Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача за первинним та зустрічним позовами. 1. В грудні 2017 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкова І.О. звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №07/2008/2106Фжр від 04.09.2008 року. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 04 вересня 2008 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» (правонаступник ВАТ «КБ «Надра») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №07/2008/2106Фжр, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 15 540 доларів США 00 центів, на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS] , строком до 12.09.2018 року. Відповідно до п.1.3.1 Договору відсотки за користування Кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 14,29% річних. Нарахування відсотків за користування Кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360)на залишок заборгованості. Відповідно до п.3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 Договору повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється шляхом сплати мінімально необхідного платежу в сумі 247,56 доларів США щомісячно до 12 числа поточного місяця. Для забезпечення виконання зобов`язань Позичальника, між Позичальником та Банком було укладено Іпотечний договір від 04.09.2008 року, який було зареєстровано за №2082 приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г., предметом якого є житловий будинок [ADDRESS] . Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту та відсотків не виконує. Станом на 15.06.2017 року утворилася заборгованість за Кредитним договором на суму 15 769,15 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 409 973,83 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 9 014,06 доларів США, що за курсом НБУ складає 234 500,51 грн.; заборгованість по сплаті відсотків - 3 206,25 доларів США, що за курсом НБУ складає 83 410,50 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту - 1 984,84 грн., що за курсом НБУ складає 51 635,56 грн.; штраф за порушення умов договору - 1 554,00 доларів США, що за курсом НБУ складає 40 427,26 грн. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №113 від 05.06.2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, розпочалася процедура ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкова І.О. просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за Кредитним договором на суму 15 769,15 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 409 973,83 грн. 2. 06 березня 2018 року від [PERSON] до суду надійшла зустрічна позовна заява до Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання кредитного договору №07/2008/2106Фжр ID887865 від 04.09.2008 року недійсним та застосування наслідків недійсності кредитного договору, визнання договору іпотеки недійсним. Позов мотивований тим, що кредитний договір №07/2008/2106Фжр ID887865 від 04.09.2008 року укладений з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил про надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного Банку України №168 від 10 травня 2007 року, в частині недотримання істотних умов, які обов`язкові для кредитних договорів, чим були порушені права відповідача як споживача фінансових послуг. Кредитний договір укладений внаслідок обману зі сторони банку, який не виконав обов`язку про надання позичальнику повної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладанням, під час укладання договору банком не було досягнуто домовленості щодо істотних умов договору, встановлених законодавством та встановлено несправедливі умови в договорі. Під час укладення кредитного договору відповідач приховав від нього повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту для здійснення позичальником свідомого вибору схеми кредитування та вказав у договорі занижені значення показників суттєвих умов договору, чим ввів його в оману щодо реальної відсоткової ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту та кінцевої загальної суми кредиту, яку він сплатив би відповідачу, проводячи оплату встановленими у договорі розмірами щомісячних платежів у визначеній в договорі кількості таких платежів. Окрім того, під час підписання кредитного договору банк повинен був надати йому інформацію про умови кредитування, яка мала бути підписана сторонами як додаток до договору, інформацію про загальну вартість кредиту за весь термін кредитування. Відповідно до п.3.2. Правил надання банками Україниінформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, Кредитний договір має містити Графік погашення заборгованості (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Між тим, Графік погашення кредиту до Кредитного договору відсутній. Також, відповідачем не було надано в письмовій формі всіх можливих схем погашення кредиту, що призвело до порушення його прав як споживача фінансових послуг. Під час укладення кредитного договору Банк приховав від позичальника повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та вказав в угоді занижені значення показників суттєвих умов договору, чим фактично ввів позичальника в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку позичальник повинен сплатити, погашаючи кредит у порядку, встановленому в кредитному договорі в розмірі мінімально необхідного платежу в сумі 247,56 доларів США. Позивач за зустрічним позовом просить на підставі ст.ст. 203, 215, 230, 627 ЦК України, ст.ст. 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», постанови НБУ від 10.05.2007 р. №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», визнати недійсним кредитний договір №07/2008/2106Фжр ID887865 від 04.09.2008 року, укладений між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] ; визнати недійсним іпотечний договір від 04.09.2008 р., укладений між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] ; виключити з реєстру обтяжень та заборон відчуження запис про обтяження та заборону відчуження нерухомого майна за іпотечним договором від 04.09.2008 року, а саме житлового будинку. який розташований за адресою: [ADDRESS] ; застосувати реституцію за наслідками визнання кредитного договору недійсним та стягнути з ПАТ КБ «Надра» «Надра» на користь [PERSON] 2595,32 доларів США. 3. 23 березня 2018 року від представника ПАТ КБ «Надра» Мамедова І.Р.о. надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якому позивач просить відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви. Так, Закон України «Про захист прав споживачів» не має відношення, оскільки після укладення кредитного договору між сторонами виникають кредитні правовідносини. 04.09.2008 року [PERSON] звернулася о Банку та власноруч написала та підписала Анкету-заяву про надання кредитних коштів, в якій вона зазначила на яких умовах бажає отримати кредит, а саме: сума бажаного кредиту 15000 дол.США, строковість кредиту 120 місяців, форма погашення кредиту - ануїтет; із запропонованих програм [PERSON] обрано програму кредитування «Житлові рішення», форма оплати страхових послуг - за власний рахунок. Програми, які було надано позивачу на розгляд містять в собі всі істотні умови, на яких надаються кредитні кошти: відсоткова ставка, процент першого внеску, сплата комісії, умови погашення кредиту, вимоги щодо застави, які містять в собі необхідність страхування та проведення оцінки майна, нотаріальне оформлення договору іпотеки та інше. Отже, до підписання Кредитного договору позивач [PERSON] були відомі всі умови Кредитного договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили позивача підписати Кредитний договір на вкрай невигідних для неї умовах. Тобто графік погашення витікає з самої схеми погашення «ануїтет». В Кредитному договорі №07/2008/2106Фжр від 04.09.2008 року чітко зазначені: п.1.1. сума Кредиту 15 540 дол.США, п.3.1. - розмір відсоткової ставки 14,29% та порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами (28-29-30-31/360), п.1.4 - строк, на який надається Кредит до 12 вересня 2018 року. п.3.3.1.-3.3.3. порядок повернення Кредиту 247,56 дол.США щомісячно до 10 числа поточного місяця, п.4.3.14 про страхування заставного майна. Подорожчання кредиту могло виникнути лише у разі змін умов Кредитного договору в зв`язку з реструктуризацією, як може бути проведена після надання заяви Позичальника. А тому інформація викладена у Кредитному договорі містить інформацію про сукупну вартість кредиту, оскільки приховані відсотки та комісії відсутні. Крім того, позивач пропустив трирічний термін щодо подачі позовної заяви, оскільки кредитний договір укладений 04.09.2008 року, а позов подано 05.03.2018 року. Таким чином, праві підстави для визнання кредитного договору №07/2008/2106Фжр від 04.09.2008 року та договору іпотеки №07/2008/2106Фжр від 04.09.2008 року недійсними відсутні. ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду по справі. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі. У зв`язку з набранням чинності з 15.12.2017 року нової редакції Цивільно-процесуального кодексу України, ухвалено розгляд цивільної справи проводити за правилами загального позовного провадження і призначити підготовче судове засідання. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 06 березня 2018 року зустрічну позовну заяву [PERSON] прийнято до спільного розгляду та об`єднання в одне провадження з первісним позовом, об`єднана справа призначена до судового розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 13 квітня 2018 року задоволено клопотання представника відповідача за первинним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвоката Кара Р.Т. про витребування доказів. Ухвалою від 04 травня 2018 року за клопотанням представника позивача за первинним позовом та відповідача за зустрічним позовом ПАТ «КБ «Надра» Мамедова І.Р.о. продовжений строк, який встановлений ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 13 квітня 2018 року про витребування доказів від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до 10 травня 2018 року. Ухвалою від 17 травня 2018 року за клопотанням представника відповідача за первинним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвоката Кара Р.Т. у справі призначено судово-економічну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою від 23 липня 2018 року поновлено провадження у цивільній справі для вирішення клопотання експерта про надання документів для виконання експертизи. Ухвалою від 27 липня 2018 року задоволено клопотання експерта Київської незалежної судово-експертної установи Тарасюк С.Ю. про надання додаткових матеріалів, пов`язаних з проведення експертизи. Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» і Носик В.В. надати додаткові матеріали для проведення судової експертизи. Ухвалою від 17 серпня 2018 року за клопотанням представника позивача за первинним позовом та відповідача за зустрічним позовом ПАТ «КБ «Надра» Мамедова І.Р.о. продовжений строк, який встановлений ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 13 квітня 2018 року про витребування доказів від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до 02 вересня 2018 року. Ухвалою від 07 вересня 2018 року провадження у цивільній справі зупинено на час проведення експертизи. У зв`язку з отриманням висновку експерта, ухвалою від 29 листопада 2018 року поновлено провадження у цивільній справі, призначено судове засідання. Ухвалою від 21 січня 2019 року закрито підготовче провадження і призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 02 вересня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Кара Р.Т. про витребування доказів. Ухвалою від 03 серпня 2020 року до участі у цивільній справі як правонаступника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» залучено Державну іпотечну установу, до якої перейшло право вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №07/2008/2106Фжр від 04.09.2008 року. Ухвалою від 26 липня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката кара Р.Т. про зупинення провадження у цивільній справі. В судове засідання представник позивача Державної іпотечної установи, яка правонаступника ПАТ КБ «Надра» - Подольський А.Ю. не прибув, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримує первісний позов та заперечує проти задоволення зустрічного позову. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, у якій просила розглянути цивільну справу без її участі, за участю її представника - адвоката Кара Р.Т. (т.1 а.с.46). Представник відповідача - адвокат Кара Р.Т. не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі відповідача, про результат розгляду справи повідомити поштою. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 04 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладений Кредитний договір №07/2008/2106Фжр, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Надра» надав відповідачу кредит в сумі 15 540 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок) доларів США 00 центів в порядку і на умовах, визначених цим Договором за програмою Нове житло. Цільове використання кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS] (п.1.1.1.2 . Кредитного договору). Відповідно до п.1.3.1 Кредитного договору відсотки за користування Кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 14,29% річних. Нарахування відсотків за користування Кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-2930-31/360) на залишок заборгованості. Банк надає Позичальнику Кредит строком до 12 вересня 2018 року. Відповідно до умов п.п.3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 Кредитного договору повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється шляхом сплати мінімально необхідного платежу в сумі 247,56 доларів США щомісячно до 12 числа поточного місяця. З метою забезпечення належного виконання взятих [PERSON] зобов`язань, що випливають з Кредитного договору №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] 04 вересня 2008 року було укладено Іпотечний договір, предметом якого є житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка № [NUMBER] , площею 0,1000 га, з кадастровим номером 23209110100:04:042:0038, що знаходиться у [ADDRESS] . Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 17 травня 2018 року в справі було призначено судово-економічну експертизу. За результатами проведеної судово-економічної експертизи судовим експертом Київської незалежної судово-експертної установи Тарасюка С.Ю. (свідоцтво №1842 від 25.11.2016 р.) складено висновок №2685 від 14 листопада 2018 року (т.3 а.с.121-142), згідно якого: 1. В результаті проведеного дослідження, виходячи з умов на момент укладення Кредитного договору №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року, встановлена сукупна вартість кредиту (у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного подорожчання кредиту) складає: - реальна процентна ставка на момент укладення Кредитного договору №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року - 18,37%; - абсолютне подорожчання кредиту на момент укладення Кредитного договору №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року - 15745,59 дол.США. В зв`язку з відсутністю графіку погашення заборгованості та повного обсягу документів в межах наданих матеріалів неможливо в повній мірі встановити документально обґрунтований розмір щомісячних платежів (в тому числі за кредитом, проценти за користування кредитом, комісії, страхові та ін.платежі) на момент укладення Кредитного договору №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року. В результаті проведених арифметичних розрахунків, відповідно наявних матеріалів та умов кредитування, викладених на момент укладення Кредитного договору №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року встановлений щомісячний платіж, який складає від 222,12 дол.США до 403,46 дол.США. 2. За даними п.1.3.1. Кредитного договору №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року процентна ставка за користування кредитом становить 14,29% річних. В межах наявних матеріалів, реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення Кредитного договору №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року не визначені. Розмір щомісячного платежу, згідно п.3.3.1. Кредитного договору №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року становить 247,56 дол.