overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Лікар-психіатр [PERSON] звернулася до суду з заявою про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] Свої вимоги заявник мотивує тим, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра Карлівської ЦРЛ з 1994 року з діагнозом легка розумова відсталість в ступені вираженої дебільності. Рішенням Карлівського районного суду від 10.04.2015 року задоволено заяву лікар-психіатра про надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Відповідно до висновку ЛКК №510 Карлівської районної поліклініки, у [PERSON] в психічному статусі домінували розлади поведінки, які після медикаментозної корекції пройшли, він адаптувався до звичайного життя, виконує посильну домашню роботу, допомагає матері по господарству, спокійний, поведінка впорядкована, активна психопродуктивна симптоматика відсутня. В звязку з викладеним, лікар просить припинити надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. В судовому засіданні\~представник заінтересованої особи - Карлівської ЦРЛ ім. Л.В. Радевича, подану заяву підтримав та просив її задовольнити. Прокурор не заперечував проти припинення надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. [PERSON] та його законний представник також не заперечували проти припинення надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Вислухавши лікаря-психіатра, думку прокурора та\~[PERSON],\~дослідивши матеріали, додані до заяви, суд вважає, що вона обґрунтована і підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра Карлівської ЦРЛ з 1994 року з діагнозом легка розумова відсталість в ступені вираженої дебільності. Рішенням Карлівського районного суду від 10.04.2015 року задоволено заяву лікар-психіатра про надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (а.с. 4-5). Відповідно до висновку ЛКК №510 Карлівської районної поліклініки, у [PERSON] в психічному статусі домінували розлади поведінки, які після медикаментозної корекції пройшли, він адаптувався до звичайного життя, виконує посильну домашню роботу, допомагає матері по господарству, спокійний, поведінка впорядкована, активна психопродуктивна симптоматика відсутня (а.с. 3). На підставі викладеного, суд вважає за необхідне заяву лікаря-психіатра задовольнити та припинити надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Лікар-психіатр Волинської обласної психіатричної лікарні №1 [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою. Просить суд задовольнити заяву про подальше лікування у психіатричному закладі недієздатного [PERSON]. Встановити термін перебування у лікарні до 6 місяців з підстав, викладених в заяві. Заявник в судовому засіданні підтримав подану заяву з підстав у ній викладених, просив заяву задовольнити. Прокурор в судовому засіданні вважав, що заява підлягає до задоволення, просив заяву задовольнити. Заінтересована особа в судовому засіданні вважала, що заява підлягає до задоволення, просив заяву задовольнити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року N 1489-III, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом при розгляді заяви встановлено, що 29 червня 2017 року [PERSON], за направленням дільничного психіатра [PERSON], поступив на лікування у ВОПЛ № 1 міста Луцька. 30 червня 2017 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів. За наслідками огляду було складено висновок № 561 від 30 червня 2017 року (а.с. 4-5). Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що [PERSON], страждає на тяжкий психічний розлад здоровя, що позбавляє його на теперішній час здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, психічний стан та поведінку, він не в змозі задовольнити свої основні життєві потреби в результаті чого потребує подальшого лікування в медичному закладі. А тому з таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення заяви в цій частині та продовження подальшого лікування недієздатного [PERSON] у Волинській обласній психіатричній лікарні №1. При цьому, не підлягає до задоволення вимога про встановлення терміну лікування до 6 місяців. Так як в заяві взагалі не мотивовано вказаний термін і він не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду справи по суті. При цьому, жодних пояснень як заявником так іншими особами, які беруть участь у розгляді справи, на виконання вимог ст. 176 ЦПК України надано не було. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви в цій частині.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Лікар-психіатр Гребінківської ЦРЛ [PERSON] звернувся до суду із заявою про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON]. У заяві зазначив, що [PERSON] хворий на тяжкий психічний розлад у формі пропфшизофринїї параноїдної форми, епізодичний перебіг зі стійким вираженим психопатоподібним синдромом при помірному дефекті по змішаному типу. На диспансерному активному обліку [PERSON] перебуває з 1988 року, багато років лікувався стаціонарно в умовах Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні. На даний час перебуває на АППД, призначеній Гребінківським районним судом Полтавської області. [PERSON] схильний до епізодичного зловживання алкоголем, проявів неадекватної поведінки з паталогічною імпульсивністю, як із рідними, так із оточуючими людьми, періодично зникає з дому та бродяжничає. Підтримуюче лікування приймає не регулярно, в призначений час може не зявляться на прийом до психіатра, при загостренні психоза у хворого мають місце патологічна імпульсивність з частими вираженими дисфоріями, розладами сну, психопатоподібна симптоматика, відмова від прийому медикаментів. У разі ненадання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стан хворого може різко погіршиться, що завдасть значної шкоди його здоровю та негативно вплине на оточуючих. Суд, заслухавши пояснення лікаря-психіатра, зясувавши думку прокурора, який вважає за необхідне задовольнити заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Лікар-психіатр Жашківської центральної районної лікарні [PERSON] звернувся до суду з поданням про припинення надання [PERSON] примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги в примусовому порядку. В обгрунтування свого подання [PERSON] вказав, що згідно рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 14 лютого 2012 року, стосовно психічно-хворого [PERSON] застосовані медичні заходи амбулаторної примусової психіатричної допомоги і [PERSON] лікувався стаціонарно за добровільною згодою в КЗ «ЧОПЛ» з 19.11.2013р. по 02.01.2014р.. Потім [PERSON] лікувавля амбулаторно. 09 червня 2016 року комісією лікарів-психіатрів Уманської лікарні № 2 [PERSON] рекомендовано припинити надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, в звязку з тим, що хворий перебуває в стані ремісії і загрози для себе та оточуючих не виявляє. В звязку з цим [PERSON] звернувся до суду з вказаним поданням. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав повністю і просив винести ухвалу про припинення надання психічно-хворому [PERSON] медичних заходів щодо амбулаторної примусової психіатричної допомоги. В судове засідання [PERSON] не зявився. В судове засідання законний представник психічно-хворого [PERSON] [PERSON] - не зявилася по невідомій суду причині, про день і час слухання справи повідомлена належним чином. Прокурор Скрипник О.Є. вважає, що подання не підлягає до задоволення, оскільки надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку припиняється за рішенням комісії лікарів-психіатрів. Суд, заслухавши присутніх учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні подання необхідно відмовити. Відповідно до п. 7 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку припиняється за рішенням комісії лікарів-психіатрів у разі видужання особи або такої зміни стану психічного здоровя, що не потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, або за рішенням суду про відмову в продовженні надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] припиняється за рішенням комісії лікарів-психіатрів, а не за рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Лікар-психіатр звернувся до суду із заявою, в якій просить дозволити продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON], яка тривалий час лікується від психічної хвороби, вчиняла суспільно-небезпечні дії, з дня виписки отримує амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку. З 2010 року перебувала на стаціонарному лікуванні. 21.10.2013 року була оглянута комісією, яка дійшла до висновку про необхідність продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. В 2014 році двічі лікувалася в психіатричній лікарні в зв»язку з загостренням хвороби, що проявилася в агресивній поведінці до дітей та чоловіка, неадекватною поведінкою, маячними ідеями відносин та переслідування, а тому комісією лікарів-психіатрів КЗ КОР «ОПНМО» рекомендовано продовжити амбулаторне примусове лікування хворої [PERSON] в зв'язку з загостренням хвороби. В судовому засіданні лікар [PERSON] заяву підтримав, посилаючись на те, що [PERSON] має розлади психіки, такий стан є небезпечним для хворої та оточуючих людей, лікування слід призначити примусово, оскільки від добровільного лікування хвора ухиляється. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву лікаря-психіатра підтримав та просив її задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Прокурор заяву підтримав. Вислухавши учасників судового розгляду, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. З 2004 року [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад та знаходиться на диспансерному обліку в кабінеті психіатра з 2004 року з діагнозом: «шизофренія, параноїдальна форма, безперервно прогредієнтний перебіг, параноїчний синдром (маячний)». З 2004 року лікувалась в психіатричній лікарні 12 разів. Останнє стаціонарне лікування проводилось з 06.06.2014 року по 14.09.2014 року. Рішенням Обухівського районного суду від 18.12..2013 року продовжено амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку [PERSON] Комісією лікарів-психіатрів від 27.10.2014 року встановлено необхідність продовження амбулаторної психіатричної допомоги [PERSON] у примусовому порядку. Вказані обставини встановлені судом з пояснень лікаря-психіатра в судовому засіданні, та наявних у справі і досліджених судом письмових доказів. Враховуючи викладене вище, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Лікар-психіатр звернувся до суду із заявою про продовження [PERSON], [INFO], амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку через те, що він страждає психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдна форма, маячний синдром, епізодичний тип перебігу зі стабільним апарато-абулічним типом дефекту та може вчинити дії, що являють собою небезпеку для себе та оточуючих.. В судовому засіданні лікар заявлені підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне: Відповідно до висновку лікарів-психіатрів Комсомольської міської лікарні від 07.07.2016 року [PERSON] страждає психічним захворюванням в формі шизофренії параноїдна форма, маячний синдром, епізодичний тип перебігу зі стабільним апарато-абулічним типом дефекту, що може кваліфікуватись як тяжкий психічний розлад, внаслідок чого хворий може вчиняти чи виявляти реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для себе та оточуючих, внаслідок чого перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра. (а.с. 3-7). Відповідно до ст. 19 ЗУ „Про надання психіатричної допомоги продовження застосування застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. За наявності висновку лікарів-психіатрів щодо виявленого у [PERSON] діагнозу, наведених доказів та свідчень, наданих лікарем-психіатром, відповідно до яких [PERSON] ухиляється від лікування в порядку, як він був визначений стаціонарнрим закладом, суд вважає заяву обґрунтованою. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Лікар-психіатр звернувся до суду із заявою про продовження [PERSON], [INFO], амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку через те, що він страждає психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдна форма, маячний синдром, епізодичний тип перебігу зі стабільним апарато-абулічним типом дефекту та може вчинити дії, що являють собою небезпеку для себе та оточуючих.. В судовому засіданні лікар заявлені підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне: Відповідно до висновку лікарів-психіатрів Комсомольської міської лікарні від 24.04.2015 року [PERSON] страждає психічним захворюванням в формі шизофренії параноїдна форма, маячний синдром, епізодичний тип перебігу зі стабільним апарато-абулічним типом дефекту, що може кваліфікуватись як тяжкий психічний розлад, внаслідок чого хворий може вчиняти чи виявляти реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для себе та оточуючих, внаслідок чого перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра. (а.с. 16-18). Відповідно до ст. 19 ЗУ „Про надання психіатричної допомоги продовження застосування застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. За наявності висновку лікарів-психіатрів щодо виявленого у [PERSON] діагнозу, наведених доказів та свідчень, наданих лікарем-психіатром, відповідно до яких [PERSON] ухиляється від лікування в порядку, як він був визначений стаціонарнрим закладом, суд вважає заяву обґрунтованою. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Лікар-психіатр звернувся до суду із заявою про продовження [PERSON]М, [INFO], амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку через те, що вона страждає тяжким психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром з дефектом особистості по змішаному типу та може вчинити дії, що являють собою небезпеку для неї та оточуючих.. В судовому засіданні лікар заявлені вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне: Відповідно до висновку лікарів-психіатрів Комсомольської міської лікарні від 07.07.2016 року [PERSON] страждає психічним захворюванням в формі шизофренії, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром з дефектом особистості по змішаному типу з 1985 року, що може кваліфікуватись як тяжкий психічний розлад, внаслідок чого хвора може вчиняти дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для неї та оточуючих, внаслідок чого перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра. (а.с. 3-7). Відповідно до ст. 19 ЗУ „Про надання психіатричної допомоги продовження застосування застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. За наявності висновку лікарів-психіатрів щодо виявленого у [PERSON] діагнозу, наведених доказів та свідчень, наданих лікарем-психіатром, відповідно до яких [PERSON] ухиляється від лікування в порядку, як він був визначений стаціонарним закладом, суд вважає заяву обґрунтованою. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Лікар-психіатр звернувся до суду із заявою про продовження [PERSON]М, [INFO], амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку через те, що вона страждає тяжким психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром з дефектом особистості по змішаному типу та може вчинити дії, що являють собою небезпеку для неї та оточуючих.. В судовому засіданні лікар заявлені вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне: Відповідно до висновку лікарів-психіатрів Комсомольської міської лікарні від 24.04.2015 року [PERSON] страждає психічним захворюванням в формі шизофренії, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром з дефектом особистості по змішаному типу з 1985 року, що може кваліфікуватись як тяжкий психічний розлад, внаслідок чого хвора може вчиняти дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для неї та оточуючих, внаслідок чого перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра. (а.с. 14-16). Відповідно до ст. 19 ЗУ „Про надання психіатричної допомоги продовження застосування застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. За наявності висновку лікарів-психіатрів щодо виявленого у [PERSON] діагнозу, наведених доказів та свідчень, наданих лікарем-психіатром, відповідно до яких [PERSON] ухиляється від лікування в порядку, як він був визначений стаціонарним закладом, суд вважає заяву обґрунтованою. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Лікар-психіатр Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні №3 [PERSON] звернувся до суду з заявою про госпіталізацію [PERSON] в психіатричний стаціонар без його згоди, у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який зумовлює його небезпеку для себе та оточуючих, суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо не буде надана психіатрична допомога. В судовому засіданні лікар-психіатр вказану заяву підтримав. Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо госпіталізації [PERSON]. Судом встановлено наступні обставини. 15.11.2016 року [PERSON] був госпіталізований в Обласну психоневрологічну лікарню №3. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON], що надійшли від його дружини [PERSON] 15.11.2016 року [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром приймального відділення [PERSON], яка підтвердила висновок про необхідність госпіталізації. 16.11.2016 року, після проведення огляду, комісія лікарів-психіатрів зробила висновок про необхідність госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар. [PERSON] поставлено діагноз: гострий поліморфний психотичний розлад без симптомів шизофренії, афективно-параноїдний синдром. За змістом ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. З огляду на викладене, заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 13, 14, 17 Закону України ,,Про психіатричну допомогу,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Лікар-психіатр Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні №3 [PERSON] звернувся до суду з заявою про госпіталізацію недієздатного [PERSON] в психіатричний стаціонар без його згоди, у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який зумовлює його небезпеку для себе та оточуючих, суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо не буде надана психіатрична допомога. В судовому засіданні лікар-психіатр вказану заяву підтримав. Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо госпіталізації недієздатного [PERSON]. [PERSON] не піддається мовному контакту. Судом встановлено наступні обставини. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 16.07.2004 року [PERSON] визнано недієздатним та призначено його опікуном [PERSON] 06.11.2016 року [PERSON] був госпіталізований в Обласну психоневрологічну лікарню №3. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON], що надійшли від його опікуна. 24.10.2016 року [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром приймального відділення [PERSON], яка підтвердила висновок про необхідність госпіталізації. 07.11.2016 року, після проведення огляду, комісія лікарів-психіатрів зробила висновок про необхідність госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар. [PERSON] поставлено діагноз: параноїдна шизофренія, безперервно-прогредієнтний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром на фоні вираженого емоційно-вольового дефекту особистості з параноїдними включеннями, кінцевий стан. Відповідно до статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна, за рішенням лікаря-психіатра. Згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Крім того відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. З огляду на викладене, заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 13 Закону України ,,Про психіатричну допомогу,

Outcome: approved