Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви Позивач [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, в обґрунтування якої вказала наступне. 29 серпня 2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . З березня 2017 року сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги на дитину, через що позивач вимушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1699 грн. із застосуванням індексації - починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відзив на позовну заяву не надходив Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за у порядку загального позовного провадження. У підготовче засідання позивач [PERSON] , повідомлена своєчасно та належним чином, не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, вказала, що позовні вимоги підтримує, на фіксуванні судового процесу не наполягає. Відповідач [PERSON] , повідомлений своєчасно та належним чином, у підготовче засідання не прибув, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутністю, вказав, що на фіксуванні судового процесу не наполягає. Оскільки учасники справи, повідомлені своєчасно та належним чином, у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Установлені судом фактичні обставини справи 29 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ). укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено та визнано учасниками справи, що дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, у зв`язку із чим дана обставина на підставі ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Позиція суду та нормативно - правове обгрунтування Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, вони несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання дитиною сторін коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у частині від доходу як раз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Встановлено, що позов було подано позивачем до суду 18 жовтня 2019 року. Оскільки позивач, мати неповнолітньої дитини займається її вихованням та утриманням, відповідач - батько дітей, позовні вимоги визнав, то вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів з урахуванням індексації, то необхідно зазначити наступне. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року, частину 2 ст. 184 СК України викладено в новій редакції: «Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Тобто з наведеного вбачається, що розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі підлягає індексації. Оскільки обов`язок державного виконавця на підготування розрахунку за яким підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями здійснювалася індексація розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, який був закріплений у ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21 квітня 1999 року, втратив чинність на підставі ЗУ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року (дата набуття чинності 05 жовтня 2016 року). Беручи до уваги, що чинна на час розгляду і вирішення справи редакція ЗУ «Про виконавче провадження» вказаного положення не містить, що відповідно до ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, у якому зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи його примусового виконання, то суд вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів з урахуванням індексації підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат Беручи до уваги, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, враховуючи, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 768 гривні 40 копійки.

Outcome: approved