Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, яку мотивує тим, що рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2017 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 жовтня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягуючи вказаний розмір аліментів, суд мотивував своє рішення тим, що дитина є інвалідом, в зв`язку з чим потребує додаткових витрат на своє утримання, він є працездатним, на утриманні інших дітей не має, а тому має можливість сплачувати на аліменти на утримання доньки в вищезазначеному розмірі. Вважає, що визначений судовим рішенням розмір стягуваних аліментів на утримання доньки є занадто великим, оскільки щомісячно з нього стягуються аліменти на її утримання в розмірі 3000 гривень, що суперечить ч.2 ст.182 СК України, згідно з якою мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто в даному випадку мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років складає 1255 гривень. Позивач, посилаючись на те, що на даний час його матеріальне становище змінилось, він не є матеріально забезпеченим, оскільки не має постійного заробітку, стан здоров`я доньки [PERSON] покращився, у зв`язку з чим, остання не є інвалідом, просить зменшити розмір аліментів, які стягується з нього на утримання доньки, з 1/3 частини до 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового розміру для дитини відповідного віку, щомісячно. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2021 року вказану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з несплатою позивачем судового збору. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2021 року після усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні на 29 грудня 2021 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшло клопотання, в якому остання просить розгляд справи провести без її участі та участі її довірителя [PERSON] , позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на те, що її донька [PERSON] і на даний час є інвалідом з дитинства, має вроджену ваду серця, у зв`язку з чим у 2013 році перенесла операцію на серці, на даний час її стан здоров`я не покращився, вона продовжує перебувати на обліку у лікаря кардіолога та повністю знаходиться на її утриманні. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 05 листопада 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2016 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 липня 2013 року, виданого виконкомом Березнянської селищної ради Менського району Чернігівської області. Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалюючи рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки у зазначеному розміру, суд враховував ту обставину, що дитина є інвалідом, у зв`язку з чим потребує додаткових витрат на своє утримання, відповідач [PERSON] є працездатним, інших утриманців не має. Як вбачається із змісту рішення, суд при визначенні розміру аліментів враховував обставини, визначені ст.182 СК України, в тому числі і стан здоров`я дитини. Твердження позивача про те, що дитина не є інвалідом спростовуються матеріалами справи. Так, документально підтверджено, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації, відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» з 01 березня 2021 року до 31 березня 2023 року останній призначено допомогу на дитину з інвалідністю [PERSON] .. Малолітня [PERSON] є дитиною з інвалідністю, має вроджену ваду серця, в листопаді 2013 року перенесла хірургічне втручання з приводу дефекту міжшлуночкової перегородки, дефекту міжпередсердної перегородки, стенозу легенової артерії в КНДІ ССХ ім. Амосова, з 02 лютого по 09 лютого 2016 року, з 27 січня до 09 лютого 2018 року, з 19 липня 2019 року до 01 серпня 2019 року, з 16 до 23 березня 2021 року знаходилася на стаціонарному лікуванні у Чернігівській дитячій лікарні. Отже, судом встановлено, що малолітня [PERSON] має статус дитини з інвалідністю. Відповідач в судовому засіданні зазначила про те, що вона також має незадовільний стан здоров`я, на підтвердження чого надала виписки із медичної карти стаціонарного хворого №14126 та №17479, з яких вбачається, що [PERSON] з 23 вересня до 04 жовтня 2021 року та з 25 листопада до 17 грудня 2021 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Чернігівська обласна лікарня». В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не працює. Як вбачається з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому провадженню №53330076, виданим Менським РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), розмір аліментів [PERSON] у 2020 році розраховувався виходячи із середньої заробітної плати по регіону, тобто особі, яка не працює, останній на користь [PERSON] у вказаний період сплачував аліменти в розмірі 1000, 1200, 1400, 2000, 2100 гривень. Сукупний розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , станом на грудень 2020 року складає 21583,56 грн. Доказів на підтвердження свого матеріального стану на час розгляду справи позивачем суду не надано. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з положеннями ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені статтею 182 СК України. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Відповідно до положень частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вказаної норми аліменти на утримання дитини можуть бути стягнуті на користь того з батьків, з ким вона проживає та на чиєму утриманні вона перебуває. За правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, розмір призначених судом аліментів може бути зменшений або збільшений судом з урахуванням зміни матеріального або сімейного стану одного з батьків. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 викладено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У статті 192 СК України тільки вказано на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Підставами для зменшення розміру стягуваних аліментів позивач зазначає занадто великий розмір стягуваних аліментів, скрутне матеріальне становище, відсутність регулярного доходу, покращення стану здоров`я дитини, відсутність у останньої інвалідності, однак усупереч вимог ст. 81 ЦПК України не надає жодних належних та достатніх доказів, які підтверджували б значне погіршення його матеріального становища та покращення стану здоров`я дитини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви, оскільки доводи позивача викладені в позовній заяві не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Кеpуючись статтею 192 Сімейного Кодексу України, статтями 4, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 263- 265 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed