Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду із позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого зазначило, що 16.01.2018 о 12-30 год. трапилась дорожньо-транспортна страхова пригода, а саме відповідач, керуючи транспортним засобом «Renault», державний номерний знак [NUMBER] , у м. Одеса допустив зіткнення з транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок вказаної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.02.2018 відповідач [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності. Цивільна правова відповідальність власника автомобіля «Renault», державний номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, у свою чергу власник автомобіля «Toyota», державний номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП мав поліс обов`язкової цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим за його зверненням позивачем було прийнято рішення про виплату йому страхового відшкодування. Відповідно до звіту № 03-079 та інших наданих до МТСБУ документів сума регламентної виплати складала 11 504,71 грн. та була виплачена у повному обсязі. Враховуючи наведене в порядку регресу стягненню з відповідача підлягає сплачена сума страхового відшкодування. Тому просили суд стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 11 504,71 грн. Ухвалою від 06.04.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників. В судове засідання позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України явку уповноваженого представника не забезпечило, суду надало заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Позов підтримали у повному обсязі та просили суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] під час судового розгляду позов не визнав, проти його задоволення заперечував. Суду пояснив, що у дорожній обстановці, яка мала місце 16.01.2018 близько 12 год. 30 хв., він не мав об`єктивної можливості уникнути зіткнення, оскільки водій автомобіля «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , зупинив власний транспортний засіб на проїжджій частині близько до виїзду з двору. [PERSON] в цей момент виїжджав, його занесло, і він не мав можливості уникнути зіткнення. Натомість працівники поліції склали протокол лише щодо відповідача. Також заявив клопотання про застосування позовної давності, оскільки з моменту дорожньо-транспортної пригоди до дня звернення до суду пройшло більше трьох років. Заслухавши відповідача, дослідивши письмові матеріли справи, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З постанови Малиновського районного суду м. Одеси вбачається, що 16.01.2018 о 12 годині 30 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем «РЕНО», державний номер [NUMBER] , по вул. Палубна, 9/2 в м. Одесі, не вибрав безпечного інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п. 13.1. Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. Вказаною постановою відповідач [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 19.02.2018. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин факт дорожньо-транспортної пригоди, факт пошкодження автомобіля «Toyota», державний номерний знак [NUMBER] , та винуватість [PERSON] є доведеними та звільнені від доказування під час розгляду вказаної справи. Відповідно до ч. 21.3. ст. 21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. На підставі ч. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено та визнано відповідачем по під час судового розгляду справи, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.01.2018 о 12-30 год., [PERSON] не мав страхового полісу, відповідно відшкодування завданої ним шкоди згідно вимог чинного законодавства проводилось позивачем по справі. З наданого суду звіту № 03-079 від 22.03.2018 спеціаліста - оцінщика по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] , судом встановлено, що вартість збитку, завданого у результаті аварійного пошкодження становить 11 504,71 грн. Моторне (транспортне) страхове бюро України на підставі заяв власника пошкодженого транспортного засобу [PERSON] від 26.03.2018 та поданих ним документів склало довідку № 1 від 02.05.2018 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, якою визначили до сплати суму у розмірі 11 504,71 грн., винесло відповідний наказ від 16.05.2018 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » та фактично перерахувало вказану суму в рахунок відшкодування завданих збитків на користь [PERSON] , що підтверджено платіжним дорученням № 904984 від 17.05.2018. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З аналізу вказаної норми чинного законодавства вбачається, що право зворотної вимоги (регресу) до винної особи виникає лише за умови відшкодування завданої шкоди. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведені під час судового розгляду належними, допустимими і достовірними доказами, які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі. Сума проведеного відшкодування відповідачем не оскаржувалась, за таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Щодо заявленого позивачем клопотання пор застосування строку позовної давності суд вважає за доцільне зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). З аналізу правовідносин, які виникли між сторонами, судом було встановлено, що право зворотної вимоги (регресу) у позивача МТСБУ до відповідача [PERSON] щодо відшкодування завданої ним 16.01.2018 шкоди виникло після проведення фактичної виплати суми завданої шкоди на користь [PERSON] , тобто 17.05.2018. У свою чергу до канцелярії суду вказаний позов надійшов 17.03.2021, тобто у межах трирічного строку, відповідно клопотання відповідача про застосування позовної давності не підлягає до задоволення. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати у вигляді витрат по оплаті судового збору в сумі 2 270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved