Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) та третьої особи - відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . 2. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] у неї народився син [PERSON] . Батько дитини, [PERSON] , не бажав давати своє прізвище сину. Лише згодом, а саме у 2012 році [PERSON] наполіг на отриманні повторного свідоцтва про народження дитини, в якому буде зазначено відомості щодо батька, а саме - [PERSON] . Шлюбні відносини між ними зареєстровані не були. 28 вересня 2012 року, позивачем було отримане свідоцтво про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 430, в графі відносно батька значиться відповідач. Після народження сина, відповідач дуже рідко спілкувався з ним, на теперішній час відповідач з сином не спілкується, його вихованням не займається та не утримує матеріально, тобто ніяким чином не виконує своїх батьківських обов`язків перед сином. В останнє позивач зверталася до відповідача в літку 2015 року з вимогою про надання коштів на утримання дитини. Однак відповідач, пообіцявши надати допомогу, через декілька днів відмовився, мотивуючи це тим, що у нього нема грошей. Тому позивач була змушена звернутися до суду з відповідним позовом до відповідача про стягнення аліментів до досягнення сина повноліття, тобто до 24.04. 2025 року. 19 травня 2016 року Приморським районним судом м. Одеси було задоволено позовні вимоги, так саме судом було вирішено стягувати аліменти з відповідача на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 грн., щомісячно, до і досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , починаючи з 26.10.2015 року. 20.03.2018 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою про зміну розміру аліментів, якою просив суд встановити мінімальний розмір аліментів в сумі 930 грн. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.08.2018 року, розмір аліментів визначених заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2016 року по справі № 522/21994/15-ц - було зменшено з 2500 грн., щомісячно на 1041 грн. щомісячно на утримання малолітнього [PERSON] . Всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно, все вище зазначене підтверджується письмовими поясненнями рідних та сусідів, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідними довідками. Згідно з протоколом психологічного обстеження малолітнього [PERSON] , [INFO] , від 12.06.2019 року, лікаря психо-фізіолога [PERSON] , відсутність спілкування дитини з батьком [PERSON] не відображається на його розвитку. Психологічної прихильності до батька та потреби у спілкуванні з ним немає. Це все свідчить про те, що батько дитини як не бажає спілкуватися з сином так і не бажає надавати кошти на його розвиток. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що підтверджує самоусунення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків. Із зазначених підстав позивач звернулась до суду з вказаним позовом. 3. Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином. Крім того відповідачем було надано відзив на позовну заяву та зустрічна позовна заява про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином, однак у судовому засіданні 03.06.2020 року судом було повернуто відзив на позовну заяву та зустрічну позовну заяву у зв`язку з тим, що відповідач їх подав поза межами строку встановленого ст. 178 ЦПК України. Раніше у судовому засіданні відповідач надав пояснення, що дійсно тривалий час не спілкується з сином але не бажає щоб його позбавляли батьківських прав. 4. У судовому засіданні позивач наполягала на своїх позовних вимогах та просила їх задовольнити. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 5. Третя особа - відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явились, але в матеріалах справи міститься заява в якій просили розглянути справу за відсутності представника третьої особи. (а.с. 67) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 6. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2019 року, цивільну справу № 496/3687/19, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. 7. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 27.09.2019 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. 8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 20.01.2020 року підготовче провадження закрито та призначено до розгляду справу. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 9. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 430 батьками дитини [PERSON] , [INFO] зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . (а.с. 8) 10. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2016 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] в розмірі 2500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . (а.с. 11) 11. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.08.2018 року розмір аліментів визначених заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2016 року по справі № 522/21994/15-ц, - було зменшено з 2500 грн., щомісячно на 1041 грн. щомісячно на утримання малолітнього [PERSON] . (а.с. 12-13) 12. Згідно відповіді КНП «Дитяча міська поліклініка № 7» Одеської міської ради на запит адвоката Фірсової Г.А. за вих. № 115 від 01.04.2019 року, дитина знаходиться під наглядом поліклініки з дня народження, до 7-ми річного віку лікуванням учать приймали обоє батьків, потім педіатрична дільнична служба батька [PERSON] не бачили разом з сином. Здоров`ям сина батько не цікавиться. На прийомі у дільничного лікаря-педіатра і при відвідуванні педіатричною службою вдома з дитиною завжди була мати - [PERSON] (а.с. 16) 13. Відповідно до характеристики, наданої Одеською гімназії № 8 Одеської міської ради Одеської області, [PERSON] зарекомендував себе як дисциплінований учень. Мати приділяє належну увагу вихованню, постійно підтримує зв`язок з класним керівником, систематично відвідує батьківські збори. Батько не відвідує батьківські збори та зв`язок з класним керівником не підтримує. (а.с. 17) 14. У характеристиці, що видана Одеською спеціалізованою школою № 10 І-ІІІ ступенів за вих. № 369 від 24.05.2017 року зазначено, що мати та її чоловік [PERSON] багато уваги приділяють всебічному розвитку дитини, постійно цікавляться успіхами або невдачами, приймають участь у позакласних заходах. За період навчання з 2013 року до 2017 року, батько дитини - [PERSON] , жодного разу до школи не приходив та не цікавився його навчанням. (а.с. 18) 15. З характеристики за місцем проживання позивачки також вбачається, що батько дитини - [PERSON] не приймає участі у вихованні сина, не підтримує з ним відносини останні п`ять років, не забезпечує розвиток дитини та не цікавиться його життям, навчанням. (а.с. 20) 16. Від дитини - [PERSON] на ім`я начальника служби у справах дітей Одеської міської ради - [PERSON] подана заява в якій він повідомляє, що він проживає разом з матір`ю [PERSON] , свого батька [PERSON] не бачив багато років. Батько йому не телефонує. Не цікавиться його життям та навчанням. За батька він вважав свого покійного вітчима [PERSON] . Крім того [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав. (а.с. 23) 17. Висновком органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації «Про доцільність позбавлення батьківськи прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] » за № 01-11/1348/1 від 11.09.2019 року було вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с. 31-32) 18. У судовому засіданні дитина [PERSON] пояснив, що останній раз він бачив батька 3-4 роки тому, він не дзвонить та не приходить до школи, останній раз коли він його привітав з днем народження це було у 9 років, а зараз йому 13 років та він не намагався з батьком спілкуватися. Відповідач не вважає своїм батьком. V. Оцінка Суду. 19. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 20. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 21. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 22. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 23. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 24. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. 25. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 26. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 27. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. 28. Згідно ч. 1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 29. У відповідності з ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. 30. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. 31. Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 32. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. 33. Зазначена позиція узгоджується також з висновками ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01 листопада 2017 року. 34. Судом встановлено, що відповідач з часу народження [PERSON] , не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, матеріально не забезпечує.Крім того, у судовому засіданні дитина [PERSON] та й сам відповідач підтвердили відсутність між ними будь-якого спілкування. 35. У судовому засіданні від 03.06.2020 року, відповідач надав пояснення, що на момент народження сина він перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, всього в нього є четверо дітей, останній раз він бачився з сином у 2017 році, але позивач йому не дозволяє бачитись з сином. Однак підтвердження того, що позивач чинить перешкоди у спілкуванні з сином суду не надані. Вказані обставини свідчать про не бажання виконання відповідачем батьківських обов`язків по відношенню до сина - [PERSON] 36. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. 37. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 38. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, та підтверджують той факт, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток сина, не готує його до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться ним, а тому суд приходить до висновку про доцільність позбавити відповідача батьківських прав. 39. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 40. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача - [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача сплачений нею і документально підтверджений судовий збір в розмірі 768,40 гривень. 41. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 42. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 43. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. 44. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. 45. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 46. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 47. Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). 48. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. 49. Згідно матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача - адвокатом Фірсовою Г.А. подано акт про прийняття-передачу виконаних робіт від 18.09.2019 року з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги [PERSON] на загальну суму 9500 грн. (а.с. 34). 50. Відтак, враховуючи, що представник позивача - адвокат Фірсова Г.А. підтвердила, що позивачем - [PERSON] понесено витрати на професійну правничу допомогу, суд вважає, що з відповідача - [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені та підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 9500 грн.

Outcome: approved