Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Кредитна Спілка «Галицьке Кредитне Товариство» звернулося до суд із позовом про стягнення з [PERSON] та [PERSON] 7388,73 грн. заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.09.2014 року між КС «Галицьке Кредитне Товариство» та [PERSON] укладено кредитний договір №113/14, відповідно до якого Кредитна Спілка надала [PERSON] кредит в розмірі 7500 грн., а відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 29.09.2015 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 62% річних. З метою своєчасного та повного виконання зобовязань за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №113/14/П від 29.09.2014 року, за умовами якого [PERSON] зобовязався відповідати в повному обсязі за виконання [PERSON] зобовязань, що виникли з вказаного кредитного договору. Кредитна Спілка виконала свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі. Проте відповідачі взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконують, зокрема, [PERSON] припинив сплачувати кредит, а [PERSON], як поручитель, не забезпечив погашення такого, чому позивач просить стягнути з них солідарно заборгованість за кредитним договором, що, станом на 18.03.2015 року, складає 7388,73 грн., з яких 4907,02 грн. строкова заборгованість по кредиту, 1316,11 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 190,27 грн. строкова заборгованість по процентах, 718,83 грн. прострочена заборгованість по процентах та 256,50 грн. пеня. Суд, ухвалив справу розглядати без участі представника позивача [PERSON], який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує (заява в матеріалах справи), що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, що стверджується розпискою про повідомлення про судове засідання та повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с.24/, в судове засідання не зявилися, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, про причини своєї неявки суд не повідомили. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 29.09.2014 року між КС «Галицьке Кредитне Товариство» та [PERSON] укладено кредитний договір №113/14, відповідно до якого Кредитна Спілка надала [PERSON] кредит в розмірі 7500 грн., а відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 29.09.2015 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 62% річних /а.с.4-5/. Згідно п.п.3.1, 3.2, 3.3 договору погашення заборгованості за кредитним договором за кожний поточний кредитний місяць здійснюється позичальником рівними платежами з графіком погашення заборгованості за кредитом (Додаток №1), який є невідємною частиною даного договору в касу спілки або на рахунок вказаний в кредитному договорі не пізніше 29 числа щомісячно. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після надання кредиту позичальнику до повного погашення заборгованості за кредитом. Нарахування та сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У відповідності до п.6.1 сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України. Із матеріалів справи, а саме видаткового касового ордеру від 29.09.2014 року вбачається, що позивач належним чином виконав свої зобовязання за договором надав позичальнику кредит у розмірі обумовленому договором /а.с.7а/. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею). Як передбачено ч.3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Також встановлено, та підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.7/, що [PERSON] порушив взяті на себе, згідно кредитного договору №113/14 від 29.09.2014 року, зобовязання, зокрема, станом на 18.03.2015 року, має заборгованість в сумі 7388,73 грн., з яких 4907,02 грн. строкова заборгованість по кредиту, 1316,11 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 190,27 грн. строкова заборгованість по процентах, 718,83 грн. прострочена заборгованість по процентах та 256,50 грн. пеня. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушив взяті на себе зобовязання за договором кредиту №113/14 від 29.09.2014 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, 29.09.2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №113/14/П від 29.09.2014 року /а.с.6/. За умовами договору поруки [PERSON] зобовязався відповідати солідарно та в повному обсязі за виконання [PERSON] зобовязань, що виникли з кредитного договору. У відповідності до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Згідно положень ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання. Крім цього, як розяснено у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. З матеріалів справи вбачається, що позичальнику [PERSON] та поручителю [PERSON] було направлено вимоги відповідно за №30 від 17.02.2015 року та за №29 від 17.02.2015 року повернути суму заборгованості, в яких розяснено наслідки неповернення боргу /а.с.11, 12/, проте такі залишено без реагування. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що отримання відповідачем [PERSON] кредиту від позивача є доведеним, а факт неповернення позичальником [PERSON] і поручителем [PERSON] позивачу кредиту, відсотків і пені в зазначених позивачем сумах не викликає сумніву, оскільки в справі відсутні будь-які об'єктивні дані про це, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі і стягнути солідарно з відповідачів на користь Кредитної Спілки «Галицьке Кредитне Товариство» вказану суму заборгованості за кредитним договором №113/14 від 29.09.2014 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути пропорційно із відповідачів на користь позивача суму судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви /а.с.13/.

Outcome: approved