Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Лікар-фтизіатр протитуберкульозного відділення консультативно-діагностичного поліклінічного відділення № 1 Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу, посилаючись на наступне. [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], хворіє на заразну форму туберкульозу легень з 2010 року. Був знятий з диспансерного обліку в листопаді 2013 року, тому що ухилявся від явки до фтизіатра, подальшого лікування - з грудня 2011 року, місцезнаходження хворого було невідомо на протязі 1,5 років, за місцем реєстрації не мешкав. З травня 2015 року знаходиться на диспансерному обліку у фтизіатра по категорії 2 з діагнозом: Інший туберкульоз (14.05.2015 року) правої легені (інфільтративний) ф. засіву Дестр+ (плюс) МБТ + (плюс) М + (плюс) К0 Резистентність 0 (нуль) Гістологія 0 (нуль) Категорія 2 Когорта 2 (2015 рік). [PERSON], [INFO], проходив стаціонарне лікування в Лисичанському обласному протитуберкульозному диспансері з 05.05.2015 року по 23.06.2015 року. Причина виписки зі стаціонару - самовільне залишення відділення. Лікування перервано з 24.06.2015 року. [PERSON] після самовільного залишення протитуберкульозного відділення ухиляється від лікування й відвідування лікаря-фтизіатра м. Сєвєродонецька. Неодноразово був запрошений медсестрою протитуберкульозного відділення КДПВ № 1 КУ «СМБЛ» (12.10.2015 року, 19.10.2015 року, 23.10.2015 року), запрошувався через матір, тому що особисто від контакту з медичними працівниками ухиляється. Зі слів матері, хворий син від відвідування фтизіатра й подальшого лікування відмовляється. [PERSON] є бактерієвиділювачем (хворіє на заразну форму туберкульозу) і представляє високу епідеміологічну небезпеку розповсюдження туберкульозу серед оточуючого населення, тому не може бути присутнім на судовому засіданні. Неодноразово [PERSON] викликався до відділення, був через матір попереджений про можливість примусової госпіталізації згідно рішення суду, але хворий від подальшого лікування та госпіталізації у протитуберкульозний стаціонар ухиляється. [PERSON] порушує протиепідемічний режим, чим обумовлює епідеміологічну небезпеку розповсюдження туберкульозу серед оточуючого населення. Після розгляду медичної документації на лікарській комісії від 27.10.2015 року було зроблено висновок про необхідність ізоляції та примусової госпіталізації хворого до Лисичанського обласного протитуберкульозного диспансеру (Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Красна, 285) з метою ізоляції його від оточуючих та лікування. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги підтримала, просила суд прийняти рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до Лисичанського обласного протитуберкульозного диспансеру строком на три місяці. Заінтересована особа [PERSON], яка є матір'ю хворого [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Згідно із висновком лікарсько-консультативної комісії консультативно-діагностичного поліклінічного відділення № 1 Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» про необхідність примусової госпіталізації до протитуберкульозного стаціонару за рішенням суду № 3066 від 27.10.2015 року, хворий [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], хворіє на заразну форму туберкульозу легень з 2010 року. Був знятий з диспансерного обліку в листопаді 2013 року, тому що ухилявся від явки до фтизіатра, подальшого лікування - з грудня 2011 року, місцезнаходження хворого було невідомо на протязі 1,5 років, за місцем реєстрації не мешкав. З травня 2015 року знаходиться на диспансерному обліку у фтизіатра по категорії 2 з діагнозом: Інший туберкульоз (14.05.2015 року) правої легені (інфільтративний) ф. засіву Дестр+ (плюс) МБТ + (плюс) М + (плюс) К0 Резистентність 0 (нуль) Гістологія 0 (нуль) Категорія 2 Когорта 2 (2015 рік). [PERSON], [INFO], проходив стаціонарне лікування в Лисичанському обласному протитуберкульозному диспансері з 05.05.2015 року по 23.06.2015 року. Причина виписки зі стаціонару - самовільне залишення відділення. Лікування перервано з 24.06.2015 року. [PERSON] після самовільного залишення протитуберкульозного відділення ухиляється від лікування й відвідування лікаря-фтизіатра м. Сєвєродонецька. Неодноразово був запрошений медсестрою протитуберкульозного відділення КДПВ № 1 КУ «СМБЛ» (12.10.2015 року, 19.10.2015 року, 23.10.2015 року), запрошувався через матір, тому що особисто від контакту з медичними працівниками ухиляється. Зі слів матері, хворий син від відвідування фтизіатра й подальшого лікування відмовляється. [PERSON] є бактерієвиділювачем (хворіє на заразну форму туберкульозу) і представляє високу епідеміологічну небезпеку розповсюдження туберкульозу серед оточуючого населення, тому не може бути присутнім на судовому засіданні. Неодноразово [PERSON] викликався до відділення, був через матір попереджений про можливість примусової госпіталізації згідно рішення суду, але хворий від подальшого лікування та госпіталізації у протитуберкульозний стаціонар ухиляється. [PERSON] порушує протиепідемічний режим, чим обумовлює епідеміологічну небезпеку розповсюдження туберкульозу серед оточуючого населення. Комісія одноголосно постановила: відповідно до ст. 11 Закону України № 4565-VI від 22.03.2012 року «Про внесення змін до Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» та других законодавчих актів України», наказу ДОЗ ЛОГА № 119 від 13.02.2013 року «Про примусову госпіталізацію хворих на заразну форму туберкульозу» хворий [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного стаціонару. Мінімальна тривалість стаціонарного лікування - три місяці (до негативації аналізу мокротиння). Рекомендовано підготувати та направити заяву до суду про примусову госпіталізацію хворого. Викладене вище також знайшло своє відображення у витягу з амбулаторної карти № 304705 від 27.10.2015 року хворого [PERSON]. Згідно із випискою № 266, наданою Лисичанським обласним протитуберкульозним диспансером від 23.06.2015 року, [PERSON], [INFO], проходив стаціонарне лікування в Лисичанському обласному протитуберкульозному диспансері з 05.05.2015 року по 23.06.2015 року. Причина виписки зі стаціонару - самовільне залишення відділення. До лікування хворий не привернений. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» протиепідемічний режим - спеціальні протиепідемічні заходи (правила поведінки особи, хворої на заразну форму туберкульозу), встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я, спрямовані на захист населення, у тому числі медичних та інших працівників, від зараження збудником туберкульозу. Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 04.09.2014 року № 620 затверджено уніфікований клінічний протокол первинної, вторинної (спеціалізованої) та третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги дорослим «Туберкульоз». З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] порушує протиепідемічний режим, який встановлено вищевказаним Наказом, а саме ухиляється від лікування, що може мати наслідком не дотримання етикету кашлю, не уникнення місць скупчення людей та не носіння хірургічної маски. Таким чином, суд вважає, що висновок комісії № 3066 від 27.10.2015 року та витяг з амбулаторної карти № 304705 від 27.10.2015 року містять в собі чітке обґрунтування необхідності примусової госпіталізації до Лисичанського обласного протитуберкульозного диспансеру [PERSON], який є хворим на туберкульоз та порушує протиепідемічний режим. У зв'язку із викладеним, суд вважає необхідним заяву лікаря-фтизіатра протитуберкульозного відділення консультативно-діагностичного поліклінічного відділення № 1 Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» [PERSON] про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу задовольнити та примусово госпіталізувати [PERSON], [INFO], до Лисичанського обласного протитуберкульозного диспансеру строком на три місяці, тобто до 06 лютого 2016 року.

Outcome: approved