Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 1.Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати, що договір позики укладений між ним та відповідачем, оформлений розпискою від 29.03.2013 року, недійсним оскільки насправді малось на увазі врегулювання відносин сторін відносно спільної діяльності щодо технологічного комплексу з вирощування цибулі, який розташований на території домоволодіння [ADDRESS] ; визнати, що відповідачу [PERSON] належить на праві власності 1/3 частка технічного комплексу з виробництва цибулі, який розташований на території домоволодіння [ADDRESS] . Інші 2/3 частки належать позивачу та 3 -й особі [PERSON] ; припинити право відповідача [PERSON] на 1/3 частку технічного комплексу по вирощуванню цибулі, та зобов`язати позивача сплатити відповідачу вартість його частки у розмірі 3 333, 00 грн. У випадку, якщо за висновком експерта вартість комплексу буде відрізнятись від 10 000,00 грн., сума відшкодування буде відповідно змінена; витрати позивача стягнути з відповідача. Аргументи учасників справи. 2.В обґрунтування позовних вимог вказує, що у 2012 році він разом з третьою особою у справі займався вирощуванням цибулі для наступного продажу. З цією метою вони за власні кошти почали будувати технічний комплекс за адресою [ADDRESS] . Домоволодіння належить йому на праві власності. У жовтні 2012 року у нього та третьої особи не вистачало грошей на добудову технічного комплексу. Відповідач довідався про це, та просив долучити його до участі у спільній діяльності по виробництву цибулі та запропонував вкласти гроші у добудову технічного комплексу. Він погодився на таку пропозицію. Тому у 2013 році відповідач з власні кошти придбав необхідні для добудови матеріали, сплачував робітникам, а також власною працею разом з ним та третьою особою приймав участь в добудові технічного комплексу. При цьому сторони визнавали, що відповідач придбає право на 1/3 частку прибутку від діяльності комплексу. 29.03.2013 року була складена розписка. Відповідач вважає розписку договором позики але насправді при складанні розписки мався на увазі саме договір сумісної діяльності. З середини 2013 року відповідач від участі в утриманні та збережені технічного комплексу ухиляється, почав вимагати від нього та третьої особи грошей. Через негайні особисті стосунки між ними припинилась експлуатація технічного комплексу і він опинився у занедбаному стані. Позивач зазначає, що він разом з третьою особою, має намір поновити діяльність комплексу без участі відповідача. 3.Від відповідача [PERSON] на адресу суду відзив не надходив. 4.Третя особа [PERSON] надав до суду письмові пояснення. В вищезазначених поясненнях зазначив, що всі обставини зазначені в позовній заяві визнає в повному обсязі. Позивач вірно зазначив, що відповідач разом з ним займався спільною діяльністю з приводу створення парникового комплексу з метою отримання прибутку. 5.Представником позивача [PERSON] 29.09.2021 року заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень свідка [PERSON] , який пояснив, що приїхав в Кривий Ріг щоб працювати на тепличному господарстві в с. Олександрівка, коли працював бачив та чув що [PERSON] відмовлявся брати участь у співпраці бо не виходять на прибуток, потім забрав свої інструменти та поїхав. Заяви та клопотання учасників справи. 6.Провадження у справі відкривалось ухвалою судді Широківського районного суду Дніпропетровської області Леонідовою О.В. 30.12.2016 р. за правилами ЦПК України 2004 року ( зі змінами та доповненнями). За протоколом повторного авто розподілу судової справи між суддями від 14.05.2020 року справу передано на розгляд судді Малаховської І.Б. 14.05.2020 року., тобто, після набрання чинності ЦПК України в реакції Закону України №2147-VII (зі змінами та доповненнями). 21.09.2020 року суддею Малаховською І.Б. постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного провадження оскільки справа є малозначною; відповідачу встановлено 15-денний строк для подання відзиву на позов та позивачу п`ятиденний строк для подання відповіді на відзив. 7.Від представника позивача [PERSON] на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи з викликом сторін та допит в якості свідка [PERSON] . Від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи з викликом сторін. 8.Згідно ч.6 ст. 279 ЦПК України, яка регулює особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, передбачено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. 9.Відповідно до п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. 10.Згідно з пунктом 1 частини 6 статті 19 малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 11.Враховуючи ціну позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, беручи до уваги характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування та зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника позивача та відповідача про розгляд справи з викликом сторін. 12. Клопотання представника позивача про виклик та допит в якості свідків [PERSON] та [PERSON] також не підлягає задоволенню, оскільки з позовних вимог вбачається, що предметом позову є дійсність договору позики між позивачем та відповідачем та спір щодо часток у праві власності на технічний комплекс з вирощування цибулі, який є об`єктом спільної діяльності з метою одержання прибутку. В клопотанні представника позивача зазначено, що свідки можуть підтвердити визнання відповідачем придбання права на отримання 1/3 частини прибутку від діяльності комплексу. Проте, будь-якої письмової угоди про сумісну діяльність з метою отримання прибутку протягом судового розгляду у визначений процесуальним законом порядок сторони суду не надавали. Аналогічно, не було надано суду доказів наявності зареєстрованого права власності саме на спірний комплекс для вирощування цибулі. 13.Щодо клопотання [PERSON] про розгляд у присутності сторін питання про призначення експертизи, суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. 14.Відповідно до п.1,2) ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. 15. В клопотанні про призначення експертизи не зазначено, який вид судової експертизи має на увазі представник позивача, які питання потребують фахових знань експерта, на яку експертну установу або якому експерту слід доручити проведення експертизи та інші питання. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що клопотання не обґрунтоване та не підлягає задоволенню. Крім того, висновок експерта міг бути наданий суду учасником справи та виконаний на його замовлення. 16.Крім того, 30.09.2020 року від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про поновлення строку на подання відзиву та перехід з спрощеного в загальне позовне провадження з викликом сторін. В клопотанні зазначено, що він не отримав копії ухвали суду від 21.09.2020 року. Проте, судом доводи відповідача спростовуються оскільки в матеріалах справи містяться супроводжуючі документи про направлення копії ухвали. Крім того, в матеріалах справи міститься заява відповідача та представника позивача про ознайомлення з матеріалами справи. Щодо відсутності підстав переходити в загальне позовне провадження судом висновок викладався вище. Процесуальні дії у справі. 17. 21 вересня 2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику ( повідомлення ) сторін. Обставини справи, встановлені судом 18. Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.06.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Широківського нотаріального округу Токсаковим А.Б. [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] . Згідно Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та реєстру іпотек, зазначене домоволодіння перебуває під обтяженням за договором іпотеки709 від 15.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Широківського районного нотаріального округу Токмаковим А.Б. (Т.1, а.с.8;9; 45 та на звороті). 19.З копії розписки про отримання грошових коштів за договором укладеним в усній формі, [PERSON] в період часу з 01.10.2012 року по 01.02.2013 року отримав від [PERSON] грошову суму у розмірі 58 тис. грн., з яких 6500 дол. США. Гроші були одержані ним для отримання прибутку шляхом вкладення їх у спільне господарство, а саме будівництво та ввід в експлантацію тепличного комплексу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] власником якого є він. Ним було запропоновано [PERSON] 35 відсотків від загального прибутку комплексу. Цим окремим пунктом він стверджує що під час укладання цього документу він знаходиться у шлюбі, дружина не заперечує від отримання прибутка в подальшому в подальшому він отримує право вимагати відсоток від користування його учасниками як співвласник майна комплексу. Свідками передачі коштів та безпосередньої участі у будівництві комплексу виступають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Повернути кошти зобов`язується в повному обсязі не пізніше 01.06.2013 р. ( Т.1, а.с.10). Джерела права й акти їх застосування. 20. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен громадянина має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. 21.Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 22.Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 23.Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. 24.Відповідно до ст. ст.316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 25.Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 26. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 27.Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 28.Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду. 29.Судовим розглядом встановлено що предметом розгляду даної справи є спір між сторонами про розподіл часток прибутку від сумісної діяльності по вирощуванню цибулі та про сплату компенсації позивачем відповідачу у зв`язку з припиненням спільної діяльності для отримання прибутку. Судом встановлені зазначені правовідносини з урахуванням позовної вимоги про визнання права власності на 1/3 частку на технічний комплекс з вирощування цибулі, розташований за адресою [ADDRESS] . та про припинення права відповідача на зазначену частку з виплатою відповідачу компенсації в розмірі 3 333 грн., а також позовної вимоги про визнання договору позики укладеного між [PERSON] та [PERSON] , оформленого розпискою від 29.03.2013 року недійсним, через те, що сторони оформленням розписки фактично мали на увазі умови договору спільної діяльності. 30.Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу від 18.06.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Широківського нотаріального округу Токсаковим А.Б. 31.Право власності це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і у своїх інтересах, усуненням усіх третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Об`єктом правовідносин власності може бути будь-яка індивідуально-визначена річ. Родові речі можуть бути об`єктом права власності за умови їхньої індивідуалізації. 32.Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наявності за адресою [ADDRESS] технічного комплексу по вирощування цибулі та наявність у позивача правовстановлюючих документів на вищезазначений комплекс. Оскільки в позові йдеться не про домоволодіння, власником якого є позивач, а про права на технічний комплекс, доказів наявності зареєстрованого права власності на який жодною стороною не надано, суд вважає позовні вимоги недоведеними належними та допустимими доказами. 33.Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. 34.За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника ( пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). 35.З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання за [PERSON] право власності на 1/3 частку технічного комплексу та припинення права власності на дану частку не є ефективним способом захисту його прав. 36.Аналогічно, не підлягає задоволенню позовна вимога, викладена як «інші 2/3 частки належать позивачу [PERSON] та 3-ій особі [PERSON] » оскільки в контексті вона відноситься також до технічного комплексу по вирощування цибулі та є похідною позовною вимогою. 37.Крім того, також не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання договору позики укладеного між [PERSON] та [PERSON] оформлений розпискою від 29.03.2013 року недійсним. 38.Відповідно до правової позиції висвітленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки необхідно виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. 39.Підставою недійсності правочину є недержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України , а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. 40. За таких обставин, посилання позивача, як на підставу визнання правочину, укладено між ним та відповідачем, недійсним від 29.03.2013 року, що на момент укладення вищезазначеного правочину малось на увазі врегулювання відносин сторін відносно спільної діяльності, щодо технічного комплексу з вирощування цибулі, не приймається судом до уваги. 41.Окрім цього, долучена до матеріалів справи розписка не відповідає вимогам ст. 95 ЦПК України, де зазначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Аналогічний порядок засвідчення копій документів встановлений й п.п.5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55). За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «Згідно з оригіналом»; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. 42. Таким чином, судом не встановлені підстави визнання правочину, укладено між ним та відповідачем розпискою від 29.03.2013 року, недійсним. 43.Розподіл судових витрат. 44. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України в зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід віднести на рахунок позивача На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed