Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. Позов мотивовано тим, що 18 січня 2020 року о 19 год. 50 хв. по вул. К. Коріатовичів, м. Вінниця сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля марки «ВАЗ 211440», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Dacia Logan», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 лютого 2020 року у справі № 127/2015/20 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного порушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АО/5919529). Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із Повідомленням про ДТП від 18.02.2020 року, та Заявою про виплату страхового відшкодування від 18.02.2020 року. Розрахунок та виплату страхового відшкодування було проведено на підставі: \~ \~ \~ \~Звіту № 20-31 від 15 березня 2020 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу; \~ \~ \~ \~Довідки № 1 від 20 березня 2020 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих; \~ \~ \~ \~Наказу № 3641 від 30 березня 2020 року. Позивач, відшкодував потерпілому збитки в розмірі 12 919 грн. 81 коп. (згідно платіжного доручення № 1477150 від 01.04.2020 року), а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1 183 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1476972 від 30.03.2020 року. Оскільки на момент завдання шкоди потерпілому цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно приписів ст. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому, виникло право регресної вимоги до відповідача у розмірі 14 102 грн. 81 коп. З огляду на зазначене вище, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2021 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Dacia Logan», номерний знак [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 6). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 лютого 2020 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності, накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік (а.с. 4). Дана постанова суду набрала законної сили 18 лютого 2020 року. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що [PERSON] 18.01.2020 о 19 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 211440» р/н [NUMBER] , по вул. К. Коріатовичів, м. Вінниця, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «DACIA LOGAN» р/н [NUMBER] , який рухався попереду. Внаслідок чого, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Слід зауважити, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, це судове рішення є обов`язковим для суду в частині з`ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. На що також звернув увагу Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ. 18 лютого 2020 року [PERSON] було подано до Моторного (транспортного) страхового бюро України письмове повідомлення про вказану вище дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 8). 18 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до позивача з письмовою заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 18 січня 2020 року (а.с. 10). Згідно із звітом № 20-31 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеним 15 березня 2020 року ФОП [PERSON] , вартість (розмір)збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Dacia Logan MCV 1.5 МТ BASE реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки, становить 15\~503 грн. 77 коп. (включаючи ПДВ) 12\~919 грн. 81 коп. (без ПДВ) (а.с. 11-17). Матеріалами справи підтверджується те, що МТСБУ було понесено витрати у зв`язку із оплатою послуг аваркома (експерта) на суму 1\~183 грн. 00 коп. (а.с. 21). Відповідно до наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3641 від 30 березня 2020 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих», Департамент фінансів зобов`язано сплатити на рахунок [PERSON] 12\~919 грн. 81 коп. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 19). З платіжного доручення № 1477150 від 01 квітня 2020 року вбачається, що Моторно (транспортним) страховим бюро України було здійснено виплату потерпілому [PERSON] в розмірі 12\~919 грн. 81 коп. (а.с. 20). Згідно ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На що також звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові Пленуму № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП встановлена постановою суду (а.с. 4). Відповідно до вимог ст.ст. 3, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Матеріалами справи встановлено, що дії відповідача є неправомірними, зокрема було порушено Правила дорожнього руху; є безпосередній причинний зв`язок внаслідок порушення сталося ДТП та пошкодження автомобіля [PERSON] ; є вина зазначеної особи, що підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області. Пунктом 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (п. 41.1.ст. 41 вищезазначеного Закону). Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Слід відзначити, що МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону (п. 40.3. ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Враховуючи викладене та сукупність доказів у справі, суд дійшов висновку про те, що вина відповідача у ДТП встановлена, позивачем здійснене страхове відшкодування потерпілому, у зв`язку з чим у позивача виникло право регресної вимоги про стягнення з відповідача виплаченої суми страхового відшкодування та витрат за послуги експерта. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2\~270 грн. 00 коп., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved