Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Костянтинівський міжрайонний прокурор Донецької області 26.06.2015 р. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Костянтинівського медичного училища про стягнення грошових коштів у розмірі 20270 грн. 45 коп., в обґрунтування якого зазначив наступне: [PERSON] з 01.09.2012 р. навчається у Костянтинівському медичному училищі, яке відповідно до Статуту віднесене до вищого навчального закладу 1 рівня акредитації, та щомісячно з вересня 2012 року по червень 2014 року включно отримує стипендію у розмірі 550 грн., також у березні 2013 року їй нарохоано матеріальну допопогу у розмірі 100 грн., у червні 2013 року матеріальну допомогу у розмірі 200 грн., у вересні 2013 року матеріальну допомогу у розмірі 186 грн.. Крім того у травні 2014 року їй додатково нараховано 27 грн.50коп., а у червні 2014 року 39 грн.05 коп.. Батько студентки [PERSON] [PERSON] на день вступу до училища мав стаж підземних робіт 20 років 09 місяців. [PERSON] з урахуванням ч.1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (якою\~\~передбачено, що діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш, як 15 років, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб) має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Однак за весь час навчання, а саме з вересня 2012 року по червень 2014 року включно, стипендія [PERSON] нараховувалась на загальних підставах та була нижчою за рівень пожиточного мінімуму для працездатних осіб, за інший період взагалі не нараховувалась. Статтею 12 Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який з 01.01.2012 р. по 31.03.2012 р. становив 1073 грн., з 01.04.2012 р. по 30.06.2012 р. 1094 грн., з 01.07.2012 р. по 30.09.2012 р. 1102 грн., з 01.10.2012 р. по 30.11.2012 р. 1118 грн., з 01.12.2012 р. по 31.12.2012 р. 1134 грн. Згідно з п.3 «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» зупинено дію положень окремих законів та визначено перелік законів, які застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного Фонду України на 2012 рік. До вказаного переліку Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не входив, відповідно його дію не було зупинено. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становив з 01.01.2013 р. по 31.11.2013 р. 1147 грн., з 01.12.2013 р. по 31.12.2013 р. 1218 грн. Згідно з п. 4 «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» зупинено дію положень окремих законів та визначено перелік законів, які застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного Фонду України на 2013 рік. До вказаного переліку Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не входив, відповідно його дію не було зупинено. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. становив 1218 грн. Згідно з п. 6-7 «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» зупинено дію положень окремих законів та визначено перелік законів, які застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного Фонду України на 2014 рік. До вказаного переліку Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не входив, відповідно його дію не було зупинено. Таким чином, [PERSON] мала отримувати стипендію у вересні 2012 року в сумі 1102 грн., з 01.10.2012 р. по 30.11.2012 р. 1118 грн., з 01.12.2012 р. по 31.12.2012 р. 1134 грн., у січні 2013 р. 1147 грн., з 01.02.2014 р. по 31.12.2014 р. 1218 грн., в той час як Костянтинівським медичним училищем стипендія [PERSON] нараховувалася на загальних підставах та не за весь період навчання, внаслідок чого [PERSON] недоотримала стипендію у сумі 20270 грн.45 коп.. У судовому засіданні прокурор Чернякова Г.О. позов підтримала за наведених у позовній заяві підстав. Позивач [PERSON] до суду не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність та з посиланням на підтримання позову. Відповідач повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, відомостей про причини неявки, заяв та клопотань суду не надав. У звязку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, з дослідженням яких вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав: Згідно наказу ректора Костянтинівського медичного училища від 11.08.2012 р. за №70-О (а.с.6) [PERSON] з 01.09.2012 р. зараховано до складу студентів першого курсу денної форми навчання за напрямами (спеціальностями) за державним замовленням згідно з додатком. З додатку вбачається, що [PERSON] зарахована на навчання за спеціальністю «фельшер» за кодами особливого вступу 102, 116 (а.с.7-зворот - 8). Судом перевірено коди особливих умов вступу і встановлено, що код 102 «Особи, які вступили на основі повної загальної середньої ости», а код 116 «Особи, яким за Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» надано право на вступ до вищого навчального закладу поза конкурсом». Вказана інформація перебуває у вільному доступі та є інформацією, яка відноситься до вільно доступної та загальновідомої. Відповідно до п.1.1 Статуту Костянтинівське медичне училище віднесене до вищого навчального закладу 1 рівня акредитації (а.с.5). Як вбачається з довідки №59, виданої 3.03.2015 р. Костянтинівським медичним училищем, [PERSON] навчається на 3-му курсі з 01.09.2012 р. по 28.02.2015 року (а.с. 12). Згідно свідоцтву про народження серії I-НО №329213, виданого 04.04.1995 р. Димитровським виконкомом реєстрації актів цивільного стану Донецької області, [PERSON] народилася 01 квітня 1995 року, її батьком записаний [PERSON] (а.с. 9). Судом встановлено, що батько студента [PERSON] [PERSON] на день вступу доньки до Костянтинівського медичного училища мав стаж підземних робіт 20 років 09 місяців, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] серії БТ-I № 6773230 (а.с. 11) та довідкою ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» № 2218 від 24 .05.2012 р. (а.с. 10). 22.06.2015 р. [PERSON] звернулася до Костянтинівського міжрайонного прокурора із заявою щодо правильності визначення їй стипендії та представництва інтересів у суді (а.с.4). