Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Лікар-психіатр Лубенської комунальної центральної міської лікарні [PERSON] звернулася до суду з заявою про надання [PERSON] стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку. В заяві вказала, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті поліклінічного відділення Лубенської КЦМЛ з 24.10.2006 року з діагнозом «Хронічні зміни особистості внаслідок органічного ураження ЦНС». Раніше [PERSON] проживав в м.Черкасах, де знаходився на лікуванні в Черкаській психіатричній лікарні в 2001, 2003, 2005 роках та двічі в 2006 році. Після переїзду на постійне проживання до м.Лубни Полтавської області [PERSON] спостерігався лікарем-психіатром Лубенської КЦМЛ, отримував підтримуюче лікування амбулаторно. З 2011 року психічний стан хворого поступово погіршився. Пацієнт припинив приймати підтримуюче лікування та категорично відмовився від огляду у лікаря-психіатра. Останнього разу був оглянутий лікарем-психіатром 22.03.2016 року. Від обстеження в психіатричній лікарні пацієнт також відмовився. Після переїзду до м.Лубен [PERSON] не працював. Перебуває на утриманні та мешкає з престарілою матір'ю, якій зі слів останньої постійно погрожує фізичною розправою, вимагає від неї покинути належний їй будинок. На підставі викладеного, лікар-психіатр робить висновок, що у [PERSON] розвивається тяжке психічне захворювання і в разі ненадання йому стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку, психічний стан хворого може погіршитися, що завдасть значної шкоди його здоров'ю та створить загрозу здоров'ю його матері - [PERSON] Заявник прохає суд Призначити [PERSON] стаціонарну психіатричну допомогу в примусовому порядку. В судове засідання з'явилася лікар-психіатр [PERSON], яка повідомила, що лікар-психіатр [PERSON] наразі перебуває у відрядження у зв'язку з навчанням. Подану заяву про надання [PERSON] стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку підтримує, зважаючи на негативний перебіг та загострення його хвороби, що створює небезпеку для нього та оточуючих. Вважає, що за викладених обставин ефективну допомогу хворому можливо надати лише шляхом поміщення його до спеціалізованого стаціонарного закладу з надання психіатричної допомоги. При цьому, лікар вказала, що відсутня необхідність в проведенні примусового огляду хворого, оскільки наявність хвороби вже встановлена. Наполягає саме на госпіталізації хворого, оскільки від проходження амбулаторного лікування пацієнт відмовився. Заінтересована особа - [PERSON] подану лікарем-психіатром заяву підтримала. Вказала, що [PERSON] є її сином, проживає в її будинку та страждає на психічне захворювання. Останнім часом стан здоров'я сина погіршився, він став агресивним та некерованим, постійно погрожує їй фізичною розправою, виганяє з будинку. [PERSON] від явки в судове засідання категорично відмовився. Зважаючи на висновок лікарсько-консультативної комісії, доданий до заяви, суд доходить висновку про неспроможність [PERSON] перебувати в судовому засіданні. Прокурор в судовому засіданні заяву лікаря-психіатра про надання стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку підтримав. Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, вважає, що заяву слід задовольнити. Згідно із ч. 1 ст. 279 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Згідно частин 1, 2 ст.280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.282 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено презумпцію психічного здоров'я, тобто кожна особа важаться такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставі та у порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ст.14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що згідно висновку лікарсько-консультативної комісії від 01.06.2016 року [PERSON] знаходився на лікуванні в Черкаській психіатричній лікарні в 2001, 2003, 2005 роках та двічі в 2006 році. Перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті поліклінічного відділення Лубенської КЦМЛ з діагнозом «Хронічні зміни особистості внаслідок органічного ураження ЦНС». В психічному статусі домінуються: відхід від реальних життєвих обставин, які супроводжуються неадекватною поведінкою агресивністю по відношенню до рідної матері, якій він постійно погрожує фізичною розправою, що може кваліфікуватися як тяжкий психічний розлад, внаслідок чого хворий [PERSON] може вчиняти та виявляти реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Згідно висновку ЛКК [PERSON] потребує призначення стаціонарної психіатричної примусової допомоги. Відповідно до пояснень лікаря [PERSON] з 2011 року пацієнт перестав дотримуватися підтримуючого лікування, внаслідок чого його психічний стан погіршився. Крім того, з пояснень [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], вбачається, що син останні кілька років регулярно висловлює на її адресу реальні погрози щодо застосування насильства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації та лікуванню, без його згоди, оскільки страждає важким психічним захворюванням, яке загрожує йому особисто та оточуючим, а тому подану заяву лікаря-психіатра слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved