Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить: - визнати за [PERSON] право власності на дачне домоволодіння у СОТ «Автомобіліст - 2», [NUMBER], на земельній ділянці 0,0974 га на території Новенської сільської ради Мелітопольського району за набувальною давністю; - визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку СОТ «Автомобіліст - 2», № [NUMBER] , площею 0,0974 га на території Новенської сільської ради Мелітопольського району, що оформлена державним актом на право приватної власності на землю № 193 від 07.07.1995 року, серії ЗП -НВ- І0 - І3022 , виданий на підставі рішення виконкому Новенської сільської ради № 21 від 28.06.1994 року. Позовна заява обґрунтована тим, що 13 березня 1999 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] було розірвано шлюб. В період перебування в шлюбі було придбано земельну ділянку СОТ «Автомобіліст - 2», № [NUMBER] , на території Новенської сільської ради. Земельна ділянка була оформлена на відповідача - [PERSON] . На вказаній земельній ділянці було побудовано дачне домоволодіння. 28.09.2001 року рішенням суду було розподілено дачне домоволодіння між подружжям, однак право власності на Ѕ частину дачного домоволодіння як за позивачем так і за відповідачем зареєстровано не було. На теперішній час позивач відкрито, безперервно та добросовісно володіє, користується, доглядає за всім дачним домоволодінням та земельною ділянкою, особисто сплачує членські та комунальні платежі, земельний податок більше 20 років. Натомість відповідач - [PERSON] протягом 20 років не з`являвся до дачного будинку, не сплачував членські та комунальні платежі, не сплачував податок на землю. Позивач втратила зв`язок з відповідачем, який виїхав у Російську Федерацію. Позивач намагалась зв`язатись з ним, знайти його через спільних знайомих, однак всі спроби були марними. Будь - яких родичів, спадкоємців, які б претендували на дачне домоволодіння немає. Позивач продовжує утримувати його, робить поточний ремонт. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. Позивач в судове засідання не з`явилась. Однак на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, в разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи судом повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. 12 березня 1999 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 12.03.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міськвиконкому Запорізької області, актовий запис № 141 /а.с.35/. [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0974 га, цільове призначення - для садівництва, розташована на території с. Нове Новенської сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП - НВ - 10 - 13022 /а.с.33/. [PERSON] на праві приватної власності належить дачний будинок [NUMBER] , [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності /а.с.4/. На Земельній ділянці розташоване дачне домоволодіння у СОТ «Автомобіліст - 2», [NUMBER] складається з веранди 3,0 кв.м., кухні 10,3 кв.м., передпокій 12,2 кв.м., кімната 15,3 кв.м., кімната 14,3 кв.м., гараж 22,0 кв.м., коридор 2,7 кв.м., баня 3,3 кв.м., підвал 12,0 кв.м., господарська прибудова, водопровід /а.с.30-32/. Рішенням місцевого суду Мелітопольського району від 28 вересня 2001 року було проведено розділ дачного домоволодіння, яке розташоване на території СОТ «Автомобіліст -2». [PERSON] було виділено Ѕ частину вказаного домоволодіння. Було визнано право власності на Ѕ частину будинку за [PERSON] . [PERSON] було виділено Ѕ частину будинку. Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину будинку. Також було визначено порядок користування земельною ділянкою /а.с.29/. Згідно довідки від 27.01.2020 року виданою Обслуговуючим кооперативом «Автомобіліст - 2» [PERSON] дійсно відкрито, безперервно, добросовісно володіла, користувалась, доглядала за дачним будинком у СОТ «Автомобіліст - 2», [NUMBER], що розташований на земельній ділянці 0,0974 га на території Новенської сільської ради Мелітопольського району. [PERSON] відкрито, безперервно, добросовісно володіла, користувалась земельною ділянкою СОТ «Автомобіліст - 2», [NUMBER], площею 0,0974 га на території Новенської сільської ради Мелітопольського району, цільове призначення - садівництво, що оформлена державним актом на право приватної власності на землю № 193 від 07.07.1995 року, серії ЗП -НВ- І0 - І3022 , виданий на підставі рішення виконкому Новенської сільської ради № 21 від 28.06.1994 року, більше 20 років. [PERSON] особисто сплачувала членські та комунальні платежі, податок на землю, більше 20 років. [PERSON] більше 20 років не з`являвся до дачного будинку у СОТ «Автомобіліст - 2», [NUMBER], що розташований на земельній ділянці 0,0974 га на території Новенської сільської ради Мелітопольського району, не ніс витрат на членські та комунальні платежі, не сплачував податок на землю, не цікавився станом будинку, земельної ділянки /а.с.26/. З акту свідків від 29 січня 2020 року вбачається, що [PERSON] , дійсно більше 20 років відкрито, безперервно, добросовісно володіла, користувалась, доглядала за дачним будинком у СОТ «Автомобіліст - 2», [NUMBER], що розташований на земельній ділянці 0,0974 га на території Новенської сільської ради Мелітопольського району. Крім того, [PERSON] відкрито, безперервно, добросовісно володіла, користувалась земельною ділянкою СОТ «Автомобіліст - 2», [NUMBER], площею 0,0974 га на території Новенської сільської ради Мелітопольського району, цільове призначення - садівництво, що оформлена державним актом на право приватної власності на землю № 193 від 07.07.1995 року, серії ЗП -НВ- І0-І3022 , виданий на підставі рішення виконкому Новенської сільської ради № 21 від 28.06.1994 року. ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Згідно ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За змістом ст.ст. 12,81,89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. Враховуючи положення статей 335 та 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій, у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 20 березня 2020 року №540-IX». За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону №540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170,178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407,424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Outcome: approved