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про прокуратуру», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, прокуратура України становить єдину систему, на яку відповідно до Конституції України та цього Закону покладається така функція, зокрема, як представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина та держави у суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави або громадянина у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Наявність таких підстав має бути підтверджена прокурором шляхом надання суду відповідних доказів. За наявності підстав, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, з метою представництва громадянина або держави прокурор має право порядку, передбаченому процесуальним законом: 1) звертатися до суду з позовами (заявами, поданнями); 2) вступати у справу, порушену за позовами (заявами, поданнями) інших осіб, на будь-якому етапі розгляду; 3) ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; 4) брати участь у розгляді справ. Підставою звернення прокурора до суду з цією заявою в інтересах громадянина [PERSON] є неспроможність самостійно захистити свої права на отримання стипендії, яке передбачено Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», враховуючи її скрутний матеріальний стан, а саме отримання нею доходів у розмірі, меншому, ніж встановлений законом прожитковий мінімум. Суд прийшов до висновку про наявність законних підстав для звернення прокурора в інтересах громадянина [PERSON] до суду із вимогами, що є предметом розгляду даної цивільної справи. Відповідно до ч.2 ст.62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Згідно ч.5 ст.62 Закону України «Про вищу освіту» розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення і виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України. При призначенні стипендії ВНЗ керуються Порядком призначення і виплати стипендій, затвердженим постановою КМУ від 12.07.2004 р. № 882 «Питання стипендіального забезпечення», дія якого поширюється на осіб, які навчаються у ВНЗ за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Разом з тим, чинним Порядком призначення і виплати стипендії «Питання стипендіального забезпечення», затвердженим постановою КМУ від 12.07.2004 р. № 882, окремо не передбачена виплата соціальних чи академічних стипендій особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, у тому числі і у підвищеному розмірі. До цього нормативного акту неодноразово вносились зміни та доповнення, однак у відповідність до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» він не приведений. Однак, положення Порядку призначення виплати стипендій, затвердженого постановою КМУ від 12.07.2004 р. № 882 «Питання стипендіального забезпечення», щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до даного випадку, оскільки пізніше прийнятим Законом «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів з числа дітей шахтарів. Відповідно до ст.ст. 22 та 64 Конституції України, право на отримання соціальної стипендії в даному випадку, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тобто, аналіз норм чинного законодавства, зокрема, ч.1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та фактичні обставини, встановлені у судовому засіданні, вказують на право [PERSON] отримувати стипендію у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, однак за весь час навчання позивачу нараховувалась стипендія на загальних підставах та була нижчою за рівень прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У відповідності до ст.12 Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який з 01.01.2012 р. по 31.03.2012 р. становив 1073 грн., з 01.04.2012 р. по 30.06.2012 р. 1094 грн., з 01.07.2012 р. по 30.09.2012 р. 1102 грн., з 01.10.2012 р. по 30.11.2012 р. 1118 грн., з 01.12.2012 р. по 31.12.2012 р. 1134 грн. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становив з 01.01.2013 р. по 31.11.2013 р. 1147 грн., з 01.12.2013 р. по 31.12.2013 р. 1218 грн. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2014 р. по 31.12. 2014 р. становив 1218 грн. Натомість, [PERSON] відповідно довідки № 59 від 31.03.2015 р. нараховувалася ординарна стипендія, яка за розміром є значно меншою: вересень червень 2014 року по 550 грн. щомісячно, липень 2014 року лютий 2015 року 0,00 грн., у березні 2013 року їй нароховано матеріальну допопогу у розмірі 100 грн., у червні 2013 року матеріальну допомогу у розмірі 200 грн., у вересні 2013 року матеріальну допомогу у розмірі 186 грн., у травні 2014 року їй додатково нараховано 27 грн.50коп., а у червні 2014 року 39 грн.05 коп.. Загальна сума стипендії за період вересень 2012 року лютий 2015 року (включно) становить 12100,00 гривень (а.с. 12). Відповідно до розрахунку, складеного Костянтинівським міжрайонним прокурором і не спростованого відповідачем, сума недонарахованої та невиплаченої стипендії [PERSON] за період з вересня 2012 року по грудень 2014 року включно складає 20270 грн.45 коп. (а.с. 13). Судом перевірено розрахунок заборгованості із недонарахованої та невиплаченої стипендії, та встановлено його відповідність нормам чинного законодавства України. Людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд, звертає увагу на те, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 р., заява №63134/00 ). Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Застосування судами при розгляді справ Конвенції прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду як джерела права передбачене ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Так, п.18 зазначеного Порядку регламентує утворення стипендіальної комісії навчальними закладами для вирішення питань з призначення та позбавлення академічної або соціальної стипендії (у тому числі спірних), надання матеріальної допомоги учням, студентам, курсантам вищого навчального закладу, заохочення кращих з них за успіхи у навчанні, участь у громадській, спортивній та науковій діяльності, а також склад стипендіальної комісії та її роботу. [PERSON] була зарахована до Костянтинівського медичного училища поза конкурсом як пільговик - особа, якій за Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» надано право на вступ до вищого навчального закладу. Відповідні документи про наявність такого права були надані нею ще при вступі до учбового закладу. Ці самі документи і мали бути використані відповідачем при вирішенні питання щодо нарахування соціальної стипендії [PERSON]. Враховуючи вище викладене, а також ст.16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав [PERSON] шляхом стягнення з Костянтинівського медичного училища за рахунок коштів державного бюджету України на її користь недорахованої та невиплаченої стипендії у сумі 20270 грн. 45 коп. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тож з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 гривень. На підставі ст.ст. 22, 64 Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 62 Закону України «Про вищу освіту», ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», постанови КМУ від 12.07.2004 року № 882 «Питання стипендіального забезпечення», Законів України «Про Державний бюджет України» на 2012-2014 роки, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

Outcome: approved