Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. В вересні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що [INFO] померла [PERSON] , якій належав житловий будинок [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла онуку [PERSON] . У встановленому порядку [PERSON] прийняв спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] та набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. За час свого життя він не склав заповіт, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. [PERSON] є дружиною та спадкоємицею першої черги за законом. Вона у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Незважаючи на це, державний нотаріус Бориспільської районної державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, вказавши на те, що [PERSON] не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вищевказаний житловий будинок. Тому [PERSON] просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання, а також витребувано з Бориспільської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.24-25). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.67). ІІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву, якою підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити. Розгляд цивільної справи просив здійснити за його відсутності. Представник Старівської сільської ради Бориспільського району направив до суду заяву, в якій вказав, що просить вирішити спір за наявними матеріалами справи, проводити розгляд справи за відсутності представника сільської ради, а також не заперечує проти задоволення позовних вимог. Треті особи, які не заявили самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали до суду заяви про розгляд цивільної справи за їхньої відсутності. Крім цього, вказали, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується довідкою про право власності робітника або службовця на жилий будинок, що видається в зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину №922 від 31 жовтня 2012 року (а.с.9), довідками-виписками з погосподарської книги №3 на 1986-1990 роки (а.с.10). Рішенням Старівської сільської ради Бориспільського району №09-02-VII від 19 листопада 2015 року вул. Радянська в с. Старе перейменовано на вул. Дніпрова з відповідними номерами домогосподарств (а.с.8). [INFO] [PERSON] померла, згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого на її ім`я (а.с.11). На випадок своє смерті [INFO] [PERSON] склала заповіт, посвідчений Гаврилко Л.Я., секретарем виконавчого комітету Старинської сільської ради народних депутатів Бориспільського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за №96 (а.с.12). Згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерть, заповіла онуку [PERSON] . [INFO] [PERSON] також помер, згідно копії свідоцтва про смерть, виданого на його ім`я (а.с.4). За час свого життя [PERSON] заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є його дружина [PERSON] , матір [PERSON] , а також сини: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.42), копіями свідоцтва про народження, виданих на ім`я [PERSON] та [PERSON] (а.с.43,44), а також копією свідоцтва про народження спадкодавця (а.с.45) Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються розділом VII «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року, а також книгою шостою «Спадкове право» ЦК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. За правилом, визначеним п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, норми ЦК України застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнавалась належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.549 цього ж Кодексу визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.1261, ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1273 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Разом з тим, за змістом ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України та ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з положенням ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація споруд, призначених для виконання спеціальних технічних функцій. Проте виникнення права власності на споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №61604981 від 10 вересня 2020 року встановлено, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.57). Разом з цим, зі змісту довідки Старівської сільської ради (а.с.13) вбачається, що [PERSON] після смерті [PERSON] продовжував постійно проживати в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина вказує на те, що він вчасно вступив в управління та володіння спадковим майном та у встановленому порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Тому [PERSON] вважається таким, що набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] . З матеріалів спадкової справи №209/2012, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальною конторою, щодо майна померлого [PERSON] вбачається, що [PERSON] у межах встановленого законом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини прийняла спадщину, про щодо подала нотаріусу відповідну заяву (а.с.37). В свою чергу, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.38-40). Таким чином, позивач є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Незважаючи на це, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Про що отримала лист державного нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контри Скрипки А.О. №1197/02-14 від 10 вересня 2020 року з роз`ясненням права на звернення до суду за захистом своїх спадкових прав (а.с.15). Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] , проте оформити своє право на спадщину не може у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає, що з метою захисту та відновлення спадкових прав позивача за допустиме визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved