Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» 24 травня 2018 року звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON] Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2018 року заяву було прийнято\~до розгляду\~та відкрито\~провадження у\~справі в\~порядку окремого провадження. Заявник у своїй заяві посилався на те, що хворий [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в диспансерно-поліклінічному відділенні № 1 КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради з 27 березня 2014 року з діагнозом: лікування після перерви (27.03.2014) легень (дисемінований), деструкція МБТ+, М-, К+, резистентність-, гістологія 0, категорія 2, когорта 2 (2014). Лікувався в умовах стаціонару в туберкульозному відділенні на ко-інфекцію легеневий туберкульоз/ВІЛ КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради з 20 березня 2014 року по 23 травня 2014 року, виписаний за порушення лікарняного режиму самовільний ухід. 10 листопада 2015 року був госпіталізований до стаціонарного диспансеру де лікувався до 24 червня 2016 року. Від 20 квітня 2018 року в ургентному порядку був госпіталізований до протитуберкульозного диспансеру. Хворому було проведено обстеження та встановлено діагноз: Риф ТБ (26.04.2018) легень (дисемінований), деструкція +, МБТ +, МГ +, Риф. +, К0, резистентність 0, гістологія 0, категорія 4 (інші), когорта 2 (2018). Супутній діагноз: флегмона культі лівої стопи. Проте, 2 травня 2018 року [PERSON] самовільно пішов з відділення диспансеру. На продовження лікування до диспансеру не зявився, на виклики не реагує. Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради № 3 від 24 травня 2018 року [PERSON], [INFO], підлягає примусовій госпіталізації до стаціонару протитуберкульозного закладу строком на три місяці, оскільки [PERSON] є бактеріовиділювачем, не дотримується протиепідемічного режиму, становить епідемічну небезпеку для оточуючих, порушує права громадян на безпечні умови життя. Заявник у своїй заяві просив суд здійснити примусову госпіталізацію [PERSON], 7 вересня 1965 року до туберкульозного відділення № 4 КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради строком на три місяці та зобов'язати Новокодацький ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснити примусову доставку [PERSON] до туберкульозного відділення № 4 КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради. КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, у судове засідання свого представника не направив, про причини неявки свого представника суду не повідомив. На підставі ч. 1 ст.\~345\~ЦПК України суд вважає можливим розглядати заяву без участі хворого [PERSON], оскільки за даними лікарського висновку № 3 від 24 травня 2018 року він становить загрозу розповсюдження хвороби. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі висновку ЛКК № 3 від 24 травня 2018 року знаходиться на обліку в КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради з діагнозом Риф ТБ (26.04.2018) легень (дисемінований), деструкція +, МБТ +, МГ +, Риф. +, К0, резистентність 0, гістологія 0, категорія 4 (інші), когорта 2 (2018). Супутній діагноз: флегмона культі лівої стопи (а.с. 4). Хворобу [PERSON] було виявлено 27 березня 2014 року при його зверненні до терапевта, що підтверджується виписками з медичної карти (а.с. 5-10). Відповідно до виписки з медичної картки [PERSON] вбачається, що на лікування до КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради він поступив 20 березня 2014 року, однак був виписаний за самовільний ухід. (а.с. 7). Крім того, [PERSON] було неодноразово викликано до КЗ «Дніпропетровського протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради для проходження лікування, однак на виклики він не з'являвся. 6 листопада 2015 року [PERSON] на виклик КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради з'явився та написав розписку про те, що він зі своїм діагнозом ознайомлений та у разі його неявки на лікування, до нього буде застосовано обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Ч. 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Згідно з ч. 1 ст. 345 ЦПК України справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд розглядає не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. На підставі ст. 346 ЦПК України розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду. Враховуючи те, що [PERSON] хворий на туберкульоз, форма якого є заразною та який ухиляється від лікування, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про обов'язкову його госпіталізацію до протитуберкульозного закладу КЗ «Дніпропетровського протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради на строк три місяці. На підставі п. 7 ч. 2 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу. З урахуванням вимог п. 7 ч. 2 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved