Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

Концерн «МТМ» в особі представника Білоус Д.С., звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з листопада 2017 року по квітень 2019 року позивач надав відповідачу послуги з централізованого опалення нежитлового приміщення [ADDRESS] , на загальну суму 32 568 грн. 59 коп., яку відповідачем сплачено не було. Також зазначено, що на адресу відповідача неодноразово було направлено претензії стосовно вказаної заборгованості, але вказані претензії були залишені без уваги. У зв`язку з чим просить суд, стягнути з [PERSON] борг у розмірі 32 568 грн. 59 коп., суму інфляційних витрат 100 грн. 51 коп., 3% річних - 152 грн. 15 коп., та судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 19.06.2020 вказану позовну заяву Концерну «МТМ» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. 21.08.2020 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Рогозіна О.В. надійшов письмовий відзив, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свою позицію мотивував тим, що між сторонами по справі не укладено договору про надання відповідної комунальної послуги та жодного акту приймання-передачі теплової енергії, надання послуг з централізованого постачання гарячої води та рахунки за теплову енергію між сторонами не складалося та не підписувалося. Зазначено, що нежитлове приміщення [ADDRESS] знаходиться у власності відповідача [PERSON] на підставі договору дарування від 12.07.2017, відповідно до якого остання має у власності 67/100 часток цього приміщення загальною площею 291,6 кв.м. Також зазначено, що для обстеження вказаного приміщення двічі викликався представник тепломереж для обстеження на предмет відсутності системи опалення і гарячої води, але не з`явився. У зв`язку з неявкою представника було складено акти про обстеження нежитлового приміщення ІХ літ А-3 та сходової клітини І, підвалу літ. А-3 на предмет відсутності системи опалення і гарячої води у складі комісії: голови правління ОСББ Соборний 153/12, двох членів правління та власника нежитлового приміщення, в яких зазначено, що у вказаному приміщенні відсутня система опалення і гаряча вода не підведена, труби зворотного теплопостачання утеплені і закриті коробами. Комісія прийшла до висновку, що централізоване опалення у приміщенні відсутнє (акти від 14.07.2017 та від 06.08.2020). 21.09.2020 та 20.11.2020 на адресу суду від представника відповідача надійшли копії актів про обстеження вказаного нежитлового приміщення на предмет відсутності системи опалення і гарячої води від 14.07.2017 та від 06.08.2020, які долучено до матеріалів справи. 19.10.2020 на адресу суду від представника позивача Євтушенко Н.В. надійшла відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У відповіді на відзив зазначено, що відповідач проігнорував пропозицію позивача про укладення договору та не підписав договір, незважаючи на те, що чинним законодавством закріплено обов`язок відповідача на підписання договору, а тому нарахування за спожиту теплову енергію проводиться на особовий рахунок № [NUMBER] . 16.12.2020 на адресу суду від представника позивача Євтушенко Н.В. надійшли письмові пояснення, в яких просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивачем зазначено, що інформація про розмір опалювальної площі приміщення, яке належить Відповідачу для проведення розрахунків було отримано з даних з Єдиного державного реєстру та складає загальний розмір 311 кв.м. (291,6 кв.м. +19,4 кв.м.). 03.12.2020 проведено обстеження вказаного нежитлового приміщення та складено відповідний акт обстеження, який долучено до матеріалів справи. Загальна площа нежитлового приміщення: 291,6 кв.м., та площа сходової клітини - 19,4 кв.м., що відповідає площі вказаній у договорі про внесення змін до Договору дарування та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та долучено вказаний акт. 16.12.2020 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Рогозіна О.В. надійшли письмові пояснення, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У поясненнях посилається на відсутність будь-яких укладених договорів з позивачем. Зазначено, що будь-яких доказів щодо постачання теплової енергії, коригування, відповідно до зовнішніх показників, фіксації факту надання послуг (фіксація внутрішньої температури) не має. Відсутні докази щодо проведення будь-яких розрахунків відносно фактично спожитих обсягів тепла, відповідно до порядку, передбаченого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ 21.07.2005 №630, не взято до уваги температурні показники зовнішнього повітря, а визначені послуги у наданих документах позивача не відповідають дійсності, оскільки відсутні належні докази фактичного надання послуг з опалення приміщення. 18.12.2020 та 29.12.2020 на адресу суду від представника відповідача надійшли копії договору дарування №1133 від 12.07.2017 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 91824919 від 12.07.2017, які долучено до матеріалів справи. 25.01.2021 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Нємна Т.І. надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні повністю. В поясненнях зазначає, що в матеріалах справи наявна інформація з Єдиного реєстру речових прав надана Позивачем як доказ, із якої вбачається, що загальна площа об`єкту нежитлового приміщення [ADDRESS] складає 291,6 кв.м., однак [PERSON] на підставі договору дарування від 12.07.2017 належить тільки частина приміщення, а саме 67/100 зазначеного приміщення. Таким чином, із даних єдиного реєстру речових прав вбачається, що [PERSON] є власницею 67/100 нежитлового приміщення загальною площею 291,60 кв.м., тобто відповідачу належить площа приблизно 291,60/100*67=194,97 кв.м. За таких обставин вбачається, що позивач помилково прийшов до висновку про те, що опалювальна площа відповідача складає 311 кв.м. (291,60 кв.м. +19,40 кв.м), а отже і помилково визначив обсяг нібито спожитою відповідачем теплової енергії. Зазначений факт підтверджується також актом обстеження системи теплопостачання нежитлового приміщення №9 від 20.01.2021, складеного у присутності відповідача уповноваженим представником позивача - інженером [PERSON] , з якого вбачається, що площа нежитлового приміщення складає 193,9 кв.м. та сходової клітини 19,4 кв.м. Таким чином, сторона відповідача вважає, що на [PERSON] , як на власницю приміщення площею 193,9 кв.м. (+19,4 кв.м. сходової клітини) не може бути покладений обов`язок оплачувати вартість теплової енергії, яку було відпущено на площу 291,6 кв.м. (+19.4 кв.м.). Крім того, зазначено, що опалювальний сезон 2019/2020 відповідно до рішення ЗМР від 24.10.2019 № 441 розпочато з 28.10.2019. Першочергово пуск тепла від колень надається на приміщення медичних установ, дитячі садки та школи, після на житлові будинки. Крім того, пуск котелень районів міста відбувається поступово, тому вважати дату початку опалювального періоду встановленого рішенням місцевої влади не можна вважати датою фактичної поставки тепла на будинок. Поряд із тим, факт пуска тепла на будівлю може бути підтверджений відповідним актом про пуск тепла складений у встановленому законодавством порядку працівниками Концерну «МТМ». Однак жодного документу, який би підтверджував дату початку подачі тепла на будинок [ADDRESS] на початку опалювальних періодів 2017-2019 позивачем не надано. Представник відповідача зазначив, що у відповіді на відзив представником позивача надані дані щодо методики проведення нарахувань відповідно до теплового навантаження розрахованого на опалювальну площу 311 кв.м., окрім заперечень щодо розміру опалювальної площі стороною відповідача зазначено, що з набранням чинності Методики від 25.01.2019 щодо нарахувань відповідно до опалювальної площі, на яку посилається позивач нарахування значно збільшились, однак у матеріалах справи відсутні будь-які пояснення з приводу того за якою методикою та на підставі яких даних проводились нарахування до набрання чинності методики. 25.01.2021 за клопотанням представника відповідача - адвоката Нємна Т.І., до матеріалів справи був долучений акт обстеження системи теплопостачання від 20.01.2021, складений інженером [PERSON] , із якого вбачається, що площа нежитлового приміщення складає 193,9 кв.м. та сходової клітини 19,4 кв.м. У судове засідання сторони не з`явились, представники сторін надали заяви про проведення розгляду справи без їх участі за наявними у матеріалах справи доказами, поясненнями. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Єдиного реєстру речових прав, загальна площа об`єкту нежитлового приміщення [ADDRESS] , складає 291,6 кв.м. Відповідачу [PERSON] , на підставі договору дарування від 12.07.2017 належить 67/100 зазначеного приміщення. (а.с.17-20, 125-129). Таким чином, із даних єдиного реєстру речових прав вбачається, що [PERSON] є власницею 67/100 нежитлового приміщення загальною площею 291,60 кв.м., тобто відповідачу належить лише частина нежитлового приміщення [ADDRESS] . В матеріалах справи наявний акт від 20.01.2021, складений за участю відповідального фахівця Концерну «МТМ» [PERSON]., з якого вбачається, що площа нежитлового приміщення складає 193,9 кв.м. та сходової клітини 19,4 кв.м. загалом 193,9+19,4= 213,30 кв.м., таким чином площа у розмірі 311 кв.м., яка відповідно до пояснень представника позивача була використана для проведення нарахувань за послугу з теплопостачання є безпідставно завищеною та не відповідає дійсним обставинам справи. Відповідно ч.1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Таким чином, чинне законодавство передбачає обов`язок споживача оплатити тільки за ту теплову енергію яка ним була спожита. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Верховний Суд погоджується з висновком про те, що відсутність укладеного договору не звільняє відповідачів від обов`язку оплачувати надані їм послуги. Поряд із цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Позивачем надано пояснення щодо методики проведення нарахувань, однак із наданих пояснень вбачається що площа приміщення яка була взята як за розрахункову опалювальну належну відповідачу не відповідає розміру площі приміщення належному відповідачу, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру речових прав та актом обстеження системи теплопостачання від 20.01.2021. (а.с.113,147). Крім того, у якості доказів фактичного обсягу наданої послуг Концерном «МТМ» надано лише акти та рахунки. Інших доказів підтвердження факту надання послуг та їх обсягів до матеріалів справи не надано. Також судом встановлено, що опалювальний сезон 2019/2020 відповідно до рішення ЗМР від 24.10.2019 року № 441 розпочато з 28.10.2019. Однак жодного документу, який би підтверджував дату початку подачі тепла на будинок [ADDRESS] на початку опалювальних періодів 2017-2019 позивачем не надано, та такі документи в матеріалах справи відсутні. Верховним Судом у справі № 927/986/17 однозначно висловлено позицію щодо недостатності самого факту наявності первинних документів для підтвердження факту надання послуг. Отримання послуг повинно бути підтверджене належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, які б свідчили про реальну зміну майнового стану суб`єкта господарювання (використання результату отриманої послуги у господарській діяльності). Відповідно до ч. 3. ст. 12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, та відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відтак, позивачем не доведено обставини на які він посилався, як на підставу своїх позовних вимог, та не надано суду достовірних доказів щодо підстав для проведення нарахувань відповідачу за теплову енергію поставлену у приміщення [ADDRESS] , загальною площею 291,6 кв.м., факту поставки теплової енергії у спірний період, а методика нарахувань на яку посилається позивач суперечить чинному законодавству та дійсним обставинам справи і доказам наявним у матеріалах справи. Посилання представника позивача, зазначені у відповіді на відзив, на відсутність у позивача договору дарування спірного приміщення та неможливості проведення обстеження системи теплоспоживання, як на підставу задоволення вказаного позову, не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, зокрема доказів підстав для проведення нарахувань відповідачу за теплову енергію поставлену у приміщення [ADDRESS] , загальною площею 291,6 кв.м., факту поставки теплової енергії у спірний період, методики проведення розрахунків, яка б відповідала дійсним обставинам справи, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог Концерну «МТМ» до [PERSON] слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed