Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 26.04.2017 нотаріусом Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис №2964 про стягнення з нього на користь банку коштів за кредитним договором від 12.01.2011 в сумі 86661,15 грн, що складаються з заборгованості за тілом кредиту 14995,49 грн, заборгованості за відсотками 65402,75 грн, заборгованості з комісії та пені 1700,00 грн, заборгованості за штрафами (фіксована частина) 500,00 грн, заборгованості за штрафами (відсоток від суми заборгованості) 4102,91 грн, стягнення здійснюється за період з 12.01.2011 по 28.02.2017. Постановою державного виконавця від 13.07.2017 було відкрите виконавче провадження №54286631, а постановою від 04.07.2019 у цьому виконавчому провадженні накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку АТ «ПУМБ» № [NUMBER] . Про ці події позивач дізнався 22.07.2019 при зверненні до ВДВС після повідомлення АТ «ПУМБ» про арешт його рахунку та списання грошей в сумі 2610,00 грн, які є його заробітною платою. Отримання кредиту та виникнення заборгованості за ним позивач не заперечує, але вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку його вчинення, що потягло неправомірне провадження та порушення прав позивача. Так, не було перевірено та встановлено безспірності боргу, банком не скасовано пеню та/або штрафи відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», виконавчий напис вчинено поза строками можливості його вчинення. Сума заборгованості утворилася поза межами строку позовної давності. Просить суд визнати виконавчий напис №2964 від 26.04.2017 таким, що не підлягає виконанню, стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь безпідставно одержані грошові кошти в сумі 2610,00 грн та судовий збір в розмірі 1152,60 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивачем [PERSON] разом з позовом подано судові заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням №54286631 до набрання рішенням законної сили. 30.08.2019 позивачем подано заяву про витребування доказів - оригіналу кредитного договору від 12.01.2011, виписку з рахунку із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення у АТ КБ «Приватбанк»; заяви банку про вчинення виконавчого напису, копії кредитного договору та виписки з рахунку боржника, наданих стягувачем, у приватного нотаріуса Завалієва А.А. 01.10.2019 від представника позивача - адвоката Павлової О.О. надійшла заява про залишення без розгляду позовної вимоги про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] безпідставно одержаних грошових коштів в сумі 2610,00 грн, і ухвалою суду від 07.10.2019 зазначену позовну вимогу залишено без розгляду. Позивачем та його представником також подані судові заяви про розгляд справи без їхньої участі, в яких зазначено про підтримання позову та прохання задовольнити його. Згідно з поданим відповідачем АТ «КБ «Приватбанк» відзивом на позовну заяву банк просить відмовити у задоволенні позову. За договором від 12.01.2011 [PERSON] 05.04.2011 отримав кредит у банку, йому було встановлено кредитний ліміт на платіжній кредитній картці в розмірі 15000,00 грн під 34,8% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки - 30.11.2014. Однак свої договірні зобов`язання позивач належним чином не виконав, станом на 28.02.2017 була наявна заборгованість в сумі 86661,15 грн. Виконавчий напис нотаріусом здійснено у порядку, встановленому законом. Щодо безспірності заборгованості, то нотаріус перевірив наявність всіх необхідних для вчинення нотаріального напису документів, наданих банком. Щодо строку, за яким здійснюється стягнення, зазначено, що заборгованість позивача перед банком виникла 30.11.2014, виконавчий напис вчинено 26.04.2017, заборгованість стягнуто по 28.02.2017. На думку відповідача, сума боргу заявлена до стягнення правомірно. У відзиві банком зазначено про розгляд справи за відсутності представника відповідача. До суду сторони не з`явилися, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи. Від третьої особи - приватного нотаріуса Завалієва А.А. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, пояснень не надійшло. Від третьої особи - Мирноградського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області заяв та пояснень до суду не надійшло, до суду представник відділу не з`явився, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи. Інших клопотань, в порядку ст. 222 ЦПК України, учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 09.08.2019 ухвалою судді відкрите загальне позовне провадження у даній справі, підготовче засідання призначено на 05.09.2019, відповідачеві запропоновано подати судові письмові заперечення проти позову, третім особам - письмові пояснення. Ухвалою суду від 09.08.2019 задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом №2964 від 26.04.2017 та заборони Мирноградському МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення на майно та грошові кошти позивача. Ухвалою суду від 05.09.2019 підготовче провадження закрите, розгляд справи по суті призначено на 01.10.2019. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково, у витребуванні доказів з АТ КБ «Приватбанк» відмовлено, задоволено вимогу про витребування у приватного нотаріуса Завалієва А.А. документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 26.04.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис (реєстровий №2964) про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених у строк відповідно до умов кредитного договору від 12.01.2011 та розрахунку заборгованості за договором станом на 28.02.2017 грошових коштів в сумі 86661,15 грн з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту 14955,49 грн, заборгованості за відсотками 65402,75 грн, заборгованості з комісії та пені 1700,00 грн, заборгованості по штрафам (фіксована частина) 500,00 грн, заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 4102,91 коп. Сума заборгованості, стягнена за виконавчим написом, відображена у розрахунку заборгованості за договором б/н від 12.01.2011, укладеним між Приватбанком та [PERSON] станом на 28.02.2017. 13.07.2017 державним виконавцем Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області відкрите виконавче провадження №54286631 за вищевказаним виконавчим написом нотаріуса. Постановою державного виконавця Мирноградського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 04.07.2019 у цьому виконавчому провадженні накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку [NUMBER] в АТ «ПУМБ», та всіх інших відкритих рахунках або тих, що будуть відкриті, та належать [PERSON] V. Оцінка суду. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спірні правовідносини у цій справі регулюються ЦК України із застосуванням норм Закону України «Про нотаріат». Згідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат» та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік), Інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 №20/5 (далі - Інструкція), а також Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31.12.2008 №2368/5. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 1 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не має обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі належить перевірити доводи боржника у повному обсязі для з`ясування, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №910/5413/17 та від 23.09.2019 у справі №903/578/18). Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а виконавчий напис - визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки у розрахунок заборгованості за кредитним договором від 12.01.2011, на підставі якого був вчинений оспорюваний виконавчий напис, всупереч вимогам вищенаведених норм матеріального права включено заборгованість з комісії та пені та заборгованість за штрафами, нараховані згідно з розрахунком з 01.07.2014 до 28.02.2017. В той самий час відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з матеріалами справи позивач зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р, місто Мирноград (до перейменування - місто Димитров) Донецької області є населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Отже, сам факт наявності діючої норми закону, за якою забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами з 14.04.2014 громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у зоні, де проводилася антитерористична операція, є достатнім аргументом стосовно прийняття доводів позивача про некоректність заявленої суми заборгованості, яку не можна вважати безспірною. Що стосується посилань позивача на наведення у виконавчому написі суми заборгованості, яка утворилася поза межами строку позовної давності, суд зазначає таке. За змістом ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність статтею 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Спеціальна позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена у ч. 2 ст. 258 ЦК України тривалістю в один рік. Можливість поновлення нотаріусом строку на пред`явлення стягувачем грошової вимоги до боржника не передбачена а ні Законом України «Про нотаріат», а ні Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Як вбачається з розрахунку заборгованості боржника [PERSON] , який надавався приватному нотаріусу на підтвердження безспірності розміру заборгованості, вказана заборгованість ПАТ «КБ «Приватбанк» обрахована за період з 30.06.2014 по 28.02.2017. Таким чином, частина грошових вимог, з метою погашення яких банк звернувся за вчиненням виконавчого напису про стягнення заборгованості, а саме, вимоги щодо стягнення штрафів і пені, виходить за межі встановленого законодавством строку позовної давності. Наведені вище обставини є підтвердженням того, що заборгованість не є безспірною, і, таким чином, це є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис від 26.04.2017, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., зареєстрований в реєстрі за №2964, яким стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором, має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1152,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved