Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 06.08.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати укладений між сторонами шлюб, що був зареєстрований Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 272 від 23.04.2005року. Позов пред`явлено на підставі ст. 110 СК України. Ухвалою від 17.08.2020 року провадження у справі відкрито. 02.10.2020 року на адресу суду надійшла заява від позивача [PERSON] про підтримання позовних вимог, позивач просить розірвати шлюб та залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] надав до суду 02.10.2020 року заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги про розірвання шлюбу підтримує. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що сторони з 23.04.2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . З березня 2009 року сторони не проживають разом однією сім`єю, відсутні взаєморозуміння та загальні інтереси, шлюб зберегти неможливо. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про підтримання вимог позивача про розірвання шлюбу. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] та [PERSON] , зареєстровали шлюб 23.04.2005 року у Київському районному у м.Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено актовий запис №272, що вбачається з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого повторно Київським районним відділом у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції(м.Одеса) а.с.4/. Від шлюбу сторони мають одну дитину: [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, спору щодо визначення місця проживання дітей та поділу майна не заявляють. Питання стосовно аліментів на утримання дитини будуть вирішуватись між ними додатково. Дитина проживає разом з матір`ю. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 110-112 СК. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved