Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківводоканал» (далі - КП «Харківводоканал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути з відповідачки на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 8955 грн 54 коп. та судовий збір. Уточнена позовна заява мотивована тим, що 30 квітня 2015 року КП «Харківводоканал» звернувся до Дзержинського районного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання на суму 8955 грн 54 коп 30 жовтня 2015 року суддею Дзержинського районного суду м. Харкова була постановлена ухвала про скасування судового наказу від 22 червня 2015 року про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідач є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] . Однак в порушення вимог чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не виконує, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання в сумі 8955 грн 54 коп., а саме, за період з 01 грудня 1999 року по 31 березня 2015 року у розмірі 5908 грн 76 коп. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2002 року по 31 березня 2015 року у розмірі 1600 грн 91 коп. В зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховані інфляційні витрати та 3% річних. 01 липня 2016 року боржнику було направлене рахунок - попередження з пропозицією погасити борг за надані послуги. На підставі вищевикладеного, посилаючись на норми статей 3,4, 118, 119, 99, пункту 3 частини 8 статті 105-1 ЦПК України, статті 625, 264 ЦК України, пункти 2,3 статті 267, статті 623 ЦК України, статтями 64, 68 ЖК України, статті 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10 січня 2002 року, пункту 18 « Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630, просило стягнути з [PERSON] загальну суму заборгованості у розмірі 8955 грн 54 коп. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 серпня 2016 року вищевказана цивільна справа передана в провадження судді Омельченко К.О. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2016 року відкрито провадження у справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено судове засідання.. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 березня 2021 року вищевказана цивільна справа передана в провадження судді Яковлевої В.М., у зв`язку з відрахуванням зі штату судді [PERSON] у зв`язку зі смертю, розпорядження № 02-06/524 від 18 березня 2021 року. Матеріали цивільної справи № 638/13869/16-ц передані в провадження судді Яковлевої В.М. 19 березня 2021 року. Ухвалою суду від 29 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав, з підстав, викладених в уточненій позовній заяві, просив уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник КП «Харківводоканал» надала до суду письмові пояснення, зазначила, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, тобто власник несе тягар утримання майна. Кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідно на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес), що узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року по справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18). Щодо відповідальності споживачів, які є власниками житла, за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг Верховний суд у складі колегії судді судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 757/29813/17- дійшов висновку, що особи, як власники квартири, є споживачами послуг, які надаються їм позивачем, а тому відповідно до чинного законодавства України зобов`язані здійснювати своєчасну їх оплату. Отже, [PERSON] має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників - спадкоємців [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання повідомлена належним чином, причину не явки не повідомила. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив застосувати строк позовної давності та зазначив, що оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню заборгованості включаються до складу спадщини, то підлягають застосування норми статті 1282 ЦК України. Позивачу стало відомо про відкриття спадщини [INFO] . У зв`язку із тим, що позивачем не було здійснено дій по пред`явленню своїх вимог до спадкоємців у встановлений частиною другою статті 1281 ЦК України строк, право вимоги позивача до спадкоємців по боргам спадкодавця припинилось. Просив стягнути з [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» заборгованість в загальній сумі 2591 грн 82 коп, Ѕ частину заборгованості з водопостачання за період з 01 квітня 2012 року по 31 березня 2015 року в розмірі 2463 грн 90 коп; Ѕ частину заборгованості з водовідведення за період з 01 квітня 2012 року по 31 березня 2015 року в розмірі 1463 грн 44 коп; 3% річних - 143 грн 44 коп; інфляційні втрати - 1112 грн 86 коп. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, заслухавши представника позивача та представника відповідача [PERSON] , суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП «Харківводоканал» за вказаною адресою. Квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 07 червня 2006 року ( а. с. 34) Відповідно до свідоцтва про смерть від 07 березня 2015 року, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 3892 (а. с. 35) 22 червня 2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення боргу з [PERSON] ( а. с. 37) 30 жовтня 2015 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова скасовано судовий наказ від 22 червня 2015 року ( а. с. 21). Відповідно до листа Десятої Харківської держаної нотаріальної контори від 28 травня 2019 №1339/01-16, 14 липня 2017 року заяву про прийняття спадщини подала мати померлого - [PERSON] [INFO] батько померлого - [PERSON] . 14 липня 2015 року заяву про відмову від спадщини на користь сина спадкодавця - [PERSON] ( [INFO] ) подала дружина померлого [PERSON] . Заяву про прийняття або відмову від спадщини від інших спадкоємців не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а. с. 126). Правовідносини з приводу водопостачання та водовідведення регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про питну воду та питне водопостачання». Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку встановленому законом. Приписами пункту п`ятого частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до пункту першого частини другої статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10 січня 2002 року споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання i водовідведення. Згідно з пунктом 30, 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги в установлені договором строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до пункту першого частини першої статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім, випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно зі статтею 162 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Крім того, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з положеннями статті 67 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Як зазначалось вище, відповідно до статті 68 ЖК Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до статті 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договорів найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями. Згідно з положеннями статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з положеннями 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з нормами статей 1268 -1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарно вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Сутність солідарного обов`язку полягає в тому, що кожен з боржників повинен виконати зобов`язання у повному обсязі, а кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (стаття 543 ЦК України). Крім того, відповідно до вимог статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, тобто власник несе тягар утримання майна. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає (частини четверта статті 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідно на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року по справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18). Щодо відповідальності споживачів, які є власниками житла, за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг Верховний суд у складі колегії судді судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 757/29813/17 дійшов висновку, що особи, як власники квартири, є споживачами послуг, які надаються їм позивачем, а тому відповідно до чинного законодавства України зобов`язані здійснювати своєчасну їх оплату. Матеріали справи свідчать, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Отже, відповідач [PERSON] є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, на ім`я якої відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Однак належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконувала, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносила, внаслідок чого утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання у сумі 8955 грн 54 коп., а саме, за період з 01 грудня 1999 року по 31 березня 2015 року у розмірі 5908 грн 76 коп. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2002 року по 31 березня 2015 року у розмірі 1600 грн 91 коп. Обґрунтування зазначеної заборгованості міститься у розрахунку (додається), де зазначено інформацію щодо об`єму поставлених відповідачу послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійснені відповідачем оплати, який відповідачем та її представником не оспорювався. Скориставшись цим правом позивач звернувся до суду з уточненою позовною заявою, за змістом якої просив стягнути всю заборгованість з [PERSON] , яка є співвласником квартири, що належить їй на праві спільної сумісної власності, і на яку відкрито абонентський особовий рахунок № [NUMBER] по оплаті послуг водопостачання та водовідведення. Ці фактичні обставини сторонами не заперечувались. З огляду на викладене доводи представника відповідача про те, що з позивачки підлягає стягненню лише половина заборгованості в межах строку позовної давності, тобто про поділ заборгованості пополам в рівних частках, є помилковими, оскільки встановлена законом у спірних правовідносинах відповідальність боржників за спожиті послуги солідарна, а не дольова. Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] є обґрунтованими. Водночас, [PERSON] має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників - спадкоємців [PERSON] . Разом із цим, відповідач, подала до суду заяву про застосування строку позовної давності, яку в судовому засіданні підтримав її представник. Відповідно до частини першої статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина перша статті 257 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до частини третьої статті статі 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( частина четверта статті 267 ЦК України). Так, Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 8955 грн 54 коп., а саме, за період з 01 грудня 1999 року по 31 березня 2015 року у розмірі 5908 грн 76 коп. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2002 року по 31 березня 2015 року у розмірі 1600 грн 91 коп., а також інфляційні витрати та 3% річних. Тобто , частина позовних вимог стосується стягнення заборгованості за період поза межами строку позовної давності, а саме з 01 грудня 1999 року по 31 березня 2012 року за послуги з централізованого водопостачання та з 01 квітня 2002 року по 31 березня 2012 року за послуги з централізованого водовідведення. На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги КП «Харківводоканал» підлягають частковому задоволенню, з [PERSON] на користь Комунального підприємство «Харківводоканал» підлягає стягненню заборгованість в межах строку позовної давності, за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 квітня 2012 року по 31 березня 2015 року в розмірі 2463 (дві тисячі чотириста шістдесят три) грн 90 коп; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2012 року по 31 березня 2015 року в розмірі 1463 (одна тисяча чотириста шістдесят три) грн 44 коп. Згідно положень статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послу підлягають стягненню 143 грн 44 коп. - індекс інфляції за час прострочення та 1302 грн 43 коп. - 3% річних від простроченої суми. Наведені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме розрахунком заборгованості, розрахунком 3 % річних та індексу інфляції. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем просив відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення. Оскільки позовні вимоги КП «Харківводоканал» підлягають частковому задоволенню, то відповідно до статті 141 ЦПК України з КП «Харківводоканал» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 730 грн 34 коп. (1378 грн * 53 %) за подання позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: partial