Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів та звільнення від сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він, [PERSON] , перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 22 листопада 2008 року. Подружжя є інвалідами ІІ групи з дитинства та отримує соціальну допомогу. Від сумісного подружнього життя мають малолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2019 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав, [PERSON] , [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно їх дітей. [PERSON] (далі - Відповідач) доводиться позивачу тещею. Судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2020 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31.01.2020 року до досягнення дітьми повноліття. Далі позивач зазначає, що про існування судового наказу він дізнався в жовтні 2020 року, коли була заблокована його пенсійна банківська картка. Після цього, мати позивача [PERSON] , яка діє на підставі довіреності, звернулась до Шевченківського ВДВС та отримала копії постанов про відкриття виконавчого провадження № 63133846 та № 63134247. Оскільки позивач отримує не значний дохід у вигляді пенсії по інвалідності, він змушений звернутися до суду та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просити суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частки на 1/8 частки його заробітку (доходу) щомісячно, до повнолітня дітей та звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, починаючи з 31.01.2020 року. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подала відзив на позовну заяву, у якому заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилалась на те, що хоч позивач є інвалідом ІІ групи, це не звільняє його від обов`язку утримання дітей. Доказів щодо зміни матеріального або сімейного стану позивачем не надано. Крім того, позивач працює на ринку вантажником та отримує заробіток. У позові позивач зазначає, що він не здатний до самообслуговування, однак це не робить його недієздатною особою, над якою встановлено опіку. Мати позивача не є опікуном над ним. Також звертає увагу суду, що мати дітей [PERSON] , як і позивач, є інвалідом ІІ групи, але аліменти на утримання дітей виплачує. Вважає, що розмір аліментів встановлений судовим наказом не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого законодавства. Позивачем подано відповідь на відзив, у якій просив позовні вимоги задовольнити. Зазначив, що з 01.12.2020 року соціальна пенсія, яка передбачена позивачу, становить 1 769 грн., однак станом на 01.01.2021 року позивач не отримує ніяких видів державних соціальних допомог. Крім того, з таким захворюванням як у позивача, неможливо працевлаштуватись. Також вказав, що із нього щомісячно стягуються аліменти у розмірі 884 грн. 50 коп., що значно перевищує 1/3 частину його доходу. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначила, що відповідач приховує факт зловживання спиртними напоями разом зі своєю дружиною, внаслідок чого вони вели себе агресивно по відношенню до дітей, вчиняли сварки. Вважає, що позивач свідомо перекладає свій обов`язок утримувати дітей на державу, оскільки участі у додаткових витратах не приймає, натомість хоче позбавити дітей тих незначних коштів, які визначені законом. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, у заяві просила справу розглядати без її участі, у позові відмовити у повному обсязі. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 11.05.2021 року вирішено витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області відомості про всі виплати на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які отримує [PERSON] , як опікун по догляду за дітьми. Ухвалою від 30.06.2021 року у задоволенні клопотання представника позивача про допит свідка за позовом [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів було відмовлено. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства внаслідок психічного розладу (а.с. 11). Разом із цим, судом встановлено, що позивач недієздатним у передбаченому законом порядку не визнавався, опіка над ним не встановлювалась. Доказів того, що позивач не може керувати своїми діями та розуміти їх наслідки суду не представлено. Судом також встановлено, а сторонами не оспорювалась та обставина, що відповідач є біологічним батьком двох дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] , та доньки - [PERSON] , [INFO] . При цьому з матеріалів справи вбачається, що позивача у судовому порядку було позбавлено батьківських прав у відношенні вказаних дітей. Одночасно із цим рішенням Виконавчого комітету Новокодацької районної у місті Дніпрі ради № 34 від 27.01.2020 року відповідача [PERSON] призначено опікуном над вказаними малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 26). Матеріалами справи підтверджено, що судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2020 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31.01.2020 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 12). Матеріалами справи підтверджено, що постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Данченко О.М. від 25.09.2020 року відкрито виконавче провадження № 63134247 з примусового виконання судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2020 року (а.с. 13). Матеріалами справи також підтверджено, що відповідно до довідки про доходи № 6448 2149 6068 4412 від 24.11.2020 року, сума пенсії [PERSON] за період з 01.07.2020 року по 30.11.2020 року складає 8 560 грн. (а.с. 14). V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька, або стану його здоров`я може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Суд зазначає, що згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних норм матеріального закону вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] за період з 01.10.2020 року по 31.03.2021 року ніяких видів державних соціальних допомог не отримував, що підтверджується довідкою про отримання (неотримання) допомоги від 30.04.2021 року (а.с. 71). Окрім цього, під час винесення судового наказу заявником не було проінформовано суд про стан здоров`я боржника - платника аліментів, що зумовлений наявністю в нього інвалідності ІІ групи. Таким чином, в суду наявні обставини констатувати, що після винесення судового наказу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31.01.2020 року до досягнення дітьми повноліття, у платника аліментів змінилося матеріальне становище, що у сукупності із встановленим судом дійсним станом його здоров`я, у розумінні ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Уточнивши позовні вимоги, сторона позивача просила суд змінити розмір аліментів із 1/3 частки на 1/8 частки його заробітку (доходу) щомісячно, до повнолітня дітей без встановлення мінімального розміру таких періодичних платежів. Суд із цього приводу вказує, що 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Таким чином, суд своїм рішенням не може встановити мінімальний розмір аліментів менший, аніж визначено вказаними нормами матеріального закону. Відтак, з урахуванням фактичних обставин справи, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, а також враховуючи матеріальний стан та стан здоров`я платника аліментів, суд вважає за можливе змінити розмір аліментів, який було встановлено судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2020 року та визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню із позивача на користь відповідача на утримання малолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) батька, щомісячно. Однак зменшуючи розмір аліментів, що стягуються, з 1/3 частки до 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, суд визначає, що такий зменшений розмір не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В даному випадку зменшення розміру аліментів з 1/3 частки до 1/6 частки на утримання малолітніх дітей, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між правом позивача та законодавчо встановленим захистом прав малолітніх дітей. Окремо суд зауважує, що позивач маючи статус інваліду ІІ групи з дитинства у той же час не визнаний у передбаченому законом порядку недієздатною особою, над якою встановлено опіку. А тому спромігшись, як свідома людина, стати біологічним батьком двох дітей, позивач мав би розуміти усі наслідки своїх дій та вчинків. У тому числі такі, які передбачають виникнення в силу закону певних батьківських обов`язків щодо матеріального забезпечення своїх прямих нащадків, які мають право на гідний рівень життя, у тому числі, за рахунок батьківського забезпечення. Адже частина друга статті 51 Конституції України задекларувала обов`язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При цьому ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» прямо передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. І саме батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України, у тому числі за надання матеріальної допомоги дітям, яка має бути необхідною та достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На думку суду само по собі обставина інвалідності не може і не повинна звільняти батька від виконання свого законодавчо закріпленого обов`язку утримувати своїх дітей. Так само, чинне законодавства не містить прямої вказівки щодо того, шо отримання відповідачем [PERSON] , яка є опікуном малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] , державної допомоги на утримання дітей, має своїм наслідком нівелювання вказаного обов`язку позивача, як батька, брати участь в матеріальному забезпечені своїх дітей. З огляду на наведене, позов у частині зменшення розміру аліментів підлягає лише частковому задоволенню. Суд змінює розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] згідно судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2020 року по справі № 205/762/2020 (2н/205/47/2020) та ухвалює стягувати з [PERSON] аліменти у зміненому розмірі на утримання малолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) батька, щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення найстаршою дитиною - [PERSON] , [INFO] повноліття, на користь [PERSON] , починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Щодо позовної вимоги про звільнення від сплати заборгованості за аліментами суд зазначає наступне. Вирішуючи вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, суд виходить з положень ч. 2 ст. 197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Такий правовий висновок міститься у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини (дітей), оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини (дітей) з метою забезпечення достатнього матеріального рівня їх життя. Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що заборгованість позивача [PERSON] станом на 01.06.2021 року складає 29 024 грн. 97 коп. (а.с. 99-101). При цьому оглядом вказаного розрахунку встановлено, що державним виконавцем такі аліменти обраховувались виходячи виключно із законодавчо закріпленого мінімального розміру аліментних платежів (50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). Суд вважає, що стороною позивача недоведена неспроможність сплати позивачем аліментів у їх мінімальному розмірі, визначеному законом. Звільнення позивача від вказаної заборгованості по аліментах лише з мотивів наявності інвалідності у платника аліментів фактично не буде відповідати інтересам дітей, які також мають право на достатній рівень матеріального забезпечення. Суд зазначає, що частина перша статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А тому враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей батька, суд доходить висновку, про відсутність підстав для звільнення позивача від заборгованості по аліментах, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи, а тому судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial