Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Комунальне підприємство «Теплокомуненерго» звернулося до Олександрійського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання на загальну суму 2 526 грн. 14 коп. станом на 1 листопада 2013 року. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що між ним та відповідачкою, яка є власником квартири [ADDRESS], склалися правовідносини з приводу надання послуг з теплопостачання. Відповідачка мешкає в квартирі, яка належить до приватного житлового фонду. Дана квартира опалюється КП «Теплокомуненерго» з моменту прийняття багатоквартирного будинку в експлуатацію. [PERSON] не зверталася до КП «Теплокомуненерго» з письмовою заявою про відключення від централізованого опалення, користується тепловою енергією, про що свідчить письмовий договір, за яким КП «Теплокомуненерго» постачає теплову енергію, а відповідач приймає дану послугу. Відповідно до п.20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених 21 липня 2005 р., плата за послуги має вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідачка не сплачувала вартість отриманої теплової енергії у встановлені строки, чим порушила ст.ст. 525,526, 530 ЦПК України. В зв`язку з цим станом на 1 листопада 2013 року виникла заборгованість за надані послуги теплопостачання в розмірі 2 490 грн. 34 коп. Згідно ст.625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми , якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Відповідно до даної норми закону КП «Теплокомуненерго» нарахувало відповідачеві 3% річних в сумі 35 грн. 80 коп. До судового розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка, належно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання на повторний виклик не з'явилася, причини неявки не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Суд встановив, що відповідачка є власником квартири. Квартира опалюється комунальним підприємством «Теплокомуненерго». Між підприємством та відповідачкою склалися сталі правовідносини з приводу надання послуг, які тривають декілька років, про що свідчить договір про постачання теплової енергії, відкритий особовий рахунок та фактичне користування послугами відповідачкою, що їх надає позивач. Загальна сума боргу підтверджується відповідним розрахунком і станом 1 листопада 2013 року становить 2 490 грн. 34 коп. При задоволенні вимог суд також керується п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 р., п.17, п.20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005р. № 630, згідно яких споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, відповідно до нормативів (норм) споживання або за показаннями засобів обліку (будинкових або квартирних лічильників). Як передбачено п. 20 Правил, плата за послуги має вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.1, ч.2 ст.625 ЦК України). Отже, вимоги позивача відповідають закону. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved