Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 05.10.2017 року о 11 год. 00 хв. водій [PERSON] (далі - Відповідач), керуючи автомобілем марки «ВАЗ», д/н [NUMBER] допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Дані ЄЦБД МТСБУ не містять підтвердження, що на момент ДТП транспортний засіб ВАЗ», д/н [NUMBER] , був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також відомостей, що відповідач підпадає під норму п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV). У свою чергу цивільно - правова відповідальність водія [PERSON] була забезпечена чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик - ПрАТ «СК «УНІКА». З метою отримання відшкодування (регламентної виплати), [PERSON] , як власник автомобіля «ВАЗ», д/н [NUMBER] , звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 06.10.2017 року та із заявою про виплату страхового відшкодування від 06.10.2017 року. Відповідно до висновку про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ № 5011/17/17 від 29.11.2017 року ринкова вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «ВАЗ», д/н [NUMBER] , на момент пошкодження становить 39 009 грн. 55 коп. У зв`язку із чим, МТСБУ перерахувало потерпілому [PERSON] , суму матеріального відшкодування, вартість послуг евакуатора та вартість експертних послуг у загальному розмірі 39 970 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят) грн. 88 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 901591 від 05.02.2018 року. У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму страхового відшкодування у розмірі 39 970 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят) грн. 88 коп.та судові витрати по справі. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник Моторного (транспортного) страхового бюро України зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Такий учасник справи у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про часткове задоволення позову з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 05.10.2017 року о 11 год. 00 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ», д/н [NUMBER] в с. Новоолександрівка по вул.. Дніпропетровська, буд.4 Дніпровського району Дніпропетровської області, не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до висновку про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ № 5011/17/17 В від 29.11.2017 року ринкова вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «ВАЗ», д/н [NUMBER] , на момент пошкодження становить 39 009 (тридцять дев`ять тисяч дев`ять) грн. 55 коп. Матеріалами справи підтверджено, що на момент ДТП полісом серії АК № 7015694 від 05.07.2017 року, оформленим на автомобіль «ВАЗ», д/н [NUMBER] , була застрахована цивільно-правова відповідальність власника такого транспортного засобу. Відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Як встановлено судом, 06.10.2017 року представник [PERSON] , звернувся із заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України про повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 05 жовтня 2017 року. Матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу № 1135 від 02.02.2018 року позивач відповідним платіжним дорученням № 901591 від 05.02.2018 року сплатив на користь представника [PERSON] , страхове відшкодування в загальному розмірі 39 970 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят) грн. 88 коп. Судом також встановлено, що скориставшись послугами ФОП [PERSON] та послугами судового експерта [PERSON] позивачем була організована оцінка визначення розміру завданих збитків, збір необхідних документів, про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордера № 94 від 05.10.2017 року на суму 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. та квитанція про сплату за надані експерті послуги від 29.10.2017 року на суму 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. Оскільки відповідач у досудовому порядку на звернення позивача щодо відшкодування понесених ним виплат не відреагував, такі виплати не компенсував, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як було встановлено судом, постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2017 року винною особою в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди є відповідач по справі [PERSON] . Відтак, в силу вказаних норм матеріального закону, на таку особу покладається обов`язок відшкодувати завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Разом із цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач на момент дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до пункту 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Оскільки відповідач є винною особою у вчиненні вказаного ДТП, і на момент вчинення якої не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу відповідних документально підтверджених витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування у розмірі 39 009 грн. 55 коп. Разом з цим, суд не може погодитися із доводами сторони позивача в частині стягнення з відповідача витрат у сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн., сплачених позивачем ФОП [PERSON] за транспортування автомобіля «ВАЗ», д/н [NUMBER] , що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 94 від 05.10.2017 року та витрат у сумі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп., сплачених судовому експерту Дроздову Ю.В. за надані експертні послуги, що підтверджується квитанцією про сплату за надані експерті послуги від 29.10.2017 року. Суд зазначає, що за своєю природою такі витрати не відносяться до страхового відшкодування відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».Адже згідно положень положення п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ надано право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Одночасно із цим матеріальним законом не передбачено право на компенсацію вказаних витрат в порядку регресу, і закон такі витрати не розглядає як складову страхового відшкодування. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Зокрема, суд стягує із [PERSON] на користь позивача грошову суму у розмірі39 009 (тридцять дев`ять тисяч дев`ять) грн. 55 коп., як суму страхового відшкодування, а в стягненні суми у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на послуги судового експерта за надані експерті послуги та транспортування пошкодженого автомобіля, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позовні вимоги в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону. Суд окремо зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 2 051 грн. 45 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial