Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 04.12.2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 661/ФОЗ.14/123 від 05.12.2006 року, укладеним між сторонами, та по якому є заборгованість в сумі 34 500,65 долларов США /еквівалент за офіційним курсом НБУ станом на 21.11.2017 року - 913 476,47 грн./ та стягнути судові витрати в сумі 13 702,15 грн. Ухвалою суду від 12.12.2017 року провадження у справі відкрито. 26.02.2018 року в судовому засіданні представником відповідача суду подано заяву про застосування строків позовної давності. 15.03.2018 року відповідачем [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву. 16.05.2018 року представником ПАТ «Укрсоцбанк» до суду подано відповідь на відзив. 14.03.2019 року підготовче провадження у справі закінчено та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» Байрамов О.В. позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. В ході розгляду справи інтереси відповідача представляв адвокат Смітюх В.В., який заперечував проти задоволення позовних вимог, подавав до суду заяву про застосування строків позовної давності та відзив на позов, до судового засідання 29.08.2019 року представник відповідача не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд належним чином не повідомив. Представник третьої особи ТОВ «УКРБОРГ» до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Будь-яких заяв щодо розгляду справи та суті позовних вимог від третьої особи до суду не надходило. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 05.12.2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Договір кредиту №661/Ф03.14/123, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використанн грошові кошти в сумі 16000 доларів США. Однак в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку з чим станом на 21.11.2017 року заборгованість [PERSON] становить 34500,65 доларів США, в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] посилається на те, що Договором про внесення змін №1 від 22.08.2012 року до Договору кредиту №661/Ф03.14/123 від 05.12.2006 року були внесені зміни, зокрема, щодо того, що погашення тіла Кредиту в сумі 11925,64 доларів США здійснюватиметься Позичальником не пізніше 21.02.2013 року, в зв`язку з чим строк позовної давності сплив 10.12.2016 року. Окрім того, представник відповідача посилається на те, що позикодавцем була самостійна змінена процентна ставка за користування кредитом, розмір заборгованості є необґрунтованим, кредитний договір містить несправедливі умови, право вимоги було передано ТОВ «УКРБОРГ». В зв`язку з викладеним представник позивача просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відповіді на відзив представник позивача посилається на те, що зміна відсоткової ставки відбулась відповідно до укладених додаткових угод, з умовами яких відповідач погодився, поставивши власний підпис. Щодо строків позовної давності представник позивача зазначає, що в п. 7.3. кредитного договору визначено, що цей Договір набуває чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань з урахуванням положень п. 7.5 цього Договору. Тим самим, вказує представник позивача, сторони договору фактично виконали покладений ст. 259 ЦК України обов`язок щодо збільшення строків позовної давності в письмовій формі та визначили, що дія договору продовжується до його повного виконання з боку сторін. Щодо розміру заборгованості представник позивача зазначає, що доводи сторони відповідача ґрунтуються на припущеннях без надання контр-розрахунку, що спростував би нарахування відсотків та штрафних санкцій позивачем. Третя особа ТОВ «УКРБОРГ» участі в судових засіданнях при розгляді справи не приймала, правом на надання відзиву чи будь-яких інших заяв до суду не скористалась. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 05.12.2006 року між УКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 661/Ф03.14, відповідно до умов якого Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 16000,00 доларів США зі сплатою 13% процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості: з січня 2007 року по листопад 2013 року щомісячно рівними частками по 191 долар США; в грудні 2013 року - 147 доларів США з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 04.12.2013 року на умовах, визначених цим Договором /а.с.8-12/. Відповідно до п. 7.3. Цей Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань, з урахуванням положень п. 7.5 Цього Договору. 20.10.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до договору кредиту №661/Ф03.14 від 05.12.2006 року /а.с.61/, якою з 20.10.2008 року встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 15,00% річних. 06.07.2009 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 про внесення змін до договору кредиту №661/Ф03.14 від 05.12.2006 року /а.с.62-63/, якою сторони внесли зміни до умов кредитування, зокрема, до графіку погашення кредиту. При цьому в п.1.1.1. Додаткової угоди №2 зазначено, що погашення Кредиту здійснюється в наступному порядку до 30 числа (включно) кожного місяця, починаючи з грудня 2006 року (останній платіж 04 грудня 2013 року) згідно з наступним графіком. 22.08.2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін №1 до Договору кредиту №661/Ф03.14 від 05.12.2006 року /а.с.13-14/, яким було змінено порядок сплати заборгованості за кредитним договором. Так, пунктом 2.1. Договору визначено встановити, що погашення залишку заборгованості Позичальника за Кредитом та процентами, що нараховані станом на 22.08.2012 року здійснюватиметься після спливу шестимісячного строку з дати підписання цього Договору про внесення змін. Відповідно до п. 2.4. Договору про внесення змін №1 Сторони домовились, що погашення Кредиту в сумі 11925,64 доларів США здійснюється Позичальником не пізніше 21.02.2013 року. Судом досліджено лист ТОВ «УКРБОРГ», адресований відповідачу з пропозицією прийняти участь в акції від ПАТ «УКРСОЦБАНК» та врегулювати наявну проблемну заборгованість, яка станом на 04.09.2013 року становить: 11925,64 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 7644,25 доларів США - заборгованість за процентами /а.с.50/. У вказаному листі міститься посилання на те, що ТОВ «УКРБОРГ» відповідно до умов генерального договору №5100007228 від 29.07.2013 року здійснює юридичні та фактичні дії по стягненню строкової та простроченої заборгованості. З довідки про розрахунок заборгованості станом на 21.11.2017 року вбачається, що заборгованість відповідача складає 34500,65 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 913476,47 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 11925,64 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 315756,12 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 3196,40 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 84631,34 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 3901,08 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 103289,21 грн. /а.с.17-22/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 16, 526, 530, 536, 611, 612, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] отримав в ПАТ «УКРСОЦБАНК» кредитні кошти відповідно до умов укладеного договору, тривалий час ними користувався та здійснював часткове повернення грошових коштів. З приводу заперечень відповідача [PERSON] , що містяться у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне. Доводи сторони відповідача [PERSON] щодо безпідставного збільшення в односторонньому порядку процентної ставки позивачем спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме судом встановлено, що процентну ставку за користування кредитом з 13% річних було змінено на 15% річних на підставі додаткової угоди №1 від 20.10.2008 року. Стосовно доводів відповідача про необгрунтованість розміру заборгованості за кредитним договором суд звертає увагу на те, що відповідачем не наданого альтернативного розрахунку заборгованості та не зазначено, що саме в розрахунку не відповідає умовам кредитного договору. При цьому представник відповідача посилається на те, що відповідач на момент укладення договору не володів відповідним обсягом знань для повного, об`єктивного та всебічного оцінювання умов договору, однак зазначені обставини не можуть бути підставою вважати наданий банком розрахунок заборгованості необґрунтованим, в зв`язку з чим суд відхиляє вказані доводи. Також у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає про відступлення позикодавцем права вимоги за кредитним договором №661/Ф03.14 від 05.12.2006 року на користь ТОВ «УКРБОРГ», проте вказані посилання сторони відповідача не підтверджені належними та допустимими в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказами. В наданому до матеріалів справи листі ТОВ «УКРБОРГ» на адресу відповідача [PERSON] мова йде про наявність генерального договору №5100007228 від 29.07.2013 року, проте інформації щодо змісту умов вказаного генерального договору немає. Щодо спливу строків позовної давності суд зазначає наступне. В п. 1.1.2 Договору кредиту №661/Ф03.14 від 05.12.2006 року вказаний кінцевий термін погашення заборгованості по кредиту - до 04.12.2013 року. В Додатковій угоді №1 від 20.10.2008 року, Додатковій угоді №2 від 06.07.2009 року та Договору про внесення змін №1 від 22.08.2012 року не міститься положень щодо зміни умов п. 1.1.2. Договору кредиту №661/Ф03.14 від 05.12.2006 року щодо дати останнього платежу - 04.12.2013 року. Щодо строків позовної давності представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що в п. 7.3. кредитного договору визначено, що цей Договір набуває чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань з урахуванням положень п. 7.5 цього Договору. Доводи представника позивача про те, що сторони договору фактично виконали покладений ст. 259 ЦК України обов`язок щодо збільшення строків позовної давності в письмовій формі та визначили, що дія договору продовжується до його повного виконання з боку сторін, суд відхиляє, оскільки строк дії договору та строк позовної давності не є тотожними поняттями. З цього приводу суд також зазначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, тобто в даному випадку саме з моменту порушення прав позивача, а не з моменту закінчення строку дії договору. Таким чином, оскільки станом на 04.12.2013 року відповідачем [PERSON] не було погашено заборгованість по кредиту, саме з 05.12.2013 року належить рахувати строк позовної давності. Враховуючи, що ПАТ «УКРСОЦБАНК» звернулось до суду лише 04.12.2017 року, тобто після спливу трьох років, суд погоджується з доводами сторони відповідача щодо наявності підстав для застосування позовної давності. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed