Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 08.04.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить: розірвати укладений між сторонами шлюб, що був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1757 від 22.11.2009 року, а також стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000,00 грн. щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ними повноліття. Позов пред`явлено на підставі ст.ст. 110, 180-184, 191 СК України. Ухвалою суду від 16.04.2021 року провадження по справі відкрито. Позивач надала до суду заяву, в якій вказала, що вимоги підтримує, просить проводити розгляд справи за її відсутності та залишити їй шлюбне прізвище. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідач [PERSON] отримав копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками 08.05.2021 року. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористався, надав до суду заяву в якій зазначив, що на розірвання шлюбу та стягнення аліментів згоден, просить проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу по суті за відсутності сторін згідно до поданих ними заяв. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони з 22.11.2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , діти проживають разом з матір`ю. Спільне життя між сторонами не склалось, відсутнє взаєморозуміння, неможливе сумісне ведення господарства. Фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено з 23.07.2019 року, сторони проживають окремо. Примирення неможливе. На даний час діти проживають з позивачем та відповідач не надає матеріальної допомоги на їх утримання, в зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 22.11.2008 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №1757, що вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області /а.с.7/. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що 03.12.2009 року складено відповідний актовий запис №2202, згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції /а.с.9/. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що 25.06.2014 року складено відповідний актовий запис №6214, згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції /а.с.8/. На теперішній час сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо, діти проживають з матір`ю, спорів щодо визначення місця проживання дитини або поділу спільного майна не заявлено. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 110-112 СК. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідач добровільно не надає кошти на утримання дітей, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Матеріали справи не містять доказів, що були відхилені судом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення аліментів та звільнення позивача від сплати судового збору в цієї частині позовних вимог при зверненні до суду сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved