Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 23.07.2020 року позивачка звернулась в суд з вказаним позовом мотивуючи тим, що 30.01.2018 року вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 15. Від спільного життя мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . На прикінці 2019 року у них погіршились стосунки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та окремого проживання. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Посилаючись на викладене, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дружини, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів доходів до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] , починаючи з дати звернення до суду. Процесуальні дії у справі та аргументи сторін. 24.07.2020 року ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської областівідкрито провадження по справі, визнано справу малозначною та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Крім цього, відповідачу встановлено строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а. с. 15). 17.09.2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково посилаючись на те, що він не в змозі виплачувати аліменти в розмірі ј частини від своїх доходів, так як не має іншого заробітку окрім заробітної плати, є державним службовцем. Заробітна плата йому нараховується в сумі 9850 грн. щомісячно, після утримання податку до виплати йому залишається 8077 грн. Крім того, з нього стягуються аліменти на утримання його дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від його заробітку, що складає 2500 грн., окрім аліментів він витрачає на дочку 1000 грн., купуючи їй все необхідне. Для сплати комунальних платежів він витрачає близько 2500 грн., тому йому для проживання залишається лише 2500 грн. Також на його утриманні знаходяться його непрацездатні батьки. Просить задовольнити позов частково та стягувати з нього аліменти в розмірі 1/20 частини від його заробітку, що становить 500 грн., а також стягнути з позивачки понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн. пропорційно задоволенню вимог. 28.09.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області справу призначено до судового розгляду у спрощеному (письмовому) позовному провадженні на 28.09. 2020 року. Враховуючи, що від сторін у справі клопотань не надійшло, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження сторонами не надано, сторони не ініціювали перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження після отримання ухвали суду про відкриття провадження в справі, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, вказана справа відноситься відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом в ухвалі про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивачкою відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази в обґрунтування позову, інших клопотань щодо надання чи витребування доказів сторонами не заявлялося, суд не знаходить підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального провадження та вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень ст.ст. 277-279 ЦПК України. Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Оскільки, Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В розумінні ч.6 ст.279 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що з 30.01.2018 року сторони перебувають у шлюбі. Шлюб зареєстрований Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 15 (а.с.9). Від спільного життя мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , батьками якої згідно свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Довідкою про склад сім`ї від 15.06.2020 року №67, виданою Об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків «ПРИОЗЕРНИЙ» [PERSON] , підтверджується, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: чоловік - [PERSON] та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Відповідно до довідки про доходи №80 від 19.06.2020 року [PERSON] працює у 3 державному пожежно-рятувальному загоні Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області, за період з січня 2020 року по червень 2010 року отримав дохід в сумі 58 912, 02 грн., з яких сплатив аліменти в сумі 5 337 грн., в місяць отримує заробітну плату 9850,71 грн., з яких сплачує аліменти в розмірі 889,50 грн. (а. с. 12). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.08.2020 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а. с. 27-28). Правовідносини щодо обов`язків подружжя по утриманню регулюються главою 9 СК України. Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За ч.2 ст. 80 СК України розмір аліментів одному з подружжя визначається судом з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи позивачка [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище сторін, що дитина проживає разом з матір`ю, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, відповідач є фізично здоровим, має постійне місце роботи, де отримує стабільний заробіток, інших утримань із заробітної плати відповідача, окрім аліментів на дитину, не здійснюється, інших утриманців він не має, а тому може надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трирічного віку. Вказані обставини відповідачем в установленому законом порядку не спростовані. Доводи відповідача, викладені у відзиві про те, що нібито на його утриманні перебувають батьки, суд не бере до уваги, оскільки це не відповідає фактичним обставинам справи. Зокрема, відповідач додав копію пенсійного посвідчення матері [PERSON] , однак, на думку суду це не є переконливим доказом у підтвердження свого відзиву, так як з доданих матеріалів вбачається, що мати 1960 року народження, інших доказів суду не надано, тому такі доводи відповідача суд оцінює критично та вважає, що цим самим відповідач намагається ухилитися від надання дружині матеріальної допомоги. При цьому аргументи відповідача про сплату комунальних платежів також не звільняє його від обов`язку по утриманню дружини, оскільки як встановлено судом, відповідач є фізично здоровим, працездатним, має стабільний заробіток, сплачує аліменти в розмірі ј частини на утримання малолітньої дитини, що становить згідно довідки від 19 червня 2020 року 889,50 грн. в місяць, при цьому розмір його зарплати складає 9850,71 грн., а тому викладені у відзиві на позов заперечення відповідача не відповідають фактичним обставинам справи. Інших належних допустимих переконливих доказів у спростування висновків суду відповідачем не надано. При визначенні розміру стягуваних аліментів на дружину, суд враховує, що відповідач має окрім дружини на утриманні малолітню дитину, на утримання якої сплачує аліменти, а тому вказаний позивачкою розмір ј частина, на думку суду буде непропорційним та не співмірним, не відповідатиме інтересам усіх сторін, тому достатнім розміром в даному випадку буде для позивачки 1/6 частина, відмовивши в решті вимог за необґрунтованістю. Висновок суду. З огляду на викладене, суд вважає, що з урахуванням сімейного та майнового стану позивачки та відповідача, задовільний стан здоров`я сторін, а також наявність обов`язку у відповідача надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трирічного віку, виходячи з принципів розумності, виваженості, справедливості, пропорційності, балансу інтересів сторін, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково в розмірі 1/6 частини, відмовивши в решті вимог за необґрунтованістю. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку забезпечить належну матеріальну підтримку дружині, при цьому не порушить права відповідача та інтереси сторін. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Щодо судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. Відповідач надав до справи квитанцію про сплату витрат на правничу допомогу в сумі 2000 грн., однак суд при цьому виходить зі слідуючого. За приписами ст. 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи . Згідно вимог ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до роз`яснень п. 48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В підтвердження витрат на правничу допомогу відповідачем надано ордер, договір про надання правничої допомоги від 09.09.2020 року, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги (детальний опис) від 14.09.2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 12.09.2020 року на суму 2000 грн. (а. с. 29-30,32-34).

Outcome: partial