відповідача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial