Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. Позивач 15.01.2021 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO], яка є інвалідом дитинства (діагноз: хвороба Дауна, ДЦП тяжкої спастичної форми), але ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не забезпечила належних умов для її виховання та утримання, не піклується про здоров`я. Обставини, які склались в сім`ї загрожують здоров`ю та життю дитини, тому з метою захисту її законних прав та інтересів, визнано доцільним звернутися до суду. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 26 січня 2021 року провадження у справі відкрито. Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки, враховуючи стан здоров`я дитини, пріоритетним є швидке вирішення справи. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не здійснювались. У судовому засіданні: -представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити; -відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує; -представник третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Заяви, клопотання. За клопотанням представника позивача в судовому засіданні здійснено огляд відеозапису слідчих дій, які проводились 25.01.2021 року за адресою місця проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Фактичні обставини, встановлені судом. Відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.9), яка є інвалідом дитинства, діагноз: хвороба Дауна, ДЦП тяжка спастична форма (а.с.13). Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Службою у справах дітей Виконкому Інгулецької районної у місті ради, в ході здійснення перевірок, встановлено, що [PERSON] не забезпечила належних умов для виховання та утримання дитини: відсутнє місце для сну, одяг, предмети гігієни, продукти харчування тощо. За адресою проживання сім`ї відключено електропостачання та газопостачання, водопостачання відсутнє, наявні борги за житло. Матір не піклується про здоров`я дитини, ігнорує рекомендації медичних працівників, не працює, одержує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю. Вищезазначені обставини підтверджені Листом Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 25.11.2020 вих. №01-08/505/4, Актами обстеження умов проживання від 26.11.2020 та 17.12.2020, листом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» КМР від 01.12.2020 вих.1764, витягами з протоколів засідання комісії з питань захисту прав дитини виконкому Інгулецької районної у місті ради від 09.12.2020 та 11.01.2021, листом Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради від 16.12.2020 вих. №4378 та листом Інгулецького відділення поліції КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 22.12.2020 вих. №48.4/2-10722 (а.с.11-16,18-19). Обставини, які склались в сім`ї [PERSON] загрожують здоров`ю та життю дитини. Від влаштування доньки до спеціалізованого закладу [PERSON] відмовилась (а.с.17). На даний час неповнолітня [PERSON] негайно відібрана від матері і направлена до дитячого відділення лікарні №8, де і знаходиться по цей час. Зміст спірних правовідносин. Встановленим в судовому засіданні фактам відповідають правовідносини, які регулюють умови та порядок виховання батьками неповнолітніх дітей, наслідки ухилення ними від виконання своїх обов`язки та з аліментних обов`язків батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Норми права, які застосовує суд. Щодо розгляду справи в зв`язку з визнанням відповідачем позову. Згідно з положеннями ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, згідно з положеннями ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, позовні вимоги задовольняються. Щодо відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав. Частиною другою статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.8 Постанови КМУ від 24.09.2008 року № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Відповідно до п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Також суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, де зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд, співмірно з обставинами справи, повинен враховувати встановлені ч. 2 ст.182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд вважає встановленим, що відповідач не спроможна забезпечити доньку необхідним доглядом та умовами для життя та розвитку, з причини неналежного ставлення до своїх батьківських обов`язків. Таке ставлення [PERSON] до своїх батьківських обов`язків є неприпустимим, оскільки створює небезпеку для життя та здоров`я неповнолітньої доньки, тому її відібрання від матері з переданням їх органу опіки для подальшого їх влаштування до дитячого закладу, повністю відповідатиме інтересам дитини. З урахуванням вищевказаного, суд вважає за необхідне відібрати неповнолітню [PERSON] від матері [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання доньки в розмірі по 1/4 частки з усіх видів заробітку /доходів/, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.3 ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини, суд за заявою матері може постановити рішення про повернення їй дитини. Щодо розподілу судових витрат. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору, згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 2270,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved