Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивують тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банкіських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 21.04.2011, згідно якої отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті, складає договір. Це підтверджується його підписом у анкеті-заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 відповідач [PERSON] при укладанні договору надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник карткового рахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.1.44 договору є короткостроковим кредитом, який набається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відповідач зобов`язався на підставі п. 2.1.1.3.1 договору повернути витрачену частину кредитного ліміту, а саме погашати кредит та проценти. Умови та правила надання банківських послуг опубліковано публічно невизначеному колу осіб на офіційному сайті позивача. Позичальник погодився на укладення договору приєднання у визначеній формі та спосіб підписання. Банк надав відповідачу набір засобів доступу до картрахунку та до пристроїв самообслуговування. Однак відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином не виконавши зобов`язання, у зв`язку із чим станом на 17.07.2019 утворилася заборгованість в сумі 121678,13 гривень, що складається з наступного: 65049,14 гривень заборгованість за тілом кредиту, 45894,06 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4464,54 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 5770,39 грн. штраф (процентова складова). Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила заява, в якій просить справу слухати його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Просить стягнути в користь АТ КБ «Приватбанк» з відповідача заборгованість в сумі 121678 грн. 13 коп. та стягнути сплачені судові витрати по справі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що згідно листа позивача від 22.05.2020 № 729309-ВБ позивачем вказано, що виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів. Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12.04.2012 № 578/5. Як випливає із довідки позивача 14.08.2017 відповідачу відкрито картковий рахунок [NUMBER] , та цього ж числа встановлено кредитний ліміт в розмірі 13500 грн., що підтверджує і сам позивач в позовній заяві. Відповідачу видано картку за № [NUMBER] . Із виписки за період з 01.10.2017 по 17.07.2019 випливає, що відповідач [PERSON] користувався карткою № [NUMBER] , так як знімав кошти з неї та поповнював дану картку. В зв`язку з тим, що відповідач використовував більші суми коштів з картки № [NUMBER] ніж поповнював її, станом на 28.12.2017 утворилась заборгованість в розмірі 13495,27 грн., що відповідає кредитному ліміту встановленому позивачем. Інших коштів відповідач із картки № [NUMBER] не знімав в силу того, що кредитний ліміт йому цього не дозволяв. А сума заборгованості в розмірі 97 447,93 грн. нарахована Позивачем безпідставно. Не заперечив проти стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 13500 грн. В решті вимог позову просив відмовити. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2019 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Надвірнянського\~районного суду\~Івано-Франківської\~області від\~14.05.2020\~по даній\~справі витребувано\~в АТ КБ «Приват Банк» копію виписки по картці/рахунку [PERSON] за період з 01.10.2017 по 17.07.2019, що була відкрита на підставі заяви б/н від 21.04.2011. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено,\~що [PERSON] \~звернувся до\~АТ КБ\~«ПриватБанк» з\~метою отримання\~банкіських послуг,\~у зв`язку\~з чим\~підписав заяву\~№ б/н\~від 21.04.2011,\~згідно якої\~отримав кредит\~у вигляді\~кредитного ліміту\~на картковий\~рахунок (а.с. 7). Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карки, оформленої на [PERSON] (договір № б/н), 18.10.2017 на картковий рахунок [PERSON] встановлено кредитний ліміт в розмірі 13500 грн. (а.с. 78). Відповідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 21.04.2011, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] , станом на 17.07.2019 утворилася заборгованість в сумі 121678,13 гривень, що складається з наступного: 65049,14\~гривень \~заборгованість за\~тілом кредиту,\~45894,06\~гривень \~заборгованість за\~простроченим тілом\~кредиту,\~4464,54\~грн.\~ заборгованість\~за нарахованими\~відсотками,\~500,00\~гривень \~штраф (фіксована\~частина),\~5770,39\~грн.\~ штраф\~(процентова\~складова) (а.с. 6). На виконання ухвали суду від 14.05.2020 АТ КБ «ПриватБанк» надано виписку по кредитному рахунку [PERSON] за період з 01.10.2017 по 17.07.2019, згідно якої відповідач користувався карткою № [NUMBER] , а саме знімав кошти з картки та поповнював дану картку (а.с. 65-67). Мотиви, з яких виходить суд та застовані норми права: Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог, та з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 207\~Цивільного кодексу\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу статті 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином суд дійшов висновку, що 21.04.2011 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредитний ліміт на платіжну банківську карту, користувалася платіжним засобом, що свідчить про те, що відповідач був обізнаний про його існування, усвідомлював наявність заборгованості та вчиняв дії, спрямовані на виконання взятих на себе зобов`язань за вище вказаним кредитним договором. За змістом статей 525, 526, 530\~ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до вимог статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536\~ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Суд зазначає, що у анкеті-заяві позичальника від 21.04.2011 розмір процентної ставки не зазначений. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Згідно ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обгрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 21.04.2011, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Зазначення в анкеті-заяві про ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, за з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», без ідентифікації самих умов та тарифів як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов та тарифів, на якій наполягає банк. Умови та Правила надання банківських послуг, та Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» не містять підпису відповідача. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Тарифи є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме ці Умови та Тарифи мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Тому в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (21.04.2011) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (01.11.2019), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», а також відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з статтею 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку та Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, який безпосередньо підписав останню і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, та заперечуються відповідачем, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 21.04.2011 шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Сам по собі розрахунок заборгованості та виписка по рахунку не є підтвердженням наявності заборгованості по відсотках, пені та штрафах, оскільки з наданих документів не вбачається, які застосовувалися тарифи при нарахуванні заборгованості. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] було встановлено кредитний ліміт в сумі 13500 грн., яким відповідач користувався, так як знімав кошти з банківської каркти та поповнював дану картку. Вказана обставина визнається сторонами. При уьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази про зміну відповідачу кредитного ліміту чи зняття ним інших коштів, наданих банком, крім встановленого кредитного ліміту. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Такі висновки відповідають правовій позиції Великої палати Верховного Суду у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) від 03 липня 2019 року. Висновки суду: Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача 108178,13\~грн.заборгованості за кредитним договором, яка складається з наступного: 51549,14 гривень заборгованість за тілом кредиту, 45894,06 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4464,54 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 5770,39 грн. штраф (процентова складова). З довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карки, оформленої на [PERSON] (договір № б/н) вбачається, що 18.10.2017 на картковий рахунок [PERSON] встановлено кредитний ліміт в розмірі 13500 грн., якими він фактично користувався, що за даними обставинами справи і підлягає стягненню. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються:\~1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача;\~2)\~у разі\~відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі до суду позову про стягнення з відповідача заборгованості на суму 121678,13 грн. сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн. згідно платіжного доручення № BOJ61B2HSV від 01.11.2019. Однак враховуючи, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] 13500,00 гривень заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.04.2011 на користь АТ КБ «ПриватБанк», та враховуючи, що позовна заява Банку підлягає до задоволення на 11,09%, за розгляд справи судом з [PERSON] на користь Банку підлягає стягненню 213,04 гривень судового збору. На підставі ст.ст. 207, 525, 526, 530, 536, 549, 551, 599, 610, 612, 626, 628, 633, 634, 652, 1018, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України,

Outcome: approved