Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня №1» звернулося до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги - комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня №1» в умовах стаціонару без її згоди. В обґрунтування заяви зазначили, що [PERSON] .. 23 березня 2021 року о 16 годині 00 хвилин був госпіталізований до КНП ХОР «Обласна психіатрична лікарня №1» на підставі направлення на госпіталізацію лікаря психіатра Зміївської ЦРЛ [PERSON] , яка після особистого огляду [PERSON] , зробила висновок про необхідність його госпіталізації у психічний стаціонар для обстеження і лікування у зв`язку із наявністю у останнього шизофренії параноїдальної форми, яка обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих (психоматичне збудження, параноїдну симптоматику); суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану в разі, якщо особі не буде надана психічна допомога. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації [PERSON] у психіатричний стаціонар для обстеження і лікування є відомості про його поведінку, які надійшли від лікаря-психіатра ЦРЛ, родичів хворого та старшого лейтенанта поліції [PERSON] .. На підставі даних відомостей [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня №1» [PERSON] у приймальному відділенні о 16 годині 00 хвилин 23 березня 2021 року, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації.. Крім того, 24 березня 2021 року о 10-00 годині [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП ХОР «Обласна психіатрична лікарня №1» у складі: заступника директора лікаря-психіатра вищої категорії Піддубко О.М., завідувача 14 відділенням лікаря-психіатра вищої категорії Парасюк С.В., завідувача 8 відділення лікаря-психіатра першої категорії Логвиненко С.В., лікаря-психіатра [PERSON] , яка також підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію [PERSON] , оскільки останній страждає на шизофрінію параноїдальної форми, в наслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, може завдати значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання йому психічної допомоги; наявність психічного розладу підтверджує психічний стан, в наслідок чого потребує медичної допомоги, яка можлива тільки в умовах психіатричного стаціонару в зв`язку з соціальною небезпекою, агресивними тенденціями в поведінці. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 березня 2021 року відкрито провадження по справі. У судовому засіданні представник психіатричного закладу - КНП ХОР «Обласна психіатрична лікарня № 1» лікар-психіатр Грицай А.В., підтримав заяву у повному обсязі, просив її задовольнити та пояснив про обставини, викладені у заяві комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня №1». Прокурор у судовому засіданні підтримав заяву про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу. Особа, у відношенні якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги, [PERSON] , заперечував проти його госпіталізації, просив призначити йому проходження лікування вдома, яке буде полягати в прогулянках на свіжому повітрі та здоровій їжі, без приймання ліків. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] був направлений на стаціонарне лікування до комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня №1» лікарем-психіатром Зміївської ЦРЛ Падалка Н.В. від 22 березня 2021 року на підставі направлення про госпіталізацію. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №6917 КНП «Змііївська ЦРЛ» Зміївської районної ради Харківської області від 22 березня 2021 року, та епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №6937 КНП ХОР «Обласна психіатрична лікарня №1» від 12 жовтня 2012 року [PERSON] має діагноз: F 20.00. шизофренія параноїдна форма, непреривний перебіг хвороби; неодноразово проходив лікування у психіатричних закладах, після виписки відмовлявся приймати ліки, висловлював агресію по відношенню до родичів 23 березня 2021 року о 16 годині 00 хвилин [PERSON] був госпіталізований до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня №1». Як вбачається\~зі змісту\~висновку комісії\~лікарів-психіатрів\~психіатричного стаціонару,\~складеного заступником\~директора з\~медичних питань\~ [PERSON] ,\~завідувача 14\~відділенням лікаря-психіатра\~вищої категорії\~Парасюка С.В.,\~ завідувача\~8\~відділення лікаря-психіатра\~першої категорії\~Логвиненко С.В.,\~лікаря-психіатра\~ [PERSON] \~24\~березня 2021\~року,\~ відповідно\~до якого\~ [PERSON] \~ страждає\~на хронічне\~психічне захворювання\~в формі\~шизофренії параноїдна\~форма,\~потребує надання\~психіатричної допомоги\~в умовах\~психіатричного стаціонару.\~Під час\~огляду:\~контакту мало\~доступний,дисфоричний, негативістичний, емоційно сплощений, проявляє агресію до оточуючих, спілкуватися не хоче, молиться, внутрішньо напружений, мислення паралогічне з елементами зісковзування, виказує маячні ідеї по відношенню матері та брата, вважає, що брат хоче таким чином від нього позбутися, також вважає, що вони його не розуміють. У відділенні збуджений, агресивний, висловлює неструктуровані маячні ідеї, агресивно налаштований до оточуючих, критика до захворювання відсутня. