Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

із позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) розміром 4,08 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП «ім. Калініна», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Петрівській сільській раді 11.07.1996 року за номером 335, у суд звернулася [PERSON] до Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. В матеріалах справи міститься: - клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності; - заява за підписом сільського голови Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява за підписом головного спеціаліста юридичного сектору відділу Держгеокадастру у Козелецькому районі про розгляд справи за відсутності представника. За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності всіх учасників процесу. Відповідно до статті 197 ЦПК України з огляду на неявку в судове засідання всіх осіб фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] померла [INFO], згідно копії Свідоцтва про смерть [NUMBER]. На час відкриття спадщини [INFO] діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Козелецькою районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа після смерті [PERSON], померлої [INFO], згідно з якою: -29.08.2002 року [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого все своє майно, що їй належало на день смерті заповідала [PERSON]; -28.10.2002 року [PERSON], що діяла за свою неповнолітню доньку [PERSON], подала заяву про прийняття спадкового майна після смерті [PERSON]. Таким чином, [PERSON] є такою, що прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON], померлої [INFO], проте оформити право на вищевказану земельну частку (пай), не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на ім'я померлої. Однак, згідно статті 535 ЦК УРСР (1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Так як на день смерті ([INFO]) [PERSON] мала непрацездатного чоловіка [PERSON] віком 74 роки, то останній також мав право на обов'язкову частку спадкового майна померлої дружини, від прийняття якої у встановленому законом порядку не відмовився. Відповідно до статті 529 ЦК Української РСР ( який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON].), при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти та подружжя померлого. За правилами статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Петрівської сільської ради від 11.04.2016 року [PERSON] на день смерті ([INFO]) мала такий склад сім'ї: чоловік [PERSON]). Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5, яка діяла на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово - будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. Таким чином, [PERSON], як особа, яка має право на обов'язкову частку в спадщині, прийняв її після смерті [PERSON], оскільки фактично вступив в управління спадковим майном, так як проживав зі спадкодавцем на момент її смерті, і не відмовився від прийняття спадщини. Надана позивачем копія Журналу реєстрації нотаріальних дій Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за 2000-2002 роки не може бути доказом відмови [PERSON] від прийняття спадщини, оскільки свідчить лише про те, що останній у сільській раді оформлював відмову від спадщини, проте з наданого Журналу не вбачається можливим встановити після смерті якої особи [PERSON] виявив намір відмовитися від прийняття спадщини. Крім того, така відмова повинна була бути подана до нотаріальної контори, чого зроблено не було. Згідно з п. 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) (п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»). Вивчивши матеріали цивільної справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає необхідним позов [PERSON] до Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, третя особа - Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області про визнання права на спадкове майно задовольнити частково, оскільки встановлено, що позивач [PERSON] має право на право на 1/3 частку земельної частки (паю) без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП «ім. Калініна», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Петрівській сільській раді від 11.07.1996 року за номером 335, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Визнання відповідачем позову в даному випадку не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки суперечить закону.

Outcome: partial