Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

На адресу суду надійшов позов [PERSON] до Тернопільської міської ради про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 65, 4 кв.м., житловою 25, 9 кв.м. Заяву мотивовано тією обставиною, що позивач, будучи власником спірної квартири, в 1995 році здійснив добудову веранди загальною площею 15, 1 кв.м. Оскільки будівництво є самочинним, лише в судовому порядку позивач може захистити право власності на новостворене майно. Позивач, через представника, направив на адресу суду клопотання про підтримку позову та про розгляд справи за власної відсутності. Відповідач на адресу суду направив клопотання про розгляд справи за власної відсутності. Просить у позові відмовити, проте жодних мотивів відмови в заяві не навів. Всесторонньо, повно та об`єктивно дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини. Позивачу у справі на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що стверджується реєстраційним посвідченням, виданим Тернопільським БТІ 12 лютого 1989 року. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь кі дії, що не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Встановлено, що позивач, будучи власником спірної квартири, в 1995 році здійснив добудову веранди загальною площею 15, 1 кв.м. Внаслідок проведеної добудови загальна площа квартири збільшилася до 65, 4 кв.м. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; - нерухоме майно - земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Законом України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачено,\~що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Відповідно до ч. 1\~ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3\~ст. 376 ЦК\~країни). На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5\~ст. 376 ЦК України). Пунктом 3 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами\~статті 376 Цивільного кодексу України(про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 № 6 постановлено, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою\~статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. Пунктом 9 Постанови пленуму від 30.03.2012 № 6 роз`яснено, що за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша\~статті 15 ЦК, частина перша\~статті 3 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК). Здійснене позивачем будівництво хоча і є самочинним, проте відповідає усім вимогам ДБН, пожежним і санітарним нормам. Вищезгадані обставини свідчать про відсутність порушень прав третіх осіб. Аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними і їх слід задовольнити, оскільки обраний [PERSON] є єдино можливим способом захисту цивільного права позивача.

Outcome: approved