Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

І. Суть позовної заяви 1.1. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [INFO] [PERSON] , та складається з житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . 1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округу Одеської області Єфімовою Т.І. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. ІІ. Стислий виклад позиції учасників судового процесу 2.1. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, звернувшись із заявами про підтримання та визнання позову, відповідно, та розгляд справи у їх відсутність (а.с.69, 80, 81). ІІІ. Процесуальні дії у справі 3.1. 14.08.2020 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати у загальному позовному провадженні (а.с.28). 3.2. 13.10.2020 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області витребувано докази у приватного нотаріуса Ізмаїльського нотаріального округу Одеської області Єфімової Т.І., а також з КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» та з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.35). 3.3. 13.01.2021 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області витребувано докази з Ізмаїльського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.72). 3.4. Під час розгляду справи повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Норми права, які застосував суд 4.1. Цивільний процесуальний кодекс України (ЦПК України) Стаття 13. Диспозитивність цивільного судочинства 1. Суд розглядає справи […] в межах заявлених вимог […] і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81. Обов`язок доказування і подання доказів 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 206. Відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем 4. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 4.2. Цивільний кодекс України (ЦК України) Стаття 1216. Поняття спадкування 1. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217. Види спадкування 1. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1220. Відкриття спадщини 1. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. 2. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Стаття 1223. Право на спадкування 2. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Стаття 1241. Право на обов`язкову частку у спадщині 1.Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Стаття 1261. Перша черга спадкоємців за законом 1. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1268. Прийняття спадщини 1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її […]. Стаття 1269. Подання заяви про прийняття спадщини 1. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Стаття 1270. Строки для прийняття спадщини 1. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1273. Право на відмову від прийняття спадщини 1. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. V. Оцінка та висновки суду 5.1. Дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов такого висновку. 5.2. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 15.05.2018 року (а.с.6). 5.3. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» за вих.31 від 13.01.2021 року (а.с.79). 5.4. За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №56107703 від 11.05.2019 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , відсутня (а.с.60). 5.5. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим міським бюро ЗАГС 11.01.1963 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим міським бюро ЗАГС 16.07.1983 року (а.с.7-8). 5.6. Позивачка [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину (а.с.42 ). 5.7. Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] відповідно до ст.1241 ЦК України немає. 5.7. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського нотаріального округу Одеської області Єфімовою Т.І. від 11.05.2019 року за №277/02-14 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно (а.с.63). 5.8. Пунктом 3 Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №1035 від 09.09.2009 року, який втратив чинність 02.06.2011 року, передбачалося, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 5 серпня 1992 року, є висновок про технічний стан будинку (будівлі), складений бюро технічної інвентаризації за формою, встановленою Міністерством з питань житлово-комунального господарства за погодженням з Міністерством регіонального розвитку та будівництва, і документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані зазначені об`єкти будівництва. 5.9. Згідно з п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року за №127, не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року. 5.10. За змістом листа Державного комітету будівництва та архітектури житлової політики України №12/5-126 від 23.03.1999 року об`єкти, які були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають. 5.11. Стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року за №1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. 5.12. Як вбачається з повідомлення КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» за вих.№31 від 13.01.2021 року, спадковий житловий будинок завершений будівництвом у 1960 році та відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. за №127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 10.07.2001р. за №582/5773 (із змінами і доповненнями) не належить до самочинного будівництва та прийняттю в експлуатацію не підлягає (а.с.79). 5.13. Відтак, враховуючи, що спадковий житловий будинок з надвірними спорудами завершений будівництвом у 1960 році, введенню в експлуатацію не підлягає та не є самочинним будівництвом, зважаючи на те, що іншої форми захисту прав на спадкове майно, окрім визнання права власності на нього, позивачка не має, а також приймаючи до уваги ту обставину, що відповідач безумовно визнав позов і його визнання не суперечить закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved