Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визначення місця проживання дитини в якій просить визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з її матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-18). Свої вимоги обґрунтовує тим, що від сумісного життя з [PERSON] [INFO] вона народила доньку [PERSON] . У свідоцтві про народження дитини [PERSON] вказаний батьком. З відповідачем більше трьох місяців не живуть разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Вона з дитиною проживає в м. Конотопі, а відповідач окремо в с. Підлипне м. Конотоп. добровільно матеріальну допомогу на потреби сім`ї відповідач за період окремого проживання не надавав, тому я вона була змушена звернутись до суду з заявою про стягнення аліментів. Судовим наказом № 2н/577/320/20 від 04.06.2020 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] . ЇЇ з відповідачем донька [PERSON] проживає з нею в [ADDRESS] . Однак, вона не зареєстрована в зазначеній квартирі, та в неї взагалі відсутнє місце реєстрації проживання, оскільки відповідач, з невідомих їй причин, не надає згоди на реєстрацію місця наживання дитини. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати таку згоду, однак, відповідач відмовляв їй у цьому. Відсутність місця реєстрації проживання дитини заважає їй, у оформленню деяких соціальних виплат. Крім того, донька перебуває в електронній черзі на відвідування Конотопського дошкільного навчального закладу (ясля-садок) № 11 «Вітерець», та має почати відвідувати садок з вересня 2020 року, що вбачається з довідки навчального закладу «Вітерець» № 89 від 20.07.2020. Відсутність реєстрації місця проживання дитини може завадити її прийняттю до садочка. Як вбачається з довідки № 89, донька почне відвідувати садочок «Вітерець» з вересня 2020 року. Садочок « Вітерець » розташований в [ADDRESS] , тобто в мікрорайоні міста її з донькою проживання, що підтверджує те, що донька проживає саме з нею в [ADDRESS] . 17.07.2020 року вона звернулась до ЦНАП Конотопської міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини. Однак, їй відмовлено у проведенні реєстрації, оскільки, відсутня на це згода батька неповнолітньої дитини. Вважає, що не надаючи згоди на прописку дитини, батько тим самим порушує права дитини та права того з батьків, з ким проживає дитина, на вільний вибір місця проживання. Відповідач заперечень проти позовних вимог не висловив. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання сторони не з`явилися, позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений. Представник Орган опіки та піклування Конотопської міської ради в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечує. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 серпня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 жовтня 2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового засідання на 13.11.2020 року. 13 листопада 2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду по суті о 09:00 год. 11 грудня 2020 року. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. IV. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно із свідоцтвом про народження, [PERSON] народилася [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а. с. 5, 19). Судовим наказом № 2н/577/320/20 від 04.06.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 28 травня 2020 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8, 22). З довідки Конотопського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 11 «Вітерець» № 89 від 20.07.2020 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] дійсно стоїть на електронній черзі на відвідування Конотопського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 11 «Вітерець» з вересня 2020 року (а.с. 9, 23). 17.07.2020 року [PERSON] звернулась до сектору реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади центру надання адміністративних послуг Конотопської міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] (а.с. 10, 11, 24, 25). З довідки про реєстрацію місця проживання, вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , склад сім`ї: син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 26). [PERSON] працює в Конотопському міськрайонному центрі зайнятості з березня 2013 року та на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 27). З характеристики наданою Конотопським міськрайонним центром зайнятості від 03.09.2020 року вбачається, що [PERSON] працює на посаді провідного фахівця з працевлаштування з 19.03.2013 року по теперішній час. За період перебування на посаді зарекомендувала себе позитивно. Володіє високим рівнем культури поведінки і спілкування з людьми. У критичних ситуаціях завжди поводиться коректно і з розумінням. Може переконливо аргументувати свою точку зору. Має високо розвинене почуття обов`язку. Виконавча дисципліна відмінна. Здатна позитивно впливати на людей. Плідно співпрацює з іншими, пропонує допомогу. В колективі користується повагою та авторитетом, скромна в побуті (а.с. 28). Згідно довідки наданої Конотопською центральною районною лікарнею ім. академіка Михайла Давидова [PERSON] на диспансерному огляді не перебуває, діагноз здорова (а.с. 30). Відповідно до акту № 150 від 16 листопада 2020 року оцінки потреб сім`ї проблемних питань, що потребують стороннього втручання немає, мати [PERSON] спроможна виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею (а.с.52). Згідно із висновком Органу опіки та піклування Конотопської міської ради від 30 листопада 2020 року, визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , відповідає інтересам дитини (а.с. 49-51). V. Норми права. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи убачається про існування між колишнім подружжям особистого конфлікту, проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні Європейського суду з прав людини від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. VI. Оцінка суду. Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позову. При визначенні місця проживання дитини, суд враховує висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області, доброзичливе відношення позивача до дитини, малолітній вік дитини, та місце проживання останньої. Крім того, при визначенні місця проживання дитини суд враховує те, що житло за адресою його проживання є звичним для дитини середовищем. Отже, суд вважає, що місце проживання дитини [PERSON] слід визначити з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що буде виключно в інтересах дитини. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved