Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач 11.07.2019 року звернулась до суду з вищезазначеною заявою, предметом якої є визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , після спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] . 11.10.2019 року [PERSON] позовні вимоги уточнила, просить визначити, що частка у спільному майні - домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яка за життя належала спадкодавцю [PERSON] , померлому [INFO] , становить Ѕ та визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на Ѕ частку даного домоволодіння. Як на підставу позову посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частки даного домоволодіння, співвласником якого також є відповідач [PERSON] 22.02.2019 року, за її заявою, була зведена спадкова справа, а 17.05.2019 року вона звернулась до Приватного нотаріуса Перекопської О.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але їй було відмовлено, оскільки вона не подала оригінал чи дублікат заповіту та оригінал правовстановлюючого документу на майно, що належало померлому. За документами, наявними у спадковій справі, є інформація про посвідчення заповіту від імені [PERSON] на її користь, але отримати його дублікат не може, оскільки не має документу, що підтверджує факт його смерті. На його похованні вона не була присутня, доступу до приміщення успадкованого будинку та документів померлого вона також не має. Померлий не мав з нею родинних відносин, але тривалий час проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з її матір`ю [PERSON] . Як їй відомо, після його смерті ніхто не заявив про прийняття спадщини, як спадкоємець за законом чи заповітом. Тому вважає, що є підстави для звернення до суду за захистом її порушених прав та визнання за нею права власності на успадковане майно Процесуальні дії у справі. Позовна заява отримана судом 11.07.2019. 15.07.2019 ухвалою судді Соловйової Л.Я. позовна заява залишена без руху. 25.07.2019 до суду надана уточнена позовна заява. 26.07.2019 провадження у зазначеній справі відкрито. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. 20.08.2019 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 05.09.2019, 09.09.2019, 30.09.2019 і 19.11.2019 ухвала суду виконана. 11.10.2019 до суду надана уточнена позовна заява. 20.11.2019 до участі в справі залучено співвідповідача [PERSON] 17.01.2020 справа прийнята до провадження судді Попова В.В. 13.04.2020 провадження по справі зупинено на час проведення судової оціночно-будівельної експертизи. 04.12.2020 провадження по справі поновлено. 25.01.2021 підготовче провадження закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. У судове засідання учасники процесу не з`явились: - позивач та її представник заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити; - представник виконкому заявив клопотання про проведення розгляду справи без його участі. Під час ухвалення рішення покладаються на розсуд суду; - відповідач [PERSON] викликаний до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомив, правом надання відзиву на позов не скористався. Крім того, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви з додатками, направлялась судом за місцем його проживання. - третя особа заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких підстав, суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності учасників процесу, на підставі наявних у ній доказів. Фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Фактичні обставини, встановлені судом. 06 березня 2014 року Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петрушенком В.О. від імені громадянина [PERSON] посвідчено заповіт за реєстром №184, яким [PERSON] заповів належний йому житловий будинок з господарськими будівлями, а також речі домашнього ужитку та споживання [PERSON] (а.с.96). [INFO] [PERSON] помер /а.с.89,90/. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.12.1984 посвідченого П`ятою Криворізькою державною нотаріальною конторою, реєстр №4034. Другим співвласником домоволодіння є [PERSON] . При цьому, в Свідоцтві визначено, що вони є співвласниками в рівних долях /а.с.92,93/. 22.02.2019 Приватним нотаріусом Перекопською О.О., за заявою позивача, відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] (а.с.70-82). 17.05.2019 нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії , у зв`язку з тим, що [PERSON] не надала оригінал документа про право власності на майно та оригінал чи дублікат заповіту /а.с.83-84/. Відповідно до звіту про оцінку майна від 10.11.2020 ринкова вартість спірного нерухомого майна на момент оцінювання становить 114700 грн. /а.с.162-186/. Зміст спірних правовідносин. Викладеним обставинам відповідають спадкові правовідносини та правовідносини щодо підстав набуття права власності. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2 ст.ст.370,372 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або рішенням суду. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно приписів ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом достовірно встановлено наступне: -спадкоємець [PERSON] виконала встановлений обов`язок та звернулась до приватного нотаріуса у встановлений законодавством строк; -вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом з причини ненадання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно та оригіналу чи дубліката заповіту; -нотаріусом обґрунтовано відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, тобто існує цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у порядку позовного провадження; -[PERSON] та [PERSON] належало кожному по Ѕ частці спірного домоволодіння; -визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, враховуючи характер спору, а також те, що позивач не просить повернути їй сплачений судовий збір, понесені судові витрати по сплаті судового збору слід покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved