Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

І. Зміст поданої заяви. 1. В лютому 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою та посилається на те, що [INFO] її матір [PERSON] та [PERSON] померли в м. Ірміно Луганської області. Цей населений пункт перебуває на окупованій території, в межах якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Ця обставина перешкоджає проведенню державної реєстрації смерті [PERSON] та [PERSON] . Тому [PERSON] просить суд встановити факт, що її матір [PERSON] та [PERSON] померли [INFO] в м. Ірміно Луганської області. ІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до поданої заяви. 2. У судовому засіданні [PERSON] підтримує заяву та наполягає на її задоволенні. 3. Представник Бориспільського МРВ ДРАЦС ЦМУ МЮ (м. Київ) не з`явився у судове засідання. Він належним чином повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. ІІІ. Норми процесуального права та стала судова практика, якими керується суд при розгляді заяви. 4. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. 5. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, а також Молдови та Росії. В цих справах Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої договірної сторони. 6. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватись недійсними всі без виключення документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей та шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоду особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, які проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами тощо), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку, передбаченому ст.317 ЦПК України. 7. Згідно з п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам цивільного процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. ІV. Мотиви, якими керується суд при розгляді заяви. 8. [PERSON] була матір`ю [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 8 липня 1988 року (а.с.5) та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 5 серпня 2015 року (а.с.6). Ця обставина свідчить про те, що [PERSON] має право звертатись до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON] на окупованій території України. 9. Зі змісту довідки про причину смерті від 27 січня 2021 року (а.с.15), лікарського свідоцтва про смерть №80 від 27 січня 2021 року (а.с.11-12), а також свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28 січня 2021 року (а.с.9) вбачається, що [INFO] [PERSON] померла в м. Ірміно Луганської області. Вказаний населений пункт перебуває на окупованій території, в межах якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. 10. 5 лютого 2021 року начальник Бориспільського МРВ ДРАЦС ЦМУ МЮ (м. Київ) Прохорова В. винесла відмову у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] (а.с.20). 11. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності, а також сприяння заявнику у здійсненні ним спадкових та соціальних прав належить встановити факт, що [PERSON] померла [INFO] в м. Ірміно Луганської області. 12. Однак [PERSON] не подала жодного доказу на підтвердження того, що вона є родичем [PERSON] . 13. У судовому засіданні головуючий роз`яснював заявнику право подати докази на підтвердження того, що він є родичем [PERSON] . Однак [PERSON] відмовилась від вжиття цього процесуального заходу. 14. Аналіз цих обставин свідчить про те, що [PERSON] не довела того, що вона є родичем [PERSON] , та має право на подачу заяви про встановлення факту смерті цієї особи. 15. З огляду на це суд вважає, що підстави для задоволення поданої нею заяви в цій частині відсутні.

Outcome: partial