Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

І. Суть спору: Позивач 20.05.2021 року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТП «Галичина» с.Черневе, Львівської області розміром 1,88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАТ №855797, виданого 31.10.2016 року. Зазначає, що за життя [PERSON] склала заповіт, згідно з яким житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла [PERSON] (відповідачу у справі), а земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТП «Галичина» с.Черневе, Львівської області розміром 1,88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) [PERSON] (позивачу у справі) Стверджує, що він має намір прийняти спадщину після смерті матері, однак у встановлений законом строк не звернувся вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із тим, що у липні 2019 року паспорт громадянина України втратив з незалежних від нього причин з приводу чого він звернувся до Відділу з питань ідентифікації, паспортизації та реєстрації Львівського міського управління з заявою про видачу паспорта замість втраченого і 23.03.2020 року отримав новий паспорт у вигляді ID-картки, однак строк для прийняття спадщини та звернення до нотаріуса було пропущено. Вказані обставини підтверджують і свідки: [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, вважає, що строк для прийняття спадщини був пропущений ним з поважних причин. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . ІІ. Позиція учасників справи: В підготовче засідання позивач не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області у підготовче засідання не з`явився, а подав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та зазначає, що не заперечує проти позову. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, а подав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та зазначає, що не заперечує проти позову. Третя особа Приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Келюх М.А., у підготовче засідання не з`явилася проте подала до судуналежно завірену копію спадкової справи №18/2019 заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . ІІІ. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді від 20.05.2021року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. ІV. Обставини справи, встановлені судом: [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері позивача [PERSON] ). До складу даної спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТП «Галичина» с.Черневе, Львівської області розміром 1,88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАТ №855797, виданого 31.10.2016 року. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 17.11.2016 року, посвідчений секретарем виконкому Годинівської сільської ради Львівської області Лутчин Г.І., згідно з яким житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла [PERSON] (відповідачу у справі), а земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТП «Галичина» с.Черневе, Львівської області розміром 1,88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) [PERSON] (позивачу у справі). Позивач [PERSON] бажає прийняти спадщину та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, однак після смерті матері у шестимісячний строк не звернувся вчасно в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом. Іншим спадкоємцем, який прийняв спадщину згідно заповіту є відповідач у справі [PERSON] , який позовні вимоги визнав та не заперечив щодо визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. Письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджено поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, зокрема встановлено, що після смерті [PERSON] , позивач мав намір прийняти спадщину шляхом звернення до нотаріуса за оформленням спадкових прав, однак у зв`язку із втратою паспорта гр. України не зміг вчасно реалізувати свої спадкові права. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] ; копією заповіту [PERSON] від 17.11.2016 року; копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №56415543; листом Приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Келюх М.А. вих.№48 від 18.05.2021року, копією спадкової справи №18/2019, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Келюх М.А. після смерті [PERSON] ; копією паспорта позивача та іншими матеріалами справи. V. Застосоване судом законодавство: В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд України у постанові від 4 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 виклав правовий висновок, згідно з яким право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживає зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічний за змістом правовий висновок, викладено Верховним Судом України у постанові від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12. ЦПК України встановлено, що: відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. у відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновки суду: Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц (провадження № 61-26164св18). Одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно, несе ризик настання наслідків, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ураховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів та беручи до уваги вищенаведені, викладені у позовній заяві пояснення позивача щодо пропуску ним строку для прийняття спадщини, які підтверджуються матеріалами справи, зокрема виписками з медичної картки хворого (історії хвороби), суд вважає, що зазначені обставини зумовили істотні труднощі для позивача щодо вчинення ним дій по оформленню своїх спадкових прав, а тому суд визнає поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті його матері [PERSON] . Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача і визначення йому додаткового строку у три місяці, який буде достатнім для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . VII.Судові витрати: Враховуючи думку позивача та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за ним.

Outcome: approved