Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (в подальшому МТСБУ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов*язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 5740,90 гривень., витрат на послуги аварійного комісара в сумі 728,00 гривень та витрат на послуги адвоката в сумі 1500,00 гривень. У позові позивачем зазначено, що 03.10.2012 року [PERSON] під час керування транспортним засобом марки «Рено», державний номерний знак «[NUMBER]», в м. Києві по вул. Братиславській, 7, не було враховано дорожню обстановку при перестроюванні, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Форд», державний номерний знак «[NUMBER]», під керуванням [PERSON], спричинивши механічні пошкодження автомобілю «Форд». Винним у ДТП згідно постанови судді Цюрупинського районного суду від 12.12.2012 року визнано [PERSON]. На момент ДТП у відповідача не було договору обо*якового страхування цивільно-правової відповідальності. Власнику автомобіля «Форд» [PERSON] за його заявою позивачем на підставі п.41.1. ст. 41 ЗУ «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за рахунок фонду захисту потерпілих виплачено страхове відшкодування в сумі 5012,90 грн. на підставі наказу МТСБУ від 10.02.2014 року за №764. За проведення оцінки вартості відновлювального ремонту аварійному комісару оплачено послуги в сумі 738,00 грн., на правову допомогу за договором належить витратити 1500,00 гривень. Всього розмір збитків після відшкодування шкоди потерпілому склали 5740,90 грн., які позивач просить стягнути разом з витратами на сплату судового збору та витратами на правову допомогу. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала заяву про підтримання заявлених вимог та про розгляд справи за її відсутності відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] у ході судового розгляду позов не визнала та суду пояснила, що на момент ДТП у [PERSON] закінчився договір обов*язкового страхування цивільної відповідальності. [PERSON] дійсно порушив ПДР і відносно нього винесена постанова за ст. 124 КУпАП. Проте відповідач не погоджується із сумою відновлювального ремонту автомобіля «Форд», визначеною аварійним комісаром, оскільки звіт про оцінку вказаного автомобіля не відповідає Методиці тварознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та був виготовлений майже через рік після ДТП, що не дає змогу оцінити дійсну вартість матеріальної шкоди. Крім того, позивачем також заявлено вимоги про стягнення витрат на оплату послуг аварійного комісара, які жодним нормативно-правовим актом не передбачені. Вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу вважає необгрунтованими, оскільки відсутні доказа ни підтвердження надання такої домоги адвокатом або іншим фахівцем в галузі права, а також не надано доказів на підтвердження того, яка саме правова допомога надавалася та не надано розрахунок такої допомоги, акт приймання виконаних за договором робіт. Тому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03.10.2012 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «Рено», державний номерний знак «[NUMBER]», в м. Києві по вул. Братиславській,№ 7, при перестроюванні не врахував дорожню обстановку, не переконався, що це буде безпечно, в порушення п.п.2.3 (б), 10.1, 10.4 ПДР України не надав дорогу автомобілю марки «Форд», державний номерний знак «[NUMBER]», під керуванням [PERSON], внаслідок чого відбулося зіткнення і обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказані обставини підтверджено копією постанови судді Цюрупинського районного суду від 11.12.2012 року, якою [PERSON] визнано винним у порушені ПДР, наслідком чого сталася ДТП, та довідкою, наданою Відділом ДАІ Деснянського РУ ГУМВС України у м. Києві від 03.10.2012 року (а.с.10, 72). На момент ДТП у відповідача закінчився строк дії договору обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власнику автомобіля «Форд» [PERSON] за його заявою МТСБУ на підставі полісу №АВ/ 5797451 від 04.05.2012 року та у відповідності до п.41.1. ст. 41 ЗУ «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за рахунок фонду захисту потерпілих виплачено страхове відшкодування в сумі 5012,90 грн. на підставі наказу МТСБУ від 10.02.2014 року за №764 і згідно платіжного доручення №1/21432 від 11.02.2014 року про перерахунок 5012,90 грн. потерпілому від ДТП(а.с.11,12). Вартість відновлювального ремонту підтверджено звітом №274 від 28.08.2013 року та копією платіжного доручення за №4264 від 02.12.2013 року на суму 728,00 грн. за послуги аварійного комісара, який проведено оцінку вартості відновлювального ремонту, на підставі якого визначено розмір страхового відшкодування(а.с.13, 55-71). Відповідно до п.41.1 статті 41 ЗУ «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння. Відповідно до п.38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Оскільки відповідач не відноситься до категорії осіб, зазначених в п. 13.1 ст.13 Закону , то він є належним відповідачем у справі. І таким чином, суд вважає, що в частині відшкодування витрат в порядку регресу за відшкодування потерпілому збитків від ДТП в сумі 5012,90 грн. та витрат на послуги аварійного комісара в сумі 728,00 грн, вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню. В цій частині суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача з таких підстав. Згідно до ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо- транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов*язана: з пошкодженням чи фізичним покращенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з введенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров*я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. 28). Таким чином, відповідно до положень цього Закону стягненню підлягають витрати, пов*язані із страховим відшкодуванням, а також підлягають відшкодуванню і за правовою природою відносяться до майнової шкоди витрати, пов*язані із визначенням розміру спричиненої шкоди, з евакуацією транспортного засобу тощо. Тому в загальний розмір майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню, належить включити і суму понесених позивачем витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, здійснення цих заходів було необхідно виключно у зв*язку із аварійним пошкодженням транспортного засобу, яке відбулось за наявності вини відповідача, що було встановлено судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Тобто, витрати понесені позивачем на послуги аварійного комісара, докази чого позивачем суду надані і судом досліджені та оцінені, підлягають відшкодування з відповідача. Стосовно відшкодування витрат на правову допомогу, суд вважає, що позивачем не надано обґрунтування на їх понесення. Так, заявляючи про стягнення 1500,00 грн. витрат на правову допомогу, позивачем надається копія додаткової угоди № 224 від 09.02.2016 року до Контракту про надання правової допомоги № 77 від 04.10.2012 року (а.с. 25-26). Разом з тим, жодних доказів, що умови контракту виконані, доказів на перерахування зазначеної суми [PERSON], повноваження якої як адвоката судом перевірено, розрахунку витрат на правову допомогу суду не надано, оскільки відповідно до положень додаткової угоди до Контракту, що зазначено представником позивача,- виконання роботи оформляється відповідним актом( а.с. 46), про що ні в позові, ані в розрахунку витрат не зазначено. Тому судом не встановлено підстав для задоволення вимог про відшкодування витрат на правову допомогу. Таким чином, заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню. Понесені у зв*язку з цим судові витрати по сплаті судового збору суд відносить на відповідача. Ні підставі викладеного,

Outcome: partial