Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписала Заяву № б/н від 24.03.2016 року. [PERSON] було відкрито рахунок, видано кредитну картку та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшено до 16000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку із неналежним виконанням умов договору станом на 23.11.2020 року загальна сума заборгованості становить 22275 грн. 88 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь та судовий збір в розмірі 2102 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Проте, представник за довіреністю Кіріченко В.М. подав до суду письмове клопотання про проведення судового розгляду у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, будучи у встановленому порядку повідомленою про час, день та місце його проведення. Представник позивача [PERSON] - адвокат Вітюк С.В. подав до суду заяву про проведення розгляду справи у його та відповідача відсутність. Разом із заявою надав письмові пояснення, в яких зазначив, що 24.03.2016 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Однак, анкета-заява не містить інформації про те, за отриманням яких саме послуг звернувся до банку відповідач. У цьому документі зазначено, що відповідач згідний із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Разом із позовною заявою, крім згаданої копії анкети-заяви, позивач подав до суду: розрахунки заборгованості [PERSON] , які містять лише підпис банку, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна Contract» та «Універсальна Gold», Витяг із Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису відповідача про ознайомлення саме з цими редакціями зазначених документів, копію відомостей з ЄДРПОУ, копію банківської ліцензії, копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витяг із статуту акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», виписку за договором № б/н станом на 23.11.2020 р. Позивач зазначав, що підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, [PERSON] уклала з позивачем кредитний договір. У анкеті-заяві розмір наданого кредитного ліміту не вказано, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про обов`язок повернути кошти і встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не зазначено номеру картки та реквізитів карткового рахунку. Водночас, надані позивачем виписки по особовому рахунку [PERSON] підтверджують користування відповідачем кредитними коштами. Згідно наданої позивачем виписки розрахунку відповідача, слідує, що в тіло кредиту зараховано суму фактично використаних коштів клієнта, в тому числі автоматичні (регулярні) платежі та погашені за рахунок кредиту нараховані відсотки (договірне списання) за рахунок кредитного ліміту. Відповідно до наданих позивачем доказів, договірне списання на сплату автоматичних (регулярних) платежів та погашення за рахунок кредиту нарахованих відсотків за рахунок кредитного ліміту не є умовою кредитного договору, укладеного між позивачем та [PERSON] . Згідно розрахунку сума фактично отриманих відповідачем коштів в загальній сумі склала 22275 грн. 88 коп., з якою відповідач не погоджується, оскільки відповідачем було повернуто банку кошти. Для визначення конкретних умов договору позивач посилався на долучені до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна Contract» та «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини кредитного договору. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна Contract» та «Універсальна Gold» не містить жодного підпису. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку засвідчений лише підписом позивача, підпис відповідача про ознайомлення саме з цими умовами відсутній. Наданий банком Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить лише перелік різних видів кредитних карт «Універсальна» та їх характеристику і не вказує на вид кредитної карти, отриманої відповідачем, та строк її дії. [PERSON] не узгодила із АТ КБ «ПриватБанк» умов щодо нарахування відсотків, неустойки та строку повернення кредиту. Проте кредитні кошти отримувала та повертала, а тому вважає, що позивач вправі вимагати різницю фактично отриманої суми кредитних коштів та не повернутих, що складає 5458 грн. 39 коп. (29637 грн. 86 коп. витрачених - 24179 грн. 39 коп. повернутих). Однак, банком нараховано 35740 грн. 43 коп. відсотків, пені та платежів в автоматичному режимі, розмір яких відповідачем не узгоджувався. Просив застосувати до вказаних правовідносин правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 03.07.2021 року в справі №342/180/17-ц та відмовити у задоволені позову. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Шепетівського міськрайонного\~суду Хмельницької\~області від 23\~вересня 2021\~року прийнято до провадження цивільну справу та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження о 13 год. 00 хв. 20 жовтня 2021 року, який за клопотаннями представника відповідача відкладався на 13 год. 11.11.2021 року та на 15 год. 30 хв. 24.11.2021 року. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Судом встановлено, що [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з чим уклала договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви б/н від 24 березня 2016 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ КБ «ПриватБанк» про що зазначено в його Статуті. У заяві зазначено, що відповідач [PERSON] згідна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Позивач зазначає, що на даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк», що стало приводом для звернення до суду з вказаним позовом. АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовувало свій позов у частині стягнення тіла кредиту тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, остання не виконувала зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. На підтвердження вказаних обставин АТ КБ «ПриватБанк» надало суду: анкету-заяву від 24.03.2016 року; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» витяг з Умов та Правил надання банківських послуг; розрахунок заборгованості за договором б/н від 24.03.2016 року [PERSON] станом на 30.09.2020 року та 23.11.2020 року; виписку по рахунку станом на 25.11.2020 року; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки; довідку про видані картки. Відповідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] згідно кредитного договору б/н отримала картку 31.12.2015 року № [NUMBER] строком дії до грудня 2019 року; картку 27.01.2020 року № [NUMBER] строком дії до листопада 2023 року. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти [PERSON] відбувалась зміна кредитного ліміту, а саме: 25.03.2016 року встановлено кредитний ліміт 0 грн.; 08.12.2017 року збільшено кредитний ліміт до 16000 грн.; 20.09.2019 року зменшено кредитний ліміт до 0 грн. З виписки по особовому рахунку [PERSON] станом на 25.11.2020 року вбачається, що відповідач отримувала кредитні кошти та користувалась ними. Факт користування грошовими коштами визнається і відповідачем. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 24.03.2016 року станом на 23.11.2020 року існує заборгованість [PERSON] за тілом кредита в розмірі 22275 грн. 88 коп., яку АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на його користь. Застосовані норми права Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому зазаконом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Мотиви та висновки суду З`ясувавши думки представників позивача та відповідача, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що у підписаній відповідачем [PERSON] анкеті-заяві від 24.03.2016 року розмір наданого кредитного ліміту не вказано, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про обов`язок повернути кошти і встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, не зазначено номеру картки та реквізитів карткового рахунку. Проте, докази у справі достовірно вказують на те, що АТ КБ «ПриватБанк» відкрило на ім`я відповідача картковий рахунок, видало кредитну картку, на яку перераховані кредитні кошти, якими користувалась відповідач [PERSON] . Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення на його користь простроченого тіла кредиту, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24.03.2016 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін тощо. В той же час матеріали справи не містять підтверджень, що саме витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів позичальник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки, (пені, штрафів). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між Банком та [PERSON] 24.03.2016 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права. Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Визначаючи розмір заборгованості за укладеним з відповідачем договором від 24.03.2016 року суд не приймає до уваги розрахунок заборгованості представника відповідача [PERSON] , оскільки такий проведений не з 08.12.2017 року (дати встановленого та наданого кредиту, яким відповідач користувалась), а з 25.05.2016 року, тобто ще до встановлення та надання кредитного ліміту. Враховуючи розрахунки заборгованості за договором №б/н від 24.03.2016 укладеного між Банком та [PERSON] станом на 30.09.2020 року та 23.11.2020 року, що надані Банком та виписку по рахунку [PERSON] станом на 25.11.2020 року, що в розумінні норм процесуального законодавства є належними та достовірними доказами, суд встановив, що позичальник за період з 08.12.2017 року по 23.11.2020 року фактично отримав у АТ КБ «ПриватБанк» і використав кредитні кошти в розмірі 21215 грн. 49 коп., а повернув 21323 грн. 75 коп. Таким чином, всього за період користування [PERSON] грошовими коштами, остання фактично повернула Банку грошових коштів більше, ніж отримала, у зв`язку з чим вимоги Банку про стягнення з відповідача простроченого тілу кредиту не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню. Судові витрати Судові витрати у справі складаються із судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду в сумі 2102 грн. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому судові витрати не відшкодовуються. На підставі ст.ст. 207, 526, 549, 551, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: dismissed