Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» звернулося до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 3 100 грн., інфляційні збитки у розмірі 829,79 грн., 3 % річних у розмірі 325,10 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.04.2017 року між КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку [ADDRESS] . Позивач вказує, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, утворилася заборгованість за період з квітня 2017 року по січень 2019 року у розмірі 3 100 грн. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційна складова боргу за період з 01.04.2017 року по 31.03.2021 року відповідно до ціни позову становить 829,79 грн. та 3% річних у розмірі 325,10 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.09.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї процесуальними документами була направлена відповідачу за вказаною в позовній заяві адресою проживання, та відповідна кореспонденція повернута до суду із відміткою про закінчення встановленого строку зберігання. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно розпорядження Дніпровської РДА в м. Києві від 16.10.2016 року № 545, новозбудованому об`єкту «Будівництво житлово-офісного комплексу із вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом на [ADDRESS] (друга черга будівництва) присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . Відповідно до пункту 1 наказу ПАТ «Київміськбуд» № 00100/0/8-16 від 17.11.2016 року «Про передачу на обслуговування і експлуатацію житлового будинку», визначено КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» експлуатуючою організацією на житловий будинок (ІІ черга) житлово-офісного комплексу із вбудованими приміщеннями по [ADDRESS] . Пунктом 2 Статуту КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» визначено, що метою діяльності підприємства є задоволення потреб фізичних та юридичних осіб щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту житлових і нежитлових приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, отримання прибутку від своєї діяльності, замовлення нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту. Згідно п. 2.2.1 Статуту, предметом діяльності підприємства є надання житлово-комунальних послуг споживачам відповідно до укладених договорів. Відповідач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 88114058 від 26.05.2017 року. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 28 квітня 2017 року між КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» та [PERSON] укладено договір № б/н про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до п. 1 договору, предметом договору є забезпечення Виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку [ADDRESS] , а Споживачем - забезпечення своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим Договором. Згідно пп. 1 п. 12 Договору, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені цим договором строки. Отже, відповідач [PERSON] являється споживачем послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території. Як з`ясовано судом та підтверджується наявними у справі доказами, відповідач свої зобов`язання зі сплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість за період з квітня 2017 року по січень 2019 року у розмірі 3 100 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. ст. 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, ураховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з квітня 2017 року по січень 2019 року у розмірі 3 100 грн., втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі 829,79 грн., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 325,10 грн. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування вищенаведеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. За викладених обставин суд вважає, що позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. В частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України) Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду між КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» та Адвокатським об`єднанням «Шенлі» 08.01.2020 року укладено договір № 3-20 про надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1.1 договору, за результатом проведення електронних закупівель у формі відкритих торгів Виконавець, як переможник відкритих торгів, зобовязується надати послуги з юридичного консультування та юридичного представництва (Консультаційні послуги, протензійно-правова роботи, представництво у судах всіх інстенцій під час здійснення цивільного, посподарського та адміністративного судочинства, а також представництво в органах державної виконавчої служби ) код за ДК 021:2015 (79110000-8), номер закупівлі UA-2019-12-02-000739-b, обсяг і перелік яких визначено у Додатку № 1 до даного Договору, який є його невід`ємною частиною, а замовник прийняти і оплатити такі послуги. В матеріалах справи міститься попередній розрахунок суми судових витрат за позовом КП «Житло-сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та детальний опис виконаних робіт за позовом КП «Житло-сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, з яких убачається, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, що включає підготовку та подачу позовної заяви про стягнення заборгованості складає 1 500 грн., що зокрема відповідає положенням п. 2.1. Додатку № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 3-20 від 08.01.2020 року, що визначає вартість наданих послуг за вищевказаним договором про надання правничої допомоги. Крім того, до матеріалів справи долучено акт виконаних робіт за червень 2020 року по договору про надання правничої допомоги № 3-20 від 08.01.2020 року, що підтверджує надання виконавцем послуг замовнику за період з 01.06.2020 року по 30.06.2020 року на суму 177 800 грн. Як убачається зі змісту Додатку № 1 до акту виконаних робіт від 30.06.2020 року по договору про надання правничої допомоги № 3-20 від 08.01.2020 року, що визначає вартість наданих виконавцем замовнику послуг, виконавцем в особі Адвокатського об`єднання «Шенлі» надавалися послуги, зокрема, з підготовки і подачі до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON] , вартість яких складає 1 500 грн. Натомість, жодних доказів понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 1 500 грн. пов`язаних з підготовкою та подачею до Дніпровського районного суду м. Києва позовної заяви до [PERSON] про стягнення заборгованості суду не надано та такі матеріали справи не містять, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про відмову у задоволення вимог про стягнення з [PERSON] витрат на правничу допомогу у розмірі 1 500 грн.

Outcome: approved