Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Наприкінці грудня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 30 вересня 2020 року їй стало відомо про винесення головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного ВДВС Вовком А.В. постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, в межах виконавчого провадження №60519212. Вказана постанова була винесена з метою проведення оцінки конкретного нерухомого майна - домоволодіння [ADDRESS] . Дане домоволодіння є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , оскільки було придбано під час шлюбу. У зв`язку з цим [PERSON] просить визнати житловий будинок [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя її та [PERSON] , визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , а також зняти арешт з вказаного нерухомого майна. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.29-30). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, до участі в розгляді цивільної справи було залучено службу у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, замість служби у справах дітей Бориспільської районної державної адміністрації Київської області (а.с.37-38). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, до участі в розгляді цивільної справи був залучений [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (а.с.54-55). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.72). ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. [PERSON] підтримала пред`явлений позов та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] визнали пред`явлений позов та не заперечували проти його задоволення. Представник Бориспільського міськрайонного ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) Вовк А.В. заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Представник служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Тютюн Н.О. позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов. Представник [PERSON] - [PERSON] заперечував проти позову та наполягав на необхідності відмовити в його задоволенні. IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. а. норми матеріального права. Встановлено, що 30 вересня 1978 року Гірською сільською радою Бориспільського району Київської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.14). 18 листопада 2003 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №2025302 від 18 листопада 2003 року (а.с.16). 16 серпня 2019 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області був виданий виконавчий лист №359/4646/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 7590 доларів США, відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 455 доларів США 40 центів, 3% річних від простроченої суми у розмірі 284 доларів США 62 центи, що еквівалентно у гривні за курсом НБУ станом на 07 листопада 2019 року - 205334 гривень 99 копійок. 19 серпня 2020 року головний державний виконавець Бориспільського міськрайонного ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) Вовк А.В. склав акт опису та арешту майна боржника, яким наклав арешт на домоволодіння загальною площею 125,9 кв.м., житловою площею 82,3 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , у виконавчому провадженні №60519212 з виконання вказаного виконавчого документа. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» СК України, главою 26 «Право спільної власності» ЦК України, розділом VII «Порядок звернення стягнення на майно божника» Закону України «Про виконавче провадження». V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права. Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) зроблено висновок, що у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У відповідності до ст.371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу. б. норми процесуального права. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] , було придбано в період перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Тому вказане спірне нерухоме майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності в рівних частках. До вказаного висновку суд виходить також з презумпції права спільної сумісної власності подружжя. З цієї підстави за [PERSON] належить визнати право власності на Ѕ частину домоволодіння [ADDRESS] . Крім цього, судом встановлено, що [PERSON] в порядку, передбаченому ч.1 ст.371 ЦК України, не звертався до суду з позовом про виключення частки [PERSON] у вказаному об`єкті нерухомого майна. У зв`язку з цим, державним виконавцем в ході примусового виконання виконавчого листа №359/4646/18, виданого 16 серпня 2019 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики, помилково був накладений арешт, в тому числі на Ѕ частку позивача в спірному домоволодінні. З огляду на викладене, з метою відновлення порушених прав позивача, належить зняти арешт з Ѕ частки вказаного домоволодіння, накладений на підставі постанови головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) про опис та арешт майна боржника від 19 серпня 2020 року. Разом з цим, судом не встановлено правових підстав для зняття арешту з усього спірного домоволодіння. Зважаючи на те, що позивачу належить виключно Ѕ частка у вказаному домоволодінні. На підставі викладеного та

Outcome: partial