Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивує тим, що 29.10.2016 року на автодорозі Київ-Чоп відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Audi», номерний знак [NUMBER] . Цивільна відповідальність останнього не була застрахована. Вказує, що власник пошкодженого автомобіля «ВАЗ», номерний знак [NUMBER] [PERSON] звернувся до МТСБ України про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. На виконання своїх зобов`язань, зважаючи на зібрані документи, МТСБ України було прийнято рішення про визнання події страховим випадком та виплачено страхове відшкодування на загальну суму 13 650,46 грн. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то він як винна особа у настанні дорожньо-транспортної пригоди зобов`язаний відшкодувати у порядку регресу позивачу завдану шкоду, тому позивач просить стягнути з [PERSON] суму виплаченого відшкодування в розмірі 13 650,46 грн. та судові витрати. Позивач у судове засідання явку свого представника не забезпечив, однак в матеріалах справи міститься заява останньої, згідно з якою вона просить суд розглянути справу у її відсутності та задоволити позов, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно не скористався правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, відзиву чи заперечень на позовну заяву подано не було. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.10.2016 року о 17 год. 30 хв., [PERSON] керуючи транспортним засобом «Ауді А4», номерний знак [NUMBER] , по автодорозі Київ-Чоп, а саме 800 км.+750 метрів неподалік населеного пункту с. В.Лази Ужгородського району, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 2103, номерний знак [NUMBER] , що рухався попереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. З наявної в матеріалах справи копії постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.11.2016 року вбачається, що громадянина [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~124 КУпАП за результатами вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Окрім того, судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , пов`язана із експлуатацією транспортного засобу «Audi», номерний знак [NUMBER] , не була застрахована. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, після факту автопригоди, потерпілим [PERSON] , який керував транспортним засобом «ВАЗ», номерний знак [NUMBER] , було подано заяву до Моторного (транспортне) страхового бюро України про бажання отримати відшкодування. З наявного в матеріалах справи Звіту №49 від 27.03.2017 року, складеного за замовленням [PERSON] вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ-2103 СПГ, номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, становить 15 180,56 грн. Також з наявного в матеріалах справи Наказу №8830 від 02.10.2017 вбачається, що позивачем прийнято рішення відшкодувати [PERSON] шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди з урахуванням довідки №1 від 06.09.2017 на загальну суму 13\~650,46 грн. Згідно платіжного доручення №1260133 від 03.10.2017 року, вказана сума була перерахована на рахунок [PERSON] . Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст.\~1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно до\~п.\~38.2\~ст.\~38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» МТСБУ\~після сплати\~страхового відшкодування\~має право\~подати регресний\~позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст.\~81\~ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми відшкодованої матеріальної шкоди в порядку регресу, є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved