Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. 18.01.2018 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 28.05.2015 року виконкомом Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, актовий запис за №6. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28.05.2015 року. Від шлюбу вона та відповідач мають неповнолітніх дітей не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні характери, відсутність взаєморозуміння, через що між нею та відповідачем виникали непорозуміння та суперечки. Останнім часом відносини між нею та відповідачем значно погіршилися, подружні стосунки між ними припинені. Вона та відповідач неодноразово намагалися налагодити стосунки, однак позитивного результату це не дало. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сім'ї неможливе, суперечить її інтересам, вона та відповідач однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть. 2. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо позовних вимог [PERSON] до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 24.01.2018 року. ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Позивач [PERSON] у судове засідання для розгляду справи не прибула, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача адвокат [PERSON] 07.03.2018 року подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.25). 2. Відповідач [PERSON] заяв та клопотань, пов'язаних із розглядом справи, до суду не подавав. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 24.01.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 16.02.2018 року (а.с.11). 2. Ухвалою суду від 16.02.2018 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено справу для розгляду по суті на 07.03.2018 року (а.с.18). 3. 07.03.2018 року відкладено судове засідання на 20.03.2018 року через неприбуття відповідача [PERSON] (а.с.22-23). 4. 20.03.2018 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу і про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.29). 5. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. 6. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.05.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу позивач та відповідач неповнолітніх дітей не мають. Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви та заяви представника позивача до суду (а.с.2, 25). Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім'ї стали різні характери і погляди на сімейне життя, внаслідок чого між сторонами виникали конфлікти, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як однією сім'єю сторони не проживають, спільного господарства не ведуть, позивач не бажає миритися, що вбачається із позовної заяви та заяви представника позивача до суду (а.с.2, 25). Розірвати шлюб через органи ДРАЦСу відповідач не бажає. Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує її особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через конфлікти, які призвели до того, що позивач та відповідач не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. VІ. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved