Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила визнати кредитний договір укладений на ім`я [PERSON] та АТ «Райффайзен Банк Аваль» № [NUMBER] від 05 липня 2021 року недійсним. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 05 липня 2021 року невідомі особи, представившись службою безпеки банку АТ «Райффайзен Банк Аваль», зателефонували до [PERSON] як до клієнта банку, де у неї відкрито зарплатну картку та повідомили, що нещодавно нею було взято кредит, але умови за яких брався кредит їх бентежать і вони дзвонять з`ясувати чи дійсно вона брала кредит. [PERSON] злякалася і сказала, що жодного кредиту вона не брала, згоду на отримання кредиту не надавала, жодних документів не підписувала. Тоді невідомі особи (нібито служба безпеки банку) сказали, що якщо кредит брала не [PERSON] , наміру і волевиявлення на його підписання та отримання [PERSON] не мала, тоді вона має повернути отримані кошти до банку. Оскільки кредиту позивач не брала, інформація, щодо взятого кредиту на велику суму стала для нею неочікуваною та шокуючою, то вона звісно погодилась і повідомила, що звичай вона поверне кошти, тому що ніякий кредит вона не брала. Ввівши позивача в оману, невідомі особи попросили її встановити додаток, який надасть можливість повернення кредитних коштів до банку. [PERSON] під керівництвом невідомої особи встановила додаток і шахраї отримали доступ до телефону позивача та її персональних даних. Як пізніше стало відомо, таким чином невідомою особою, шляхом вчинення шахрайських дій було отримано доступ до персональних даних позивача та взято онлайн кредит на ім`я [PERSON] на суму 373 278, 94 грн у АТ «Райффайзен Банк Аваль», який невідомі особи отримали, продовжуючи розмову з позивачем в цей час. Як вбачається із кредитного договору та вже потім стало відомо, кредит був отриманий о 15:49 год. 05 липня 2021 року. Оскільки шахраї мали доступ до телефону позивача завдяки встановленій програмі, то жодних sms-повідомлень з кодами позивач не отримувала. А позивача в цей час невідомі особи просили перерахувати кредитні кошти за наданими ними реквізитами на рахунки, який вони вже встигли взяти за час поки тривала розмова та встановлення додатку. Позивач не розуміючи власних дій, була у повній впевненості щодо помилковості зарахованих коштів, оскільки ніяких документів не підписувала, ніякі відомості і згоду на отримання кредитів не надавала і здійснила перерахування коштів за вказаними рахунками для повернення помилково зарахованих коштів. На останніх хвилинах розмови у позивача виникли підозри і сумніви, і [PERSON] тут же зателефонувала до банку повідомила всю інформацію та просила заблокувати всі перекази та картки, але працівники банку не вжили жодних дій щодо швидкого реагування, блокування переказів чи карток чи будь-якого іншого сприяння для вирішення ситуації, що склалася, а лише півтори години з`ясовували чого вона телефонує, хто вона така, та по якому питанню, що також викликає сумніви у непричетності працівників банку до ситуації що склалась. Всі розмови з працівниками банку записувалися та підтверджуються аудіозаписами, що містяться на диску доданому до позовної заяви. Крім того ні у служби безпеки банку, ні у фінмоніторингу не виникло жодних питань чи підозр стосовно транзакцій здійснених протягом короткого строку великими сумами на різні рахунки щойно отриманими кредитними коштами протягом 72 хв від отримання кредиту. Кредитний же договір прийшов на електронну адресу позивача 05 липня 2021 року лише о 20:41 год., що підтверджується скріншотом з електронної пошти позивача. [PERSON] одразу звернулась у визначеному законом порядку до правоохоронних органів та у зв`язку з чим було розпочато кримінальне провадження № 12021020040000434, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за частиною другою ст. 190 КК України від 06 липня 2021 року. Невідкладно у цей же час позивач звернулась до АТ «Райффайзен Банк Аваль» з заявою про надання копій кредитного договору, анкет-заяв приєднання, тощо та з заявою про повідомлення банку, що онлайн-кредит був взятий без відома позивача. Однак відповідь відповідача від 19 липня 2021 року № 97-5-4/1614 на подані позивачем заяви не містила жодних копій кредитного договору чи навіть будь-яких даних стосовно начебто укладеного кредиту. Про всі істотні умови кредиту, суму, термін та яким чином взагалі укладався кредитний договір стало відомо лише з додатку банку онлайн, де у персональному кабінеті були зазначені дані кредитного договору від 05 липня 2021 року. Банк же в порушення вимог чинного законодавства та умов кредитного договору не надає копії кредитного договору ні до укладення кредитного договору, оскільки кредитний договір був підписаний о 15:49 год., а надійшов на електронну пошту лише 20:41 год., ні навіть після письмового звернення з проханням надати такі копії. Позивач стверджує, що жодних зобов`язань перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» вона не має. Жодних документів на отримання кредиту їй не надавалося, анкету-заяву / на отримання кредиту та кредитний договір позивач не підписувала, дозволу на використання персональних даних не надавала. Про отримання кредиту дізналася від працівників банку, коли працівники повідомили про порядок списання зарплатної картки у рахунок погашення кредиту, який позивач ніколи не отримувала. У зв`язку з отриманням доступу до телефону позивача невідома особа використалася персональними даними позивача для здійснення ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційних системах банку шляхом вводу цифрових кодів, направлених sms-повідомленнями та вчинили інші дії, направлені на отримання грошових коштів від відповідача та їх привласнення. Оскільки відсутнє волевиявлення позивача та остання жодного договору з АТ «Райффайзен Банк Аваль» не укладала, не підписувала, а спірний договір укладено з невідомою особою, яка не мала повноважень на його укладання, тому є підстави для визнання такого договору недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду. У своєму відзиві відповідач позов не визнав, зазначено, що 23 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до банку і підписала заяву № СМDРІ-628224 про акцепт публічної пропозиції /угоду, відповідно до якої [PERSON] прийняла/акцептувала публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб, що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua, висловила повну та безумовну згоду з її умовами. Відповідно до пункту 7 своєї заяви [PERSON] зобов`язалася забезпечити належне зберігання, не розголошувати та не передавати третім особам паролі, коди, інші дані та пристрої, що використовуються для здійснення операцій за рахунками або отримання від банку інформації, що становить банківську таємницю. Відповідно до п. 11 заяви, [PERSON] відмовилась від отримання повідомлень банку про кожну операцію, здійснену за картковим рахунком з використанням платіжних карток. Зазначена в цьому пункті заяви про акцепт відмова є безумовною та залишається чинною у повному обсязі незалежно від реалізації клієнтом своїх прав на отримання інформації за Картковим рахунком через інформаційний центр, шляхом отримання виписок по картковому рахунку або при користуванні іншими послугами Банку. У пункті 1 заяви клієнт вказала як персональний номер телефону та фінансовий номер [NUMBER] . Згідно Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (редакція чинна станом на дату підписання заяви), фінансовий номер клієнта використовується як засіб ідентифікації Клієнта при телефонному зверненні до Інформаційного центру банку, а також для надсилання банком sms-повідомлень з одноразовим паролем при користуванні системою «Райффайзен Онлайн». В якості фінансового номеру може виступати лише один номер мобільного телефону, зазначений Клієнтом в наданих Банку документах. Отже, Позичальник, яка була належним чином ознайомлена з Правилами банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», що підтверджується особистим підписом позичальника в заяві № 1554714900 про відкриття та ведення карткового рахунку, підписала кредитний договір в електронній формі. 05 липня 2021 року [PERSON] звернулась до банку та підписала заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014/110-82-95697317, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати Клієнту кредит в сумі 373 278, 94 грн, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надано строком на 72 місяці, з 05 липня 2021 року. Ця заява укладена до договору банківського обслуговування, що укладений підписанням заяви СМDРІ-628224 про акцепт публічної пропозиції /угоди. Заява-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014/RO-82-95697317 за своєю формою і змістом є кредитним договором. Вона містить у собі умови відкриття карткового рахунку та надання кредиту: суму кредиту - 373 278, 94 грн, строк кредиту - 72 місяці, процентна ставка за користування кредитом - 35,3 % річних. Із тексту позовної заяви вбачається, що Позивач [PERSON] проявила особисту недбалість, а також свідомо і грубо порушила вимоги Правил банківського обслуговування фізичних осіб про те, що клієнт зобов`язаний безумовно виконувати вимоги Правил. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 16 серпня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 19 серпня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі для розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання та одночасно у відповідача витребувано письмові докази. 29 вересня 2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов і заяву із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, подано витребувані судом докази. 30 вересня 2021 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви сторони відповідача про зміну порядку розгляду справи. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. 24 липня 2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» розмістив на власному офіційному сайті в мережі Інтернет «www.aval.ua» публічну пропозицію про надання громадянам банківських послуг на умовах, що викладені у правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль». У публічній пропозиції визначено, що фізична особа, яка виявила намір прийняти (акцептувати) цю публічну пропозицію, підписує заяву про акцепт публічної пропозиції/Угоду, за встановленою формою. Також у публічній пропозиції зазначено, що ця публічна пропозиція, заява про акцепт, правила, разом із тарифами, заявами, всіма змінами, додатками, додатковими договорами/угодами до них у сукупності є договором банківського обслуговування. При цьому договір банківського обслуговування є укладеним з дати приймання банком або кредитним посередником підписаної фізичною особою заяви про акцепт. Публічна пропозиція набрала чинності з 25 липня 2019 року. 23 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до банку і підписала заяву № СМDРІ-628224 про акцепт публічної пропозиції /угоду, відповідно до якої [PERSON] прийняла/акцептувала публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у правилах банківського обслуговування фізичних осіб, що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua, висловила повну та безумовну згоду з її умовами. Відповідно до пункту 7 заяви [PERSON] зобов`язалася забезпечити належне зберігання, не розголошувати та не передавати третім особам паролі, коди, інші дані та пристрої, що використовуються для здійснення операцій за рахунками або отримання від банку інформації, що становить банківську таємницю. Відповідно до п. 11 заяви, [PERSON] відмовилась від отримання повідомлень банку про кожну операцію, здійснену за картковим рахунком з використанням платіжних карток. Зазначена в цьому пункті заяви про акцепт відмова є безумовною та залишається чинною у повному обсязі незалежно від реалізації клієнтом своїх прав на отримання інформації за картковим рахунком через інформаційний центр, шляхом отримання виписок по картковому рахунку або при користуванні іншими послугами банку Позичальник, яка була належним чином ознайомлена з правилами банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», що підтверджується особистим підписом позичальника у заяві № 1554714900 про відкриття та ведення карткового рахунку, підписала кредитний договір в електронній формі. 05 липня 2021 року [PERSON] звернулась до банку та підписала заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014/RO-82-95697317, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати клієнту кредит у сумі 373 278, 94 грн, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надано строком на 72 місяці, з 05 липня 2021 року. Ця заява укладена до договору банківського обслуговування, що укладений підписанням заяви СМDРІ-628224 про акцепт публічної пропозиції/угоду. Заява-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014/RO-82-95697317 за своєю формою і змістом є кредитним договором. Вона містить у собі умови відкриття карткового рахунку та надання кредиту: суму кредиту - 373 278, 94 грн, строк кредиту - 72 місяці, процентна ставка за користування кредитом - 35,3 % річних. 06 липня 2021 року за заявою [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення Відділом поліції № 2 Вінницького районного управління поліції ГУ НП у Вінницькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і зареєстровано кримінальне провадження № 120211020040000434, предметом кваліфікації у якому є обставини, за яких 05 липня 2021 року, як вказано у витягу з ЄРДР, невідома особа, представившись працівником банку, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами [PERSON] . Матеріали звернення [PERSON] з приводу можливих неправомірних дій з боку невідомої особи для розгляду та прийняття процесуального рішення, відповідно до вимог чинного законодавства, направлено до Департаменту кіберполіції Національної поліції України. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до частини першої ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Предметом спору у цій справі є кредитний договір № 014/RO-82-95697317 від 05 липня 2021 року, відповідно до якого відповідач надав кредит у розмірі 373 278, 94 грн позивачеві, яка, стверджує, що була введена в оману шахраями, і отримання грошових коштів за яким вона заперечує. В той же час доказів своїх тверджень позивач не надала суду - не надано судового рішення, яке набрало законної сили, постановленого у кримінальному провадженні, у якому судом встановлено факт отримання кредитних коштів на її ім`я шахраями. Відповідно до частини першою ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами частини четвертої статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. За змістом частини першої, другої статті 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно частини першої, другої статті 1055 Цивільного кодексу України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як передбачено статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до пункту п`ятого статті 3 Закону, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом пункту 6 частини третьої Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтями 7 та 8 Закону врегульовано, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до такої інформації. Права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України «Про захист прав споживачів». Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно з частиною першою, другою статті 10 Закону, електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Інформування потенційних покупців (замовників, споживачів) щодо товарів, робіт, послуг здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про рекламу» та може здійснюватися шляхом надсилання комерційних електронних повідомлень. Комерційні електронні повідомлення поширюються лише на підставі згоди на отримання таких повідомлень, наданої особою, якій такі повідомлення адресовані. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідно до частини восьмої статті 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на вище викладене, банк вважає, що оспорюваний кредитний договір, є укладеним з додержанням письмової форми та процедури визначеної Законом України «Про електронну комерцію» та підписаний Позивачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у порядку визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Отже, сторонами кредитного договору, досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, вони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. За наведених обставин, договір укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, а позивач повністю погодилася з умовами кредитного договору, в якому зокрема і чітко вказано розмір відсотків за користування кредитом, що підтверджується наявністю її особистого підпису. Таким чином, дії відповідача під час вчинення даного електронного правочину, відповідають Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed