Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 25.06.2020 року представник позивача - адвокат Петряєв В.В. звернувся до суду із вказаним позовом. Вимоги мотивує тим, що [PERSON] на праві власності належав автомобіль марки «Lincoln» модель «Zephyr», 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , чорного кольору. 03.03.2020 року з метою обміну транспортними засобами [PERSON] надав довіреність [PERSON] та [PERSON] на розпорядження належним йому автомобілем марки «Lincoln» модель «Zephyr», а [PERSON] надав довіреність [PERSON] на розпорядження його автомобілем марки «Nissan Titan», 2006 року випуску, номер шасі № [NUMBER] , державний номерний [NUMBER] . В подальшому [PERSON] стало відомо, що автомобіль марки «Nissan Titan», державний номерний знак [NUMBER] , знаходиться в незадовільному технічному стані, вказану обставину відповідач приховав від нього при обміні автомобілями. Враховуючи, що [PERSON] не реагував на вимогу позивача повернути належний останньому автомобіль та забрати, натомість свій, на телефонні дзвінки не відповідав, 12.03.2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Місюр В.М. із заявою, за якою було припинено дію довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. від 03.03.2020 року за реєстровим № 2509 від його імені на ім`я [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей за № 764. Крім того, 15.03.2020 року уповноваженими особами слідчого відділу Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1202023004000990 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України за заявою [PERSON] від 14.03.2020 року про вчинення відповідачем шахрайських дій по заволодінню належним йому автомобілем марки «Lincoln» модель «Zephyr», державний номерний знак [NUMBER] . В ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню було встановлено, що 13.03.2020 року в ТСЦ № 8046 РСЦ в м. Києві було здійснено перереєстрацію вказаного транспортного засобу на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу № 8046/2020/1986257. Посилаючись на те, що відчуження належного позивачу автомобіля було проведено поза його волею внаслідок недобросовісних дій відповідача, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу №8046/2020/1986257 від 13.03.2020 року автомобіля марки «Lincoln», модель «Zephyr», 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , чорного кольору, укладеного в ТСЦ №8046 РСЦ МВС в м. Києві та витребувати вказаний транспортний засіб з володіння [PERSON] . Процесуальні дії у справі. 26.06.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Відповідачу визначено строк до 13.07.2020 року для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 41). 26.06.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Накладено арешт на транспортний засіб марки «Lincoln», модель «Zephyr», 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (після перереєстрації [NUMBER] ), номер кузову [NUMBER] , чорного кольору, який зареєстрований за [PERSON] до набрання законної сили рішенням суду у даній справі (а.с. 43-44). 08.07.2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, пославшись на те, що 25.06.2020 року згідно договору купівлі-продажу № 6723/20/001305 ним був проданий автомобіль марки «Lincoln», модель «Zephyr», седан - В, 2008 року випуску, чорного кольору номер кузову [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . На час укладення вказаного договору йому не було відомо про будь-які претензії до нього з боку [PERSON] з приводу технічного стану даного автомобіля. Посилання позивача на те, що автомобіль марки «Nissan Titan», 2006 року випуску державний номерний знак [NUMBER] , перебуває у незадовільному технічному стані є безпідставними та не відповідають дійсності, оскільки відповідачем постійно проводився його огляд та виконувалися необхідні ремонтні роботи. 19.03.2020 року відповідачем було проведено огляд та діагностику автомобіля «Lincoln», в результаті яких встановлено ряд недоліків, частину з яких [PERSON] було усунено 15.05.2020 року, загальна вартість робіт склала 12 694 грн. Крім того, 16.03.2020 року складено акт про виявлення дефектів кузова автомобіля, які також було усунуто, за що відповідач сплатив 15 000 грн. Також, [PERSON] придбав гуму для вказаного автомобіля на суму 4620 грн., за демонтаж, монтаж та балансування якої він сплатив 300 грн., та замовив 4 диски на суму 12328 грн., у зв`язку з встановленням дефектів двох з них. Відповідач вказує, що 21.05.2020 року він також придбав комплект газово-балонного обладнання на суму 9800 грн., яке 03.06.2020 року було встановлено на автомобіль «Lincoln», вартість робіт по його встановленню склала 2500 грн. На думку відповідача, вказані дії по усуненню технічних недоліків автомобіля «Lincoln», свідчать про те, що жодних претензій до нього позивач не пред`являв. Щодо посилання [PERSON] на те, що [PERSON] не відповідав на його телефонні дзвінки, відповідач зазначає наступне. 20.03.2020 року [PERSON] відправив повідомлення через мобільний додаток «Viber» на телефонний номер позивача, в якому описував незадовільний технічний стан автомобіля «Lincoln» та пропонував здійснити зворотній обмін автомобілями, однак відповіді на це повідомлення відповідач не отримав. Крім того, 23.03.2020 року під час телефонної розмови [PERSON] з [PERSON] сторони повідомили одна одну про технічні несправності, виявлені в автомобілях «Lincoln» та «Nissan Titan», при цьому відповідач запропонував позивачу повернути вказані автомобілі, якщо його щось не влаштовує, однак останній відмовився. Не дивлячись на це, 12.03.2020 року позивач подав заяву про скасування довіреності, про що відповідач дізнався лише при ознайомленні з матеріалами позовної заяви. 26.03.2020 року [PERSON] повторно телефонував відповідачу з метою з`ясування питання про початок ремонтних робіт автомобіля «Lincoln», проте [PERSON] на телефонний дзвінок не відповів. Після цього, відповідач з позивачем взагалі не спілкувались. З урахуванням викладених обставин, звернення до суду [PERSON] із вказаним позовом, на думку відповідача, свідчить про його бажання незаконно збагатитись за рахунок [PERSON] , оскільки позивачу було відомо про намір останнього відремонтувати автомобіль «Lincoln». Крім того, відповідач вказує, що ціна позову в сумі 149 000 грн. не відповідає дійсності, оскільки, вартість автомобіля «Lincoln» станом на липень 2020 року суттєво змінилася у зв`язку з виконаними ремонтними роботами на суму 57592 грн. Просив у позові відмовити. 24.07.2020 року представник Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві надав суду пояснення, в якому зазначає, що 13.03.2020 року було здійснено перереєстрацію транспортного засобу Lincoln Zephyr 3498, номер кузова [NUMBER] , 2008 року випуску, чорного кольору на відповідача по договору, укладеному в ТСЦ №8046 РСЦ МВС в м. Києві. Станом на 17.07.2020 року вказаний транспортний засіб зареєстрований за [PERSON] . Крім того, зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.02.2020 року №79 «Деякі питання територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», розпочато процедуру ліквідації, зокрема, Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві. 06.05.2020 року утворено Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС), що здійснює діяльність, серед іншого щодо державної реєстрації (перереєстрації) та призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортних засобів усіх видів. З огляду на те, що на момент розгляду справи Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві не є ліквідованим, не можна вважати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) правонаступником Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві, при вирішенні позову покладається на розсуд суду (а. с. 109-112). 08.07.2020 року відповідачем подано заяву, в якій він просить подальший розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні, оскільки заявлено вимогу про витребування з його володіння транспортного засобу, який йому не належить, а ціна позову складає значну суму 149 000 грн., дана справа є складною для нього, а також він вважає, що є необхідність у допиті свідків, які спростують викладені позивачем твердження щодо технічних несправностей спірного автомобіля (а.с. 51-52). Щодо заяви відповідача про подальший розгляд справи у порядку загального позовного провадження, суд зазначає, що дана справа по суті є малозначною, обґрунтованих заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідач не надав суду, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, щодо допиту свідків не наведено конкретних обґрунтувань та не зазначено даних про свідків, а тому законних підстав для переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження суд не вбачає відповідно до положень ст.277 ЦПК України. Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Оскільки, Охтирським міськрайонним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В розумінні ч.6 ст.279 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 09.08.2017 року [PERSON] на праві власності належав автомобіль марки «Lincoln», модель «Zephyr», 2008 року випуску, легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , об`єм двигуна 3498, чорного кольору (а.с. 8). Як зазначає в позові позивач 03.03.2020 року [PERSON] надав довіреність [PERSON] та [PERSON] на розпорядження автомобілем марки «Lincoln», модель «Zephyr», реєстраційний номер [NUMBER] . В свою чергу [PERSON] надав довіреність [PERSON] на розпорядження автомобілем марки «Nissan Titan», 2006 року випуску, номер шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . 12.02.2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Місюр В.М. із заявою про скасування довіреності посвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. від 03.03.2020 року за реєстровим № 2509 на ім`я [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 41584131 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Місюр В.М. на підставі заяви [PERSON] від 12.03.2020 року внесено реєстраційний запис № 50294725 про припинення дії довіреності від 03.03.2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я., номер у реєстрі нотаріальних дій 2509, на розпорядження автомобілем (а.с. 11). 13.03.2020 року в Територіальному сервісному центрі МВС № 8046 РСЦ МВС в м. Києві оформлений та підписаний сторонами договір купівлі-продажу № 8046/2020/1986257 укладений між [PERSON] ( який діяв від імені [PERSON] ) та [PERSON] , за умовами якого продавець передав у власність покупця транспортний засіб марки «Lincoln», модель «Zephyr», 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , чорного кольору, тобто здійснено перереєстрацію транспортного засобу на відповідача (а.с. 13). Згідно договору купівлі-подажу № 6723/20/001305 від 25.06.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СУМИ АВТОМАКСИМУМ» на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу ( [PERSON] ) передав у власність [PERSON] автомобіль марки «Lincoln», модель «Zephyr седан-В», 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузову [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , зареєстрований за власником транспортного засобу 13.03.2020 року (а.с. 61-62). Мотиви суду. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Згідно вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу. За приписами ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Позивач в позовній заяві заперечує дійсність договору купівлі-продажу, оскільки він нібито укладений без його волевиявлення, на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. від 03.03.2020 року за реєстровим № 2509, яку він скасував 12.03.2020 року у приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Місюр В.М., подавши про це відповідну заяву до нотаріуса (а.с.10). Згідно вимог ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їх третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. В обґрунтування свого позову позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження тих обставин, що з 12.03.2020 року по 13.03.2020 року [PERSON] довідався або міг довідатися про скасування вказаної довіреності, хоч в розумінні ст. 249 ЦПК України такий обов`язок покладено саме на [PERSON] , оскільки він повинен негайно про це повідомити представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Тому в цій частині доводи позивача та його представника не заслуговують на увагу суду. Враховуючи вищевикладене, позивачем у встановленому законом порядку не доведено твердження про відсутність його волевиявлення на момент відчуження автомобіля марки «Lincoln», а отже не обґрунтоване посилання про порушення його прав власності при укладенні договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8046/2020/1986257 від 13.03.2020 року. Щодо вимоги про витребування спірного автомобіля з володіння відповідача, суд зазначає наступне. Відповідно до листа заступника начальника Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві від 10.07.2020 року № 31/26-238 автомобіль марки «Lincoln», модель «Zephyr», державний номерний знак [NUMBER] , 25.06.2020 року було перереєстровано на нового власника [PERSON] з видачею нового номерного знаку [NUMBER] . Таким чином, вимога [PERSON] про витребування з володіння [PERSON] вказаного автомобіля є безпідставною, оскільки на даний час відповідач не є власником вказаного транспортного засобу. При цьому суд враховує, що позов заявлено саме до [PERSON] , який не є власником транспортного засобу та суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог. Висновок суду. Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, витрати залишаються за державою. Відповідачем не надано суду доказів про понесені судові витрати в установленому законом порядку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed