Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дітей, в якому зазначив, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. До січня 2017 року їх діти проживали разом з відповідачем, але з січня 2017 року діти проживають разом з ним та знаходиться на його утриманні. Відповідач вихованням дітей не займається. У позивача створені необхідні умови для життя та навчання дітей, він має самостійний дохід, постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, добре ставиться до дітей, піклується про них, а тому просить визначити місце проживання дітей разом з собою. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач в судовому засіданні пояснив, що він з відповідачем перебував у шлюбі. Шлюб розірвано в 2017 році. Їх з відповідачем діти проживають з ним. Він працює, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, проживає в квартирі матері. Умови в квартирі задовільні. Влаштував дітей до дитячого садочка. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. В подальшому позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що вона проживає на орендованих квартирах та офіційно не працює. Позивач самостійно забрав дітей з дитячого садочку та не давав змоги бачити їх. В подальшому відповідач надала суду заяву про визнання позовних вимог та просить розглянути справу у її відсутність. Представник третьої особи - служби у справах дітей Селидівської міської ради - в судовому засіданні пояснила, що дійсно з січня 2017 року діти [PERSON] мешкають з батьком, зі слів батька дітей відповідач не цікавиться дітьми, не надає їм матеріальної допомоги. В подальшому представник третьої особи - служби у справах дітей Селидівської міської ради надала суду заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи та акт обстеження умов проживання [PERSON], просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Курахівської міської ради - в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та прийняття рішення відповідно до чинного законодавства, до суду надано висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Курахівської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON]. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі, тобто до набрання чинності новим ЦПК України, а тому з урахуванням вказаних Перехідних положень, суд розглядає дану цивільну справу за нормами ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 12 січня 2018 року до участі у справі судовий розгляд продовжено за правилами загального позовного провадження та залучено в якості третьої особи -орган опіки та піклування Курахівської міської ради. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 25 травня 2017 року, яке набрало законної сили 07 червня 2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 11 січня 2003 року виконкомом Курахівської міської ради Мар'їнського району Донецької області за актовим записом № 2, розірвано. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 15.07.2013 року виконкомом Цукуринської селищної ради м. Селидове Донецької області, [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] й [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 12.08.2014 року виконкомом Цукуринської селищної ради м. Селидове Донецької області, [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] й [PERSON]. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 12.06.2017 року у родині [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS], разом з ним проживають його діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] працює, а діти влаштовані до ДНЗ «Казка» м. Курахове. В квартирі чисто, є необхідні меблі та побутова техніка, у дітей окреме спальне місце, ігрова зона, книжки, іграшки. Діти доглянуті, чисті, забезпечені необхідним одягом та взуттям, запас продуктів харчування задовільний. Рішенням виконавчого комітету Курахівської міської ради Мар'їнського району Донецької області від 12.12.2017 року № 264, надано висновок органу опіки та піклування, згідно якого місце проживання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], визначають разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. V. Оцінка суду. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України (далі СК України) питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Тим більш, що позивач не заперечує проти спілкування дітей з матір'ю. Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком, ніж з матір'ю. Враховуючи вищезазначене, згідно поданих документів, обстеження умов проживання, беручи до уваги інтереси дітей, висновок органу опіки та піклування Курахівської міської ради, безумовне визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права неповнолітніх дітей, суд вважає доцільним визначити місце проживання дітей з позивачем.

Outcome: approved