Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

І. Позиція позивача та заперечення відповідача. 1. В січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилався на те, що 6 червня 2009 року він позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 6000 гривень. 14 листопада 2010 року позивач позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 13000 гривень. Крім того, у судовому засіданні, що проводилось 9 жовтня 2017 року в приміщенні Великобагачан-ського районного суду Полтавської області, відповідач зізнався у тому, що він позичив у [PERSON] грошові кошти в розмірі 24000 гривень. 4 вересня 2017 року позивач звернувся до [PERSON] з вимогою про повернення позики. Однак відповідач ухилявся від добровільного виконання цього грошового зобов'язання. Тому [PERSON] просив стягнути з [PERSON] борг за договором позики в розмірі 19000 гривень, суму інфляції за час прострочення в розмірі 780 гривень та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 168 гривень 74 копійок. 2. В ході розгляду цивільної справи представник позивача [PERSON] подала заяву про збільшення розміру позовних вимог: просить стягнути з [PERSON] борг за договором позики в розмірі 24000 гривень, суму інфляції за час прострочення в розмірі 780 гривень та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 168 гривень 74 копійок. 3. [PERSON] та її представник [PERSON] не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що відповідач ніколи не позичав у [PERSON] грошові кошти в розмірі 24000 гривень. Крім того, [PERSON] пропустив строк позовної давності. Тому [PERSON] та її представник [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні позову. ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. 4. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 7 лютого 2018 року (а.с.22-23) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 5. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 17 серпня 2018 року (а.с.48-49) підготовче провадження було закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 6. Інші процесуальні дії не вчинялись у цивільній справі. ІІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 7. 6 червня 2008 року [PERSON] передав відповідачу грошові кошти в розмірі 6000 гривень, а [PERSON] зобов'язалась повернути позивачу таку ж суму грошових коштів. Ці обставини підтверджуються реченням «Я, [PERSON], беру у [PERSON] в займи суму в шість тисяч гривень», викладеним в розписці, складеній 6 червня 2008 року відповідачем (а.с.8). 8. 14 листопада 2010 року [PERSON] вдруге передав відповідачу грошові кошти в розмірі 13000 гривень, а [PERSON] зобов'язалась повернути позивачу таку ж суму грошових коштів. Ці обставини підтверджуються реченням «Розписка дана мною [PERSON] [PERSON] про те, що я взяла гроші в сумі тринадцять тисяч гривень в позику», викладеним в розписці, складеній 14 листопада 2010 року відповідачем (а.с.9). 9. Навіть в листі, надісланому 12 вересня 2017 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області (а.с.54), [PERSON] зізналась у тому, що вона позичила у [PERSON] грошові кошти в загальному розмірі 19000 гривень. 10. Крім того, з мотивувальної частини рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 9 жовтня 2017 року (а.с.61-62), а також ухвали Великобагачанського районного суду Полтавської області від 29 січня 2019 року (а.с.76-77) вбачається, що [PERSON] позичила у позивача грошові кошти в загальному розмірі 19000 гривень (6000 + 13000). На підставі ч.4 ст.82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. 11. Вказані обставини переконливо свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються параграфом 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. IV. Норми закону, які застосував суд при вирішенні спору. 12. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 13. Згідно з ч.2 ст.1047 цього Кодексу на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 14. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. 15. Згідно з ч.1 ст.1050 цього Кодексу якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Зокрема, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. V. Оцінка аргументів, наведених учасниками справи, щодо наявності підстав лише для часткового задоволення позову. 16. В розписках, складених [PERSON], не визначений строк повернення позики. 4 вересня 2017 року [PERSON] надіслав відповідачу вимогу про повернення позики в розмірі 19000 гривень (а.с.10). З копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.12) вбачається, що 9 вересня 2017 року [PERSON] особисто отримала вказану вимогу. Ці обставини свідчать про те, що з того дня розпочався 30-денний строк для повернення позики. Перебіг цього строку закінчився 9 жовтня 2017 року. 17. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що у вказаний строк [PERSON] повернула позивачу позику. Тому у неї виник борг по поверненню позики в розмірі 19000 гривень, а також борг по сплаті суми інфляції за час прострочення в розмірі 780 гривень та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 156 гривень. Ці обставини підтверджуються письмовими розрахунками, викладеними в позовній заяві (а.с.5). 18. Відповідач категорично відмовляється від погашення вказаного боргу. 19. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення порушеного права позивача належить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в розмірі 19000 гривень, суму інфляції за час прострочення в розмірі 780 гривень та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 156 гривень. VI. Аргументи, відхилені судом, та підстави їх відхилення. 20. Як вбачається з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Зокрема, укладення договору позики жодним чином не може ґрунтуватись на показаннях свідків. 21. Дійсно, в матеріалах цивільної справи міститься DVD-диск (а.с.7), на якому міститься звукозапис зізнання [PERSON] в тому, що вона позичила у позивача грошові кошти в розмірі 24000 гривень. Однак за своєю правовою природою пояснення відповідача є недопустимим доказом, який не може підтверджувати отримання позики в такому значному розмірі. Крім того, отримання [PERSON] позики в розмірі 24000 гривень спростовується рішенням Велико-багачанського районного суду Полтавської області від 9 жовтня 2017 року та ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 29 січня 2019 року. 22. Як вбачається з системного аналізу ч.1 ст.256, ч.1 ст.257 та ч.1 ст.261 ЦК України, особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу протягом трьох років від дня, коли вона довідалась або могла довідатись про порушення свого права. 23. Право [PERSON] на отримання позики було порушено 9 жовтня 2017 року. Саме з того дня, а не з дня укладення договору позики, розпочався трирічний строк позовної давності. Станом на день пред'явлення позики цей строк не закінчився. Тому суд критично оцінює доводи представника відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] пропустив строк позовної давності. VII. Розподіл судових витрат. 24. За правилом, передбаченим ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 640 гривень. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.2). Однак пред'явлений ним позов задоволений на 79,90%. 25. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 511 гривень 36 копійок.

Outcome: partial