Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 18.05.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить визнати недійсним договір довічного утримання укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Третьою Одеською державною нотаріальною конторою. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. від 27.05.2015 року провадження по справі відкрито. Згідно розпорядження Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2016 року, щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із тривалою непрацездатністю судді Маломуж А.І., справа розподілена 01.04.2016 року на суддю Васильків О.В. згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи./т.1 а.с.153/. Ухвалою суду від 04.04.2016 року справу прийнято до провадження судді Васильків О.В. В ході розгляду справи судом також розглянуті клопотання сторін щодо витребування доказів та забезпечення позову. Ухвалою суду від 18.01.2017 року призначено судово-психіатричну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено. 22.05.2018 року до суду надійшов Висновок судово-психіатричних експертів №21 від 18.01.2018 року, в зв`язку з чим провадження у справі відновлено. Ухвалою суду від 05.11.2018 року призначено повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено. 12.12.2018 року до суду повернуті матеріали цивільної справи з клопотаннями про уточнення доручення та про надання додаткових матеріалів, в зв`язку з чим провадження у справі ухвалою від 14.12.2018 року поновлено. Ухвалою від 14.01.2019 року по справі призначено повторну посмертну судово-психіатричну експертизу. 29.07.2019 року до суду повернуті матеріали цивільної справи з повторним клопотанням про уточнення доручення та про надання додаткових матеріалів, в зв`язку з чим провадження у справі ухвалою від 29.08.2019 року поновлено. Ухвалою суду від 10.10.2019 року по справі призначено комплексну психолого-психіатричну експертизу. 13.01.2020 року справа повернута до суду. Ухвалою суду від 14.01.2020 року провадження у справі поновлено. До судового засідання 13.05.2020 року учасники справи не з`явились, повідомлялись належним чином. Представник позивача адвокат Ящук Ю.Ю. 13.05.2020 року надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача адвокат Гончарова В.Ю. 24.04.2020 року надала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача. Представник третьої особи Київської державної нотаріальної контори до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. На адресу суду 04.02.2020 року було надано заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги третя особа залишає на розсуд суду. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач [PERSON] (до шлюбу - [PERSON] ) посилається на те, що померлий [PERSON] , є її батьком, та був власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що 15.10.2010 року померлий [PERSON] дозволив зареєструвати відповідача по справі [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . У листопаді 2014 року померлому [PERSON] було поставлено діагноз - рак, та з 2015 року відповідач по справі [PERSON] робила уколи померлому [PERSON] . Після застосування вказаних препаратів [PERSON] взагалі не міг розмовляти, не впізнавав членів родини, та [INFO] помер. В подальшому зі слів відповідачки [PERSON] та нотаріуса на той час Третьої Одеської державної нотаріальної контори позивачу стало відомо, що спірна квартира належить на підставі договору довічного утримання відповідачу [PERSON] . Позивач зазначає, що її батько [PERSON] , хоча і був дієздатним, але уклав договір довічного утримання у момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, вважає, що у суду є усі законні підстави визнати такий правочин недійсним. В судовому засіданні представником позивача було підтримано вимоги у повному обсязі. 27.07.2015 року відповідачем по справі були надані до канцелярії суду заперечення, в яких сторона відповідача посилається на те, що викладені позивачем обставини та відомості не відповідають дійсним обставинам, стороною позивача не надано доказів на підтвердження заявлених вимог. Відповідач [PERSON] зазначає, що вона є рідною донькою [PERSON] від незареєстрованого шлюбу з [PERSON] , однак в даній справі відповідач не має наміру доводити спорідненість зі [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідач також вказує, що тривалий час проживала спільно з [PERSON] як найближча родичка в квартирі [ADDRESS] , та з 15.10.2010 року зареєстрована за вказаною адресою. Щодо договору довічного утримання відповідач зазначає, що укладення договору відбулось з дотриманням норм діючого законодавства, та вважає, що нею були виконані всі обов`язки відповідно до умов договору. Відповідач [PERSON] також вказує, що з листопада 2014 року вона здійснювала медичну допомогу та купляла ліки в зв`язку з тяжкою хворобою [PERSON] , а в подальшому займалася похованням. При цьому також відповідач звертає увагу на те, що [PERSON] за життя не страждав на психічні захворювання, в 80-х роках перебував на диспансерному обліку в зв`язку з хронічним алкоголізмом, проте в подальшому подолав алкогольну залежність, працював та мав хороші характеристики з місця роботи. Після встановлення тяжкого діагнозу в 2014 році і до самої смерті [PERSON] не перебував на постільному режимі, повністю себе обслуговував та до смерті мав ясну свідомість та правильне розуміння навколишнього оточення та всіх подій. Також відповідач [PERSON] зазначає, що позивач [PERSON] майже не бачилась з хворим батьком та не надавала йому матеріальну та медичну допомогу, а доводи позивача щодо того, що вона та її чоловік разом з сином купували ліки, навіщали батька та доглядали його є бездоказовими. Від третьої особи Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса письмових пояснень по суті спору не надійшло, в заяві про розгляд справи за їх відсутністю, вирішення спору залишено на розсуд суду. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 03.01.1978 року Іллічівським ЗАГС м. Одеси /т.1 а.с.9/. В зв`язку з укладенням шлюбу 10.03.2001 року з [PERSON] позивач [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 10.03.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси /т.1 а.с.11/. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 09.12.1997 р. за №4-12595, зареєстрованого 13.01.1998р. Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості в реєстровій книзі за №258пр. стор. 174 реєстр 58 /т.1 а.с.64/. З довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрації) №3009 від 15.04.2015 року вбачається, що [PERSON] з 11.01.1984 року постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Також в довідці зазначено, що разом з ним з 15.10.2010 року проживає та зареєстрована донька [PERSON] , 1991 року народження /т.1 а.с.5/. 20.04.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В. /т.1 а.с.132-133/. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] передав [PERSON] у власність квартиру під [ADDRESS] , яка складається в цілому з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 48,5 кв.м., в тому числі житловою площею 29,4 кв.м. При цьому [PERSON] зобов`язалась довічно повністю утримувати [PERSON] та забезпечувати його їжею, одягом, ліками, необхідною допомогою, зберігаючи в його безкоштовному довічному користуванні, зазначену в цьому договорі квартиру. За згодою на набувача покладаються такі обов`язки: виконувати дрібний ремонт квартири згідно з існуючим Переліком робіт, що належать до дрібного ремонту квартир, затвердженим у порядку, встановленому чинним законодавством; забезпечувати проведення прибирання квартири не менше одного разу на тиждень; забезпечувати надання йому медичної допомоги у випадку захворювання відчужувача; у разі смерті відчужувача набувач зобов`язана здійснити комплекс православних заходів та обрядових дій з поховання відчужувача. Пунктом 15 Договору визначено, що сторони у присутності нотаріуса стверджують одна одній, що: - однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки; - договір між ними спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; - їх волевиявлення є вільним і відповідає внутрішній волі; - договір не має характеру фіктивного та удаваного правочину; - кожний із них не обмежений в праві укладати правочини; - вони не визнані в установленому порядку недієздатними (повністю або частково); - вони не страждають в момент укладення цього договору на захворювання, що перешкоджають усвідомленню його суті. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.04.2015 року право власності [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано 20.04.2015р. о 10:32:24 /т.1 а.с.62/. [PERSON] помер [INFO] , про що 09.05.2015 року складено відповідний актовий запис №5159 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції /т.1 а.с.14/. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з листопада 2014 року по день смерті страждав на онкологічне захворювання, лікувався і стаціонарно, і амбулаторно, про що суду надані відповідні виписки, довідки та листки непрацездатності /т.1 а.с.91-105/. Відповідач [PERSON] після смерті [PERSON] займалася його похованням, що підтверджено наданими письмовими доказами /т.1 а.с.107-109/. В ході судового розгляду справи судом допитано свідків [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні 02.08.2016 року свідок [PERSON] пояснила, що є подругою відповідача [PERSON] , тривалий час проживала поряд з нею, подруги приходили одна до одної в гості, в зв`язку з чим свідок була знайома з батьком відповідача [PERSON] та добре знає обставини його хвороби, а саме що з літа 2014 року у [PERSON] боліло горло, приблизно в жовтні його госпіталізували та діагностували рак. Свідок також зазначила, що [PERSON] відмовився від операції, що дуже засмутило відповідача. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач [PERSON] бачила всього два рази. При цьому позивач з`явилась лише за один-два місяці до смерті батька. Зі слів відповідача [PERSON] свідок [PERSON] знає, що позивач [PERSON] в день смерті приходила до неї та вимагала віддати квартиру. Щодо укладення договору довічного утримання свідок пояснила, що знає про це зі слів відповідача [PERSON] , що десь в квітні 2015 року лікар сказав, що у [PERSON] поганий стан і тоді був оформлений вказаний договір. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні 02.08.2020 року, суду пояснила, що вона є хрещеною відповідача [PERSON] та протягом 21 року спілкувалась з їх родиною, в зв`язку з чим знає обставини хвороби та смерті [PERSON] . Свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] захворів в 2014 році, двічі перебував в лікарні - з приводу рака горла та виразки шлунку, в зв`язку з чим був прооперований, потім до смерті був вдома, відповідач [PERSON] піклувалася про нього, допомагала, купувала ліки. Також свідок [PERSON] повідомила суду, що позивача [PERSON] побачила вперше лише 07.05.2015 року, а [INFO] [PERSON] помер і після того, як тіло забрали в морг, [PERSON] почала кричати, що вона єдина спадкоємиця, а [PERSON] тут ніхто. При цьому свідок зазначила, що ще за 4-5 місяців до смерті [PERSON] казав, що хоче залишити квартиру своїй меншій доньці. Судом досліджено Висновок судово-психіатричних експертів №21 від 18.01.2018 року, складений КНП «Одеський обласний центр психічного здоров`я» Одеської міської ради /т.2 а.с.2-12/. Згідно даного висновку [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , під час укладання 20.04.2015 року договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори, реєстровий №5-833, на хронічний, стійкий психічний розлад, або інший хворобливий розлад психічної діяльності, у тому числі на психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F10.00» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду («Хронічний алкоголізм» за МКХ-9), стійкі когнітивні порушення внаслідок вживанням психоактивних речовин (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F10.74» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду (« Алкогольну енцефалопатію » за МКХ-9)) не страждав, в зв`язку з чим був здатний вільно та усвідомлено приймати рішення, усвідомлювати значення своїх дій, надавати їм належну оцінку, керувати ними та прогнозувати наслідки власних дій. Питання щодо емоційного стану, в якому знаходився [PERSON] , який помер [INFO] , та вплив його індивідуально-психологічних властивостей під час укладення 20.04.2015 р. договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори, реєстровий №5-833, не підлягає розгляду в межах проведення заявленої посмертної судово-психіатричної експертизи, оскільки знаходяться поза межами компетенції судових експертів психіатрів. Судом досліджено Висновок судово-психіатричного експерта №656 від 25.11.2019 року, складений Київським міським центром судово-психіатричної експертизи /т.2 а.с.111-114/, відповідно до якого медичні препарати, які призначалися [PERSON] , не впливали на його психічний стан під час укладання 20.04.2015 р. договору довічного утримання. [PERSON] на період укладання договору довічного утримання (20.04.2015 р.) на будь-який психічний розлад не страждав. На психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психоактивних речовин також не страждав. За своїм психічним станом на той період він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] в період укладання договору довічного утримання (20.04.2015 р.) за своїм психічним станом міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України визначено наступне. 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду достеменно встановлено, що відповідач [PERSON] проживала разом з [PERSON] до моменту його смерті за адресою: [ADDRESS] , де була зареєстрована з 2010 року. При цьому з 20.04.2015 року відповідач [PERSON] є власником вказаної квартири на підставі Договору довічного утримання, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В. Доводи сторони позивача [PERSON] щодо того, що вказаний договір був укладений [PERSON] в момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, в ході судового розгляду справи не знайшли підтвердження та спростовуються дослідженими письмовими доказами, показами свідків та висновками судових експертиз, що були призначені судом за клопотаннями сторони позивача. На підставі викладеного, з урахуванням досліджених висновків експертиз та пояснень свідків, суд приходить до висновку, що [PERSON] на момент укладення договору довічного утримання ніякими психічними розладами не страждав, а отже мав можливість розуміти значення своїх дій та керувати ними. При цьому доводи сторони позивача щодо того, що [PERSON] страждав алкоголізмом та перебував на диспансерному обліку з цього приводу, судом відхиляються, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що вказані обставини мали місце в 80-х роках ХХ століття, а в подальшому [PERSON] проблем з алкоголем не мав, був офіційно працевлаштований та позитивно характеризувався за місцем роботи, про що суду відповідачем надані відповідні письмові докази. Позивач [PERSON] в позовній заяві посилалась на те, що вона та її чоловік разом з сином купували ліки, відвідували батька та доглядали його, однак вказані посилання в ході судового розгляду справи стороною позивача не доведені, оскільки на підтвердження вказаних доводів суду надані лише квитанції та товарні чеки щодо купівлі ліків, з яких неможливо встановити ким та для кого вони були придбані. При цьому вказані доводи в ході судового розгляду справи були спростовані показами допитаних свідків та, окрім того, суд зазначає, що в будь-якому разі факт придбання ліків та участі в догляді за хворим батьком не впливає на дійсність правочину, вчиненого [PERSON] в момент, коли він повністю усвідомлював свої дії та міг керувати ними. Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визнання договору довічного утримання недійсним слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. VІІ. ЗАХОДИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ Відповідно до ч. 9 ст. 159 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Outcome: dismissed