Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за теплопостачання за період з 01.09.2003 р. по 30.06.2011 року в розмірі 4271 грн. 42 коп.. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, а також поновити строки давності звернення до суду з позовом. Відповідач позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, тобто є такою, що визначена періодичними щомісячними платежами, а з цих підстав, підлягає застосуванню\~ст.. 267 ЦК України. Своє право позивач вирішив реалізувати 27.08.2014 року, коло подав позов до суду. Таким чином, цій даті передують три роки позовної давності, яка відраховується з 27.08.11 року. Таким чином, на думку відповідача, позивач може звернутися за стягненням боргу лише за два місяці. \~Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є власниками квартири за адресою м. Харків, проспект Перемоги, 72 Б, кв.50 та є споживачем послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV, які надає позивач. Особовий рахунок в КП «ХТМ» № 64050 відкрито на ім я відповідача. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Права і обов'язки виробників, виконавців, споживачів у сфері житлово-комунальних послуг встановлені\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»№ 1875-IV від 24 червня 2004 року. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»\~(далі\~Закон) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою КМУ від 21.07.2005року №630\~(надалі\~Правила). Згідно з п.5 ч.3\~ст.20 зазначеного Закону\~споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором чи законом. Частиною 6\~ст.19 Закону України «Про теплопостачання»\~передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Такий же обовязок закріплено положеннями ст.ст.\~67,68 Житлового кодексу України. Відповідно до вимог\~ст.25 Закону України «Про теплопостачання»\~у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до п.16 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковий період. Пунктом 10 ч.3 ст.20 Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житло-комунальні послуги у вигляді пені в установленому законом чи договором розмірах. Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена і в п.23 Правил та п.20 Типового договору про надання послуг з теплопостачання холодної та гарячої води і водовідведення, положення якого мають юридично обовязковий характер і підлягають застосуванню незалежно від того, включені вони до конкретного договору чи ні. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань, згідно зі\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання не допускається. У ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1\~ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія ч. 2\~ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Відповідний висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 30 жовтня 2013 року (справа № 6-59цс13), який згідно з\~ст. 360-7 ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Як свідчать матеріали справи відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі оплачує послуги за опалення та підігрів води, у звязку з чим по його квартирі утворився борг. 02.08.2011року КП «ХТМ» зверталося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення на їх користь з [PERSON] заборгованості за період з 01.09.2003 р. по 30.06.2011 року в розмірі 4271 грн. 42 коп.\~\~Дзержинським районним судом м. Харкова видавався судовий наказ від 08.09.2011 року про стягнення з відповідача вищевказаної суми. Але, у подальшому, за заявою [PERSON] цей судовий наказ було скасовано ухвалою цього ж суду від 21.03.2012 року та розяснено КП «ХТМ» про їхнє право з такими вимогами звернутися до суду в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо предявлення позову. Відповідно до вимог\~ст.256 ЦК України,\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1\~ст.261 ЦК України). Згідно положень\~ст.264 ЦК України,\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. Відповідно до ч. 3\~ст. 264 ЦК України\~після переривання перебіг позовної давності починається заново.\~Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.\~\~. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Згідно з частинами 1, 5\~ст. 261 ЦК України\~встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч. 1\~ст. 260 ЦК України\~обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями253-255 цього Кодексу. Частиною 2\~ст. 264 ЦК України\~визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до ч. 1\~ст. 95 ЦПК України\~є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому\~розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Відповідний висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 21 січня 2015 року (справа № 6-214цс14), який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. \~Про своє порушене право позивач дізнався ще в вересні 2003року, оскільки з цього часу, згідно наданого розрахунку заборгованості відповідач не в повному обсязі став проводити оплату таких послуг. Проте, із заявою про видачу судового наказу КП «ХТМ звернулось лише 02.08.2011 року, в якій просили стягнути заборгованість за період з 01.09.2003 р. по 30.06.2011 р. в розмірі 4271 грн. 42 коп., тобто цей період перевищував загальний строк позовної давності, встановлений законом\~у три роки. Судовий наказ від 08.09.2011 року було скасовано ухвалою суду від 21.03.2012 року. Оскільки у письмових запереченнях на позов відповідач просив застосувати до даних правовідносин загальний строк позовної давності, а позивачем жодних доказів поважності пропуску цього строку не надано, тому у суду відсутні законні підстави для стягнення з відповідача заборгованості з 01.09.2003 р. по 01.08.2008 р.. Таким чином, стягненню підлягає заборгованість за три роки, а саме за період з 01.08.2008 р. по 30.06.2011 р. в сумі 2\~223 грн. 04 коп., згідно розрахунку заборгованості. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, понесені та документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial