Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Казарнянська сільська рада Знам`янського району Кіровоградської області звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати відумерлою спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та складається з земельної ділянки, площею 4,28 га, розташованої на території Казарнянської сільської ради; передати вказану земельну ділянку, як відумерлу спадщину, у власність територіальної громади сільської ради. Вимоги обґрунтовані тим, що Казарнянською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області під час вивчення стану додержання земельного законодавства на території Казарнянської сільської ради виявлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 4,28 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на теритогрії Казарнянської сільської ради, про що свідчить державний акт серії КР №001197, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №664. Спадкоємців у померлої як за законом так і за заповітом не має, спадкова справа не заводилася. Таким чином, майно [PERSON] , у тому числі і зазначена земельна ділянка, на підставі ст.1277 Цивільного кодексу України має бути визнана відумерлою та перейти у власність територіальної громади Казарнянської сільської ради. Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі посилаючись на обставинивикладені в заяві про визнання спадщини відумерлою. Представник заінтересованої особи Центру надання адміністративних послуг Знам`янської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши представника заявника,дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть, [INFO] в с.Казарня Знам`янського району Кіровоградської області, померла [PERSON] (а.с.18). Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії КР 001197 , [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,28 га в межах згідно з планом, розташовану на території Казарнянської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний акт зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №664 (а.с20). Інформаційна довідка зі спадкового реєстру та довідка Знам`янської районної державної нотаріальної контори свідчать про те, що спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] , не заводилася, заповіт від її імені не посвідчувався (а.с. 4, 36). У довідці Казарнянської сільської ради зазначено, що на день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна по [ADDRESS] облаті. Заповіт від її імені сільською радою не посвідчувався. Земельна ділянка, що належала згідно з Державним актом на право приватної власності на землю [PERSON] перебуває у користуванні Казарнянської сільської ради і не перебуває в користуванні інших осіб та не має жодних обтяжень (а.с.6, 37). Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. В своїй заяві сільська рада посилалася на положення ст.1277 ЦК України 2003 року, який почав діяти з 01.01.2004. За змістом ч.ч.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, який почав діяти з 01.01.2004, відносини спадкування регулюються нормами цього кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01.01.2004), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведених в листі від 16.05.2013 за №24-753/0/4-13, із метою єдності правозастосовної практики і уникнення колізій щодо спадкування державою (ст.555 ЦК УРСР) та переходу спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади (ст.1277 ЦК), правила абз.2 п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 01.07.2003, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого ч.2 ст.1277 ЦК та абз.2 п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 01.07. 2003. Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 27.12.2018 у справі №530/62/14-ц. Отже, зважаючи на дату смерті [PERSON] - 05.10.1999, до вказаних правовідносин слід застосовувати законодавство, яке діяло на час їх виникнення, відповідно до застосування підлягають норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Разом з цим, нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року не було передбачено визнання спадщини відумерлою. Відповідно до ст.524 цього Кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Пунктом 5 ч.1 ст.555 ЦК УРСР також передбачено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені у цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За нормами ч.2 ст.548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. Тобто, проаналізувавши норми ст.ст.524, 549 ,555 ЦК УРСР, слід дійти висновку, що, якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден зі спадкоємців не прийняв спадщину, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави в силу закону з моменту відкриття спадщини. Держава не вправі відмовитися від прийняття спадщини. За змістом ст.560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу). З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви Казарнянської сільської ради про визнання спадщини відумерлою, так як ЦК УРСР у редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини [PERSON] і який потрібно застосовувати до цих правовідносин, не передбачена можливість набуття територіальними громадами права на спадкове майно в порядку визнання спадщини відумерлою.

Outcome: dismissed