Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Керівник Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області в травні 2016 року звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 02.02.2016 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 220 годин громадських робіт. Вироком суду встановлено, що останній 21.08.2015 року близько 15 години 15 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання у кімнаті № 304 гуртожитку по вул.Стуса, 7, м.Червонограда Львівської області, в ході словесного конфлікту зі своєю дружиною, потерпілою [PERSON], використовуючи свою фізичну перевагу, умисно наніс потерпілій удар кулаком правої руки в область правого ока та пластиковою каністрою в обличчя, заподіявши потерпілій легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу навколо-орбітальній ділянці справа. Крім того, продовжуючи свої дії, [PERSON] 28 серпня 2015 року близько 03:00 год., перебуваючи за місцем свого проживання, у ході сварки із потерпілою, умисно наніс останній удар кулаком в область правового ока та, схопивши її за волосся, вдарив головою до стіни, спричинивши закриту черепно-мозкову травму, яка проявилася струсом головного мозку, крововиливів навколо-орбітальній ділянці справа, в слизову правого ока, садин на правій руці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя. З приводу отриманих тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Червоноградській центральній міській лікарні, вартість її лікування становить 1550 грн. 57 коп. Оскільки лікувальний заклад фінансується з місцевого бюджету, просить стягнути витрачені на лікування потерпілої від кримінального правопорушення кошти на користь Червоноградської міської ради. В судове засідання прокурор Червоноградської місцевої прокуратури не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник Червоноградської міської ради в судове засідання також не зявився, подав до суду заяву, у якій просить розглядати справу у його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, водночас зазначив, що позов визнає. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 02.02.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання: за ч.1 ст.125 КК 100 годин громадських робіт; за ч.2 ст.125 КК України 200 годин громадських робіт, на підставі ст.70 КК України остаточно призначено покарання 220 годин громадських робіт. Вироком суду встановлено, що останній 21.08.2015 року близько 15 години 15 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання у кімнаті № 304 гуртожитку по вул.Стуса, 7, м.Червонограда Львівської області, в ході словесного конфлікту зі своєю дружиною, потерпілою [PERSON], використовуючи свою фізичну перевагу, умисно наніс потерпілій удар кулаком правої руки в область правого ока та пластиковою каністрою в обличчя, заподіявши потерпілій легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу навколо-орбітальній ділянці справа. Крім того, продовжуючи свої дії, [PERSON] 28 серпня 2015 року близько 03:00 год., перебуваючи за місцем свого проживання, у ході сварки із потерпілою, умисно наніс останній удар кулаком в область правового ока та, схопивши її за волосся, вдарив головою до стіни, спричинивши закриту черепно-мозкову травму, яка проявилася струсом головного мозку крововиливів навколо-орбітальній ділянці справа, в слизову правого ока, садин на правій руці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя. Відповідно до довідки № 55 від 12.04.2016 року, виданої Червоноградською центральною міською лікарнею, [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні з 28.08.2015 року по 04.09.2015 року у нейрохірургічному відділенні ЧЦМЛ з діагнозом закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. В той же час, із довідки централізованої бухгалтерії установи охорони здоровя видно, що вартість перебування [PERSON] в ЧЦМЛ за період з 28.08.2015 року по 04.09.2015 року становить 1550,57 грн, виходячи із 7 л/д ?221,51 = 1550,57 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, що відповідає і ст. 89 БК України. За нормами п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою КМ України від 16 липня 1993 року № 545 затверджено Порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання. Відповідно до п. 1 даного Порядку, згідно зі статтею 1206 ЦК України кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. Пунктом 2 Порядку визначено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Крім того, пунктом 3 вказаного порядку передбачено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі, коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Пунктом 4 Порядку також передбачено, що стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету ( місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Аналогічні роз'яснення також містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року за № 11 (і змінами і доповненнями) «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», в пункті 6 якої зазначено, що звернути увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні За таких обставин суд дійшов висновку, що оскільки відповідач вчинив злочин, внаслідок якого [PERSON] з 28.08.2015 року по 04.09.2015 року перебувала на лікуванні у Червоноградській центральній міській лікарні нейрохірургічному відділенні, він зобов'язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на її лікування.. Разом із тим як вбачається із копії статуту Червоноградської ЦМЛ, Червоноградська міська рада є засновником Червоноградської ЦМЛ та утримується за рахунок коштів місцевого бюджету. За таких обставин з відповідача на користь Червоноградської міської ради підлягають стягненню витрати понесені закладом охорони здоров'я на лікування потерпілої від злочину [PERSON] в сумі 1550,57 грн. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, то судові витрати стягуються з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Беручи до уваги вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved