Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

І. Короткий зміст первісного та зустрічного позовів. Наприкінці грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що він є власником 53/100 частин житлового будинку, який розташовується за адресою: [ADDRESS] . Співвласниками іншої частини цього житлового будинку відповідно по 47/200 частин є [PERSON] та [PERSON] . Даний житловий будинок побудований як двоквартирний, тобто для проживання двох сімей. Позивач з сім`єю проживає в квартирі [ADDRESS] , а відповідачі - в квартирі [ADDRESS] . Так, квартира [ADDRESS] складається з наступних приміщень в будинку: вітальня «1-1» площею 7,2 кв.м., кухня «1-2» площею 8,0 кв.м., ванна «1-3» площею 4,6 кв.м., житлова кімната «1-4» площею 10,6 кв.м., житлова кімната «1-5» площею 9,4 кв.м., житлова кімната «1-6» площею 18,0 кв.м., житлова кімната «1-7» площею 9,0 кв.м., коридор «1-8» площею 4,7 кв.м. та веранда «1-І» площею 6,9 кв.м. В той час як квартира [ADDRESS] складається з наступних приміщень в будинку: вітальня «2-1» площею 5,8 кв.м., коридор «2-2» площею 4,9 кв.м., житлова кімната «2-3» площею 8,5 кв.м., житлова кімната «2-4» площею 16,3 кв.м., житлова кімната «2-5» площею 9,9 кв.м., житлова кімната «2-6» площею 11,7 кв.м., кухня «2-7» площею 6,5 кв.м., ванна кімната «2-8» площею 4,6 кв.м., веранда «2-І» площею 6,4 кв.м. Позивач неодноразово звертався до відповідачів з пропозицією укласти договір про поділ в натурі житлового будинку із надвірними будівлями. Проте, така пропозиція була залишена без розгляду. З цієї підстави позивач просив виділити йому в натурі у власність 53/100 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складається з наступних приміщень в будинку: вітальня «1-1» площею 7,2 кв.м., кухня «1-2» площею 8,0 кв.м., ванна «1-3» площею 4,6 кв.м., житлова кімната «1-4» площею 10,6 кв.м., житлова кімната «1-5» площею 9,4 кв.м., житлова кімната «1-6» площею 18,0 кв.м., житлова кімната «1-7» площею 9,0 кв.м., коридор «1-8» площею 4,7 кв.м. та веранда «1-І» площею 6,9 кв.м. В ході підготовчого провадження [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з зустрічним позовом, який обґрунтували тим, що вони та [PERSON] є співвласниками житлового будинку, який розташовується в [ADDRESS] . Даний житловий будинок складається з двох квартир та обладнаний окремими входами. Проте, до часток співвласників не входить горище та дах житлового будинку, які є несучими конструкціями. [PERSON] самовільно та з порушенням встановленого порядку, без проектної документації перепланував 53/100 частин житлового будинку, без згоди інших співвласників, розпочав реконструкцію даху та горища, пошкодив та здійснив втручання в несучі конструкції житлового будинку. Такими діями [PERSON] порушує права інших співвласників будинку, оскільки самовільна реконструкція суперечить санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації житлового будинку, впливає на безпечність і міцність будинку. У зв`язку з цим [PERSON] та [PERSON] просять визнати незаконними дії [PERSON] у здійсненні реконструкції 53/100 частини житлового будинку, який розташовується в [ADDRESS] , а також зобов`язати його за свій рахунок привести 53/100 частини приміщень житлового будинку, приміщення горища та покрівлі до попереднього стану у відповідності з технічним паспортом, виготовленим 03 серпня 1999 року. ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 січня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.21-22). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2021 року було задоволено клопотання [PERSON] про забезпечення доказів (а.с.67-68). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії був прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом (а.с.100-101). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.120). ІІІ. Ставлення сторін до пред`явленого позову. Позивач та його представник [PERSON] підтримали первісний позов та просили суд його задовольнити у повному обсязі. Проте заперечували у повному обсязі проти задоволення зустрічного позову. Відповідачі та їх представники [PERSON] та [PERSON] підтримали у повному обсязі вимоги за зустрічним позовом та заперечували проти вимог, викладених у первісному позові. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що [PERSON] є власником 53/100 частин житлового будинку з приналежними до нього надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № [NUMBER] від 03 серпня 1999 року (а.с.7). В свою чергу, власником іншої частки вказаного житлового будинку разом з надвірними будівлями та спорудами є [PERSON] та [PERSON] , яким належить по 47/200 частки домоволодіння, згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №243351000 від 08 лютого 2021 року (62-65). Спірні правовідносини регулюються главою 26 «Право спільної власності» ЦК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч.1 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. б. норми процесуального права. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом ч.1 ст.77 та ч.1 ст.80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. У відповідності до положення ч.1 ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташовується в [ADDRESS] , являє собою дуплекс, тобто спарений будинок на два окремих входи для проживання двох сімей. При цьому, має єдину капітальну стіну та загальні системи комунікацій. Таким чином, спірний житловий будинок з часу його будівництва фактично розділений на дві відокремлені квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . Вказаний порядок відповідає також фактичному порядку користування житловим будинком, який склався між сторонами по справі. Дана обставина підтверджується, зокрема квитанціями на оплату житлового-комунальних послуг за квартиру [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] (а.с.116,117). Так, квартира [ADDRESS] складається з наступних приміщень житлового будинку: вітальня «1-1» площею 7,2 кв.м., кухня «1-2» площею 8,0 кв.м., ванна «1-3» площею 4,6 кв.м., житлова кімната «1-4» площею 10,6 кв.м., житлова кімната «1-5» площею 9,4 кв.м., житлова кімната «1-6» площею 18,0 кв.м., житлова кімната «1-7» площею 9,0 кв.м., коридор «1-8» площею 4,7 кв.м. та веранда «1-І» площею 6,9 кв.м. В той час як квартира [ADDRESS] складається з наступних приміщень в будинку: вітальня «2-1» площею 5,8 кв.м., коридор «2-2» площею 4,9 кв.м., житлова кімната «2-3» площею 8,5 кв.м., житлова кімната «2-4» площею 16,3 кв.м., житлова кімната «2-5» площею 9,9 кв.м., житлова кімната «2-6» площею 11,7 кв.м., кухня «2-7» площею 6,5 кв.м., ванна кімната «2-8» площею 4,6 кв.м., веранда «2-І» площею 6,4 кв.м. Дана обставина підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, виготовлений 03 серпня 1999 року (а.с.8-12), а також не заперечується сторонами по справі. Разом з цим, між сторонами по справі виник спір виключно щодо визначення порядку поділу даху та горища вказаного житлового будинку. Згідно експертної оцінки (висновку) щодо поділу об`єкту нерухомості - домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , складеного [PERSON] , експертом будівельним І категорії (а.с.75-79), виділення [PERSON] в натурі у власність із майна, що є у спільній частковій власності є можливим. До вказаного висновку експерт дійшов, враховуючи те, що квартира [ADDRESS] являє собою відокремлене домогосподарство (садибного типу) від квартири [ADDRESS] ; спільна стінка між квартирами, по якій можна провести серединну вертикальну проекцію площини (вісь стінки), збігається з межею земельної ділянки; кожна із квартир може функціонувати та експлуатуватись незалежно одна від іншої, ці квартири можна назвати двома зблокованими один до іншого житловими будинками садибного типу; внутрішньо квартирні інженерні мережі функціонують незалежно; підвідні мережі інженерного забезпечення будинку можуть бути відокремленими. Разом з цим вказана експертна оцінка (висновок) не визначає варіантів поділу спірного житлового будинку в натурі згідно з фактичним порядком користування домоволодінням. Крім цього, у вказаному висновку не визначено порядок поділу горища та даху, який має вирішальне значення для сторін у справі. Зокрема, не визначено чи можливо технічно здійснити поділ горища житлового будинку по лінії поділу приміщень цього житлового будинку. З цієї підстави, експертна оцінка (висновок) щодо поділу об`єкту нерухомості складеного [PERSON] , не є неналежним доказом у розумінні ч.1 ст.77 ЦПК України. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що відсутні підстави для поділу в натурі житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З листа ІДАБК у Київській області від 11 вересня 2012 року вбачається, що [PERSON] без повідомлення про початок виконання будівельних робіт та без затвердження проектної документації (будівельного паспорту) по [ADDRESS] проводив будівельні роботи по реконструкції частини індивідуального житлового будинку (заміна покрівлі з надбудовою). За вказані порушення [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.96 КУпАП, а також був виданий припис про заборону виконання будівельних робіт та усунення порушень містобудівного законодавства №250 від 02 липня 2012 року (а.с.86). Таким чином, дії [PERSON] щодо здійснення будівельних робіт, а саме ремонту даху, вже визнані неправомірними та за вчинення таких дій його у встановленому законом порядку було притягнуто до адміністративної відповідальності. З цієї підстави, судом не вбачається, обставин щодо повторного визнання дій [PERSON] з реконструкції частини житлового будинку незаконними. Крім цього, покладення на [PERSON] зобов`язання з приведення горища та покрівлі до попереднього стану у відповідності з технічним паспортом, виготовленим 03 серпня 1999 року, суд також вважає за необхідне відмовити. Оскільки, проведення ремонтно-будівельних робіт, в тому числі реконструкція горища та даху, потребують спеціальних знань у сфері будівництва. Сторонами по справі не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили технічну можливість приведення горищ та даху будинку до стану, який відповідав технічному паспорту, виготовленому станом на 03 серпня 1999 року. На переконання суду, таким належним доказом є виключно висновок судової будівельно-технічної експертизи з вирішенням питання щодо технічної можливості реконструкції даху та горища житлового будинку з дотриманням проектної документації, містобудівельних норм та ДБН. Інакше - несанкціоновані зміни в конструктивних елементах житлового будинку можуть призвести до руйнування та пошкодження елементів будинку вцілому. Судом критично оцінюється експертний висновок про результати технічного обстеження житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.38-66), а також експертний висновок з обстеження змін технічного стану об`єкта від 23 червня 2021 року (а.с.103-106). Оскільки у вказаних висновках не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Викладене у повній мірі відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18 (провадження 14-270цс19). Таким чином вказані висновки не можуть підтверджувати чи спростовувати обставини, викладені у зустрічному позові, зокрема щодо можливості приведення частин приміщень житлового будинку, приміщення горища та покрівлі до стану, який би відповідав технічному паспорту, виготовленому 03 серпня 1999 року. У зв`язку з цим, судом не встановлено правових підстав для задоволення вимог за зустрічним позовом. VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції (а.с.1,) вбачається, що при пред`явленні позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок. В свою чергу, [PERSON] та [PERSON] сплатили по 908 гривень (а.с.85,98). Зважаючи на те, що у задоволенні як первісного, так і зустрічного позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування понесених сторонами судових витрат, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed