Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (далі позивач) звернулася в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позовну заяву обґрунтувала тим, що 20 лютого 2009 вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинено. Під час шлюбу між ними виникали сварки. Сім]я розпалася остаточно, примирення не можливе. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 27.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. 18.11.2020 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 02.12.2020 првадження у справі зупинено, за клопотанням відповідача, сторонам надано строк для примирення. 18 січня 2021 року провадження у справі відновлено. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 18 січня 2021 року, за клопотанням відповідача, сторонам надано строк для примирення один місяць. 18 лютого 2021 року провадження у справі відновлено. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримує, примирення вважає неможливим. У судовому засіданні відповідач позов не визнав. Пояснив, що в інтересах дитини хоче зберегти сім`ю. При цьому визнав, що протягом останнього півроку шлюбні стосунки з дружиною припинені, протягом наданого судом строку примирення між сторонами не відбулося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що згідно повторно виданого свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 20 лютого 2009 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини [PERSON] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). ІV. Норми права. Згідно із ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 51 Конституції України\~та ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ч. 2\~ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст.104СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст.112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно роз`яснень у п. 10\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~11\~від 21\~грудня 2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. V. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,\~\~суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження їхнього шлюбу суперечило б інтересам позивача. При цьому суд враховує, що сторонам двічі надався строк для примирення, однак примирення між ними не відбулося. VІ. Судові витрати. Згідно із п.3) ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір у розмірі 840,80 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Позивачем [PERSON] отримано правничу допомогу від адвоката Гребеник С.М. за складання позовної заяви про розірвання шлюбу, за що сплачено 800 грн (а.с. 9). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи відповідач не надав. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач заперечень щодо розміру витрат на правову допомогу не висловив. Вирішуючи питання співмірності, суд враховуючи складність справи та виконані адвокатом роботи, дійшов висновку, що реальні витрати позивача на правничу допомогу становлять 800 грн. і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved