Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього в їх користь 1216,00 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.03.2015 року у справі №442/100/15-к, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Разом з тим, встановлено, що внаслідок завданих в результаті неправомірних дій [PERSON] тілесних ушкоджень, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Дрогобицької міської лікарні №1 в період з 17.04.2014 року по 25.04.2014 року (8 л/днів), що потягло за собою витрати на лікування потерпілого від злочину, розмір яких складає 1216,00 грн. та які понесені КНП «Дрогобицька міська лікарня» Дрогобицької міської ради. У добровільному порядку відповідач шкоду відшкодувати не бажає. В судове засідання представник КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» [PERSON] не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити та винести заочне рішення, оскільки відповідач не бажає зявлятись в судове засідання. Відповідач в судові засіданні, призначені на 20.12.2017 року, 01.02.2018, 16.02.2018 року до суду не з'явився, клопотань про перенесення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відповідно до п.4, ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщене оголошення про виклик до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. Таким чином, відповідач [PERSON] згідно вимог п.4, ч.8, ч.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.03.2015 року у справі № 442/100/15-к,[PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, [PERSON] спричинив потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження, внаслідок отримання яких потерпілий знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Дрогобицької міської лікарні №1, з діагнозом: закритий перелом дистального кінця лівої ключиці із зміщенням відламків, в період з 17 квітня 2014 року по 25 квітня 2014 року (8 л/д), і на його лікування державою були понесені витрати в сумі 1216,00 грн., що підтверджується довідкою №1275 від 05 листопада 2014 р., виданою КНП «Дрогобицька міська лікарня №1». Згідно наданих доказів, до теперішнього часу затрати на стаціонарне лікування потерпілого не відшкодовані. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно із ч. 2 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіка Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Пунктами 1,2,3 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 15.07.1993 року передбачено, що кошти, витрачені закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. Сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого, або інших документів які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Таким чином, суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. 1206 ЦК України, суд -

Outcome: approved