Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

І. Зміст вимог та заперечень учасників справи. Представник позивача адвокат Андрусенко І.Я. звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області в інтересах [PERSON] з позовом до Монастириської міської ради, в якому просить визнати за ним право на: - земельну частку (пай) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0273462, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER] в господарстві спілці селян «Колос». Вимоги позивача обґрунтовані тим, що [INFO] померла бабця позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. [PERSON] після смерті [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилось, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай). ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі. Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І.М. від 31.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. ІІІ. Позиції сторін. Позивач вважає, що саме він повинен успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги, та вступив у фактичне управління спадковим майном. [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, в позовній заяві представник позивачка просить розгляд справи проводити в його відсутності та відсутності позивача. Відповідач - представник Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, суду подав відзив на позовну заяву по суті справи в якій вказав, що з обставинами викладеними у заяві Монастириська міська рада погоджується та просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні\~підготовчого судового засідання. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] у віці 83 років в с.Задарів Монастириського району Тернопільської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 07.07.1998 року. Ще за життя померлій належала: - земельна частка (пай) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0273462, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER] в господарстві спілці селян «Колос», с.Задарів Монастириського району Тернопільської області площею 0,59 га, що підтверджується довідкою виданою Задарівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області від 05.06.2019 року №371, Інформацією Відділу у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 25.07.2019 року №261/111-19. Вказану спадщину після смерті [PERSON] прийняв її онук [PERSON] що підтверджується довідкою виданою Задарівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області від 05.06.2019 року №371, згідно якої з [PERSON] проживав (зареєстрований) її онук [PERSON] .. Родинні відносини між [PERSON] та померлою [INFO] [PERSON] підтверджується: - рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 15.10.2019 року №603/483/19, згідно якого встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , а саме, що [PERSON] є внуком [PERSON] і яке набрало законної сили 26.11.2019 року. Окрім зазначеного, судом з матеріалів справи встановлено, що оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0273462 втрачено, що підтверджується повідомленням в засобах масової інформації, а саме в газеті Вісті Придністров`я №37 (7220) від 29.09.2017 року. В зв`язку з втратою оригіналу вищевказаного правовстановлюючого документу нотаріусом Монастириської державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій у відповідності до ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат», що підтверджується письмовою відмовою нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори від 24.03.2021 року №118/01-16. V. Джерела права й акти їх застосування. Спірні відносини, що виникли між сторонами пов`язані з реалізацією позивачем свого права на спадкування, а тому регулюються нормами книги «Спадкове право» Цивільного кодекс України (далі ЦК України). Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (16.01.2003р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1963 р.), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Як вбачається з матеріалів справи на час смерті [PERSON] , тобто на час відкриття спадщини, був чинним \~ЦК Української РСР 1963 року, тому \~при вирішенні питання про прийняття [PERSON] спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ТР №0273462 та визнання \~за ним права на це майно, яке належало [PERSON] в порядку спадкування за законом \~необхідно \~керуватися ст. 549 ЦК Української РСР в якій зазначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (1963р.), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. \~ \~ \~ \~Судова колегія в цивільних справах Верховного Суду України в п.65 правових позицій від 01.12.97 vd971201 висловлених судовою колегією в цивільних справах Верховного Суду України в зв`язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році роз`яснила, що відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) і прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. В зв`язку з наведеним та у відповідності до роз`яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року щодо питання визначення належності майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) суд вважає, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] як онук спадкодавця та спадкоємець першої черги за законом оскільки на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцем. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу Сертифікату на земельну частку (пай), позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, що підтверджується відмовою державної нотаріальної контори від 24.03.2021 року №118/01-16, у видачі свідоцтва про право на спадщину. Так, щодо спадкового майна, яке належало [PERSON] , а саме, земельної частки (пай) в господарстві спілці селян «Колос» згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0273462 і яке фактично прийняв [PERSON] , суд зазначає наступне. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Як слідує з матеріалів справи оригінал Сертифікату на земельну частку (пай) був втрачений. Окрім цього, на даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті, а отримати дублікат сертифікату міг лише її власник. Так як матеріалами справи доведено існування Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0273462, який належав [PERSON] , суд дійшов висновку, що [PERSON] має право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] у вигляді права на земельну частку (пай) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0273462. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже судом встановлено, що відсутність правовстановлюючих документів стали причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну частку (пай) згідно закону після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права останнього на земельну частку (пай). На підставі викладеного

Outcome: approved