США. За результатами проведених розрахунків, враховуючи умови кредитування, викладені на момент укладення Кредитного договору №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року, при сплаті мінімально необхідних платежів у розмірі 247,56 дол. США щомісячно, заборгованість за кредитним договором станом на липень 2018 року буде погашена в повному обсязі. Враховуючи зазначене, при розрахунку з дотриманням умов кредитування, викладених на момент укладення Кредитного договору №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року, сума мінімально необхідного платежу 247,56 дол.США (визначеного п.3.3.1. кредитного договору), арифметично не узгоджується з терміном повернення кредиту 12.09.2018 року (згідно п.1.4., 3.3.4. кредитного договору). Таким чином, розрахований та визначений Банком у Кредитному договорі №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року розмір щомісячного платежу, арифметично не обґрунтований та не узгоджується з кінцевим строком погашення заборгованості за кредитом. 3. В зв`язку з відсутністю графіку погашення заборгованості та повного обсягу документів, в межах наданих матеріалів не можливо в повній мірі встановити документально обґрунтований розмір щомісячних платежів (в тому числі за кредитом, проценти за користування кредитом, комісії, страхові та ін.платежі). 5. В межах наявних матеріалів, положення Кредитного договору №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року не відображають повного обсягу інформації про умови кредитування, а договір укладено без врахування вимог п.2.1., 2.2., 3.1., 3.2., 3.3., 3.8. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затв. Постановою правління НБУ №168 від 10.05.2007 року та п.2 та 4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів». 6. За результатами проведених розрахунків, виходячи з наявних у матеріалах платіжних документів позичальника, відомостей щодо руху коштів та даних стосовно платежів в погашення заборгованості, наведених у Розрахунку заборгованості станом на 15.06.2017 року, загальна сума коштів, сплачена позичальником на виконання умов Кредитного договору №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року станом на 17.05.2018 року складає 18 858,47 дол.США. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] підтвердив свій письмовий висновок №2685 від 14 листопада 2018 року. Пояснив, що викладені в Кредитному договорі умови щодо узгодженої сторонами схеми кредитування відсутні, зазначена лише сума щомісячного погашення заборгованості. Також умови кредитного договору не містять Графіку погашення заборгованості за Кредитним договором у розрізі сум погашення основного боргу по тілу кредиту, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом, сукупної вартості кредиту за кожним платіжним періодом. Таким чином, неможливо встановити з яких саме платежів складається сума щомісячного платежу в розмірі 247,56 доларів США. За відсутності Графіку погашення заборгованості за кредитним договором неможливо розрахувати документально обґрунтований розмір щомісячного платежу. 02 червня 2020 року між Господарським судом м. Києва по цивільній справі №910/19158/17 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та Державною іпотечною установою було затверджено мирову угоду, згідно якої, з метою задоволення забезпечених заставою вимог Стягувача та погашення заборгованості, визначеної п.3 цієї Мирової угоди, Боржник передає, а Стягувач приймає майнові права, а саме - права вимоги за вказаними нижче кредитними договорами, що виступають предметом застави згідно Договору застави майнових прав №7/1-З від 15.10.2008 року, укладені між Боржником та фізичними особами, а також відповідними договорами забезпечення, в тому числі кредитним договором №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року (під номером 112), який є предметом спору у даній справі. За змістом ухвали зазначено, що вона набирає законної сили з моменту її підписання. Таким чином, відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема Державна іпотечна установа є новим кредитором у фінансових відносинах з фізичними особами, в тому числі за Кредитним договором №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року, укладеним з [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року (а.с.18-21) станом на 15.06.2017 року складає 15 759 доларів США 15 центів, в тому числі: - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена - 9 014,06 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 15.06.2017 року складає 234 500,51 грн.; - заборгованість по сплаті відсотків, в тому числі прострочених - 3 206,25 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 15.06.2017 року складає 83 410,50 грн.; - пеня за прострочення сплати кредиту (за період з 15.06.2016 року по 13.06.2017 року) - 1 984,84 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 15.06.2017 року складає 51 635,56 грн.; - штраф за порушення умов кредитного договору - 1 554,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 15.06.2017 року складає 40 427,26 грн. ІV. Застосовані судом норми права та оцінка суду. Вирішуючи позовні вимоги позивача за первинним позовом про стягнення кредитної заборгованості з відповідача суд вважає наступне. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилами статей 525, 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договори є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. При цьому за змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Нормою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Верховний Суд у складі колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при касаційному перегляді судового рішення у цивільній справі (№6-1355/10) дійшла висновку, що заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №07/2008/2106Фрж від 04.09.2008 року, суд враховує, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем [PERSON] вказаного Кредитного договору, а також встановлено, що правонаступником кредитодавця за даними зобов`язаннями є позивач Державна іпотечна установа. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в реакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно з частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. Пунктом 3.4 розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (далі - Правила), затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки зобов`язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб`єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв`язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках. Указана постанова Національного банку України прийнята 10 травня 2007 року, а спірний кредитний договір укладено між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] 04 вересня 2008 року, тому при його укладенні повинні були бути враховані Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Відповідно до п.3.2. розділу 3 Правил кредитний договір має містити графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користуванням кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил. У графіку платежів також має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Пунктами 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168 передбачено, що в разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов`язані під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов`язань несе споживач, надати інформацію щодо методики , яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Указані вимоги закону ВАТ КБ «Надра» у повному обсязі не виконано, у кредитному договорі не має відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, не має умов, які згідно з пунктами 3.2, 3.4, 3.8 розділу 3 Правил, визнані обов`язковими. Також у матеріалах справи відсутні графіки погашення кредиту, з детальним розписом складових загальної вартості Кредиту та графіком платежів із зазначенням мінімальної суми платежу в розрізі суми погашення суми боргу за тілом кредиту, сплати процентів за користування кредитом, супутніх послуг тощо та строку сплати. Згідно висновку судово-економічної експертизи Київської незалежної судово-експертної установи №2685 від 14 листопада 2018 року в зв`язку з відсутністю графіку погашення заборгованості та повного обсягу документів в межах наданих матеріалів неможливо в повній мірі встановити документально обґрунтований розмір щомісячних платежів (в тому числі за кредитом, проценти за користування кредитом, комісії, страхові та інші платежі) на момент укладення Кредитного договору №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року. При розрахунку з дотриманням умов кредитування, викладених на момент укладення Кредитного договору №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року, сума мінімально необхідного платежу 247,56 дол.США (визначеного п.3.3.1. кредитного договору), арифметично не узгоджується з терміном повернення кредиту 12.09.2018 року (згідно п.1.4., 3.3.4. кредитного договору). Таким чином, розрахований та визначений Банком у Кредитному договорі №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року розмір щомісячного платежу, арифметично не обґрунтований та не узгоджується з кінцевим строком погашення заборгованості за кредитом. Таким чином, суд приходить до висновку, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року (а.с.18-21) станом на 15.06.2017 року є документально необґрунтованим, не відповідає умовам укладеного між сторонами Кредитного договору. Ухвалою від 02 вересня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Кара Р.Т. про витребування доказі, а саме зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» надати суду розрахунок заборгованості [PERSON] до Кредитному договору №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року, з урахуванням передбаченої п.1.3.1 договору відсоткової ставки 14,29% з моменту укладення кредитного договору по дату пред`явлення вимоги, проте зазначена ухвала суду залишена без виконання. Позивач фактично самоусунувся від доведення своїх вимог у суді, обмежився тими письмовими доказами, які були додані до позовної заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості тлумачиться як основопо\-ложний принцип судочинства. Відповідно положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також інших випадках, передбачених законом. Звертаючись до суду з відповідним позовом кожна особа має вчиняти таку дію виважено та розсудливо, оцінюючи власні правові перспективи, виходячи з реалізації таких принципів цивільного судочинства як принципи диспозитивності та змагальності цивільного процесу, надавши суду усі необхідні та достатні докази на обґрунтування власної правової позиції та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Неподання позивачем належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За умовами Кредитного договору №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року розмір наданих позичальнику [PERSON] кредитних коштів складає 15540 доларів США, згідно висновку судово-економічної експертизи №2685 від 14 листопада 2018 року загальна сума коштів, сплачена позичальником на виконання умов Кредитного договору №07/2008/2106Фжр від 04 вересня 2008 року станом на 17.05.2018 року складає 18 858,47 доларів США, що ніким з учасників справи не заперечується, а відсутність графіку платежів за Кредитним договором у розрізі сум погашення основної суми боргу за тілом кредиту, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг унеможливлює визначення дійсного розміру заборгованості за Кредитним договором. Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження належного розміру заборгованості відповідача по кредитному договору, а наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості не може бути прийнято до уваги через відсутність графіку платежів за Кредитним договором (у розрізі сум погашення основної суми боргу за тілом кредиту, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг Банку, розрахованих на дату його укладення), суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки доводи позивача щодо розміру заборгованості по кредитному договору не підтверджені належними доказами, а суд не має процесуальної можливості самостійно визначити розмір дійсної заборгованості, оскільки такі дії потребують спеціальних знань. За таких обставин, суд приходить до висновку, що первинний позов задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання щодо зустрічного позову суд виходить з наступного. Звертаючись із зустрічним позовом [PERSON] посилалась на те, що спірний договір про надання споживчого кредиту є несправедливим, повинен бути визнаний недійсним та укладеним під приводом обману, адже в момент підписання кредитного договору вона була ведена в оману щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення подорожчання кредиту. Статтею 3 ЦК України передбачено, що однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні підстави визнання недійсними правочинів і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 ЦК України. Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та у разі задоволення позовних вимог зазначати у судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Вказаний правовий висновок узгоджуються з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17 (провадження № 12-112гс18). Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина друга); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя); правочин має вчинятись у формі, встановленій законом (частина четверта); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина п`ята); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частина шоста). Відповідно до приписів статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу (частина перша). Як встановлено судом, кредитний договір від 04.09.2008 року №07/2008/2106Фрж підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Підписуючи кредитний договір, а у подальшому і договір іпотеки, позичальник [PERSON] погодилася з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в строки, встановлені договором. [PERSON] на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому частково виконувала його умови. Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина 1 статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Тлумачення норм ст.230 ЦК України дає підстави для висновку про те, що під обманом розуміють умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Встановлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Нормами ст.204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача. Дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено, а позивачем за зустрічним позовом не доведено в ході судового розгляду, наявність умислу в діях відповідача за зустрічним позовом при укладенні оскаржуваного договору на введення позивача за зустрічним позовом в оману щодо обставин та умов спірного правочину, а висновки судово-економічної експертизи також не доводять факт вчинення позичальником кредитного договору під впливом обману з боку банку. Крім того, встановивши, що укладений між сторонами кредитний договір відповідає вільному волевиявленню сторін, під час укладення кредитного договору позивач була ознайомлена з усіма його умовами та погодилася з ними, підписавши договір без зауважень, а наявність умислу в діях банку щодо введення її в оману [PERSON] не довела, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання кредитного договору недійсним. Також суд приходить до висновку, що оскільки не встановлено недійсність основного зобов`язання за кредитним договором №07/2008/2106Фрж від 04.09.2008 року відсутні правові підстави для визнання недійсними іпотечного договору від 04.09.2008 року, а тому відмовляє позивачу за зустрічним позовом [PERSON] в задоволенні зустрічних позовних вимог в цій частині. Враховуючи, що судом не встановлено недійсності правочинів: кредитного договору від 04.09.2008 року №07/2008/2106Фрж , іпотечного договору від 04.09.2008 року, то підстави для застосування наслідків недійсності правочину відсутні. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України сплачений за первинним позовом судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed