Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

липні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 23 листопада 2012 року о 07:45 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2107 державний номер [NUMBER], на вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську скоїла зіткнення з належним йому автомобілем «Рено Логан» державний номер [NUMBER], під його керуванням, внаслідок чого автомобіль пошкодження. Сума спричиненої йому матеріальної шкоди складає 22 706 грн. 59 коп., але розмір фактичних затрат відновлюваного ремонту складає 25 699,62 грн. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року [PERSON] визнано винною в скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Посилаючись на ст. 1166, 1167, 1172, 1187, 1192 ЦК України позивач просив стягнути з відповідачки матеріальну шкоду 25699, 62 грн., моральну шкоду - 5000 грн., витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження у розмірі 900 грн., витрати пов'язані з проведенням розрахунків з ПП «Сінгл-Сервіс» у розмірі 300 грн. та судові витрати в розмірі 257 грн. та 115 грн. (а.с.3-4). Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2013 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду 25699 грн. 62 коп., моральну шкоду 1000 грн., витрати пов'язані з розглядом справи 1467 грн. (а.с.54-55). Ухвалою цього ж суду від 24 грудня 2015 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с.77). В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.81-83). Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Установлено, що 23.11.2012 року о 07:45 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2107 державний номер [NUMBER] у м. Дніпропетровську на вул. Чичеріна порушила Правила дорожнього руху і скоїла зіткнення з автомобілем «Рено Логан» державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який є власником вказаного автомобілю. В результаті зіткнення автомобілю «Рено Логан» завдано механічних пошкоджень, а позивачу - моральної шкоди. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року [PERSON] визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400 грн. (а.с.7). Задовольняючи частково позов, суд 1 інстанції посилався на ст..ст. 23, 1166, 1187 ЦК України та виходив з того, що відповідачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, внаслідок якого позивачу спричинена матеріальна і моральна шкода. Однак, з такими висновками суду у повній мірі погодитись не можна з наступних підстав. Згідно п. 21.1. ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Згідно ст.1194 ЦК України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Із матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Лафорт», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ /9792144, який діє з 07.11.2012 року по 06.11.2013 року (а.с.68). Пояснення [PERSON] про те, що після ДТП вона передала позивачу копію полісу та інших документів, необхідних для отримання страхового відшкодування, - матеріалами справи не спростовано. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. У порушення вищевказаних вимог закону суд 1 інстанції страхову компанію до участі у справі не залучив, фактично не визначився, хто є належним відповідачем у справі, тому рішення суду підлягає скасуванню як таке, що ухвалене при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права (п.1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України). Апеляційний суд згідно із ст. 303, 307 ЦПК України позбавлений можливості залучити до участі страхову компанію, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки вони заявлені до [PERSON] передчасно.

Outcome: dismissed