Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Комунальне підприємство «Водоканал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 10 119 грн. 86 коп. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач проживає в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , користується послугами Комунального підприємства «Водоканал», але оплату за послуги підприємства не вносить. За період з 01.11.2014 року по 30.04.2021 року утворилась заборгованість в сумі 10 119 грн. 86 коп., що підтверджується доданим розрахунком заборгованості. 11.06.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача Пармузін А.С. в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника КП «Водоканал», в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є споживач - фізична особа, яка отримує або мас намір отримати вказану послугу, та виконавець. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно до статуту, основним видом діяльності комунального підприємства «Водоканал» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя і області питної води та водовідведення, тому позивач в силу закону є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення. Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, причому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги, до яких згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону відноситься централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та в свою чергу, має обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Згідно з п. 18 правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, сформованого 11.06.2021 року за відомостями електронної бази даних Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. На ім`я [PERSON] у КП «Водоканал» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , як на квартиронаймача та особу, яка є споживачем послуг, які надає підприємство за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою КП «Водоканал». За розрахунком позивача за період з 01.11.2014 року по 30.04.2021 року в квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ), надавались послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які оплачувались не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість в загальній сумі 10 119 грн. 86 коп., що підтверджується відповідним розрахунком та довідкою. Як передбачено ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за ч. 1 ст. 612 ЦК України. Згідно зі ст. 614 ЦК України, особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов`язання. Із позовної заяви випливає, що протягом спірного періоду з 01.11.2014 по 30.04.2021 у відповідача утворилась заборгованість, розмір якої складає 10 119 грн. 86 коп. Разом із тим, статтею 256 ЦК України визначено позовну давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. При вирішенні клопотання відповідача про застосування позовної давності суд виходить з того, що до заявлених позовних вимог, відповідно до ст. 257 ЦК України, встановлено загальний строк позовної давності в три роки. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. За ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Так, позивач був обізнаний, що відповідач протягом тривалого часу, а саме з листопада 2014 року не в повному обсязі здійснював оплату за надані послуги, проте, до суду із даним позовом звернувся зі спливом позовної давності за позовними вимогами, які заявляються за період до березня 2018 року включно. З урахуванням зазначеного, суд доходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення заборгованості, про застосування якого заявлено відповідачем. Таким чином, у даному випадку в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з листопада 2014 року по червень 2018 року слід відмовити, у зв`язку із пропуском позивачем позовної давності. З урахуванням викладеного та наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, задоволенню підлягають позовні вимоги за період з квітня 2018 року по квітень 2021 року включно у розмірі 6 001, 73 грн. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позов на суму 6 001, 73 грн., що складає 59% від суми вимог, то сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, складає 1339, 30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial