Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 10.09.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що з часу прийняття рішень про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення з нього аліментів на утримання дитини відповідач не сплачує аліменти, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, не несе витрати на медичний догляд, лікування дитини, не спілкується та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та виховання, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Заяви, клопотання 10.03.2021 року від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність (а.с. 49). 03.03.2021 року та 11.03.2021 року від представника Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшли заяви про розгляд справи у відсутність представника (а.с. 48, 52-53). Аргументи учасників справи В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, згідно заяви від 10.03.2021 року з позовними вимогами згоден, не заперечує проти їх задоволення (а.с. 49). В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, згідно заяв від 03.03.2021 року та 11.03.2021 року не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с. 48, 52-53) Фактичні обставини справи, встановлені судом В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 07.06.2019 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 987 (а.с. 9). Згідно заяви від 28.12.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мозолєвою О.В., [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.21). Згідно висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради за № 92/01-11 від 28.01.2020 року позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , є доцільним та відповідає інтересам дитини (а.с. 55-56). Позиція суду У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно роз`яснень п. 3 ч. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вислухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 15, 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Враховуючи, що відповідач позов та обставини позову визнав, визнання позову закону не суперечить, прав та інтересів дитини та інших осіб не порушує, суд вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved