Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Керівник Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області Кондратов В.Г. звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР» кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] у сумі 3618 грн. 04 коп. В обґрунтування позовних вимог вказано наступне. У провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебував обвинувальний акт відносно [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Судом встановлено, що [PERSON] 19 червня 2017 року в нічний час знаходився за місцем мешкання у квартирі [ADDRESS] , разом з бабусею [PERSON] та її співмешканцем [PERSON] . Приблизно о 23.40 год. в цей день під час спілкування між [PERSON] та [PERSON] на побутовому ґрунті виникла сварка, в ході якої [PERSON] , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, наніс [PERSON] один удар правою долонею в ділянку голови ліворуч, після чого обхватив його лівою рукою за шию, підтягнув до себе та почав утримувати у такий спосіб. Поведінка [PERSON] викликала у [PERSON] гостру неприязнь до нього та умисел на заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, [PERSON] взяв кухонний ніж, який лежав на столі в цій же кухонній кімнаті, таким чином підшукавши знаряддя злочину, та діючи з метою умисного спричинення [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, проявляючи агресію, посилену станом образи, приблизно о 23.50 годин 19 червня 2017 року умисно із значною силою, утримуючи в лівій руці кухонний ніж, завдав [PERSON] , який стояв звернутий до нього обличчям, одного удару клинком ножа в ділянку живота, не переслідуючи за мету спричинити смерть потерпілому, тим самим спричинив потерпілому [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням тонкої кишки та брижі сигмоподібної кишки, яке за своїм характером відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння. Після цього [PERSON] припинив свої злочинні дії та, забравши знаряддя злочину ніж, пішов з місця скоєння злочину, а потерпілого [PERSON] з колото-різаним поранням було госпіталізовано до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР», де йому було надано належну медичну допомогу. Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2018 року, який набрав законної сили 22.06.2018 року, [PERSON] визнано винним за ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. З отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні у хірургічному відділенні КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР» з 20.06.2017 року по 29.06.2017 року, тобто 9 ліжко-днів та на його лікування було витрачено 3618 грн. 04 коп. Викладене свідчить, що потерпілий [PERSON] проходив стаціонарне лікування у КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР» внаслідок вчинення щодо нього [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Таким чином, внаслідок протиправних дій [PERSON] порушено законні інтереси держави в особі КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР», що виразилось у витрачанні закладом охорони здоров`я бюджетних коштів на лікування потерпілого [PERSON] , якому кримінальним правопорушенням завдано тілесні ушкодження. Представник позивача у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідача ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Представник комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 131 Конституції України\~в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. За ч. 3 \~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»\~ прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушенню або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно ч. 4\~ст. 56 ЦПК України\~прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 Закону України «Про прокуратуру»\~право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному, прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. Комунальне підприємство «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР» є установою охорони здоров`я населення. Згідно з визначення, передбаченого п. 1 ч. 1\~ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджет - план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються відповідно органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду. Відповідно до пп. «а» п. 3 ч. 1\~ст. 89 БК України\~до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад належать, зокрема, видатки на охорону здоров`я, в т.ч. на амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, дільничні лікарні). Згідно ст. 18 Основ законодавства про охорону здоров`я фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Згідно ст. 49 Конституції України\~охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Відповідно ч. 2\~ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування»\~районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. \~Згідно статуту\~КП «Криворізька\~МКЛ №\~2»\~ДОР»,\~затвердженого рішенням\~Дніпропетровської обласної\~ради №388-14//VII\~від 19.10.2018\~року,\~підприємство є\~лікувальним закладом\~охорони здоров`я\~ комунальним\~некомерційним підприємством,\~що надає\~послуги вторинної/спеціалізованої\~медичної допомоги\~населенню в\~порядку та\~на умовах,\~установлених законодавством\~України та\~цим статутом.\~Підприємство створене\~за рішенням\~Дніпропетровської обласної\~ради від\~22.06.2018\~року №\~342-13/VІІ\~відповідно до\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» шляхом\~перетворення комунального\~закладу «Криворізька\~міська клінічна\~лікарня №2»\~Дніпропетровської обласної\~ради» у\~комунальне підприємство\~«Криворізька міська\~клінічна лікарня\~№2»\~Дніпропетровської обласної\~ради» та\~є правонаступником\~всіх майнових\~та немайнових\~прав комунального\~закладу «Криворізька\~міська клінічна\~лікарня №2»\~Дніпропетровської обласної\~ради». Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання. Вирок суду набрав законної сили 22.06.2018 року (а.с.28-32). У зазначеному вироку суду зазначені обставини, що були встановлені під час розгляду справи, а саме те, що [PERSON] , з мотивів гострої неприязні до потерпілого, умисно завдав потерпілому [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень.\~ Частиною 6\~статті 82 ЦПК\~України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до\~ ст. 1206 ЦК України\~ особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно п. 3\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~відшкодування витрат\~на стаціонарне\~лікування особи,\~яка потерпіла\~від злочину,\~та судових\~витрат» №\~11\~від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим\~Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня\~\~1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я,\~\~в якому перебував\~\~ на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених\~ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії то закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. З абзацу 2 пункту 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Так, потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР» у період часу з 20.06.2017 року до 29.06.2017 року. Відповідно до\~довідки-калькуляції\~КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР»\~№34 від 28.04.2019 року, на лікування потерпілого [PERSON] протягом 9 ліжко-днів було витрачено бюджетні кошти у сумі 3618 грн. 04 коп.\~із розрахунку, що фактичні витрати на 1 ліжко-день для лікування останнього у червні 2017 року склали 402 грн., разом за 9 днів 3618 грн. 04 коп. (а.с.15,16). Таким чином, враховуючи викладене, судом встановлено причино-наслідковий зв`язок між діями відповідача та наслідками травмування потерпілого від злочину, тому обов`язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача в повному обсязі, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи, що позивача, на підставі п. 6 ч. 1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнено від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі в сумі 1921 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved