Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

ЛКП «Дністер» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з лютого 2012 року по лютий 2015 року зокрема, по оплаті за центральне опалення 9420 грн. 02 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі є мешканцями та співвласниками квартири [ADDRESS]. На оплату житлово-комунальних послуг, за вказаною адресою відкрито особовий рахунок. Будинок №1 по вул.Білоцерківській в м.Львові знаходиться на їхньому обслуговуванні з постачання теплової енергії. Між відповідачем та ЛКП мають місце зобовязальні відносини, шляхом споживання відповідачами комунальних послуг. Позивач належно виконує свої зобовязання по наданню послуги з постачання теплової енергії в будинку. Всупереч обовязку проводити належну оплату комунальних послуг з центрального опалення, відповідачі заборгували плату в розмірі 9420 грн. 02 коп. за період з лютого 2012 року по лютий 2015 року. Просить стягнути на його користь з відповідачів утворену заборгованість. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав повністю, просив їх задоволити. Відповідачі у судовому засіданні проти позову заперечили, зазначили, що не оплачують послуги тривалий час, оскільки такими не користується, просили застосувати строк позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані і є співвласникоми квартири [ADDRESS], про що свідчить довідка з місця проживання про склад сімї і прописку від 24.02.2015р. №661 виданої ЛКП «Дністер». Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. Частина 1 ст.19 зазначеного Закону визначає, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Крім цього обов'язок як споживача, так і виконавця послуг до укладення договору про надання житлово-комунальних послуг випливає зі змісту ст.ст.20, 21 Закону «Про житлово-комунальні послуги». При цьому п.1 ч.3 ст. 20 Закону визначено, що споживач зобов'язаний укладати такий договір, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено порядок оформлення претензій споживачів до виконавців. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право споживача таких послуг. Крім цього, відповідно до змісту зазначених положень Закону споживач може відмовитися від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг лише в разі відмови від користування такими послугами, а не через непогодження сторонами умов такого договору. На підставі п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з положеннями ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Нормами ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно з відомістю про нарахування та оплату послуг з центрального опалення, послуги з надання яких здійснює ЛКП «Дністер», відповідачі заборгували за спожиту теплову енергію 9420 грн. 02 коп. З розрахунку заборгованості наданого суду вбачається, що за період заборгованості з лютого 2012 року по лютий 2015 року, нарахування за послуги становили 537 грн. 13 коп., з врахуванням корекції, яку провів позивач в розмірі 622 грн., борг за вказаний позивачем період відсутній. Сторони погоджуються, що заборгованість в сумі 9420 грн. 02 коп. виникла до лютого 2012 року. Однак позивач про її стягнення з відповідачів звернувся до суду 29.10.2015 року. З часу виникнення заборгованості, в межах строку звернення до суду за захистом свого порушеного права позивач не звертався, жодних проплат послуг з боку відповідачів не було, таким чином строк позовної давності перерваний не був. Будь-яких поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не наведено та судом не встановлено, відповідачі наполягають на застосуванні позовної давності. З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні позовних вимог позивача у звязку з пропущенням строку позовної давності.. На підставі ст.ст.13,18 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст..ст. 256, 257 ЦК України та

Outcome: dismissed