Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська 11 липня 2017 року ухвалив рішення у цивільній справі, за яким вирішив: Позовну заяву [PERSON] до голови правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Справедливість-7» Селищєва Олександра Ілларіоновича про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково. Визнати дії голови правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Справедливість-7» Селищєва Олександра Ілларіоновича про підвищення тарифу на утримання будинку та прибудинкової території з 1,30 грн./м2 до 1,58 грн./м2 для споживача [PERSON] з лютого 2016 року за адресою: [ADDRESS], незаконними. У задоволенні решти позовних вимог [PERSON] - відмовити. Судом на обговорення поставлено питання про можливість ухвалення додаткового рішення по даній цивільній справі в частині розподілу судових витрат. Позивач в судовому засіданні не заперечував проти ухвалення додаткового рішення. Відповідач належним чином та завчасно сповіщений про час та місце вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. За ухвалою суду на підставі ч. 3 ст. 220 ЦПК України, зазначене питання розглянуте за його відсутності. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити у справі додаткове рішення з наступних підстав. Суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Як визначено в ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.27), з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави пропорційно задоволеної частини вимог. У відповідності до ч. 2 ст. 79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Позивачем позовну заяву подано до суду 14 лютого 2017 року. За ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються в таких розмірах: за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600 гривень. Таким чином, враховуючи задоволену частину пред'явлених позовних вимог з відповідача до доходу держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. (1600х0,4). З огладь на викладене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині розподілу судових витрат.

Outcome: partial