Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

І. Зміст заяви. 1.1. 17.02.2020 року до Баришівського районного суду Київської області надійшла заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. 1.2. Заява обґрунтована тим, що при оформленні спадщини після смерті батька [PERSON] , було встановлено, що при видачі останньому Свідоцтва про право на спадщину, на 2/3 (дві третіх) частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , яку батько в свою чергу отримав від матері була допущена помилка, що позбавляє заявника оформити своє право на спадкове майно. ІІ. Позиція осіб, які беруть участь у справі. 2.1. В судове засіданні заявник [PERSON] та його представник - адвокат Неволін Едуард Анатолійович на розгляд справи не з`явилися, надавши суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність. 2.2. Заінтересована особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мойсюк Зоя Юріївна будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду даної справи в судове засідання не з`явилася надіславши заяву про розгляд справи у її відсутність. Щодо задоволення заяви не заперечує. ІІІ. Процедура 3.1. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Встановлені Судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що 12.12.2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсюк З.Ю., було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 74/01-16 від «12» грудня 2019 року. Постанова мотивована тим, що з наданих нотаріусу документів не вдалося встановити склад спадкового майна, а саме належність 2/3 (дві третіх) частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Дана обставина виникла через те, що після смерті [INFO] [PERSON] , при оформленні спадщини, та видачі Свідоцтва про спадщину нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори Клонцак С.П. було допущено помилку та переплутано номери будинку та квартири. V. Оцінка Суду. За нормою ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Відповідно до ч. 1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до інструкції про заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Держкомзему від І2.0б.2009 року № 325, виправлення орфографічних або технічних помилок у державному акті та Книзі реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійною користування земельною ділянкою не допускається. Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Вивчивши матеріали справи, дослідивши всі докази в сукупності, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 11.09.2009 року нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори Клонцак С.П., зареєстроване в реєстрі за №2-1511 на ім`я [PERSON] видано саме на 1/3 частину квартиру під [ADDRESS] . Таким чином, заява [PERSON] підлягає до повного задоволення.

Outcome: approved