Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення 109507 грн заборгованості за договором позики. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 червня 2018 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 4000 доларів США. Вважає, що правовідносин, що виникли між нею та відповідачем у зв`язку з позикою останнім 4000 доларів США слід застосовувати положення глави 71 Цивільного Кодексу України. У розписці від 11 червня 2018 року вказано, що позичальник зобов`язаний повернути гроші не пізніше 11 липня 2018 року. У вказаній строк відповідач борг не повернув, на неодноразові прохання позивача про добровільну оплату всієї суми позики відмовився це зробити, пояснюючи відсутністю такої суми та запропонував чекати гроші. Станом на день звернення до суду з позовом, а саме 21 квітня 2021 року за офіційним курсом НБУ курс долара до гривні становив 28.0096. Отже, загальна сума боргу складає 112038 гривень 40 копійок (а.с.1-2). ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 06.05.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач та представник позивача не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 14.09.2021 року представником позивача до суду надана заява про проведення розгляду справи без участі позивача та її представника, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, рекомендоване поштове повідомлення повернуто до суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. З урахуванням вищевикладеного судом 14 вересня 2021 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень статей 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 11.06.2018 року між [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Деснянським РВ у м. Чернігові УДМС України в Чернігівській області від 16.09.2016 року (а.с.3-4) та [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] виданий Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області від 25.06.2005 року (а.с.57) було укладено договір позики, про що відповідачем було складено розписку, відповідно до якої відповідач взяв в борг у позивача 4000 доларів США та зобов`язався повернути до 11 липня 2018 року ( а.с.34). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною другою ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законодавством, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частина 1 ст.545 ЦК України встановлює, що прийнявши виконання зобов`язання кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до вимог п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Оскільки позивач надав суду оригінал розписки про отримання грошових коштів від 11.06.2018 року, на якому відсутні відмітки про проведення оплат за цим зобов`язанням, згідно ст.ст. 526, 1049 ЦК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 4000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 21 квітня 2021 (28.0096) еквівалентно 112038 грн 40 коп є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов належить задовольнити. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за позови майнового характеру, який подано фізичною особою, справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1120 грн 38 копійок.

Outcome: approved