Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

І. Суть справи і вимоги позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Краснолиманське» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, і в обґрунтування вимог зазначив, що з 25.10.2018 по 27.04.2020 він працював у відповідача та був звільнений згідно зі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Не зважаючи на його вимоги, відповідач дотепер не виплатив йому заробітну плату, не надав інформації про розмір заборгованості та розмір середнього заробітку, ігнорує надіслані йому листи і запити. Просив суд стягнути з ТОВ «Краснолиманське» на його користь заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. ІІ. Позиції, заяви (клопотання) учасників справи. До суду позивач [PERSON] та його представник адвокат Сакун В.А. не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату та час розгляду справи, позивачем надано заяву про розгляд справи без його участі. 13.04.2021 представником позивача подано заяву про витребування у відповідача відомостей про заборгованість із заробітної плати перед позивачем, про його середньоденний заробіток за останні два місяця перед звільненням та про розгляд справи без виклику сторін. Зазначене прохання до суду самостійно розрахувати середній заробіток, що підлягає стягненню у справі. Відповідачем ТОВ «Краснолиманське» у наданому відзиві висловлене прохання про розгляд справи без участі представника відповідача. Як викладено у відзиві, позовні вимоги відповідач вважає необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Не спростовуючи факту трудових відносин з позивачем та його звільнення за власним бажанням, відповідачем зазначено, що у день звільнення 27.04.2021 [PERSON] не працював, з вимогою про проведення з ним розрахунку до роботодавця не звертався а ні в день звільнення, а ні після. З огляду на це час затримки розрахунку при звільненні має обчислюватися з моменту, коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача, тобто з 21.04.2021, коли ТОВ «Краснолиманське» отримало копію позовної заяви. Просить відмовити у задоволенні позову. Також просить поновити строк на пред`явлення цього відзиву, який був пропущений через введення простою на підприємстві. У відповіді на відзив представником позивача висловлено згоду позивача із відомостями про розмір заборгованості із заробітної плати ТОВ «Краснолиманське» перед [PERSON] та розмір середнього заробітку, наданими суду відповідачем. Спростовані твердження відповідача про те, що [PERSON] не звертався до підприємства з вимогою про проведення з ним розрахунку. Так, 15.02.2021 позивач рекомендованим поштовим відправленням спрямував відповідачеві свою заяву з вимогою розрахунку та надання відомостей про розмір заборгованості і середнього заробітку, але заява повернулася йому без вручення адресатові, оскільки той ухиляється від отримання листів фізичних осіб. На думку позивача, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні належить проводити з дня, наступного після пред`явлення вимоги про розрахунок - 15.02.2021, і по день ухвалення судом рішення у справі. Інших заяв і клопотань від сторін у справі не надходило, можливості укладення мирової угоди не вбачається. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 06.04.2021 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків - сплати судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні або надання документу на підтвердження підстав звільнення від такої сплати, а також обґрунтування зазначеної у позовній заяві ціни позову. 09.04.2021 позивачем [PERSON] подано суду заяву про усунення вищезазначених недоліків позовної заяви. 14.04.2021 ухвалою суду відкрите провадження у справі (спрощене позовне провадження), відповідачеві запропоновано подати судові відзив на позовну заяву, зобов`язано надати суду відомості про розмір заборгованості перед [PERSON] із заробітної плати та про розмір середньоденного заробітку за останні два місяці перед звільненням. Призначено розгляд справи на 13.05.2021. 30.04.2021 судом отримано відзив відповідача та витребувані відомості. Оскільки ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 21.04.2021, то відзив є таким, що подано у встановлений ухвалою суду строк, тому клопотання відповідача про поновлення цього строку є безпідставним. Враховуючи подання відзиву відповідачем та наявність заяв сторін про розгляд справи у їхню відсутність, судом встановлена відсутність перешкод для вирішення справи. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно з відомостями трудової книжки [NUMBER] [PERSON] з 28.11.2018 по 27.04.2020 працював у ТОВ «Краснолиманське», був звільнений з посади прохідника підземного 5 розряду з повним підземним робочим днем у шахті наказом №118к від 27.04.2020 за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України (а.с.11-15,39). У день звільнення 27.04.2020 [PERSON] не працював (а.с.37,40). На а.с.6 наявна копія заяви від 15.02.2021 до ТОВ «Краснолиманське» про проведення повного розрахунку, надання довідки про середній заробіток за останні два місяці. Дана складена від імені [PERSON] , однак підписана [PERSON] . Оригінал цієї заяви вкладено до конверту (а.с.49), який спрямовувався [PERSON] до ТОВ «Краснолиманське» та був повернутий відправникові відділенням поштового зв`язку без вручення адресатові з відміткою «за закінченням терміну зберігання». 03.04.2021 на ім`я відповідача адвокатом Сакуном В.А. складено адвокатський запит про розмір заборгованості перед [PERSON] , розмір його середнього (середньоденного) заробітку за останні два місяці (а.с.7). Відомостей на підтвердження направлення відповідачеві адвокатського запиту від 03.04.2021 стороною позивача суду не надано. З довідки №669 від 22.04.2021, наданої відповідачем на вимогу суду, вбачається, що підприємство має заборгованість із заробітної плати перед [PERSON] , яка становить: за грудень 2019 року - 5835,57 грн, за січень 2020 року - 12126,61 грн, за лютий 2020 року - 12558,58 грн, за березень 2020 року - 14452,27 грн, за квітень 2020 року - 16227,46 грн, а всього - 61200,49 грн (а.с.42-43). Довідкою №668 від 22.04.2021 відповідачем засвідчено, що середньоденний заробіток [PERSON] у ТОВ «Краснолиманське» становить 959,13 грн (а.с.44). V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду, у спосіб, визначений законами. Конституція України у статті 43 гарантує, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. За положеннями статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За приписами ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною першою статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Під час розгляду справи належними і допустимими доказами встановлено, що позивач дійсно перебував у трудових відносинах із відповідачем, але обов`язку з оплати його праці відповідач повною мірою не виконав і [PERSON] не були виплачені всі належні йому суми. Оскільки у день звільнення позивач не працював, моментом пред`явлення ним вимоги про розрахунок відповідачеві суд вважає 21.04.2021 - день, коли підприємством було одержано ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі та позовну заяву з вимогами [PERSON] . Суд відкидає як неспроможні твердження сторони позивача про пред`явлення відповідачеві [PERSON] вимоги про проведення розрахунку 15.02.2021, виходячи з того, що відповідна заява від імені [PERSON] від 15.02.2021 підписана [PERSON] , повноваження якого (якої) на представництво інтересів позивача, в тому числі щодо пред`явлення від його імені будь-яких вимог, суду не підтверджені. Відтак, підстав вважати, що саме позивач звертався до ТОВ «Краснолиманське» із вимогою про проведення розрахунку, немає. Оскільки заборгованість із заробітної плати з моменту пред`явлення позивачем вимоги про розрахунок і дотепер відповідачем не погашено, заборгованість із заробітної плати, наявність якої в сумі 61200,49 грн відповідач фактично підтверджує наданою довідкою, підлягає стягненню з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] у повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд зазначає таке. Згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виплата працівникові середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні є формою матеріальної відповідальності роботодавця, яка виникає у випадку вчинення ним порушення норм трудового законодавства. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця. Суд зауважує, що звернення працівника, який у день звільнення не працював, до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП України (якщо така вимога раніше не пред`являлась). У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі статті 117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту, коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати. Оскільки, як зазначалося вище, у день звільнення позивач не працював, із заявою до роботодавця про проведення розрахунку не звертався, а про його вимоги відповідачеві стало відомо з ухвали про відкриття провадження у справі, яка була отримана ТОВ «Краснолиманське» 21.04.2021, про що свідчить штамп з відомостями про реєстрацію вхідної кореспонденції за №316 21.04.2021 (а.с.41), суд обчислює період стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з наступного за пред`явленням вимоги дня - 22.04.2021 за правилами ч.1 ст.116 КЗпП України, і по день ухвалення рішення у справі 13.05.2021, і така позиція суду узгоджується із висновками, наведеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 у справі №682/3060/16-ц. Розмір середньоденного заробітку позивача за відомостями, наданими відповідачем, становить 959,13 грн, отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 12468,69 грн із розрахунку 959,13 грн середньоденного заробітку, помножених на 13 робочих днів за період з 22.04.2021 по 13.05.2021. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки позивач просив суд стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 15.02.2021 по день ухвалення рішення судом, загальна сума середнього заробітку за цей період становила би 56588,67 грн (959,13 грн х 59 робочих днів). За приписами ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням судом вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 200,03 грн, сплачений [PERSON] при пред`явленні позову, пропорційно розміру задоволеної позовної вимоги. Інша частина судового збору в сумі 707,97 грн підлягає віднесенню на рахунок позивача. Крім того, з відповідача в дохід держави має бути стягнено судовий збір в розмірі 908,00 грн за вимогу про стягнення заборгованості із заробітної плати, оскільки за цією вимогою позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial