Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно у суд звернулася [PERSON] до Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті матері позивача [PERSON], яка померла 17 лютого 1987 року, залишилося спадкове майно, яке як спадщину у визначений строк позивач прийняла, проте оформити право власності на успадковану частину будинку №21, що по вул. Щорса в с. Соколівка Козелецького району Чернігівської області, не має можливості, оскільки у Свідоцтві про право на спадщину за законом відсутні відомості про адресу будинку (зокрема вулицю та номер будинку). В судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею позовні вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. В матеріалах справи міститься заява за підписом секретаря сільської ради Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] померла 17 лютого 1987 року. Після померлої [PERSON] залишилось спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться вул. Щорса, 21, с. Соколівка, Козелецького району Чернігівської області. Після смерті [PERSON] нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори [PERSON] було видано [PERSON] Свідоцтво на право про спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Соколівка Козелецького району Чернігівської області. Згідно довідки КП Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації Чернігівської обласної ради № 245 від 10.08.2015 право власності на будинок, що знаходиться за адресою: вул. Щорса, 21, с. Соколівка ні за ким не зареєстровано, а будинок з надвірними будівлями має наступні технічні характеристики: житловий будинок (дерево) загальною площею 45,80 кв.м., веранда (дерево), сарай (дерево), погріб (бетон), хвіртка (метал), огорожа (бетон). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 жовтня 2015 року № 45228035 щодо реєстрації права власності, інших речових прав, іпотек, обтяжень за обєктом с. Соколівка, вул. Щорса, 21 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні. Згідно з інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 07 жовтня 2015 року № 45228300 щодо обєкта нерухомого майна за вказаною вище адресою «у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні», «у Державному реєстрі іпотек відомості відсутні», «у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна відомості відсутні». На час відкриття спадщини 17 лютого 1987 року діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Максимівської сільської ради Козелецького району [PERSON] вступила в управління спадковим майном до спливу 6 місяців після смерті гр. [PERSON], а саме: в будинку зробила невеликі ремонти пофарбування, побілку, зібрала врожай з городу. Таким чином, [PERSON] відповідно до діючого на момент відкриття спадщини законодавства, прийняла її шляхом вступу в управління спадковим майном, що підтверджується викладеним вище. Відповідно до погосподаорської книги за 1986-1989 роки [PERSON] була головою колгоспного двору, розташованого с. Соколівка по вул.. Щорса, 21. Згідно з карткою прописки в населеному пункті Соколівка [PERSON] була прописана саме по вул. Щорса, 21. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що житловий будинок, розташований за адресою вул. Щорса, 21, с. Соколівка, побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в сільській раді та розташований на відведеній для цього земельній ділянці, він може бути обєктом спадкування. Позивач звернувся до суду, оскільки в Свідоцтві на право про спадщину за законом, виданому нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори [PERSON], відсутні відомості щодо адреси обєкта нерухомого майна, а саме вулиці та номеру будинку. Відповідно до п. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд дійшов висновку, що за відсутності державної реєстрації у встановленому законом порядку об'єктів нерухомого майна, рішення про прийняття чи передачу до комунальної власності громади, будь-яких правовстановлюючих документів, що б підтверджували чи спростовували право власності інших суб'єктів на об'єкт нерухомого майна, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що під час розгляду справи знайшов своє підтвердження той факт, що [PERSON] прийняла спадкове майно після померлої [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом на право про спадщину за законом від 27 жовтня 1989 року, виданого нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори [PERSON] та є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері, а тому за нею може бути визнане право власності на спірний будинок. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved