Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 8 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ладижинського міського відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного Міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький), третя особа без самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] з вимогою про зняття арешту з майна. Позов обґрунтувала тим, що 25 грудня 2008 року рішенням Апеляційного суду Вінницької області з неї було стягнено на користь [PERSON] відшкодування моральної школи в розмірі 2 000 грн і 1 000 грн у відшкодування витрат на правого допомогу. На виконання вказаного рішення суду було відкрито виконавче провадження, а постановою заступника начальника ВДВС Ладижинського МУЮ Березою А.В. від 21.10.2010 було накладено арешт на належне позивачу майно та оголошено заборону на його відчуження, зокрема: земельну ділянку кадастровий номер 0510600000:07:018:0415 площею 0, 0594 га; земельну ділянку кадастровий номер 0510600000:07:018:0414 площею 0,1 га; житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Фактично борг перед [PERSON] було сплачено, а виконавче провадження було закрито і згодом знищено, але арешт з належного їй майна не було знято, внаслідок чого відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта все вищезазначене майно перебуває під арештом до цього часу. До подання позову в суд позивач зверталася в Ладижинський міський відділ ДВС, в якому просила зняти арешт, але отримала відмову, а тому вимушена звернутись до суду із даним позовом, оскільки накладений арешт перешкоджає їй у реалізації своє право власності. Враховуючи вищевикладене [PERSON] просила зняти арешт та заборону відчуження з майна, що належить позивачу [PERSON] ідентифікаційний номер [NUMBER] , а саме: земельну ділянку кадастровий номер 0510600000:07:018:0415 площею 0, 0594 та, земельну ділянку кадастровий номер 0510600000:07:018:0414 площею 0, 1 га, житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , який було накладено постановою заступника начальника ВДВС Ладижинського МУЮ Березою А.В. 21.10.2010. Відповідач та третя особа відзиву на позов не подали. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач [PERSON] подала на адресу суду заяву, у якій просила позов задовольнити та слухати справу у її відсутність. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Представник відповідача Ладижинського міського відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного Міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання та про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, слід провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 0510600000:07:018:0415 площею 0,0594 га; земельну ділянку кадастровий номер 0510600000:07:018:0414 площею 0,1 га; житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , що вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.5-6). 25 грудня 2008 року рішенням Апеляційного суду Вінницької області з позивача стягнено на користь [PERSON] відшкодування моральної школи в розмірі 2 000 грн і 1 000 грн у відшкодування витрат на правову допомогу (а.с.8-10). Позивач зверталася до Ладижинського міського відділу ДВС та просила зняти арешт від 21.10.2010 на будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , але листом №466 від 04.02.2021 отримала відмову, в якій зазначено, що всі виконавчі провадження завершені до 01.01.2017 знищені. Відомості щодо накладення вказаних вище обтяжень у відділі відсутні. Станом на 04.02.2021 [PERSON] згідно з обліковими даними відділу та даних Автоматизованої системи виконавчого провадження боржником не значиться (а.с. 7). V. Оцінка Суду. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арештів позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Начальником Ладижинського МВ ДВС Зайком Т.В. відмовлено заявнику у знятті арешту в зв`язку із відсутністю відомостей щодо накладень обтяжень відносно позивача. Крім того, станом на 04.02.2021 [PERSON] , згідно з обліковими даними відділу та даних Автоматизованої системи виконавчого провадження боржником не значиться. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті зазначеного вище майна. Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. На підставі наведеного,

Outcome: approved