Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, зазначивши в позові, що 26.11.2010 року по вул. Чекістів у м. Запоріжжі з вини відповідача [PERSON], який керував транспортним засобом «ЗАЗ-968МД» держномер [NUMBER], власником якого є [PERSON] трапилася дорожня-транспортна пригода в якій був пошкоджений автомобіль «БМВ Х5», держномер [NUMBER], що належав [PERSON], у зв'язку з чим, за заявою потерпілого Моторним (транспортним) страховим бюро України було здійснено страхове відшкодування потерпілому у розмірі 19485,85 гривень. У зв'язку з чим просить стягнути з [PERSON], [PERSON] в порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 19485,85 гривень, на правову допомогу у розмірі 2000 гривень, а також судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду у розмірі 243,60 гривень. У судове засідання представник позивача підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що 26.11.2010 року з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода. Власник транспортного засобу [PERSON] на час скоєння пригоди не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тому власник пошкодженого автомобілю [PERSON] з метою отримання відшкодування шкоди звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. Відповідно до наказу МТСБУ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 930 від 08.04.2011 року [PERSON] здійснено виплату відшкодування у розмірі 19485,85 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1535 від 08.04.2011 року. У зв'язку з тим, що винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], а власником транспортного засобу є [PERSON] просить стягнути з відповідачів в порядку регресу матеріальну шкоду у розмірі 19485,85 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 2000 гривень та судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні з позовом не згодна, суду пояснила, що транспортний засіб «ЗАЗ-968МД» держномер [NUMBER] не знаходиться у неї в володінні. 14.05.2009 року зазначений транспортний засіб було передано за довіреністю [PERSON] який розпоряджався та управляв автомобілем на свій розсуд. Крім того, датою настання страхового випадку є день вчинення ДТП - 26.11.2010 року, строк позовної давності у страховому зобов'язанні складає три роки. З позовом МТСБУ звернулося до суду лише 18.03.2014 року. Тому просить застосувати строк позовної давності та у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні з позовом не згоден, суду пояснив, що автомобіль «ЗАЗ-968МД» держномер [NUMBER], який належав [PERSON] 14.05.2009 року було передано за довіреністю [PERSON] Зі слів [PERSON] зазначений транспортний засіб у 2010 році був проданий [PERSON], який в подальшому продав автомобіль [PERSON] У ДТП, що сталася 26.11.2010 року визнано винним [PERSON], тому вимоги про відшкодування шкоди в порядку регресу повинні пред'являтися саме до винної особи. Крім того, вважає що часом виникнення страхових правовідносин є дата 11.04.2011 року, коли банком від позивача було одержано та проведено платіж на страхове відшкодування на ім'я потерпілого. Відповідач [PERSON] у судове засідання тричі не з'явився, причину відсутності суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, повідомлень щодо поважності причин відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та заперечень проти позову до суду не надходило. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 26.11.2010 року о 18-30 годин [PERSON], керуючи автомобілем ЗАЗ 968МД держномер [NUMBER] по вул. Чекістів у м. Запоріжжі не витримав безпечну швидкість руху в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «БМВ Х5», держномер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (а.с.6). Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «БМВ Х5» держномер [NUMBER] зазнав технічних пошкоджень. Згідно висновку експерта № 184 від 13.12.2010 року вартість спричиненої шкоди нанесеної власнику автомобіля «БМВ Х5», держномер [NUMBER] складає 26911,19 гривень (а.с.8-12). З метою отримання відшкодування потерпілий [PERSON] звернувся до МТСБУ з відповідною заявою (а.с.5). У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. а) п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ платіжним дорученням № 1535 від 08.04.2011 року, відповідно наказу про сплату № 930 від 08.04.2011 року здійснило виплату відшкодування [PERSON] у розмірі 19485,85 гривень. Зазначена сума отримана банком 11.04.2011 року та цього ж дня проведено платіж на ім'я потерпілого [PERSON] (а.с.13,15). Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст. 38 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2010 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.6). Позивач МТСБУ звернувся до відповідача [PERSON], як до винної особи з листами вих. № 6504/3-2-05 від 28.03.2011 року; № 8926/3-2-05 від 20.04.2011 року про компенсацію витрат в добровільному порядку (а.с.16,17), однак відповідач добровільно не відшкодував витрати позивача. Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог МТСБУ та стягнення з відповідача [PERSON], як з особи, винної у ДТП, витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 19 485,85 гривень. Оскільки відповідач [PERSON] не є особою, винною у заподіянні шкоди у ДТП, що сталося 26.11.2010 року, суд вважає, що вона не є належним відповідачем по справі та вимоги про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в порядку регресу задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 257 ЦК України строк позовної давності складає 3 роки та застосовується за заявою сторін. Суд критично ставиться до клопотання відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності та відмову у задоволенні позову, у зв'язку з тим, що право зворотної вимоги до боржника виникає з моменту відшкодування потерпілому шкоди. Із цього часу починається перебіг строку позовної давності. Часом виникнення спірних правовідносин між позивачем та відповідачем є дата, коли банком від позивача було одержано та проведено платіж на страхове відшкодування на ім'я потерплого [PERSON] - 11.04.2011 року (а.с.15). Позивач звернувся до суду з позовом 18.03.2014 року, тобто у встановлений трирічний строк. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору у розмірі 243,60 гривень. Вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 2000 гривень суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутні документальні докази оплати правової допомоги.

Outcome: partial