Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

КС «Славутич-Кредит» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачем-1, який є членом кредитної спілки, було укладено кредитний договір № 486 від 13.11.2013, згідно з яким відповідачу-1 було надано у тимчасове користування строком до 13 травня 2015 року на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 20 000 гривень зі сплатою 48% річних за строковою заборгованістю або 96% річних від суми залишку кредиту у разі порушення позичальником зобов'язань. Також, 13.11.2013 з відповідачами-2, 3 були укладені договори поруки № 253 та № 254 відповідно, за якими вони зобов'язались нести відповідальність у повному обсязі за невиконання обов'язків позичальником за кредитним договором. Також договорами поруки встановлено солідарну відповідальність поручителя і боржника. В зазначений у договорі строк відповідачі кредит та відсотки не повернули, у зв'язку із чим позивач направив відповідачам вимоги про повернення суми боргу, однак відповідачі заборгованість не сплатили. Внаслідок цього заборгованість за кредитним договором складає 17 556,77 гривень, в тому числі 8 857,00 гривень - залишок несплаченого кредиту, 3 039,06 гривень - відсотки за кредитом, 5 660,71 гривень - заборгованість за користування кредитом відповідно до п.п. 5.1.7 договору. Просив стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості у загальному розмірі 17 556,77 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, в якій також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідачі у судове засідання повторно не прибули, про дату, час і місце судових засідань повідомлялись належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причину неявки не повідомили. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надавали. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. 13.11.2013 між позивачем та відповідачем-1 [PERSON] було укладено кредитний договір № 486, згідно з яким відповідач-1 отримав кредит у сумі 20 000 гривень на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, та зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору (п. 1.1). Строк кредиту складав 18 фактичних місяців, тобто з 13.11.2013 по 13.05.2015 (п. 2.1). Плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить: 48% річних за строковою заборгованістю, та 96% річних від суми залишку кредиту у разі порушення позичальником зобов'язань (п. 3.1). Погашення кредиту має відбуватись відповідно до Графіку, що є додатком № 1 до кредитного договору. Відповідно до умов п. 4.1 кредитного договору, зобов'язання відповідача-1 щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом забезпечені договорами поруки №№ 253, 254 від 13.11.2013. Так, 13.11.2013 між позивачем та відповідачем-2 [PERSON] було укладено договір поруки № 253, відповідно до умов якого відповідач-2 як поручитель зобов'язався перед позивачем як кредитором нести відповідальність у повному обсязі за виконання обов'язків [PERSON] згідно кредитного договору № 486 від 13.11.2013 щодо повернення кредиту у сумі 20 000 гривень та сплати відсотків по кредиту (п. 1.1). Як передбачено п. 2.1 договору поруки, у разі невиконання або неналежного виконання боржником своїх обов'язків згідно кредитного договору, поручитель несе солідарну відповідальність з боржником перед кредитором за виконання обов'язків боржника усім належним йому майном та грошовими коштами. 13.11.2013 між позивачем та відповідачем-3 [PERSON] було укладено договір поруки № 254 аналогічного змісту. У зв'язку з порушенням відповідачем-1 зобов'язань за вказаним договором, його заборгованість перед позивачем станом на 13.06.2015 складає 17 556,77 гривень, в тому числі 8 857,00 гривень - залишок несплаченого кредиту, 3 039,06 гривень - відсотки за кредитом, 5 660,71 гривень - заборгованість за користування кредитом (96% відповідно до умов п. 3.1 кредитного договору). У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. На порушення норм закону та умов договору відповідач-1 свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, кредит та проценти за користування кредитом у визначений договором строк не повернув, у зв'язку із чим в позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору із застосуванням встановленим цим договором правових наслідків його неналежного виконання. Як передбачено статтею 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до частин першої та другої статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Суд зауважує, що стаття 554 Цивільного кодексу України передбачає встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов'язання одночасно з боку декількох осіб, та така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч. 3 ст. 554 ЦК України) і лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою. Законом не заборонено укладення й кількох договорів поруки на виконання того самого зобов`язання, проте в цьому випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України не застосовується, оскільки поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, т.я. не можна вважати поруку їхньою спільною. За таких обставин кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов`язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором. Отже, в даному випадку, оскільки на забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та відповідачами-2,3 було укладено два різних договори поруки, то вони не несуть солідарної відповідальності між собою за невиконання відповідачем-1 зобов'язань за кредитним договором, так як відсутня їх спільна порука. У цьому разі кредитор має право пред`явити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремого договору, а кожен з поручителів відповідає перед кредитором разом з боржником як солідарні боржники. За таких обставин, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що задовольняє позов частково, а саме: стягує солідарно з відповідачів-1, 2 суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 556,77 гривень, стягує солідарно з відповідачів-1, 3 суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 556,77 гривень та обмежує розмір стягнення сумою 17 556,77 гривень, відмовивши у солідарному стягненні заборгованості одночасно з трьох відповідачів. Відповідно до статті 88 ЦПК України, з відповідачів солідарно на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 гривень пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial