Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем 24.10.2012 року, який зареєстрований виконкомом Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, актовий запис за №15. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24 жовтня 2012 року, але спільне життя не складається через різні погляди на сімейне життя, утримання сім`ї, ведення господарства, утримання та виховання дітей. Від шлюбу він та відповідач мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне сімейне життя в шлюбі з відповідачем не складається, через що виникають постійні непорозуміння, суперечки, сварки, які відбуваються, в тому числі в присутності малолітніх дітей, дружина постійно обвинувачує його у подружній зраді, тому напружена обстановка у сім`ї негативно впливає на його здоров`я через негативні моральні переживання, шкодить його інтересам. Спільного господарства він та відповідач не ведуть. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе, суперечить його інтересам. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі, на примирення з відповідачем не згоден, вважає примирення неможливим, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, оскільки сварки та непорозуміння, які постійно відбуваються протягом останніх трьох років спільного життя між ним та відповідачем, нерідко у присутності дітей, суперечать його інтересам, шкодять здоров`ю через моральні переживання, тому просить шлюб з [PERSON] розірвати. Позивач не заперечує щодо ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні, враховуючи повне визнання відповідачем позову. 2. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо позову [PERSON] до неї про розірвання шлюбу до суду не подала. У підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] до неї про розірвання шлюбу визнала у повному обсязі. [PERSON] суду пояснила, що згодна на розірвання шлюбу, оскільки вважає примирення з позивачем неможливим, так як протягом останніх трьох років, а особливо після народження дітей [PERSON] та [PERSON] її та позивача стосунки погіршилися внаслідок того, що вона більше уваги приділяє малолітнім дітям, а не позивачеві. Діти хворіють, потребують її та позивача уваги та підтримки, разом з тим позивач поклав обов`язки по догляду за дітьми повністю на неї, часто відсутній вдома, не допомагає їй ні в господарстві, ні з дітьми. Також, між нею та позивачем дійсно часто виникають конфлікти та сварки, зокрема, і в присутності дітей, що шкодить її та дітей здоров`ю через моральні переживання. Позивач часто у ході сварки принижує її образливим словами. Вважає, що подальше спільне життя з позивачем є неможливим. [PERSON] не заперечує щодо ухвалення судом рішення у підготовчому судовому засіданні. ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Позивач [PERSON] заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, не подавав. 2. Відповідач [PERSON] заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, не подавала. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 19.12.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 15.01.2020 року (а.с.13). 2. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні усно заявила про повне визнання позову. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення… У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси відповідача та інших осіб, тому наявні підстави для прийняття судом визнання нею позовних вимог [PERSON] . 3. В судовому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд постановив ухвалу про прийняття визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог [PERSON] до неї про розірвання шлюбу. 4. За таких обставин суд вважає, що перешкод для ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні - немає. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії, відповідно, [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.7-9). Позивач та відповідач не бажають миритися, позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви та пояснень позивача і відповідача у підготовчому судовому засіданні. Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім`ї стали різні характери та різні погляди сторін на сімейне життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як сторони не бажають миритися, що вбачається із пояснень позивача і відповідача у підготовчому судовому засіданні. Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує його особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через конфлікти, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин, суперечить інтересам позивача та відповідача через моральні переживання внаслідок частих конфліктів та сварок, а також суперечить інтересам малолітніх дітей подружжя, у присутності яких часто відбуваються конфлікти між сторонами. Відтак, наявні обґрунтовані підстави для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. VІ. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач та відповідач наполягають на розлученні та мають стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача та відповідача, а також інтересам їхніх малолітніх дітей, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved