Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Концерну «МТМ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач за період часу з 01 липня 2015 року по 30 листопада 2020 року надав відповідачам за адресою: [ADDRESS] послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідачі не виконують своїх зобов`язань по оплаті наданих послуг, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у сумі 43 808, 43 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у розмірі 43 808, 43 грн. та судовий збір у розмірі 2 102 грн. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 24 грудня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача Концерну «Міські теплові мережі» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, на фіксуванні судового процесу не наполягає. Відповідачі, повідомлені своєчасно та належним чином, у судове засідання не прибули, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, часткове визнання позовних вимог та застосування строку позовної давності. Оскільки учасники справи у судове засідання не прибули, то відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнуваного технічного засобу не здійснюється. Установлені судом фактичні обставини справи На підставі договору дарування, посвідченого 20 травня 2003 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Савельєвим Є.О., [PERSON] належить на праві власності кв. [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у [ADDRESS] . Згідно із розрахунку заборгованості по оплаті послуг за надане централізоване опалення та гаряче водопостачання за адресою: [ADDRESS] за період з 01 липня 2015 року по 30 листопада 2020 року наявна заборгованість на загальну суму 43 808, 43 грн. Датою останньої сплати заборгованості є листопад 2020 року у розмірі 440 грн. Позиція суду та нормативно - правове обґрунтування Згідно п. 4 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 26 квітня 2014 року виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії. Відповідно до п. 2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови № 99р від 08 квітня 2013 року, основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Згідно зі ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про теплопостачання» позивач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджений Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості у солідарному порядку, то необхідно вказати наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ ««Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що квартира за якою виникла заборгованість належить на праві власності [PERSON] , в якій зареєстрована [PERSON] . З огляду на це відповідач [PERSON] , як власник квартири, в якій були отримані житлово-комунальні послуги, мала обов`язок оплатити позивачеві їхню вартість. Аналогічна правова позиція викладена у постанова Великої палати Верховного суду від 07 липня 2020 року по справі № 712/8916/17 . Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки право власності на квартиру належить [PERSON] , в якій вона не зареєстрована, заборгованість підлягає стягненню саме з неї як з власника квартири, оскільки у цьому випадку солідарний обов`язок відсутній. Щодо застосування строків позовної давності. Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України з вимогами про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг особа може звернутися до суду за правилами загальної позовної давності, тобто в межах трирічного строку, який згідно ст. 253 ЦК України починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. У випадку вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку та у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач строк позовної давності переривається та його перебіг починається заново, як це передбачено ст. 264 ЦК України. Оскільки із розрахунку заборгованості вбачається, що у листопаді 2020 року було сплачено заборгованість у розмірі 440 грн., вказана обставина є підставою для переривання строку позовної давності, та, відповідно, відмові у задоволенні клопотання про застосування строку позовної давності. Розподіл судових витрат У зв`язку із задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial