Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання відповідачів [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2002 року на праві приватної власності їй належить будинок за адресою: [ADDRESS]. У зазначеному будинку, крім неї зареєстровані також відповідачі [PERSON] її колишній співмешканець та його брат [PERSON] Відповідачі зареєстровані у спірному будинку, але з лютого 2010 року за місцем реєстрації не проживали, їх особистих речей у будинку немає. Позивач несе всі обов'язки по сплаті комунальних послуг з урахуванням зареєстрованих у квартирі осіб. Місце мешкання відповідачів позивачу невідоме. Оскільки, через реєстрацію відповідачів у належному їй будинку, позивач несе зайві витрати по сплаті комунальних послуг, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до суду не з'явилися по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, про час та місце розглду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з'явилися до суду. Враховуючи позицію позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи заочно, те, що відповідачі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але до судового засідання не з'явилися та відзиву не надали, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 30.08.2018 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у загальному позовному провадженні, призначене підготовче засідання на 08.30 год. 28.09.2018 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, третій особі - пояснення (заперечення). 28.09.2018 на підставі ухвали судді підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду на 14.30 год. 29.10.2018 року з викликом свідків. Через неявку сторін на визначену дату, розгляд справи відкладений на 09.30 год.12.11.2018 року. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2002 року, позивачу [PERSON] належить будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. В даному будинку, крім позивача також зареєстровані її донька [PERSON]. [INFO], колишній співмешканець - [PERSON], [INFO], брат співмешканця - [PERSON], [INFO] (а.с. 10, 11, 12). 16 серпня 2018 року, представником координаційного комітету органів самоорганізації населення м.Мирнограда [PERSON], за участі сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] складені акти, згідно з якими [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не мешкають за адресою: [ADDRESS] з лютого 2010 року (а.с. 8, 9). Вказані обставини та факт непроживання відповідачів у спірному будинку без поважної причини, був підтверджений в судовому засіданні поясненнями свідків. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач - це її сусідка. Також знає [PERSON], а [PERSON] - не знає. [PERSON] останній раз бачила у 2014-2015 роках, як почалася війна, а [PERSON] взагалі не бачила. З цих пір позивач проживає одна з донькою. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач - це її подруга. [PERSON] поїхав до Донецька приблизно у 2014 році, коли вже почалася війна, з того часу його не бачила. [PERSON] бачила всього один раз, він не мешкає разом з позивачем і ніколи не мешкав. V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При з'ясуванні причин відсутності відповідачів у спірній квартирі, судом не виявлені поважні причини за яких відповідачі не користувалися житлом та були відсутніми, як встановлено у судовому засіданні, принаймні з 2015 року, даних про укладення угод між позивачем та відповідачами щодо порядку користування зазначеним будинком, суду не надано і у судовому засіданні не встановлено, тому суд вважає можливим визнати відповідачів такими, що втратили право на користування будинком [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 386, 405 ЦК України, 150 ЖК України,

Outcome: approved