Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. 1.27 лютого 2017 року [PERSON], [PERSON] (далі позивачі) звернулися до суду з позовом до Територіальної громади в особі Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями. 2.Позов обґрунтували тим, що 01 листопада 2007 року помер батько позивачів [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, в обсяг спадкового майна входить частина спірного житлового будинку з надвірними будівлями. Позивачі є спадкоємцями після померлого та прийняли спадщину відповідно до чинного законодавства. Враховуючи те, що правовстановлюючий документ на житловий будинок та надвірні будівлі не видавався, позивачі не можуть оформити право власності на вказане будинковолодіння. 3.Крім того, позивач [PERSON] є спадкоємцем після померлої 15 лютого 2000 року матері [PERSON], якій також належала 1/2 частина в спірному будинковолодінні і у звязку із наведеними вище обставинами не може оформити своє право на дану частину спадкового майна. ІІ. Позиція сторін. 4.У судове засідання сторони не зявилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.25, 48), відповідач позовні вимоги визнав. 5.Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Встановлені Судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 6.Відповідно до довідки виконавчого комітету Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 2014 від 11 листопада 2016 року (а.с.16), спірне будинковолодіння, яке розташоване в с. Курінь Бахмацького району Чернігівської області, вулиця Шевченка, буд. 80, станом на 15 квітня 1991 року належало до суспільної групи - колгоспний двір, членами якого рахувались: голова сімї [PERSON]; дружина [PERSON] 7.Довідкою Прилуцького міжміського бюро технічної інвентаризації від 07 жовтня 2016 року (а.с.23) підтверджується, що право власності на спірний житловий будинок не зареєстровано. 8.Згідно з технічним паспортом на будинок № 80 по вулиці Шевченка с. Курінь Бахмацького району Чернігівської області (а.с.17-22), дане будинковолодіння збудоване у 1952-1973 роках на відведеній в законному порядку земельній ділянці, його інвентаризаційна вартість становить 172848 гривень. 9.Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 297171 (а.с.14) [PERSON] померла 15 лютого 2000 року, а свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 070183 (а.с.15) підтверджується, що [PERSON] помер 01 листопада 2007 року. 10. Інформацією з Бахмацької державної нотаріальної контори та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.51-52) спадкова справа до майна померлого [PERSON] відкрита за заявами позивачів. 11. В свою чергу інформацією з Державного нотаріального архіву чернігівської області (а.с.41-46) підтверджується, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач [PERSON] 12. Позивачі не можуть оформити право власності на спірне будинковолодіння, що підтверджується листом Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 4 листопада 2016 року № 2693 (а.с.24). ІV. Оцінка Суду. 13. Згідно з положеннями статті 120 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), що був чинним на час виникнення спірних відносин, колгоспний двір є сімейно-трудовим об'єднанням осіб, які використовують на праві спільної власності майно двору для ведення підсобного господарства та сімейних потреб. Сім'я селянина-колгоспника складає основу колгоспного двору, а належність до неї - одна з умов членства в колгоспному дворі. Виходячи із змісту пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (зі відповідними змінами) необхідно врахувати те, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. При цьому розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Отже, в даній ситуації станом на 15 квітня 1991 року до складу колгоспного двору у спірному будинковолодінні входило двоє членів і у ході розгляду справи не встановлено підстав для зменшення в порядку частини третьої статті 123 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) частки працездатних членів у майні цього двору, тобто кожен з цих членів мав рівну частку в усьому майні двору, а отже і в домоволодінні. Так, члену колгоспного двору [PERSON], спадкоємцем після якої є позивач [PERSON] належала 1/2 частина будинковолодіння. Крім того, спадкодавцю позивачів [PERSON] за життя належало 1/2 в частині даного домоволодіння. 14. На підставі статей 1216; 1217; 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 15. Крім того, згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»: «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. 16. У звязку із чим, враховуючи, що позивачі прийняли спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане будинковолодіння в нотаріальній конторі не можуть, тому що правовстановлюючий документ на житловий будинок та надвірні будівлі не видавався, їх право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачами права на частину житлового будинку та надвірних будівель не порушує права та законні інтереси інших осіб. Крім того, судом враховується, що відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підставив, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Outcome: approved