Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

ЛКП «Центральне» звернулось до суду з позовом, в якому, просить стягнути з [PERSON], яка зареєстрована та проживає за адресою [INFO]., заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 1873,24 грн., що включає послуги з утримання будинку і прибудинкової території. В обґрунтування позову покликаються на те, що відповідачем не сплачувались послуги з утримання будинку та прибудинкової території в повному обсязі. Згідно даних ЛКП починаючи з вересня 2009 року відповідачка вже мала заборгованість перед ЛКП «Центральне» в розмірі 1234,67 грн. Лише з квітня 2010 року відповідачка частково почала оплачувати послуги з утримання будинку та прибудинкової території, але оплати були менші ніж місячне нарахування. І до січня 2018 року відповідачка оплачує послуг періодично але на власний розсуд, інколи суми менші за місячне нарахування інколи сума перевищує нарахування за місяць. Додатково зазначили, що відповідач неодноразово сплачувала за утримання будинків, споруд та прибудинкових територій суми у різних розмірах не пояснюючи причини, а також суми, що перевищують місячне нарахування. Такі суми ще перевищують місячне нарахування коливаються від декількох копійок до декількох гривень. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі просила такий задовольнити. Додатково зазначила, що ЛКП «Центральне» вважає, що оскільки станом на серпень, листопад 2014 року та червень 2015 року, лютий 2016 року оплатила суму більшу ніж місячне нарахування, то строк позовної давності про стягнення заборгованості за спірний період не сплив, відповідач перервав строк позовної давності. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила. Просить відмовити в задоволенні позову, як безпідставному, оскільки сплачує всі комунальні платежі; наявна заборгованість стосується періоду до березня 2010 року, часу коли послуги з утримання будинку та прибудинкової території ЛКП не надавало; вона самостійно разом із мешканцями проводили ремонтні роботи, про що систематично повідомляли ЛКП; окрім того, просить застосувати наслідки спливу позовної давності, який пропущений позивачем без поважних причин. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. У відповідності до ст.\~13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] є власником, зареєстрована та проживає за адресою [INFO],що стверджується довідкою від 30.11.2017 року, виданою ЛКП «Центральне» №1357 /а.с. 3/. Згідно розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, будинок №10 по вул. Куліша у м. Львові перебуває на балансі та утриманні ЛКП «Центральне». Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання виконують з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства також, із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов'язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується. Пунктами 1, 2, 4, 5 ч.1 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 3\~ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Верховний Суд України у справі № 6-56220св10, у своєму рішенні від 07.09.2011 року та у справі №6-2951цс15, рішення від 20.04.2016 року, зазначив, що «відсутність укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від оплати спожитих житлово-комунальних послуг». Згідно з ч.ч.1, 2 ст.32\~ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»,\~плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з існуючими тарифами та перевірка не тільки розрахунку заборгованості, а й докази надання комунальних послуг. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. 01.11.2017 року, Галицьким районним судом м. Львова винесено ухвалу про скасування судового наказу за заявою ЛКП «Центральне» до [PERSON] про видачу судового наказу та стягнення заборгованості. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач не сплачує за послуги своєчасно і у повному обсязі. У період з вересня 2009 року по січень 2018 року, у відповідача виникла заборгованість по несплаті нею послуг з утримання будинку та прибудинкової території, яка згідно розрахунку наданого позивачем становить суму в розмірі 1805,61 грн.. Відповідно до\~ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з цим, відповідно до ч.3\~ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач, відповідно до\~ст. 267 ЦК України, заявила клопотання про застосування строків позовної давності. Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного для після відповідної календарних дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Абзац 3 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 08.12.2009 року, передбачає - встановивши, що строк для звернення з позовом\~ пропущено\~ без поважної\~ причини,\~ суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про\~ застосування\~ позовної\~ давності\~ заявлено стороною\~ у\~ спорі, зробленою до ухвалення\~ ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Правила про позовну давність, відповідно до\~ст.267 ЦК України, мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено підставність позовних вимог. У протилежному випадку, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги. Порушення відповідачем зобов'язань по сплаті житлово-комунальних послуг розпочато в березні 2010 року. З цього моменту позивач мав право вернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості, проте позов пред'явлено лише 12.12.2017 року, зі спливом строку позовної давності. Посилання позивача на те, що був позбавлений можливості предявити позов у зв'язку з відсутністю необхідних коштів для сплати судових витрат через несвоєчасну оплату мешканцями спожитих житлово-комунальних послуг є безпідставним, при цьому, представником позивача не надано суду доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку. В звязку з тим, що відповідно до ст.257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки; поважних причин для зупинення та переривання позовної давності не встановлено. Тому, суд вважає позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню повністю в звязку з пропуском строку позовної давності. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, слід залишити за позивачем - ЛКП «Центральне».

Outcome: dismissed