Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 15 листопада 2012 року між ним та АТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № 003-28191-151112, відповідно до якого відкрито поточний рахунок з використанням платіжної картки. З рахунку він частково використав кредитні кошти, які повертав вчасно та у відповідності з умовами кредитного договору. Строк кредитування по договору становив 365 днів. Останній платіж ним було внесено 28 січня 2014 року, після чого він вважав кредитний договір припиненим в зв?язку з закінченням строку кредитування. Після закінчення строку кредитування він, попередньо перевіривши відсутність заборгованості на картковому кредитному рахунку, кредитними коштами не користувався. 29 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис №9718, відповідно до якого з нього на користь відповідача належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 003-28191-151112 від 15 листопада 2012 року. При цьому, право відповідача на стягнення заборгованості набуто на підставі договору про відступлення права вимоги № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу вказане право відступлено кредитодавцем ТОВ «Дельта Банк» на підставі договору про відступлення права вимоги № 195/К від 8 лютого 2018 року. Миронівським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису. Вважає, що під час вчинення виконавчого напису нотаріусом не дотримано вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5\~ від 22 лютого 2012 року, постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», оспорюваний виконавчий напис вчинено за відсутні доказів безспірності заборгованості, на кредитному договорі, що не був посвідчений нотаріально. Також послався на ті обставини, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус керувався лише розрахунком відповідача, не перевіряючи факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, а тому оспорюваний виконавчий напис не підлягає виконанню. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 9718, вчинений 29 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Станіславовичем, та стягнути з відповідача судові витрати. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 6 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 6 вересня 2021 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено, забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу. Згідно зі\~статтею 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 6 вересня 2021 року відповідачу та третім особам, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Відповідно до пункту 1 частини 8\~статті 128 ЦПК України,\~днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. 4 жовтня 2021 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено представнику відповідача, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке надійшло до суду 6 жовтня 2021 року. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень\~статті 274 ЦПК України,\~справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Миронівського районного суду від 27 грудня 2021 року клопотання представника позивача про врегулювання спору за участю судді залишено без задоволення. Аргументи учасників справи Відповідач, у надісланій до суду заяві, визнав позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису № 9718, виданого від 29 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.С. таким, що не підлягає виконанню, та стягнення з відповідача на користь позивача 50 % сплаченого ним при подачі позову судового збору. Зазначив, що інші 50 % судового збору повертаються позивачу з державного бюджету, в порядку частини 1 статті 142 ЦПК України. Фактичні обставини справи Між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» 15 листопада 2012 року, шляхом підписання заяви про приєднання до Правил надання послуг при здійсненні кредитування фізичних осіб № 003-28191-151112 та тарифів на обслуговування платіжної картки по тарифному пакету «Старт», укладено кредитний договір з відкриттям поточного рахунку з використанням платіжної картки, на яку встановлено кредитний ліміт у розмірі 15000 грн. Строк кредитування визначений 364 дні. 29 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис № 9718, відповідно до якого з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», за період з 08 лютого 2018 року по 23 січня 2020 року, стягнуто заборгованість за кредитним договором № 003-28191-151112 від 15 листопада 2012 року в розмірі 17725,05 грн. заборгованості за тілом кредиту, 22037,02 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 150 грн. оплати за вчинення виконавчого напису. Згідно даних оспорюваного виконавчого напису, право відповідача на стягнення заборгованості набуто на підставі договору про відступлення права вимоги № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому, в свою чергу, вказане право відступлено кредитодавцем ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору про відступлення права вимоги № 195/К від 8 лютого 2018 року. Зазначені обставини підтверджуються даними виконавчого напису № 9718 від 29 січня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем (а.с. 10), Тарифів на обслуговування платіжних карток ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 11), заяви № 033-28191-151112 від 15 листопада 2012 року (а.с. 12). Позивачем проводилися платежі з погашення заборгованості за кредитом (всього сплачено 18500 грн.), що підтверджено квитанціями про оплату (а.с.13-17). Миронівським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) 17 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження № 64528328 з виконання вказаного виконавчого напису. Вказана обставина підтверджується даними постанови про відкриття виконавчого провадження від 17 лютого 2021 року № 64528328 (а.с. 31). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши наявні матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. За правилами статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до правил вказаної статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Правилами підпунктів 1.1.,1.2. пункту 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі по тексту Порядок), встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно підпункту 3.1. пункту 3 глави 16 Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують\~безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до підпункту 3.3 пункту 3 глави 16 Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~ Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). За приписами підпунктів 3.5. пункту 3 глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Як вбачається з даних виконавчого напису, його вчинено після спливу визначеного законом трьохрічного строку, який закінчився 14 листопада 2016 року. Розмір заборгованості не є безспірним, оскільки її нарахування, зокрема нарахування процентів, проводилося за період, який не входить до строку кредитування. Крім того, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, оскільки з 22 лютого 2017 року пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконним та нечинним у частині можливості вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Таким чином, нотаріусом допущено порушення порядку вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Статтею 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В надісланій на адресу суду заяві відповідачем ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» позов визнано. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом, що також є підставою для задоволення позову. Зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, а також факт визнання позову відповідачем свідчать про обґрунтованість вимог позивача та наявність підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Висновки за результатами розгляду Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 № 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі \~статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до \~статті 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис вчинено за відсутності доказів безспірності заборгованості, на не посвідченому нотаріально кредитному договорі, поза межами строків для вчинення виконавчих написів, що свідчить про порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису. Заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підтверджені матеріалами справи. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги та підлягають задоволенню. Вирішення питання щодо заходів забезпечння позову Ухвалою судді Миронівського районного суду від 6 вересня 2021 року забезпечено позов у справі шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу у виді виконавчого напису. За змістом статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує в тому числі питання про підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у випадку скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Оскільки суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, заходи забезпечення позову, встановлені відповідно до ухвали від 6 вересня 2021 року, продовжують діяти в порядку і у строки встановлені ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження» до моменту закінчення виконавчого провадження. Щодо розподілу судових витрат При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 908 грн. за подання позовної заяви та 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до частини 2 статті 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Провадження у справі відкрите 6 вересня 2021 року, а тому, відповідно до правил частини 2 статті 279 ЦПК України, заява відповідача про визнання позову надійшла до початку розгляду справи. В зв?язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 % судового збору у розмірі 681 грн. (908+454=1362,00 х 50%). Інші 50% судового збору у розмірі 681 грн. підлягають поверненню з державного бюджету. Позивачем до позовної заяви та заяви про забезпечення позову додано квитанції № 11 на суму 908,00 гривень та № 13 від 2 вересня 2021 року на суму 454,00 гривень, які свідчать про сплату судового збору, який зараховано в дохід державного бюджету. Повернення суми судового збору платнику у випадках, передбачених законодавством, здійснюється з рахунку, на який він був зарахований. Отримувачем коштів за доданими квитанціями є ГУК у Київ.обл/Миронівська міс/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37955989, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.), рахунок отримувача UA738999980313171206000010748, код класифікації доходів бюджету 22030101. На підставі наведеного,

Outcome: approved