Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Київський національний університет імені Тараса Шевченка звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів за навчання. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що між учбовим закладом та відповідачем було укладено угоду про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, згідно умов якої відповідачу надано кредит в сумі 2850,00 грн. [PERSON] зобов'язалась повернути суму кадети протягом 15 років та 3% річних після закінчення навчання. У 2007 році [PERSON] було відраховано з університету. За таких обставин, позивач просив стягнути з [PERSON] борг в сумі 2873,78 грн. До початку судового засідання представник позивача звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. [PERSON] свого права на участь не використала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 23, 24, 29). За приписами п.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 23.10.14р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Наказом № 1264-33 від 16.07.04р. [PERSON] було зараховано на перший курс Київського національного університету імені Тараса Шевченка на контрактній основі (а.с. 7). 01.09.05р. між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та [PERSON] було укладено угоду № 4007 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти (а.с. 4-6). Предметом договору є надання пільгового довгострокового кредиту для здобуття освіти за денною формою навчання в сумі 2850,00 грн. на 2005-2006 навчальний рік (п. 1 Угоди). Відповідно до п. 3.3 Угоди [PERSON] зобов'язалася повернути протягом 15 років суму наданого університетом кредиту та 3% відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з 12 місяця, а у разі відрахування одержувача кредиту з університету - починаючи з третього місяця після відрахування. Порядок повернення кредиту визначений розділом 6 зазначеної Угоди - одержувач повертає використаний ним кредит на навчання в сумі 2850,00 грн. та відсотки за користування ним в сумі 3% річних за кожен рік. Згідно наказу № 2248-33 від 15.11.07р. [PERSON] відраховано зі складу студентів географічного факультету з 01.09.07р. за порушення умов контракту (а.с. 9). Згідно наданого позивачем розрахунку, сума боргу становить 2873,78 грн., яка складається з: 1330,00 - борг по кредиту, 598,50 грн. - 3% річних та 945,28 - розмір пені. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі у цьому випадку регулюються нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеної Угоди. У відповідності до ст. 11 ЦК України права та обов'язки виникли між сторонами виникли на підставі на підставі угоди № 4007 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти від 01.09.05р. Згідно ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] була відрахована зі складу студентів за порушення умов контракту, тобто в односторонньому порядку порушила умови укладеної Угоди. Беручи до уваги зазначене, суд приходить висновку про те, що вимоги Київського національного університету імені Тараса Шевченка про стягнення зі [PERSON] борг за кредитом в сумі 1330,00 грн. та 598,50 грн. - 3% річних підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 945,28 грн., то зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки Угодою № 4007 від 01.09.05р. не передбачено стягнення пені. В порушення вимог ст. 60 ЦПК України [PERSON] не надала суду доказів, які б свідчили про відсутність її вини у невиконанні зобов'язань чи інший розмір суми боргу. У відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. - судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 11, 525, 599, 610 ЦК України, умов угоди № 4007 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти від 01.09.05р. та

Outcome: partial