Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

І. Суть спору [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті [INFO] її тітки [PERSON] відкрилась спадщина на належне останній майно. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого, заповіла їй земельну ділянку площею 3,07 га, розташованої на землях Морозовичівської сільської ради. У вересні 2021 року вона звернулася до Іваничівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право спадщину за заповітом. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вона не була зареєстрована за однією адресою із спадкодавцем, не подала заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін. Нотаріус запропонував їй звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивачка зазначає, що вона прийняла спадщину фактично та користується нею, а тому вважала, що спадщину після смерті тітки прийняла у належний спосіб. Таким чином, вважає, що строк для прийняття спадщини нею було пропущено з поважних причин. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . ІІ. Позиція учасників справи У судове засідання позивачка не з`явилися, однак у матеріалах спарви наявна її заява від 28.10.2021 року про проведення розгляду справи без її участі, підтримання позовних вимог повністю та прохання задовольнити таку у повному обсязі. Представник відповідача Поромівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області у судове засідання не з`явився. 11.11.2021 року від сільського голови Савчука О. надійшла заява, в якій просить суд розглянути справу без участі представника та зазначає, що позовні вимоги визнає повністю. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 30.09.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу п`ятиденний строк для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк для подання заперечення, дня отримання таких. Витребувано з Іваничівської державної нотаріальної контори Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру щодо [PERSON] , яка померла [INFO] , останнє місце проживання - [ADDRESS] , а у разі наявності спадкової справи - її копію. 28.10.2021 року ухвалою суду замінено первісного відповідача по справі за позовом [PERSON] до Іваничівської селищної ради Володимир-Волинського району Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини належним відповідачем - Поромівською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області; закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.11.2021 року. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Обставини справи, встановлені судом 08.02.2021 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 09.02.2021 року, а.с.8). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Морозовичівської сільської ради Іваничівського району Волинської області 21.09.2007 року та зареєстрований у реєстрі за № 57, згідно якого земельну ділянку площею 3,07 га, державний акт на право приватної власності на землю (серія В3 № 114676) розшатовану на землях Морозовичівської сільської ради заповіла племінниці - [PERSON] (позивачу по справі). Як вбачається із довідки Поромівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 244 від 03.09.2021 року останнім місцем проживання спадкодавця [PERSON] був будинок [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадкоємцем земельної ділянки є її племінниця (позивач по справі) - [PERSON] , яка на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). 11.10.2021 року Іваничівською державною нотаріальною конторою надано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру та вказано, що спадкова справа на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] в нотаріальній конторі не заводилася. Інші спадкоємці, які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заявами до нотаріуса відсутні; спадкоємців які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, чи претендували б на таку, крім позивача, немає, що вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 66778098 від 08.10.2021 року (а.с.25-26). У зв`язку із вказаним, постановою завідуючої Іваничівською державною нотаріальною конторою Волинської області Кононеко Л.С. від 20.09.2021 року позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.11). В свою чергу, позивач [PERSON] бажає прийняти спадщину та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, однак після смерті тітки у шестимісячний строк не звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини через непоінформованість та юридичну необізнаність. За таких обставин, позивач змушена звернутися до суду із даним позовом. V. Застосоване судом законодавство В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81); Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19), від 21 вересня 2020 року у справі № 130/2517/18 (провадження № 61-14962св19). Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». VI. Висновки суду Беручи до уваги вищенаведені, викладені у позовній заяві пояснення [PERSON] щодо пропуску нею строку для прийняття спадщини, які підтверджуються матеріалами справи, враховуючи те, що позивачка на час відкриття спадщини не проживала із спадкодавцем [PERSON] , про порядок і строки спадкування дізналася поза межами строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, суд вважає, що вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, адже пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини. Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] і визначення їй додаткового строку у два місяці, який буде достатнім для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON] , яка померла [INFO] . VІІ. Судові витрати Враховуючи думку позивача та виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачкою судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за нею.

Outcome: approved