Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. У листопаді 2019 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вона була притягнута до дисциплінарної відповідальності необґрунтована та на підставі невстановлених роботодавцем дійсних обставин справи. Відповідач не визнав позовні вимоги, заперечував проти їхнього задоволення, вказував у відзиві, що позивач звернулася до суду із пропуском строку на звернення, просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, вказував, що догана оголошена позивачу за неналежне виконання посадових обов`язків, передбачених Посадовою інструкції начальника ВТЛ філії, а саме здійснення порушень у частині дотримання вимог діючої нормативно-технічної документації, правил організації ведення технологічного процесу та порушень встановлених процедур згідно з Положенням про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктів його переробки філіями та структурними підрозділами ПАТ «ДПЗКУ», затвердженого наказом № 136 від 22 червня 2017. У відповіді на відзиві стороною позивача наголошено на відсутності доказів протоколу випробувань № 2131 від 18 липня 2019 року, відмови поклажедавців здавати на зберігання своє зерно, та те, що відповідачем не враховано ані попередні результати роботи позивача, за результатами яких остання отримала заохочення у вигляді грамот, ані результати заготівель з 2019/2020 рік. ІІ. Процесуальні дії. 02 грудня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Разом з позовною заявою подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду за захистом трудових прав /а. с. 52-54/. Ухвалою судді від 04 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху, на виконання якої 16 грудня 2019 року подано заяву про усунення недоліків /а. с. 70-71, 73-74/. 19 грудня 2019 року ухвалою судді у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті у порядку спрощеного провадження з викликом сторін у судове засідання /а. с. 77-78/. 10 лютого 2020 року представником позивача подано до суду клопотання щодо уточнення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи /а. с. 171-172/. Представником відповідача у справі АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» подано 04 березня 2020 року відзив на позов, з врахуванням заяви про встановлення додаткового строку для подання відзиву на позов, та заява про застосування наслідків пропуску строків позовної давності /а. с. 81-82, 98-102, 103-170/. 03 квітня 2020 року представником позивача подано відповідь на відзив /а. с. 181-191/. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення, посилаючись на доводи, викладені у заявах по суті. Суд, заслухавши обґрунтування і заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. У відповідності до наказу № 136 , від 22 червня 2017 року затверджено Положення про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки філіями та структурними підрозділами ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» /а. с. 135-171/. Наказом від 03 березня 2018 року № 220-к позивач була прийнята на посаду начальника виробничо-технологічної лабораторії філії публічного ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Братолюбівський елеватор» з 05 березня 2018 року /а. с. 29/. 05 березня 2018 року позивач прийняла на себе повну індивідуальну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження в установленому порядку переданих йому під звіт Товариством ТМЦ, згідно з додатком до договору № 220/1 від 05 березня 2018 року «Про повну індивідуальну матеріальну відповідальність» укладеного з відповідачем, а також за ті товарно-матеріальні цінності й кошти, що будуть надходили їй під звіт протягом усього терміну дії договору /а. с. 114-116, 117/. Згідно з посадовою інструкцією начальника виробничо-технологічної лабораторії філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Братолюбівський елеватор», затвердженою В. о. директора філії 11 червня 2019 року [PERSON] , начальник ВТЛ філії є матеріально-відповідальною особою, з якою укладається договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указати Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, статутом Товариства, наказами та розпорядженнями голови Правління, положенням про філію, наказами та розпорядженнями директора філії Товариства, цією посадовою інструкцією та іншими нормативно-правовими документами, затвердженими у встановленому порядку /а. с. 33-35/. Відповідно до пунктів 4.3, 4.4 Посадової інструкції, начальник ВТЛ філії несе відповідальність у межах, визначених законодавством України про працю, за неналежне виконання обов`язків, що передбачені цією посадовою інструкцією, несвоєчасне виконання завдань і функцій, покладених на нього цією посадовою інструкцією, недостовірність даних, що надаються керівництву Товариства та директору філії Товариства, порушення правил внутрішнього розпорядку та трудової дисципліни, розголошення комерційної службової інформації, та за матеріалу шкоду, заподіяну Товариству внаслідок невиконання чи неналежного виконання обов`язків, передбачених цією посадовою інструкцією, та/або пошкодження чи втрати наданих йому товарно-матеріальних цінностей Товариства у межах, визначених законодавством про працю, цивільним законодавством України та договором про повну індивідуальну матеріальність. Пунктом 4.5 Посадової інструкції, начальник ВТЛ філії несе відповідальність за недотримання вимог стандартів, нормативно-технічної документації, невиконання умов договорів та контрактів у частині забезпечення кількісно-якісних показників зерна та/або продукції, а також, за незабезпечення належного збереження зерна та/або продукції його ушкодження (погіршення показників якості), псування, наявність шкідників хлібних запасів (зараженість) тощо. Листом від 01 липня 2019 року № 1359 ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» звернувся до Директора Філії із проханням окремого зберігання ріпака, прийнятого у розмірі 503 т, за договором складського зберігання зерна № 5-ЗБ/2019 від 24 червня 2019 року, який надійшов з показниками смітної домішки до 29 % і очищення якого просить не проводити до їхнього повідомлення до якого показника доробити смітну домішку, але досушити об`єм ріпаку з вологою 8, 9 % до 8 % /а. с. 37/. На підставі пункту 2.2 Положення про департамент елеваторної діяльності та реалізації готової продукції у термін з 01 липня 2019 року по 10 липня 2019 року, проведено службову перевірку відносно здійснення контролю якісних показників зерна врожаю 2019 року, що приймається на філію АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Братолюбівський елеватор». 05 липня 2019 року наказом № 143-1АГ створено робочу групу у складі заступника директора та начальника виробничого управління департаменту елеваторної діяльності та реалізації готової продукції, якій у термін з 08 липня 2019 року по 10 липня 2019 року наказано здійснити контроль якісних показників зерна врожаю 2019 року згідно із завданням на службове відрядження /а. с. 167/. 09 липня 2019 року комісією у складі начальника ВТЛ - [PERSON] , її заступника [PERSON] та техніка-лаборанта [PERSON] проведено відбір однієї проби від партії, масою 350 т, пшениці врожаю 2019 року, 2, 5 кг, упакованої у поліетиленовий пакет та маркована етикеткою, яка відібрана для перевірки показників якості зерна на відповідність вимогам нормативних документів - визначення класу пшениці згідно з ДСТУ 3768:2019 і направлена до лабораторії /а. с. 36/. 09 липня 2019 року начальником дільниці № 1 [PERSON] подано пояснення, у яких він повідомляв про велику засміченість насіння ріпаку, про що знала начальник ВТЛ [PERSON] , але ніяких вказівок по доробці зерна від неї не надходило, а сам [PERSON] ніяких дій по якісному зберіганню зерна не приймав /а. с. 113/. У межах перевірки позивачем надано пояснювальну записку від 09 липня 2019 року /а. с. 112/. Відповідно до протоколу випробувань № 2132 від 19 липня 2019 року зразка насіння ріпака (заявка на проведення випробувань від 12 липня 2019 року, урожаю 2019 року, маса партії - 200 т, склад підлогового зберігання № 14, власник ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», згідно акту відбору проб № 6 від 02 липня 2019 року, місце складання акту - філія ПАТ «ДПЗКУ» «Братолюбівський елеватор»), за фізико-хімічними показниками об`єкт випробувань мав властивий запах та колір /а. с. 168/. За результатами перевірки Заступником директора та Начальником виробничого управління департаменту елеваторної діяльності та реалізації готової продукції [PERSON] та [PERSON] , за погодження Директором департаменту Присяжнюком Ю. В., на ім`я В. о. голови Правління ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» Марченко І. складено доповідну записку № 7-1-364 від 26 липня 2019 року /а. с. 108-111/. Відповідно до вказаної доповідної, при перевірці було виявлено низку порушень із сторони начальника ВТЛ - [PERSON] у частині дотримання вимог діючої нормативно-технічну документації, правил організації ведення технологічного процесу на підприємствах, та у відповідності до встановлених процедур «Положення про ведення обліку й оформлення операцій з зерном і продуктами його переробки філіями та структурними підрозділами ПАТ «ДПЗКУ» № 136 від 22 червня 2017 року. 01 серпня 2019 року Наказом № 549-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» за неналежне виконання посадових обов`язків, передбачених п. 2.3, п. 2.5, п. 4.3, п. 4.4 та п. 4.5 Посадової інструкції начальника BTЛ філії AT «ДПЗКУ» «Братолюбівський елеватор», а саме здійснення порушень у частині дотримання вимог діючої нормативно-технічної документації, правил організації ведення технологічного процесу та порушень встановлених процедур згідно з «Положенням про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктів його переробки філіями та структурними підрозділами AT «ДПЗКУ» № 136 від 22 червня 2017 року, оголошено догану [PERSON] , начальнику виробничо-технологічної лабораторії філії AT «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Братолюбівський елеватор» /а. с. 105/. 08 жовтня 2019 року від представника позивача до відповідача надійшла заява, датована 16 вересня 2019 року, про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення [PERSON] , для розгляду комісією по трудовим спорам. Проте, відповідно до листа від 18 жовтня 2019 року № 130-2-5446/2-19/6476, отриманого стороною позивача 21 жовтня 2019 року, в АТ «ДПЗКУ» комісія з трудових спорів не обиралась /а. с. 55-61, 62/. У зв`язку із відсутністю у АТ «ДПЗКУ» складу комісії з трудових спорів позивач 28 листопада 2019 року подав засобами поштового зв`язку позовну заяву до Печерського районного суду м. Києва, що було зроблено із пропуском строку, передбаченого законом /а. с. 6-14/. 02 грудня 2019 року позовна заява надійшла до суду, як і вказано в ухвалі про відкриття провадження у справі. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Статтею 43 Конституції України передбачено, що Конституцією України кожному громадянину гарантовано право на працю. Реалізація цього права починається з моменту укладання трудового договору та після чого, гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до положень статті 233 Кодексу законів України про працю, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки, відповідно до статі 234 Кодексу законів України про працю. Подання скарги до вищестоящого органу та отримання відповіді про результати, після якої було подано позов до суду визнаються як поважні причини пропуску строку звернення до суду, про що вказав Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у постанові від 30 січня 2018 року у справі № 210/3915/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 71938853). Суд визнає причини пропуску строку позовної давності, на які послалася позивач, поважними і вважає доцільним його поновити з листопада 2019 року. Відповідно до положень статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер. Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, що передбачено абзацом третім статті 149 КЗпП України. Як позитивно характеризуючі професійний рівень позивача надано суду копії почесних грамот, якими вона нагороджувана за сумлінну працю, високий професійний рівень, виконання складних виробничих завдань, та з нагоди Дня працівника сільського господарства, а також у 2011 році оголошено подяку за зразкове виконання службових обов`язків, сумлінну працю та з нагоди професійного свята. Враховуючи, що у доповідній записці № 7-1-364 від 26 липня 2019 року комісією пропонувалося звільнити позивача з посади, суд вважає, що відповідачем взято до уваги фактори, визначені абзацом третім статті 149 КЗпП України, у тому числі і попередню роботу [PERSON] . У своїй пояснювальній позивач не заперечувала наявність невластивого запаху ріпаку у секторі № 2 складу № 14, який, за її ж словами, з`явився внаслідок великої засміченості, тобто накопичення проміжних продуктів анаеробного дихання ріпаку та супутніх домішок, та незначного підвищення вологості. Щодо пшениці у пояснювальній від 09 липня 2019 року вказано позивачем, що при визначенні білка у пшениці були розходження між інфрачервоними аналізаторами «Спектран-119М» та «Інфраскан-105» на 0,9 %, що унеможливлює зробити висновки про правильність визначення білку, контрольні зразки пшениці були відсутні у лабораторії. Окрім того, у пояснювальній зазначено, що невластивий запах ріпака легко видаляється при провітрюванні і освіжуванні партії. Було заплановано переміщення партії на другу зміну, у нічний час, для знищення температури та освіження. Фактично партія ріпка зберігалася окремо, але по бухгалтерському обліку не виділена, очищення не проводилося. У доповідній записці зазначено, що у відповідності до діючої Інструкції № 9-7-88 «По хранению зерна, маслосемян, муки и крупы», яка затверджена Наказом Міністерства Хлібопродуктів СРСР від 24 червня 1988 року № 185, начальником BTЛ [PERSON] не виконувалися низка положень нормативно-технічної документації та вимог даної Інструкції, а саме: розділу 4. «Технологические приемы, обеспечивающие качественную сохранность зерна»; розділу 5. «Контроль за качеством и состоянием зерна». Невиконання вищевказаних вимог призвело до невідповідностей у роботі BTЛ, а саме те, що у складі № 14, де зберігалося 503 тон насіння ріпаку, присутній невластивий запах, що свідчить про процес порчі зерна, а також насіння ріпаку зі смітною домішкою 27,59 %, яке зберігалося з 01 липня 2019 року з температурою 35, 6 ?С. За весь період зберігання з насінням ріпаку не проводились належні оздоровчі роботи, що призвело того, що в насінні ріпаку з`явився невластивий запах. Письмове звернення постачальника ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» насіння ріпака з проханням окремого зберігання ріпака, який надійшов з показниками смітної домішки до 29 % і очищення якого просить не проводити до їхнього повідомлення до якого показника доробити смітну домішку, але досушити об`єм ріпаку з вологою 8, 9 % до 8 %, не звільняє начальника ВТЛ філії від виконання посадових обов`язків щодо дотримання технологічної дисципліни та якісного зберігання зерна. Доводи сторони відповідача щодо дослідження зразків пшениці в арбітражній лабораторії і встановлення їх невідповідності нормам суд відхиляє, оскільки протокол випробувань № 2131 від 18 липня 2019 року, на який представник відповідача посилається у відзиві, суду не надано. Також відсутні у матеріалах справи докази відмови поклажедавців здавати на зберігання своє зерно і недопоставлення зерна, на які посилалася представник відповідача у заявах по суті. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що необґрунтованість позову і відмову у задоволенні його вимог. Судом враховуються роз`яснення, надані у пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» про те, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у справі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Виходячи з норм чинного законодавства пропуск строку звернення до суду є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог і застосовується у разі наявності порушеного права, відсутність порушеного права само по собі є підставою для відмови у задоволенні позову. Оскільки суд, на підставі встановлених судом обставин, що мають значення у справі, прийшов до висновку про необґрунтованість позову, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, заяву представника відповідача про застосування строків позовної давності суд відхиляє. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Відповідно до статті 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача. На підставі встановлених обставин, що мають юридичне значення,

Outcome: dismissed