Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Статуту Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконання цих послуг. Основними напрямками діяльності позивача є: забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених позивачем з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених позивачем безпосередньо зі споживачами послуг; здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень; забезпечення збору платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг; здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни населення. Разом з тим, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує квартирну плату та оплачують житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим, у період з 01 квітня 2007 року по 01 травня 2014 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка, враховуючи інфляційні втрати та 3% річних, складає 4 466 грн. 98 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та борг не визнала. Обґрунтовуючи свої заперечення, представник вказав, що кожен місяць відповідач всі платіжки із розрахунками про надані комунальні послуги він сплачує через банківські установи, що підтверджується наявними в нього платіжними документами. При цьому, позивач сам підтвердив те, що відповідач щомісячно сплачує нараховані суми, представивши розрахунок за період з 03 березня 2007 року по липень 2014 року, де вказано, що борг на початок періоду складає нуль гривень. Таким чином, виставлений позивачем борг відповідача є необґрунтованим та безпідставним, а тому у задоволенні даних позовних вимог слід відмовити. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні достовірно встановлено, що квартира [ADDRESS], належить на праві власності відповідачу - [PERSON], що підтверджується Договором від 20 липня 2001 року (а.с. 7). При цьому, згідно вказаної довідки (форма № 3) КП ЖЕК «Михайлівська» № 41 від 20 січня 2014 року (а.с. 6) будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі КП «Керуюча дирекція» (а.с. 6). У відповідності до умов п. 2 Договору доручення на надання послуг з обліку, нарахування, збору платежів власників, наймачів та орендарів № 1, укладеного 01 лютого 2012 року між Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» Шевченківської районної у м. Києві ради та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, за цим Договором Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради прийняло на себе зобов'язання вчинити за рахунок та на користь довірителя наступні юридичні дії: укладати з власниками та наймачами жилих приміщень договори на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; здійснювати облік, нарахування, збір платежів власників та наймачів жилих приміщень за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; проводити роз'яснювальну та претензійну роботу зі споживачами (власниками та наймачами жилих приміщень), спрямовану на зменшення заборгованості; здійснювати облік та збір, у тому числі в судовому порядку, заборгованості споживачів за послуги Довірителя; виконувати інші дії для забезпечення виконання умов Договору (а.с. 24-26). При цьому, згідно рішення Київської міської ради «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» від 22 вересня 2011 року № 24/6240 змінено найменування комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради на комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (а.с. 30). Відповідно до п.п. 2.2 Статуту позивача основними напрямками діяльності Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» є: забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених позивачем з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених позивачем безпосередньо зі споживачами послуг; здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень; забезпечення збору платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг; здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни населення. При цьому, положеннями ст.ст. 151, 162 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також, у відповідності до положень п. 5. ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви позивач просить стягнути суму заборгованості відповідача за послуги з утримання будинку і прибудинкової території та за комунальні послуги, яка утворилась, у період з 01 квітня 2007 року по 01 травня 2014 року. Однак, згідно з наданим розрахункам позивача у період з 01 квітня 2007 року по 01 травня 2014 року всі нараховані до сплати грошові кошти за комунальні послуги, відповідач оплатив в повному обсязі, що також підтверджується копіями рахунків на сплату за житлово-комунальні та інші послуги, які були надані представником відповідача у судовому засіданні (а.с. 42- 82). Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи викладене, на підставі ст. 129 Конституції України, ст.ст. 151, 162 Житлового кодексу Української РСР, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та

Outcome: dismissed