Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Львівський районний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього заборгованість з виплаченої йому допомоги по безробіттю у сумі 4923,86 грн. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі поданої відповідачем по справі заяви про надання статусу безробітного від 15.01.2018 року Львівським міським центром зайнятості останньому було надано статус безробітного. В період перебування на обліку як безробітний, [PERSON] не повідомив центр зайнятості, що він з 01.08.2017 року по 01.02.2018 року перебував в трудових відносинах з ТОВ «ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРНЕШНЛ», тим самим навмисно приховав факт свого працевлаштування. В добровільному порядку сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю відповідачем не повернута, тому наявні всі підстави для стягнення з [PERSON] на користь Львівського міського центру зайнятості 4923,86 грн. виплаченої йому допомоги по безробіттю. Ухвалою суду від 27.08.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, вказаних в позові, просив суд позов задовольнити, вказав що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце, день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. У відповідності до положень ст.ст.280-281 ЦПК України, суд, за згодою представника позивача, вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено, що 15.01.2018 року [PERSON] звернувся до Львівського міського центру зайнятості з заявами про надання (поновлення) статусу безробітного та про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю, що підтверджується відповідними заявами від 15.01.2018 року за підписом відповідача. При реєстрації в центрі зайнятості відповідач був ознайомлений з правами та обов'язками безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, про що зазначено в заяві від 15.01.2018 року про надання (поновлення) статусу безробітного. Також в даній заяві відповідач зазначив про те, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно та засвідчив даний факт власним підписом. З витягу із наказів про прийняті рішення по особі [PERSON] ПК №135017122600050, вбачається, що згідно наказу №НТ180119 від 19.01.2018 року [PERSON] надано статус безробітного з 15.01.2018 року та, відповідно до наказу №НТ180122 від 22.01.2018 року, йому призначена допомога по безробіттю - з 22.01.2018 року по 18.12.2018 року. Виплати розпочато з 22.01.2018 року. Пунктом 2 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.02.2009 року №60/62, передбачено проведення розслідування, яке здійснюється шляхом проведення перевірки даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Матеріалами справи підтверджується той факт, що в результаті проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, Київським міським центром зайнятості складено акт від 05.05.2018 року №814, з якого вбачається надання відповідачем Львівському міському центру зайнятості неправдивих відомостей щодо відсутності в нього роботи та заробітку, хоча він перебував у трудових відносинах з ТОВ «ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРНЕШНЛ» з 01.08.2017 року по 01.02.2018 року, що підтверджується витягами з наказів №646-0000000321 від 31.07.2017 року та №48/2-0000000321 від 01.02.2018 року. Відповідно до пп. 8 п. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» та пп. 8 п.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», наказом Львівського міського центру зайнятості №НТ180531 від 31.05.2018 року [PERSON] припинено реєстрацію безробітного з 05.05.2018 року та припинено виплату допомоги по безробіттю з 05.05.2018 року. 01.06.2018 року Львівським міським центром зайнятості видано наказ №119 про відшкодування коштів [PERSON] відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» за період з 22.01.2018 року по 04.05.2018 року. Сума допомоги по безробіттю за вказаний період складає 4970,31 грн. Також зазначено, що кошти матеріального забезпечення на випадок безробіття з 04.05.2018 року в сумі 46,25 грн. не переказувати до банку на розрахунковий рахунок відповідача. З врахуванням зазначеного та відповідно до відомості про нарахування допомоги по безробіттю та платежам [PERSON] (ПК №135017122600050), а також розрахунку позовних вимог, за період з 22.01.2018 року по 03.05.2018 року відповідачу була нарахована та виплачена допомога по безробіттю у розмірі 4923,86 грн. 01.06.2018 року відповідач особисто отримав повідомлення Львівського міського центру зайнятості №10/1810 від 01.06.2018 року про необхідність добровільно відшкодувати незаконно отримані кошти в розмірі 4923,86 грн., проте останнє залишилось без задоволення. Враховуючи, що відповідач кошти в добровільному порядку не відшкодував, позивач звернувся із відповідним позовом до суду. Відповідно п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення», встановлено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного (ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення»). Пунктом 8 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Вказані положення визначені також в п.п. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. На підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року №60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 року №7-1 і зареєстрованого і Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248 (далі - Порядок), у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку. Згідно п.7 вказаного Порядку Рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною, свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Таким чином, оскільки [PERSON] не повідомив Львівський міський центр зайнятості про те, що працював в ТОВ «ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРНЕШНЛ», де отримував заробітну плату, він не мав статус безробітного, та не мав права на виплату йому допомоги по безробіттю, що є підставою для стягнення з нього незаконно отриманої суми виплаченого забезпечення в розмірі 4923,86 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим підлягають до задоволення. Судові витрати, сплачені позивачем при зверненні до суду, суд вважає за необхідне в силу вимог ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved