Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Маріупольський міський центр зайнятості звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 877,42 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 18.02.2016 року після звернення [PERSON] до центру зайнятості їй було надано статус безробітного та ознайомлено з правами та обовязками зареєстрованого безробітного. Під час реєстрації в центрі зайнятості відповідач приховала, що мала діючий цивільно-правовий договір, на підставі якого мала роботу та зайнятість і відносилась до зайнятого населення, внаслідок чого не мала права перебувати на обліку в центрі зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю. Недостовірними даними, що не були своєчасно повідомлені центру зайнятості, є факт знаходження відповідачки у трудових відносинах з 23.05.2016 року по 12.07.2016 року в ПП «Українська Національна Лотерея» на умовах цивільно-правового договору, на підставі чого мала роботу та зайнятість, та відносилась до зайнятого населення, внаслідок чого не мала права перебувати на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю. Відповідачка отриману допомогу добровільно не повернула. У звязку із цим, посилаючись на положення п.2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», статтю 1166 ЦК України просить стягнути незаконно одержану допомогу по безробіттю за період виплати з 23.05.2016 року по 12.07.2016 року в сумі 877,42 грн. та судовий збір в сумі 1378,00 грн. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у звязку з чим, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 18 лютого 2016 року [PERSON] звернулась із заявою до Маріупольського міського центру зайнятості про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, в якій вказала, що ознайомлена із правами та обовязками, передбаченими даними законами. Згідно із наказом № НТ 160223 від 23.02.2016 року відповідачці було надано статус безробітного з 18.02.2016 року. Наказом № НТ 160225 від 25.02.2016 року відповідачці призначено виплату допомоги по безробіттю з 25.02.2016 року по 31.07.2016 року. Згідно із наказом № НТ 160526 від 26.05.2016 року відповідачці розпочато виплату допомоги по безробіттю. Наказом № НТ 160713 від 13.07.2016 року відповідачці припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію з 13.07.2016 року. Згідно наказу № НТ161128 від 28.11.2016 року прийнято рішення про повернення коштів відповідно до пункту 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» за період виплати з 23.05.2016 року по 12.07.2016 року в сумі 877,42 грн. На підставі вказаних наказів міського центру зайнятості [PERSON] перебувала на обліку в центрі зайнятості як безробітна та отримувала допомогу по безробіттю. Маріупольським міським центром зайнятості в порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним шляхом звіряння даних, які були підставою для призначення матеріальної допомоги, було проведено перевірку та складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №403 від 22.09.2016 року, згідно із яким встановлено, що відповідачка виконувала роботу з 23.05.2016 року в ПП «Українська Національна Лотерея» на умовах цивільно-правового договору, тобто під час перебування на обліку в центрі зайнятості. Про вказаний факт працевлаштування відповідачка міський центр зайнятості не повідомила, що свідчить про не зазначення нею всіх обставин, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю. Статтею 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Згідно довідки із Маріупольського міського центру зайнятості від 28.11.2016 року відповідачка за період з 23 травня 2016 року по 12 липня 2016 року отримала допомогу по безробіттю в загальному розмірі 877,42 грн. З метою досудового врегулювання питання про добровільну сплату незаконно отриманих коштів, на адресу відповідачки було направлено лист № 10-6079 від 28.11.2016 року про необхідність добровільного повернення коштів, сплачених як допомога по безробіттю на рахунок центру зайнятості. Станом на день винесення рішення, допомога по безробіттю відповідачкою не сплачена. Згідно з ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані у встановленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ч. 3 ст. 36 наведеного закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. З огляду на те, що даний спір є цивільно-правовим, що також підтверджується висновками Верховного суду України в постанові від 22.09.2015 року у справі №21-1884а15, тому до спірних правовідносин мають застосовуватися загальні положення відшкодування шкоди, передбачені главою 82 Цивільного кодексу України. Згідно статті 1166 Цивільного кодексу майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахування вказаних положень відповідачка має відшкодувати реальну вартість втраченого майна, тобто компенсувати саме той розмір витрат, які поніс позивач внаслідок неправомірних дій відповідачки. Розмір завданої шкоди має бути доведеним позивачем. Позивачем було доведено представленим власним розрахунком розмір завданої шкоди в сумі 877,42 грн., який підлягає стягненню з відповідачки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved