Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Лікар-психіатр КНП «Обласної клінічної психіатричної лікарні Кіровоградської обласної ради» звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] з метою надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заяву обґрунтовує тим, що поставлений діагноз: параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність та може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Лікар-психіатр в судовому засіданні пояснив, що теперішня госпіталізація обумовлена погіршенням психічного стану. Потребує активного стаціонарного лікування, оскільки створює небезпеку для себе та оточуючих. За своїм психічним станом [PERSON] потребує примусової госпіталізації в психіатричну лікарню. В розмову з лікарем вступає неохоче, погляд на співбесіднику не фокусує. У бесіді звучать маячні ідеї різного змісту. Емоційний фон маловиразний, виглядає втомленою. Просив заяву задовольнити. Прокурор заяву підтримала. [PERSON] проти госпіталізації заперечувала. Опікун заяву підтримав. Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. На психічне захворювання [PERSON] страждає з 1986 року. коли після психотравми змінилася в поведінці, почала безглуздо поводитися, висловлювала маячні ідеї відношення, отруєння, перестала справлятися з роботою, не стежила за зовнішнім виглядом, відчувала слухові галюцинації, неодноразово лікувалася в КНП «ОКПЛ КОР». Остання госпіталізація з 14.11.2015 по 25.12.2015. Теперішня госпіталізація обумовлена погіршенням психічного стану: проявляє агресію, не спить вночі, погрожує матері, періодично тікає з дому. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда 11.01.1996 року [PERSON] визнано недієздатною. Діагноз: параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність та може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. На даний час погіршився психічний стан [PERSON] , своїм психічним станом [PERSON] потребує примусової госпіталізації в психіатричну лікарню. В розмову з лікарем вступає неохоче, погляд на співбесіднику не фокусує. У бесіді звучать маячні ідеї різного змісту. Емоційний фон маловиразний, виглядає втомленою. Відповідно до ч.1 ст.13 ЗУ «Про психіатричну допомогу», особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною 2 ст.13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених ч.1 цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті щодо госпіталізація особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра, без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч.1 ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви, про примусову госпіталізацію, надається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Зібрані у справі докази вказують про наявність підстав для задоволення заяви. На підставі ст.ст.13, 14, 16-19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved