Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Компанія UAB NASTER звернулася до суду з позовом про визнання недійсними договору купівлі-продажу, що посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 04 травня 2012 року за реєстровим номером 1618 та зареєстрований в комунальному підприємстві Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 16 травня 2016 року, договору купівлі-продажу, що посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 10 травня 2012 року за реєстровим номером 1712 та зареєстрований в комунальному підприємстві Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 17 травня 2016 року, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчене [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 03 квітня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 535. При цьому представник позивача посилається на те, що єдиним правомірним власником нерухомого майна за адресою провулок Високий 17 у м. Одесі є компанія UAB NASTER. Право власності компанії зареєстровано у встановленому законом порядку. Однак як виявилося з реєстру речових прав на нерухоме майно, за адресою: провулок Високий 17 у м. Одесі також зареєстровано право власності на нерухоме майно будівлю літ. А, площею 19,8 кв.м. за [PERSON]. Право власності [PERSON] набула 2014 року в результаті спадкування після смерті [PERSON] , який придбав вказане нерухоме майно на підставі договорів купівлі-продажу, що укладені з ТОВ Домінус 04 травня 2012 року та 10 травня 2012 року. У свою чергу, ТОВ Домінус набуло право власності на вказану спірну нерухомість на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09.11.2011 року, яке було скасовано рішенням Апеляційного суду Одеської області 14.09.2016 року. На думку представника позивача, вказаним рішенням Апеляційного суду Одеської області фактично встановлено відсутність у ТОВ Домінус права власності на обєкт нерухомості літ. А, площею 19,8 кв.м, що розташований по пров. Високому 17 у м. Одесі. А оскільки права власності на обєкт нерухомості у ТОВ Домінус не існувало, воно не мало права відчуджувати обєкт нерухомості на користь [PERSON] з наступним спадкуванням його [PERSON]. Таким чином, на думку представника позивача, вказані договори купівлі-продажу, а також свідоцтво про право на спадщину слід визнати недійсними, як такі, що суперечать в момент вчинення правочину вимогам закону. Представник позивача компанії UAB NASTER по довіреності у судове засідання надала заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність на підставі документів, що містяться у матеріалах справи, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ Домінус у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У судовому засіданні пояснила, що права компанії UAB NASTER вказаними договорами купівлі-продажу та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Одеса, провулок Високий 17, не порушені. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У судовому засіданні пояснила, що [PERSON] на момент судового розглляду є власником обєкту незавершеного будівництва у вигляді поля заглиблених паль по провулку Високому 17 у м. Одесі, яке є ідентичним частині нерухомого майна, придбаного позивачем на електронних торгах у ВАТ Краян, та вказане у технічному паспорті компанії UAB NASTER під літ. ІІІ - котлован. На момент реєстрації права власності компанії UAB NASTER право власності [PERSON] було зареєстроване в єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому ніяких підстав для задоволення позову, на думку представника відповідача [PERSON], не існує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов компанії UAB NASTER таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що закрите акціонерне товариство UAB NASTER придбало нежитлові приміщення по провулку Високому 17 у м. Одесі, за наслідками аукціону з продажу майна Відкритого акціонерного товариства Холдінгова компанія Краян, на підставі свідоцтва про право власності НАТ 943101, що видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 16.02.2016 року. Згідно з наданим до суду технічним паспортом від 22.06.2016 року, придбане позивачем нерухоме майно, загальною площею 4 485,3 кв.м, за адресою пров. Високий 17 у м. Одесі, складається з літ. А (адміністративна будівля), загальною площею 2139,1 кв.м, літ. Б (готель), загальною площею 1946,7 кв. м, літ. В (роздягальня), загальною площею 123,4 кв.м, літ. Е (сарай), загальною площею 82,9 кв.м, літ. Ж (сарай), загальною площею 34,4 кв.м, літ. З (сарай), загальною площею 62,8 кв.м, літ. И (гараж), загальною площею 103,9 кв.м, №1-3- огородження, І- мостіння, ІІ-стадіон, ІІІ-котлован. Документів про право на земельну ділянку під вказаної нежитловою нерухомістю позивачем до суду надано не було. У той же час, згідно із договором №2003-07 від 29 грудня 2003 року та актом приймання-передачі від 18.03.2004 року, ВАТ Краян передало у власність ТОВ Домінус незавершений будівництвом обєкт нерухомого майна у вигляді плавального басейну, який складався з: котлован, палля, дорожні плити та покриття. При цьому акт приймання-передачі містить відомості про відмову ВАТ Краян від права користування земельною ділянкою, площею 3410,00 кв.м, та відсутність претензій з боку ВАТ Краян до ТОВ Домінус. Доказом відсутності прав на земельну ділянку з боку ВАТ Краян є також геодезична схема земельної ділянки по провулку Високому 17 у м. Одесі з межами земельної ділянки, узгодженими з ВАТ Краян. Згідно із рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2011 року по справі №2/1519/7170/11 за ТОВ Домінус було визнане право власності на нерухоме майно будівлю літ. А, площею 19,8 кв.м по провулку Високому 17 у м. Одесі. 04.05.2012 року та 10.05.2012 року на підставі договорів купівлі-продажу, що посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровими номерами 1618 та 1712, відповідно, ТОВ Домінус продало, а [PERSON] купив нежитлову будівлю, що складалася в цілому з будівлі літ А , площею 19,8 кв.м, І-поле заглиблених паль, 1-3-огорожа, що розташовані на земельній ділянці, площею 4250 кв.м, яка перебуває у фактичному користуванні. 03 квітня 2014 року [PERSON] успадкувала майно, що складається з нежитлової будівлі № 17 по провулку Високому у м. Одесі та складається в цілому з будівлі, означеною за планом земельної ділянки літерою А нежитлова будівля, загальною площею 19,8 кв.м, І-поле заглиблених паль, 1-3 огорожа, що розташовані на земельній ділянці, площею 4250 кв м, яка перебуває у фактичному користуванні. Таким чином, згідно із відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач [PERSON] на момент проведення електронних торгів була власником нежитлової будівлі літ А, площею 19,8 кв.м, поля заглиблених паль, І, огорожі 1-3 за адресою: м. Одеса, провулок Високий 17 на підставі свідоцтва про право на спадкування від 03.04.2014 року. З наданих до суду технічних паспортів вбачається, що поле заглиблених паль І та огорожа 1-3, що належали [PERSON] на підставі свідоцтва про власність, є ідентичними котловану ІІІ та огородження № 1-3, що належать ЗАТ UAB NASTER. Таким чином, на момент проведення електронних торгів та відповідно реєстрації права власності ЗАТ UAB NASTER на нерухоме нежитлове майно, що розташоване по провулку Високому 17, 16.02.2016 року, [PERSON] була власницею частини цього майна у вигляді поля заглиблених паль (котловану) та огорожі (огородження). Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 14.09.2016 року, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2011 року по справі №2/1519/7170/11 було скасоване, відмовлено у позові ТОВ Домінус про визнання права власності на нерухоме майно будівлю літ. А, площею 19,8 кв.м по провулку Високому 17 у м. Одесі. Посилання представника позивача на те, що з огляду на вказане рішення Апеляційного суду Одеської області, ТОВ Домінус продав [PERSON] обєкт самочинного будівництва не може бути прийнятий до уваги за наступних підстав. Нежитлова будівля, що належала відповідачу [PERSON] на момент проведення електронних торгів 16.02.2016 року, складалася з будівлі літ. А, площею 19,8 кв.м, поля заглиблених паль та огорожі, тобто була складною річчю у розумінні ст. 188 ЦК України, а саме: Якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю. При цьому якщо судом скасоване право власності на складову частину складної речі, це не означає відсутність права власності на інші складові частини такой речі. Статтею 55 Конституції України встановлено право кожного на судовий захист своїх прав та обовязків. Відповідно до ч. 1 ст.3 ЦПК України, Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності з п. 1 ст. 60 ЦПК України, Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Тобто порушення права особи, яка звертається до суду за його захистом, є обовязковим. Такої ж думки додержується Верховний суд України у Постанові Пленуму № 14 від 18.12.2009 року Про судове рішення у цивільній справі, зокрема: Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Само по собі твердження представника позивача про те, що начебто є підстави для визнання недійсним договору, стороной по якому позивач не був та свідоцтва про право на спадщину, на яку позивач не мав права, не є підставою для задоволення позову. У відповідності із ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод було гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Outcome: dismissed