Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Комунальна установа «Іванівський районний центр по обслуговуванню закладів освіти, фізичної культури та спорту» Іванівської районної ради Херсонської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків, у сумі 5 544,60 грн., посилаючись на те, що відповідно до наказу відділу освіти Іванівської районної державної адміністрації від 01 вересня 2010 року № 197-к відповідач прийнята на посаду директора Новомиколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів (далі - ЗОШ), що знаходиться в с. Новомиколаївка, Іванівського району, Херсонської області. Того ж дня з відповідачем укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. На підставі наказу відділу освіти Іванівської районної державної адміністрації від 16 вересня 2010 року № 190 відповідачу передано майно та проведена інвентаризація матеріальних цінностей, які знаходилися на відповідальному зберіганні в ЗОШ. Усі цінності, що пойменовані в інвентаризаційних описах були перевірені комісією в присутності відповідача, про що остання засвідчила письмово. Відповідно до наказу відділу освіти Іванівської районної державної адміністрації від 01 вересня 2015 року № 110 в звязку з відсутністю учнівського контингенту у ЗОШ з 01 вересня 2015 року навчально-виховний процес був тимчасово призупинений. Згідно з наказом відділу освіти від 07 вересня 2015 року № 112 проведено інвентаризацію, під час якої виявлено нестачу матеріальних цінностей на суму 5 544,60 грн., що підтверджується формами відображення інвентаризації за 2015 рік та актом обстеження комплектності компютерної техніки. Просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 5 544,60 грн., завдану під час виконання працівником трудових обовязків. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та доповнила їх тим, що у ЗОШ компютерна техніка знаходилася у класі інформатики, ключі від класу знаходились у відповідача. Адміністрацією вжиті заходи для збереження матеріальних цінностей, зокрема вікна класу інформатики та підсобного приміщення обладнані ґратами, двері класу закриваються на ключ. Під час інвентаризації було виявлено відсутність чотирьох компютерів у класі інформатики, їх знайшли в підсобному приміщенні у розібраному вигляді. Після обстеження зясовано, що у системних блоках не вистачає деталей, що привело їх в неробочий стан. Відповідач не могла пояснити причини недостачі деталей у системних блоках. В посадових обовязках відповідача зазначено, що вона забезпечує облік, збереження й поновлення навчально-матеріальної бази. Під час попередніх інвентаризацій в період роботи відповідача на посаді директора ЗОШ недостачі не виявлялись, компютери були в робочому стані. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена двічі судовою повісткою, направленою за місцем реєстрації. За згодою позивача суд виносить рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи видно, що наказом №197-к від 01 вересня 2010 року відповідач прийнята на посаду директора ЗОШ по переводу (а.с.45). 01 вересня 2010 року начальник відділу освіти Іванівської районної державної адміністрації [PERSON] уклала з відповідачем договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.44). Начальником відділу освіти Іванівської державної адміністрації Херсонської області виданий наказ № 190 від 16 вересня 2010 року про передачу майна у ЗОШ новопризначеному директору (а.с.43). 20 вересня 2010 року проведена інвентаризація фактичної наявності основних засобів, які знаходяться на зберіганні в ЗОШ, згідно якої недостача майна не виявлена (а.с.28-42). Згідно інвентаризаційного опису від 20 вересня 2010 року [PERSON] прийняла на збереження пять компютерів учня мікро ЕОМ, 2003 року випуску, інвентарні номери 10600002 10600006 (а.с.33). В звязку з відсутністю учнівського контингенту у ЗОШ начальником відділу освіти Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області виданий наказ № 110 від 01 вересня 2015 року про тимчасове призупинення навчально-виховного процесу в ЗОШ (а.с.11). Наказом начальника відділу освіти Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області № 112 від 07 вересня 2015 року прийнято рішення про проведення інвентаризації у ЗОШ (а.с.27). 11 вересня 2015 року проведена інвентаризація фактичної наявності матеріальних цінностей, які знаходяться на зберіганні в ЗОШ, в результаті виявлено, що чотири компютери учня мікро ЕОМ, 2003 року випуску, під інвентарними номерами з 10600002 по 10600005 - розібрані, що підтверджується порівняльною відомістю результатів інвентаризації (а.с.14-15). Згідно акту обстеження від 07 грудня 2015 року, проведеного ФОП [PERSON], щодо комплектності компютерної техніки у ЗОШ виявлено відсутність комплектуючих деталей: в системному блоці під інвентарним номером 10600002 - жорсткого диску, вартістю 250,00 грн., процесора, вартістю 200,00 грн., системи охолодження процесора, вартістю 50,00 грн., оперативної памяті, вартістю 200,00 грн., відеокарти, вартістю 200,00 грн.; в системному блоці під інвентарним номером 10600003 - жорсткого диску, вартістю 250,00 грн., дисководу, вартістю 50,00 грн., інтерфейсного кабелю для жорсткого диску, вартістю 10,00 грн.; в системному блоці під інвентарним номером 10600005 жорсткого диску, вартістю 250,00 грн., блоку живлення, вартістю 450,00 грн., відеокарти, вартістю 200,00 грн., батарейки материнської плати, вартістю 10,00 грн., інтерфейсного кабелю для жорсткого диску, вартістю 10,00 грн., інтерфейсного кабелю для дисководу, вартістю 10,00 грн.; в системному блоці під інвентарним номером 10600004 жорсткого диску, вартістю 250,00 грн., відеокарти, вартістю 200,00 грн., системи охолодження процесора, вартістю 50,00 грн., інтерфейсного кабелю для жорсткого диску, вартістю 10,00 грн., інтерфейсного кабелю для дисководу, вартістю 10,00 грн., всього на загальну суму 2 660,00 грн. (а.с.22). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей Як видно із матеріалів справи 01 вересня 2010 року з відповідачем укладено договір про повну матеріальну відповідальність. В Україні діє по цей час Перелік посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпустку), перевезення або застосування у процесі виробництва, затверджений Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС (далі Перелік). У правовому висновку Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 6-16цс12 зазначено, що договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) в Переліку не вказані, юридичної сили не мають і не можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної з їх вини шкоди. Отже, договори про повну матеріальну відповідальність можна укладати в письмовій формі тільки з працівниками, зазначеними в Переліку. Договори про повну матеріальну відповідальність, укладені з особами, які не включені до Переліку, є недійсними, і сам по собі факт укладення з працівником договору про повну матеріальну відповідальність не є підставою для покладення матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної шкоди за п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП. Оскільки посада директора школи не включена до Переліку, то суд вважає, що підстав для покладення на відповідача матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної шкоди, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України немає Натомість згідно ч. 2 ст. 133 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 (з наступними змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина, або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, та є вина зазначеної особи. Згідно з п. 3.24. Посадової інструкції відповідач зобовязана забезпечувати облік, збереження й поповнення навчально-матеріальної бази (а.с.107-112). Розмір середнього заробітку відповідача становить 3 438,18 грн., що підтверджується довідкою, виданою позивачем (а.с.106). Суд вважає, що позивачем були створені умови для збереження матеріальних цінностей, зокрема вікна класу інформатики та підсобного приміщення обладнані ґратами, двері класу обладнані замком, ключі від яких знаходились тільки у відповідача. Під час інвентаризації була виявлена недостача комплектуючих деталей в системних блоках, системні блоки знаходились в іншому приміщенні. Для відновлення роботи системних блоків необхідно придбати комплектуючі деталі на загальну суму 2 660,00 грн. Згідно з ч. 2 ст. 130 КУпП при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Суд вважає, що в судовому засіданні встановлено, що розмір прямої дійсної шкоди становить 2 660,00 грн., яка заподіяна винними протиправними діями відповідача, зокрема відповідач в супереч посадових обовязків не забезпечила збереження комплектуючих деталей чотирьох системних блоків тим, що під час інвентаризації системні блоки були виявлені в розібраному виді, поза приміщенням класу інформатики, де були створені умови для їх збереження. Згідно ч. 2 ст. 135-3 КЗпП у разі недостачі матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. Під час обстеження комплектності компютерної техніки їх вартість визначалась за цінами, що діють у даній місцевості (а.с.22). Суд вважає, що відповідач заподіяв шкоду позивачу неправильним зберіганням матеріальних цінностей, що привело до їх недостачі у сумі 2 660,00 грн., яка підлягає стягненню в повному обсязі, так як не перевищує розмір середнього заробітку відповідача. Вимоги позивача про стягнення подвійної суми недостачі не підлягають задоволенню в звязку з їх необґрунтованістю. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із ст. 1 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, поданою юридичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, повязані з оплатою судового збору у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, що становить 1 378,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial