Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

КС «Самара» 16 жовтня 2018 року звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2019 року було постановлено справу розглядати в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 28 липня 2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 161/17, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 15\~336 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах, визначених укладеним договором, строком на 24 місяці, починаючи з 28 липня 2017 року по 27 липня 2019 року, а відповідач [PERSON] зобовязався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти. З метою забезпечення зобовязань, взятих на себе [PERSON], 28 липня 2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 161/17, відповідно до умов якого [PERSON] поручилася перед позивачем за виконання [PERSON] взятих на себе кредитних зобовязань. Однак [PERSON] своїх обовязків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконує, в результаті чого станом на 30 вересня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 33 386 гривень 99 коп. Позивач у своєму позові просив суд солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором договором у розмірі 33 386 гривень 99 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 13 533 гривень 33 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 19 853 гривень 66 коп., а також судовий збір у розмірі 1 762 гривень. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, ухваливши заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлялися в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з'явилися, відзив на позов на адресу суду не направили. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідачів. Будь-які заяви чи клопотання від відповідачів до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 28 липня 2017 року між КС «Самара» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 161/17, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 15 336 гривень, про що свідчить видатковий касовий ордер від 28 липня 2017 року (а.с. 8), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, строком на 24 місяці, починаючи з 28 липня 2017 року по 27 липня 2019 року, а відповідач [PERSON] зобовязався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти (а.с. 5-6). З метою забезпечення зобовязань за кредитним договором, 28 липня 2017 року між позивачем та відповідачами був укладений договір поруки № 161/17, за яким [PERSON] поручилася перед позивачем за виконання [PERSON] взятих на себе кредитних зобовязань за кредитним договором (а.с. 7). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 30 вересня 2018 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 33 386 гривень 99 коп. (а.с. 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст.\~623\~ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. На підставі ч.ч. 1, 2 ст.\~554\~ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. У звязку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобовязання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, то позов ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Таким чином, судом встановлено неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобовязань відповідно до умов укладеного кредитного договору, що передбачає солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості згідно розрахунку. Згідно до ч. 2 ст.\~89\~ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. У звязку\~з викладеним,\~суд приходить\~до висновку\~про те,\~що вимоги\~позивача підлягають\~задоволенню,\~а з\~відповідачів солідарно\~підлягає стягненню\~за договором\~№ 161/17\~від 28\~липня 2017\~року заборгованість\~за тілом\~кредиту у\~розмірі 13\~533\~гривень 33\~коп.\~та заборгованість\~по процентам\~за користування\~кредитом \~19\~853\~гривні 66\~коп.,\~а всього\~33\~386\~гривень 99\~коп. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1 762 гривень, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частках по 881 гривні з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved