Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 31908,59 грн. та судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 19.01.2014 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 12845,03 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складають між нею та банком договір, про що свідчить її підпис у заяві. При укладенні кредитного договору банк керувався ч.1 ст. 634 ЦК України. Свої зобов`язання за договором банк виконав. Відповідач на підставі п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також, оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Станом на 01.07.2018 року заборгованість відповідача перед АТ КБ «ПриватБанк» становить 31908,59 грн., з яких: тіло кредиту - 12789,80 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 3682,17 грн., заборгованість за пенею - 13440,97 грн., а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1495,65 грн., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку та стягнути понесені судові витрати. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.09.2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. 08.11.2018 року відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову про стягнення заборгованості (а.с.51-54). Заперечення обґрунтовано тим, що внаслідок шахрайських дій третіх осіб та за відсутності належного контролю з безпеки платіжних операцій з боку працівників АТ КБ «Приватбанк» 21.06.2017 з її карткового рахунку № [NUMBER] , відкритого у АТ КБ «Приватбанк», шляхом трьох банківських операцій було знято трьома платежами: 6200 грн., 5000 грн., 4200 грн., у тому числі комісія банку за зняття кредитних коштів трьома платежами у розмірі 129,23 грн., 200 грн. і 168 грн., що разом складає 15897,23 грн., що спричинило їй збитки на вищевказану суму. Вказані кошти були перераховані на картку № [NUMBER] . Власником картки є [PERSON] , який в мережі Інтернет на різних ресурсах значиться як шахрай. 25.06.2017 вона виявила крадіжку коштів та за номером 3700 залишено повідомлення про блокування картки. 27.06.2017 на адресу Голови правління АТ КБ «Приватбанк» направлено претензію щодо блокування картки та повернення на рахунок грошових коштів, які були незаконно списані з карткового рахунку, однак відповідь на претензію не надійшла. Цього ж дня вона повідомила до поліції про вчинений злочин. 30.06.2017 вона звернулась до Управління НБУ в Чернігівській області із заявою і просила допомогти повернути кошти та притягнути винних осіб до відповідальності. Листом від 01.08.2017 НБУ в Чернігівській області повідомило, що вказані питання слід вирішувати безпосередньо з АТ КБ «Приватбанк». Зазначає, що вона нікому не розголошувала особисту інформацію щодо вищевказаної платіжної картки, так само як і не встановлювала переадресацію щодо свого мобільного номеру, який є фінансовим номером цієї картки. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» неправомірно стягує з неї заборгованість та грубо порушує її права. 13.11.2018 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до АК КБ «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, в якому позивач просить: визнати дії АК КБ «ПриватБанк» щодо ненадання відповіді на звернення позивача у формі претензії 27.06.2017 року незаконними та такими, що порушують права споживача; визнати дії в частині невиконання банківських послуг при користуванні платіжною карткою № [NUMBER], виданої на ім`я [PERSON] 21.06.2017 року неправомірними; визнати транзакції щодо переказу 21.06.2017 року коштів з кредитної картки АК КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] на ім`я [PERSON] на картку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] коштів в сумі 15400 грн. та стягнення комісії в сумі 497 грн. 23 коп. - нечинними; зобов`язати АК КБ «ПриватБанк» повернути [PERSON] кошти в сумі 15897 грн. 23 коп., шляхом відновлення їх на картковому рахунку; зобов`язати АК КБ «ПриватБанк» скасувати відсотки, пеню, штраф (фіксовану частину та процентну складову), нараховані за опротестованими [PERSON] трансакціями; стягнути пеню за незалежний переказ грошових коштів в розмірі 8027 грн. 98 коп. 29.12.2018 року АК КБ «ПриватБанк» надіслав відповідь на відзив, в якому просять задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. Ухвалою суду від 14.01.2019 року вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 18.02.2019 року на адресу суду надійшов відзив АК КБ «ПриватБанк» на зустрічну позовну заяву, в якому просять відмовити у задоволенні зустрічного позову та задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. Ухвалами суду від 28.05.2019 року зустрічну позовну заяву залишено без розгляду; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача, позовні вимоги не визнає, просить відмовити з підстав викладених у відзиві. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 19.01.2014 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приват Банк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно з якою, ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанку виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитку «Універсальну», що підтверджується відповідною анкетою-заявою, Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витягом з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 9, 10, 11-25). 19.01.2014 між банком та [PERSON] укладено кредитний договір (без номеру), відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Форма договору складається із заяви позичальника від 19.01.2014, Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент зменшити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Згідно з п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до виписки з банківського рахунку за період з 01.06.2017 по 26.06.2017 вбачається, що на кредитну картку № [NUMBER], видану на ім`я [PERSON] , встановлено кредитний ліміт у розмірі 15000 грн. та відображено рух коштів на балансі картки (а.с.55-57). 21.06.2017 року із вищевказаної кредитної картки через «Приват-24» проведено автоматичне списання коштів трьома платежами: 6200 грн., 5000 грн. та 4200 грн., у тому числі комісія банку за зняття кредитних коштів у розмірі: 129,23 грн., 200 грн. та 168 грн., що разом складає 15897,23 грн., на картку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (а.с.58). 25.06.2017 року відповідачем було виявлено крадіжку коштів, про що вона невідкладно повідомила банк за номером 3700. З приводу вказаних шахрайських дій 27.06.2017 року [PERSON] звернулася до ЧВП ГУНП в Чернігівській області із заявою про відкриття кримінального провадження, яке було внесено до ЄРДР за № 12017270010005319 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (а.с.59, 142-145). Крім того, 27.06.2017 року на адресу Голови правління ПАТ КБ «Приват Банк» відповідачем направлено претензію щодо блокування картки та повернення на рахунок грошових коштів, які були незаконно списані з її карткового рахунку № [NUMBER] (а.с.60-61). 02.10.2017 року на звернення [PERSON] від 26.06.2017 ПАТ КБ «Приватбанк» повідомлено, що Банк не може повернути кошти з тих підстав, що переказ коштів був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Приват24. Вхід в систему Приват24 був здійснений під авторизацією [PERSON] .. При даній процедурі клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить в Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього в Банк надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону [PERSON] та іншої особистої інформації. Цим же повідомленням ПАТ КБ «Приватбанк» рекомендував [PERSON] звернутись до правоохоронних органів (а.с.95-97). У листі АТ КБ «Приватбанк» від 18.04.2019 року щодо заходів забезпечення безпеки доступу, банк зазначив, що для входу до Приват24 та проведення переказів по карті, необхідно володіти інформацією про пароль та мати при собі фінансовий номер Клієнта, для отримання дзвінка/смс. Стосовно направлення СМС на підтвердження переказу, необхідно зазначити, за номером телефона [NUMBER] надати СМС за запитуваний період не виявляється можливим. Для зміни паролю на вхід до Приват24 необхідно отримати дзвінок та/або СМС від Банку для підтвердження операції на фінансовий номер телефона. У випадку, коли клієнт не підтверджує проведення даних платежів, доступ до фінансового телефону Клієнта був у третіх осіб ( а.с. 164) ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Частиною 1 ст. 1071 ЦК України встановлено, що банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Частиною 2 згаданої статті встановлено, що грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до п. 8 Розділу VI Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використання електронних платіжних засобів»: емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Згідно з п.9 розділу VІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05.11.2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки розпорядження на списання коштів із рахунку кредитної картки, пін-код чи будь-яку іншу інформацію відповідач нікому не надавала, докази на підтвердження вхідних та вихідних СМС повідомлень на підтвердження переказу за номером телефона - [NUMBER] банк не надав, суд вважає, що списання грошових коштів та нарахування процентів, пені (штрафних санкцій) є такими, що здійснене банком незаконно та з порушенням обов`язку збереження грошових коштів на рахунках його клієнта. Після того як [PERSON] дізналася про несанкціоновані фінансові операції по її рахунку, що мали місце 21.06.2017 року, вона невідкладно повідомила банк та звернулася із заявою до поліції щодо проведення перевірки за фактом крадіжки коштів, у зв`язку з чим наявне кримінальне провадження за ч. 1 ст. 185 КК України. Оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, розголошення секретної інформації третім особам, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 19.01.2014 року у сумі 31908,59 грн.. V. Розподіл судових витрат Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України не стягуються.

Outcome: dismissed