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступних підстав. Статтею 3\~Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається із Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них. Статтею 4\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг. Цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади. Відповідно до частини першої статті 339\~ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Згідно із частинами першою, другою статті 340\~ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусової амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Статтею 14\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Частинами першою та другою статті 16\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» встановлено, що особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею. Однак, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України. Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу. Зазначене відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 (провадження № 14-9свц18). Судом встановлено, що [PERSON] раніше неодноразово знаходився на лікуванні в ОКПЛ №3 і в ОПЛ №1 (в 2012 р.) з діагнозом шизофренія параноїдна форма F 20.00. 04.03.2021 у зв`язку з загостренням захворювання був госпіталізований на лікування в ХОПЛ №1 за направленням райпсихіатра, однак хворий від лікування категорично відмовився, вважаючи себе цілком здоровою людиною, був виписаний додому, де продовжив агресивну поведінку по відношенню родичів, ображав матір, агресивно спілкувався з братом та співробітниками по роботі. З матеріалів справи вбачається, що з листопада 2020 pоку [PERSON] перестав приймати ліки, у зв`язку з чим порушився сон, він став збудженим, агресивним по відношенню до рідних, сусідів, колег по роботі, була загроза життю та здоров`ю похилої матері; вибивав шибки в приміщеннях, зривав замки та розбирав стелю з метою потрапляння до приміщень які були закриті від нього, погрожував сусідам. Па підставі направлення на госпіталізацію лікаря психіатра Зміївської ЦРЛ [PERSON] - [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня №1» [PERSON] , після чого оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП ХОР «Обласна психіатрична лікарня №1» у складі: заступника директора з медичних питань Піддубко О.М., завідувача 14 відділенням лікаря-психіатра вищої категорії Парасюка С.В., завідувача 8 відділення лікаря-психіатра першої категорії Логвиненко С.В., лікаря-психіатра Грицай А.В., які підтвердили обґрунтованість рішення про госпіталізацію [PERSON] . Про наявність агресивних тенденцій у поведінці [PERSON] також свідчать заяви його брата [PERSON] від 23.03.2021 та матері [PERSON] від 21.03.2021, звернення його брата [PERSON] від 21.03.2021, рапорт інспектора СРПП ВП №2 Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції Сапоніна Ю. від 23.03.2021, відповідно до якого [PERSON] веде себе неадекватно та агресивно, на зауваження не реагує, проявляє агресивну поведінку відносно брата, а також довідка інспектора СМ ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Поліваної О., з якої вбачається, що за 2021 рік до відділу поліції надійшло три повідомлення (03.03.2021 ЖЄО №1782, 09.03.2021 ЖЄО №1928 та 17.03.2021 ЖЄО №2147) відносно [PERSON] , який зі слів заявників має психічні розлади. Судом під час розгляду заяви про примусову госпіталізацію [PERSON] не було встановлено порушення процедури госпіталізації [PERSON] та звернення до суду з даною заявою, встановленої Законом України «Про психіатричну допомогу». В судовому засіданні представником психіатричного закладу також доведено, що психічний розлад хворого [PERSON] на даний час слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні, що підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів психіатричного стаціонару, складеним заступником директора з медичних питань [PERSON] , завідувачем 14 відділенням лікарем-психіатром вищої категорії [PERSON] , завідувачем 8 відділення лікарем-психіатром першої категорії [PERSON] , лікарем-психіатром [PERSON] від 24 березня 2021 року, відповідно до якого [PERSON] страждає на шизофрінію параноїдальної форми, в наслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, може завдати значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання йому психічної допомоги; наявність психічного розладу підтверджує психічний стан, в наслідок чого потребує медичної допомоги, яка можлива тільки в умовах психіатричного стаціонару в зв`язку з соціальною небезпекою, агресивними тенденціями в поведінці. У суду відсутні підстави ставити під сумнів зазначений висновок лікарів-психіатрів щодо наявності у [PERSON] важкого психічного розладу, внаслідок якого він представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчить, що [PERSON] потребує обстеження і лікування в умовах психіатричного стаціонару, оскільки страждає на хронічне психічне захворювання в формі шизофренії параноїдна форма, яке зумовлює його небезпеку для себе та оточуючих та суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Отже, в ході судового розгляду судом встановлено наявність підстав для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачених статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», досліджені в ході судового розгляду докази свідчать про наявність у [PERSON] хронічного психічного захворювання в формі шизофренії параноїдна форма, у зв`язку з чим обстеження та лікування хворого можливе лише в умовах психіатричного стаціонару. На підставі викладеного,

Outcome: approved