Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

із позовною заявою про визнання незаконним та скасування наказу № 275 від 23 вересня 2015 року «Про [PERSON] перевірки Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 05.08.2015 року», що виданий 23 вересня 2015 року в.о. директора Остерського коледжу будівництва та дизайну [PERSON], у суд звернулася [PERSON] до Остерського коледжу будівництва та дизайну м. Остер Козелецького району Чернігівської області. Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що 30 вересня 2015 року дізналася про існування наказу № 275 від 23 вересня 2015 року «Про акт перевірки Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 05.08.2015 року». За вказаним наказом бухгалтерія коледжу має утримувати у встановлених розмірах 3675 гривень із неї з розрахунку 20% від нарахованої заробітної плати щомісяця з 1 жовтня 2015 року. Акт перевірки їй не надавали, жодних документів не підписувала. В усній бесіді з працівниками бухгалтерії коледжу їй стало відомо, що у серпні 2012 року їй надавалася санаторно-курортна путівка, як інваліду 1 категорії, 30% вартості якої оплатила вона. Вважає, що вказаний наказ є незаконним. У судовому засіданні позивач [PERSON] і представника позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що позивач [PERSON] є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія 1) та перебуває у трудових відносинах із Остерським коледжем будівництва та дизайну, - працює на посаді завідувача господарства. За наказом № 275 від 23 вересня 2015 року «Про [PERSON] перевірки Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 05.08.2015 року», виданого в.о. директора Остерського коледжу будівництва та дизайну» [PERSON], у звязку із встановленням Козелецькою міжрайонною виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ([PERSON] від 05 серпня 2015 року) під час перевірки дотримання порядку видачі та використання санаторно-курортних путівок порушення порядку використання страхових коштів наказано бухгалтерії коледжу утримати у встановлених розмірах 3675 гривень із працівника коледжу [PERSON], - завідувача господарства, із розрахунку 20% від нарахованої заробітної плати щомісяця з 01 жовтня 2015 року. [PERSON] від 5 серпня 2015 року проведення перевірки по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності виходить, що путівка № 001049 до санаторію «Конча-Заспа» видана застрахованій особі [PERSON], яка на весь період санаторно-курортного лікування використала одержаний лікарняний листок № 661598 (з 29 червня 2012 року до 21 липня 2012 року). Відпустка по ЧАЕС та щорічна відпустка, що надавалася [PERSON] згідно наказу № 159 від 31 травня 2012 року із 11 червня 2012 року до 2 липня 2012 року була продовжена у звязку із лікарняним листком № 661598 (санаторно-курортне лікування) із 4 серпня 2012 року до 21 серпня 2012 року (наказ № 215 від 30 липня 2012 року), тобто путівка використана не в період відпустки, що призвело до неправомірного використання страхових коштів на суму 3675 гривень (вартість путівки становить 5250 гривень мінус часткова сума доплати 1575 гривень). На підставі рішенням № 3 від 18 серпня 2015 року Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Чернігівського обласного відділення Козелецької міжрайонної виконавчої дирекції «Про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності» Остерським коледжем будівництва та дизайну сплачені страхові кошти в сумі 3675 гривень (платіжне доручення № 854 від 29 вересня 2015 року). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про оплату праці» субєкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оплату праці» забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством. Забороняються відрахування із заробітної плати, метою яких є пряма чи непряма сплата працівником роботодавцю чи будь-якому посередникові за одержання або збереження роботи. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про оплату праці» відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством. При кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством, - пятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам. Обмеження, встановлені частиною другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні покарання у вигляді виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON] і представника відповідача [PERSON], вивчивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов [PERSON] до Остерського коледжу будівництва та дизайну м. Остер Козелецького району Чернігівської області про визнання незаконним та скасування наказу підлягає задоволенню. Відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених чинним законодавством України. Прийняте відповідачем рішення про відрахування (утримання) бухгалтерією Остерського коледжу будівництва та дизайну із заробітної плати працівника [PERSON] спірних грошових коштів у розмірі 3675 гривень із розрахунку 20% від нарахованої заробітної плати погіршують умови, встановлені законодавством про оплату праці. Тому, наказ № 275 «Про [PERSON] перевірки Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 05.08.2015 року», що виданий 23 вересня 2015 року в.о. директора Остерського коледжу будівництва та дизайну [PERSON], не є законним і підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір таких витрат не може перевищувати 40 відсотків мінімальної заробітної плати за годину роботи. 1 жовтня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «Олфо» укладений договір про надання юридичних послуг. [PERSON] наданого оригіналу квитанції до прибуткового касового ордеру № 99 від 20 листопада 2015 року виходить, що [PERSON] сплачені до ТОВ «Олфо» грошові кошти в розмірі 1585.06 гривень за надані правові послуги. Виходячи з розміру 1378 гривень мінімальної заробітної плати, за годину роботи виплачується 40% від мінімальної заробітної плати, що становить 551.20 гривень. [PERSON] надана правова допомога у цивільній справі - участь її представника [PERSON] у судовому засіданні впродовж 58 хвилин 20 листопада 2015 року, що становить 542.01 гривні. [PERSON] документально підтвердила витрати з правової допомоги у вказаному вище розмірі. Тому, суд вважає необхідним стягнути із Остерського коледжу будівництва та дизайну на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 542.01 гривні, витрачених за надання правової допомоги. Крім того, із відповідача необхідно стягнути в доход держави грошові кошти в розмірі 487.20 гривень судового збору.

Outcome: approved