Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 21 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про стягнення аліментів на своє утримання на період навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що його батьками є [PERSON] , та [PERSON] , які на даний час розлучені. Він досяг повноліття, однак ніде не працює та є студентом ІІІ курсу денної форми навчання на контрактній основі Київського університету культури. Термін закінчення навчання 30 червня 2023 року. Навчання є платним, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.. Мати - [PERSON] добровільно матеріальну допомогу надає і фактично він повністю перебуває на її утриманні. Батько є працездатною особою, має можливість надавати йому матеріальну допомогу, але добровільно не надає, а тому він змушений звернутись до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/ 4 частини від усіх видів його заробітку (доход) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до закінчення навчання. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 18.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надходило, відзив на позовну заяву не надано. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прохає їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в силу вимог ч.7 ст. 128 ЦПК України, будучи повідомленим в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надходило. 24 грудня 2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 4). Довідкою від 08.09.2021 року підтверджується, що [PERSON] дійсно навчається на третьому курсі денної форми навчання на контрактній основі Київського університету культури IV рівня акредитації. Термін навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2024 року (а.с. 3). [PERSON] з 15.11.2019 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання Дарницької РДА (а.с. 5). V. Норми права. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 ЦПК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в п.20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). VI. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази та надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими і приходить до висновку про їх часткове задоволення. Та обставина, що [PERSON] , продовжуючи навчання, потребує матеріальної допомоги, на думку суду, доведена належними і допустимими доказами. Суд враховує, що передбачений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на працездатну особу з 1 грудня становить 2393 гривень, а також те, що обов`язок по утриманню повнолітніх дітей на період їх навчання покладено на обох батьків. Позивачем всупереч вимогам ст. 80, 81 ЦПК України не надано достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження вимог про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, оскільки згідно ч.5 ст. 183 СК України зазначений розмір аліментів є безумовним у випадку звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання сину, який продовжує навчання, саме у розмірі 1/6 частин від усіх доходів відповідача щомісячно. При цьому суд керується вимогами розумності та справедливості. VІІ. Розподіл судових витрат. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial