Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В серпні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що працював на посаді першого заступника генерального директора ТОВ «Баришівська зернова компанія». 26 листопада 2018 року [PERSON] був звільнений з займаної посади на підставі п.2 ст.41 КЗпП України у зв`язку з втратою довір`я при обслуговуванні товарних цінностей. Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки у ТОВ «Баришівська зернова компанія» відсутні фактичні дані з приводу того, що він був матеріально відповідальною особою та порушив правила операцій при обслуговування матеріальних цінностей. У зв`язку з цим, [PERSON] просить поновити йому строк звернення до суду з даним позовом, а також визнати незаконними дії ТОВ «Баришівська зернова компанія» щодо його безпідставного звільнення на підставі п.2 ст.41 КЗпП України, зобов`язати ТОВ «Баришівська зернова компанія» протягом трьох календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили внести відповідний запис до трудової книжки про звільнення з посади першого заступника генерального директора ТОВ «Баришівська зернова компанія» з 26 листопада 2018 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, тобто за угодою сторін. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2019 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.22-23). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2020 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.28). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Коваль Л.М. витребування доказів (а.с.74-75). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Костюченка П.О. про витребування доказів (а.с.90-91). ІІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав пред`явлений позов та наполягав на його задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача Коваль Л.М. надала до суду відзив на позовну заяву, яким просила залишити без задоволення клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з позовом щодо вирішення трудового спору, а також відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказала, що в період часу з 2014 по 26 листопада 2018 року [PERSON] працював в ТОВ «Баришівська зернова компанія» на посаді першого заступника генерального директора та був звільнений на підставі п.2 ст.41 КЗпП України. За період роботи за позивачем був закріплений службовий автомобіль. Комісією по розслідуванню розтрат матеріальних цінностей було виявлено та встановлено факти халатного відношення до функціональних обов`язків [PERSON] та використання майна товариства у власних корисливих цілях. Позивачу було запропоновано надати свої пояснення щодо встановлених комісією фактів нецільового використання службового автомобіля, проте він відмовився. Тому представник відповідача вказала на те, що ТОВ «Баришівська зернова компанія» правомірно визначено підстави звільнення позивача з роботи та внесено запис до трудової книжки. Представник позивача [PERSON] надав заперечення на відзив на позовну заяву, якими вказав, що [PERSON] не був матеріально відповідальною особою, ним використовувались об`єкти, зазначені в довідці ф. Інв-1, та були повернуті відповідачу без пошкоджень. Тому твердження відповідача стосовно використання позивачем майна підприємства у власних корисливих цілях, а також про халатне відношення до функціональних обов`язків є безпідставними. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] працював в ТОВ «Баришівська зернова компанія» на посаді першого заступника генерального директора. Вказана обставина підтверджується копією трудової книжки, заведеної на ім`я позивача (а.с.6). Згідно наказу керівника ТОВ «Баришівська зернова компанія» від 26 листопада 2018 року [PERSON] був звільнений з роботи у зв`язку з втратою довір`я при обслуговуванні товарних цінностей, на підставі на підставі п.2 ст.41 КЗпП України з 26 листопада 2018 року (а.с.7). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовані главою ІІ «Колективний договір», главою XV«Індивідуальні трудові спори» КЗпП України. V. Норми права, якими суд керується при вирішенні спору. а. щодо вимоги про поновлення строку звернення до суду. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. За правилами ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. б. щодо вимоги про зміну підстав та формулювання звільнення. У відповідності до п.2 ст.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.28 постанови №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 2 ст.41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цієї підстави, не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статтею 148, 149 КЗпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з вказаних підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Звільнення з підстав втрати довір`я (п.2 ст.41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом тощо), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір`я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов`язані з їх роботою. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо поновлення строку звернення до суду з позовом. З копії наказу про припинення трудового договору (контракту) (а.с.51) вбачається, що копія цього наказу була вручена [PERSON] 26 листопада 2018 року. Разом з цим, до суду [PERSON] звернувся лише 13 серпня 2019 року, тобто з пропуском місячного строку, передбаченого ч.1 ст.233 КЗпП України. Встановлено, що в період з 06 по 20 листопада 2018 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «ББЛІЛ» та виписаний 20 листопада 2018 року для подальшого амбулаторного лікування (а.с.89). З довідки КНПБРР «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» від 29 травня 2019 року вбачається, що в період з грудня 2018 року по травень 2019 року включно [PERSON] перебував на лікуванні амбулаторно під наглядом лікаря нейрохірурга у зв`язку з отриманою закритою черепно-мозковою травмою (а.с.10). Вказана обставина свідчить, що позивачем пропущений строк звернення до суду з поважних причин, що пов`язані з отриманою травмою та подальшим лікуванням. У зв`язку з цим, [PERSON] належить поновити строк звернення до суду з даним позовом. б. щодо зміни підстав та формулювання звільнення. З інвентаризаційного опису основних засобів (а.с.43) вбачається, що станом на 01 листопада 2017 року [PERSON] був відповідальним за збереження переданих йому під розписку основних засобів, зокрема автомобіля марки «SsangYong», модель - Rexton, номерний знак [NUMBER] . Наказом генерального директора [PERSON] №137 від 23 листопада 2018 року була створена робоча комісія по розслідуванню розтрат матеріальних цінностей, а також доручено провести службове розслідування по виявлених фактах (а.с.44). За результатом службового розслідування комісією складено акт від 23 листопада 2018 року «Про службове розслідування використання в особистих цілях службового автомобіля [PERSON] » (а.с.45-48). Відповідно до трек-контролю руху службового автомобіля марки «SsangYong», модель - Rexton, номерний знак [NUMBER] , який використовувався протягом серпня-жовтня 2018 року першим заступником генерального директора [PERSON] , встановлено систематичне використання транспорту у робочий час у особистих цілях, не пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків. Крім цього, ТОВ «Баришівська зернова компанія» спричинено збитки в сумі 9742 гривень 19 копійок в результаті надання непідтверджених чеків на заправку пальним та несплати вартості пального, використаного у власних цілях. Згідно акту від 26 листопада 2018 року, складеного операційним директором [PERSON] , в присутності заступника генерального директора з персоналу [PERSON] , заступника начальника служби безпеки [PERSON] , а також начальника юридичного відділу Литвиненко Н.А., [PERSON] були надані докази використання ним службового автомобіля в особистих цілях. Проте надати письмові пояснення та поставити підпис про ознайомлення в акті «Про службове розслідування» [PERSON] відмовився (а.с.49). Судом критично сприймаються доводи представника позивача [PERSON] з приводу того, що ТОВ «Баришівська зернова компанія» не складено жодного акту, який би свідчив про порушення [PERSON] умов укладеного трудового договору, не встановлено фактів вчинення позивачем будь-якого розкрадання, хабарництва чи інших корисливих правопорушень, до позивача не було застосовано жодних дисциплінарних стягнень. З огляду на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у справі №6-100цс16 від 20 квітня 2016 року, в якій зокрема зазначається, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Розірвання трудового договору у такому разі можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Таким чином, враховуючи факт використання позивачем службового автомобіля у робочий час у власних цілях, а також спричинені товариству збитки, внаслідок надання непідтверджених чеків на заправку пальним, свідчать про те, що втрата відповідачем довір`я до [PERSON] є обґрунтованою. Всупереч цьому, твердження позивача щодо порушення умов та порядку його звільнення з роботи, безпідставного та необґрунтованого внесення запису до трудової книжки про звільнення, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду цивільної справи. Тому суд вважає, що підстави для зміни формулювання причини звільнення позивача з роботи в наказі керівника ТОВ «Баришівська зернова компанія» №OBGC0000271-0000003626 від 26 листопада 2018 року та в трудовій книжці, виданій на його ім`я, відсутні. VІІ. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції (а.с.20) вбачається, що при пред`явленні позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого ним позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування понесених судових витрат, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed