Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

КС «Полтава і полтавці» звернувся до суду з позовом згідно якого прохав суд винести рішення, яким стягнути на користь КС «Полтава і полтавці» з [PERSON] заборгованість за відсотками у розмірі 50123 грн. 89 коп. та судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 25 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 124. У відповідності до розділу 1 вказаного кредитного договору позивач прийняв на себе зобов'язання надати боржнику кредит в сумі 10000,00 грн. строком на 24 місяці з 25 квітня 2008 року по 25 квітня 2010 року, а боржник взяв на себе зобов'язання погасити кредит з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 0,19 % щоденно на залишок суми кредиту. Боржник порушив строк повернення кредиту, в зв*язку з чим виникла заборгованість. Погашення боргу по основній сумі кредиту не проводилось. Боржником порушено його зобов*язання в частині своєчасного та повного повернення позивачу кредиту та процентів. За період з 26.02.2009 року по 21.07.2014 року заборгованість відповідачки по процентам складає: - 0, 19 % (процентна ставка, встановлена п.1.4 договору) х 2= 0,38 % (подвоєна процентна ставка); - Розмір процентів за один день користування кредитом в сумі 4410, 94 грн. (сума боргу по тілу кредиту) х 0,38 % = 16,76 грн. (процент за один день прострочення); Загальна сума нарахованих процентів: - 1768 (кількість прострочених днів) х 16,76 грн. (процент за один день) = 29631,68 грн. В даному розрахунку позивачем не використовувалось потроєння відсотків, так як остання дата сплати в січні 2009 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце слухання справи повідомлялася належним чином з дотриманням вимог ст. 76 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомила. Суд вважає можливим слухати справу за відсутності відповідача [PERSON] згідно ст. 169 ЦПК України. Визнавши подані представником позивача докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди, суд вважає за можливим проведення заочного розгляду справи. В судовому засіданні встановлено, що 25 квітня 2008 року між Кременчуцькою філією Кредитної спілки «Полтава і полтавці» в особі директора Довбні В.Г. з однієї сторони та членом кредитної спілки «Полтава і полтавці» Кременчуцької філії [PERSON] з другої сторони укладено договір. Згідно договору кредитор на положеннях та умовах договору надав позичальнику кредит у сумі 10000 грн. Строк користування кредитом був встановлений протягом 24 місяців з 25 квітня 2008 року по 25 квітня 2010 року. Процентна ставка за користування кредитом складає 0,19 % щоденно на залишок суми кредиту. Позичальник (член) КС «Полтава і полтавці» [PERSON] погодившись з умовами договору засвідчила вищезазначений договір своїм підписом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.Пунктом 3.3 договору передбачено, що обчислення строку надання кредиту, нарахування відсотків по договору здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом, при цьому відсотки за користування кредитом нараховуються на залишкову суму кредиту, починаючи з дня надання кредиту до повного погашення заборгованості за кредитом включно.Згідно п.5.1 кредитного договору, [PERSON] зобов'язувався щомісячно, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, здійснювати часткове погашення кредиту та відсотків за фактичне використання кредитних коштів, відповідно до графіку погашення кредиту та остаточне погашення отриманого кредиту до 25.04.2010 року. Відповідно до п.п.6.2 кредитного договору, при порушенні строків сплати кредиту та (або) відсотків більше ніж на три дні кредитор має право подвоїти процентну ставку вказану в п.1.4 до моменту повного погашення простроченої заборгованості. У випадку стягнення заборгованості через суд - потроїти процентну ставку починаючи з останньої дати сплати кредиту. Згідно п.7.1 кредитного договору, він набуває чинності з часу надання позичальнику кредитних коштів та дії до повного погашення кредитної заборгованості. Судом встановлено, що зобов'язання за кредитним договором № 124 від 25.04.2008 року [PERSON]. перед КС «Полтава і Полтавці» в строк до 25.04.2010 року в повному обсязі не виконані, в зв'язку з чим КС «Полтава і полтавця» звертались до суду . На момент розгляду судом справи зобов'язання [PERSON] залишаються не виконаними. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] свої зобов'язання по кредитному договору не виконує неналежним чином, у зв'язку з чим КС «Полтава і Полтавці» зверталась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 50 123,89 грн. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, у відповідності до абзацу 3 пункту 17 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту . Положенням ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Зокрема, такі підстави зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. У відповідності до п.17 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п.6.2 кредитного договору №174 встановлено, що при порушенні строків сплати кредиту та відсотків більше ніж три дні кредитор має право - подвоїти процентну ставку вказану в п.1.4 до моменту повного погашення простроченої заборгованості. У випадку стягнення заборгованості через суд потроїти процентну ставку починаючи з останньої дати сплати кредиту. Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність. Проаналізувавши положення п.6.2 кредитного договору, суд приходить до висновку, що вони не відповідають вимогам ст.3 ЦК України та ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки його положення призводять до істотного дисбалансу прав і обов*язків сторін та фактично є штрафною санкцією за порушення строку повернення кредиту. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками по кредитному договору у сумі 50123 грн. 89 коп. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, з відповідача, на підставі ст. 88 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути сплачені судові витрати пропорційно до суми задоволеного позову.

Outcome: approved