Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. 18 жовтня 2018 року за вх. №7672 [PERSON] (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (надалі відповідач) третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна (надалі третя особа - 1), третя особа Баришівський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області (надалі третя особа - 2) з вимогою про визнання виконавчого напису вчиненого 21 лютого 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з позивача грошових коштів у сумі 111859 грн. 21 коп., які є боргом за кредитним договором K2A3RX04830226 від 26.11.2006 року таким, що не підлягає виконанню, та просить стягнути судові витрати за сплату судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.. Свої вимоги позивач обґрунтовує належним виконанням своїх зобов'язань перед відповідачем, всупереч якого, [PERSON] нарахована заборгованість. ІІ. Виклад позиції сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки до суду не повідомляв. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про дату час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. До початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник позивача, Акціонерного товариства «ПриватБанк», у судове засідання не з'явився, про день та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Від представника позивача АТ «ПриватБанк» Стаднікова Д.В. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с.41-45), за яким в задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що період, за який провадиться стягнення, є 26 листопада 2006 року по 25 листопада 2016 року, а виконавчий напис вчинено - 21 лютого 2017 року, тобто в межах трирічного строку, передбаченого ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна в судове засідання не з'явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи надіслала заяву про розгляд справи за відсутності третьої особи, в задоволенні позовних вимог просить відмовити, посилаючись на те, що вчинення виконавчого напису було проведено правомірно, оскільки вона діяла в повній відповідності до закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Представник третьої особи Баришівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. До початку розгляду справи начальник Баришівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області подав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. При ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, надходження відзиву від представника відповідача за яким в задоволенні позову просять відмовити та проводити справи за відсутності їх представника, пояснення третьої особи приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни в якому в задоволенні позову просить відмовити та слухати справу за її відсутності, а також клопотання представника третьої особи Баришівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в якому простять справу розглядати за їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановити рішення). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 26.11.2006 року по програмі «експрес-розстрочка» закритого акціонерного товариства КБ «Приватбанк» позивач заповнив анкету позичальника, яка була оформлена як кредитний договір К2АЗКХ04830226, укладений між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» та отримав від банку кредит в сумі 2882 (дві тисячі вісімсот вісімдесят дві) гривні. У відповідності з умовами договору ці кошти позивач отримав на строк 12 місяців (з 26.11.2006 по 26.11.2007 включно) з умовами сплати за користування кредитом відсотків в розмірі 0,2% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 38,91 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 262,00 грн. в обмін на зобов'язання з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. 21 лютого 2017 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинила виконавчий напис про стягнення з [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER], адреса реєстрації: [ADDRESS], місце проживання: [ADDRESS], дата народження - [INFO], місце народження - м. Київ, місце роботи - салон ігрових автоматів «Купідон», посада - охоронець на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код платника податків за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України 14360570, місце знаходження: 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, к\\р № 32009100400 у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299), яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», грошових коштів в сумі 111859 (сто одинадцять тисяч вісімсот п'ятдесят дев»ять) гривень 21 копійка, які є його боргом за кредитним договором К2А3RХ04830226 від 26.11.2006 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» а саме - залишку заборгованості за кредитом в сумі 2882 грн., залишку заборгованості за відсотками в сумі 36854,82 грн., комісії в сумі 466,92 грн., пені в сумі 63471,70 грн., штрафу в сумі 5183,77 грн., що всього становить 108859,21 грн. та витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису в сумі 3000 грн. V. Оцінка суду. Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно гл. 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 1 вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України «для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання». Однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути надані документи, що свідчать про визнання боржником вимог стягувача. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. У разі стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання (Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 29.06.99 року № 1172). Відповідно до заяви позичальника за кредитним договором № K2A3RX04830226 від 26.11.2006 року, яка була надана банком нотаріусу при вчиненні виконавчого напису, вбачається, що загальна сума заборгованості боржника за кредитним договором складає - 109359 грн. 21 коп.. Згідно копії анкети позичальника від 26.11.2006 року, [PERSON] було надано строковий кредит у сумі 2882, 0 грн. на строк 12 місяців з 26.11.2006 року по 26.11.2007 року. Аналізуючи вказані документи простежується те, що, з виконавчого напису вбачається спір про право, оскільки строк, за який видається виконавчий напис, суттєво перевищує строк позовної давності, а сума кредитної заборгованості утворилася поза межами строку позовної давності. У даному випадку не можна говорити про безспірність стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» із позивача грошової суми, адже наведена у виконавчому написі нотаріуса грошова сума заборгованості утворилася поза межами строку позовної давності. Крім цього, сплив з дня виникнення у відповідача права вимоги до позивача до дня вчинення виконавчого напису більше трьох років, в силу ст. 88 Закону України «Про нотаріат» позбавляє нотаріуса права вчинення виконавчого напису. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису та чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Дані обставини підтверджують те, що заборгованість не можна вважати безспірною. Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з'ясовано, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Із письмових пояснень, наданих суду приватним нотаріусом слідує, що останній для вчинення виконавчого напису надано банком письмову вимогу від 06.02.2017 року про усунення порушень за кредитним договором № К2АЗКХ04830226 та заяву про видачу виконавчого напису від. 21.02.2017 року. Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що для вчинення виконавчого напису нотаріус отримував від банку оригінал кредитного договору, однак за вимогою суду оригінал вказаного договору не було надано до суду. Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання вимоги про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Згідно роз'яснень , викладених у п.6 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні» справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову, судовий збір стягується із відповідача. Судом також встановлено, що при подачі позовної заяви до суду, позивачем згідно платіжного доручення № 48 від 17 жовтня 2018 року сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн. (а.с. 1). Так як суд задовольняє позов повністю, судові витрати у справі складають 704,00 грн. судового збору та у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному розмірі.

Outcome: approved