Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем від спільного проживання мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . З вересня 2016 року вони з відповідачем припинили спільне проживання, як родина. Відповідач проживає окремо, не приймає участі у фінансовому забезпеченні дитини. За вказаних обставин, просить стягнути аліменти в примусовому порядку. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 19 жовтня 2020 року відкрив провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений строк подав відзив, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначив, що позивачка постійно проживає у Чеській Республіці і за домовленістю з ним забирає сина з собою. Іноді дитина проживає разом з ним. Крім того, він постійно надає грошові кошти в добровільному порядку на утримання сина. Також від першого шлюбу він виховую неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання він сплачує в добровільному порядку. У встановлений строк позивач подала відповідь на відзив, у якому вказала, що 31.08.2020 вона разом з сином [PERSON] виїхали до Чехії. Дитина дійсно зареєстрована за місцем мешкання батька, однак ніколи з ним не проживала. Вона офіційно працює та постійно проживає в Чехії, дитина знаходиться разом з нею, відвідує шкільний дитячий заклад в м. Прага з 2018 року і по сьогоднішній день. Відповідач один раз на рік надає грошові кошти. Також вказала, що [PERSON] дійсно має від першого шлюбу доньку. Однак, вона проживає з матір`ю, він її не утримує та фактично участі в матеріальних витратах не приймає. Ухвалою суду від 11 листопада 2020 року розгляд справи відкладався у зв`язку з тим, що процесуальний строк для подачі заперечень на відповідь на відзив не закінчився. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно копії особового рахунку, [PERSON] зареєстрований за місцем проживання батька на [ADDRESS] (а.с.16, 25). Згідно довідки про використання квартири [PERSON] , [INFO] є квартиронаймачем та разом з сином [PERSON] , [INFO] , користуються квартирою [ADDRESS] , [ADDRESS] (а.с.54-56). Відповідно до довідки про відвідування дитячого садка від 06.11.2020, [PERSON] систематично відвідує дитячий садок із спеціальними класами «ДУГА», Прага-5-Кошірже у період з 01.09.2018 до 31.08.2020 (а.с.48-50). Також, [PERSON] надано дозвіл на постійне місцеперебування у Чеській республіці до 21.08.2023 (а.с.51-53). Відповідач проживає окремо. 09.01.2019 відповідач здійснював позивачу переказ коштів у розмірі 200 доларів, про що свідчить заява (а.с.26). Також відповідач має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.24). Сторони доказів про наявність чи відсутність доходів, рухомого та нерухомого майна у їх власності суду не надали. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Доводи відповідача про наявність на його утриманні ще неповнолітньої дитини, а також відсутність у нього постійної роботи не заслуговують на увагу, оскільки належними та допустимими доказами не підтверджено його майновий стан. Доказів про наявність або відсутність доходів відповідачем суду не надано. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Отже, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, а також враховуючи, що позивач в силу закону також зобов`язана утримувати дитину та інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за необхідне, відповідно до ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову з 08 вересня 2020 року (а.с.10) та до повноліття дитини. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. V. Розподіл судових витрат У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач, відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved