Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Кредитна спілка «Придунав`я» (далі: Спілка) звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 36588грн. 75коп. Позовні вимоги обґрунтовувала позивач тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 56 від 02 червня 2015 року між Спілкою та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 15000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 68 відсотків річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом строком на 24 місяці до 02 червня 2017 року. В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань станом на 08 жовтня 2019 року заборгованість складає - 36588грн. 75коп., яка складається із 10451грн. 62коп. заборгованості за кредитом, 26137грн. 13коп. заборгованості по процентам, яку позивач просить стягнути з відповідача. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати: 1762грн. на сплату судового збору та 1000грн. на оплату правової допомоги. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, на винесення заочного рішення погодилася. Відповідач [PERSON] у судове засідання викликався належним чином, але не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи,суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню. В судовому засіданні із досліджених доказів встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № 56 від 02 червня 2015 року між Спілкою та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 15000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 68 відсотків річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом строком на 24 місяці до 02 червня 2017 року. В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань станом на 08 жовтня 2019 року заборгованість складає - 36588грн. 75коп., яка складається із 10451грн. 62коп. заборгованості за кредитом, 26137грн. 13коп. заборгованості по процентам, яку позивач просить стягнути з відповідача. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК). Відповідно до ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК зобов`язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ст.599 ЦК встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно ст.1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, а також відповідно до ст.550 ЦК України сплатити неустойку (штраф, пеню). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Але суд враховує, що згідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 02 лютого 2017 року по цивільній справі № 500/4994/16 за позовом Спілки до [PERSON] та [PERSON] стягнути з відповідачів солідарно на користь Спілки заборгованість за кредитним договором № 56 від 02 червня 2015 року станом на 13 вересня 2016 року в розмірі 14775грн. 70коп., яка складалась з 10461грн. 62коп. заборгованості за кредитом, 4314грн. 08коп. заборгованості по процентам. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Спілка вперше звернулася до суду із позовом до відповідача 15 вересня 2016 року. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника\~вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості,\~яке боржник\~ виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі\~№ 310/11534/13-ц\~(провадження № 14-154цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12\~(провадження\~ № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.\~Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Але, позивач Спілка не пред`явила вимог до відповідача на підставі викладених вище норм. Спілка просить стягнути заборгованість, яка вже стягнута рішенням суду та відсотки нараховані після 13 вересня 2016 року, що не відповідає вищезазначеним нормам. Кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 19 вересня 2018 року справа\~№ 643/16336/16-ц, провадження № 61-12848св18 (ЄДРСРУ № 76596781), від 12 вересня 2018 року справа\~№ 473/825/16-ц, провадження № 61-3240св18 (ЄДРСРУ № 76502922), 12 вересня 2018 року справа\~№ 186/1974/14-ц, провадження № 61-24172св18 (ЄДРСРУ № 76502947) та ін. Верховний Суд у своїй постанові від 14.02.2018 р.\~№ 564/2199/15-ц зазначив, що згідно ст.611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення після дати направлення вимоги про дострокове повернення кредиту тобто після звернення до суду. З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому що, основна заборгованість за кредитом вже стягнута рішенням суду і не може бути стягнута повторно, також стягнуті відсотки за кредитом на час звернення до суду у 2016 році, а в інші частині відсотки Спілка немала законних підстав нараховувати. Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не надав суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст.77-79 ЦПК України щодо підтвердження позовних вимог. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed