Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Комунальне підприємство «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» звернулося до Сватівського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості по кредиту, відсоткам за користування кредитом, відсотків за надання та управління кредитом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05 серпня 215 року між Фондом та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0047/2015 про надання кредиту у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп., строком на 20 років. Фактично гр. [PERSON] отримав кредит на суму 95 000 ( дев`яносто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. Відповідно до Кредитного договору, фактично отриманий кредит, повинен повертатись щоквартально до 05 числа поточного кварталу рівними частинами основного боргу починаючи з 05.08.2017 згідно зі встановленим графіком. Боржник порушив умови Кредитного договору - строки повернення кредиту та використав кредит не за цільовим призначенням, внаслідок чого створилась заборгованість, яка до цього часу не погашена, а саме: заборгованість по кредиту у розмірі 80 486 (вісімдесят тисяч чотириста вісімдесят шість) грн. 16 коп., відсоткам за користування кредитом у сумі 3 088 (три тисячі вісімдесят вісім) грн. 24 коп., відсоткам за видачу та управління кредитом (оформлення та обслуговування) у сумі 7 248 (сім тисячі двісті сорок вісім) грн. 45 коп., всього - 90 822 (дев`яносто тисяч вісімсот двадцять дві) грн. 85 коп. Відповідно до п. 4.3 кредитного договору, позичальник зобов`язаний використати кредит за цільовим призначенням - відповідно до умов кредитного договору, а саме для будівництва прибудови до житлового будинку, але відповідач використав кредит не за цільовим призначенням, що підтверджується актом встановлення фактів порушення договірних умов до договору. Просить суд розірвати кредитний договір № 0047/2015 від 05.08.2015, укладений між [PERSON] та Комунальним підприємством «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та стягнути солідарно з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» борг у сумі 90 822,85 грн, а також витрати на сплату судового збору. Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 27 травня 2021 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.39). Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк правом на подачу відзиву на позов не скористався, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.38). Суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, вважає, що позовні вимоги Комунальногопідприємства«Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 серпня 215 року між Фондом та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0047/2015 про надання кредиту у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп., строком на 20 років (а.с.15-16). Згідно п. 1.1. договору фонд надає позичальнику кредит в сумі 100 000 грн. (сто тисяч гривень) для будівництва житлового будинку. За умовами п. 2.5. договору позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту рівними частинами чотири рази на рік по 1 390 грн. (одній тисячі триста дев`яносто гривень) та одночасно вносити плату за користування кредитом, надання та управління кредитом чотири рази на рік, згідно графіка, щорічно. Дата початку повернення кредиту 05 серпня 2017 року, дата закінчення повернення кредиту 05 травня 2035 року. Відповідно п.2.8 даного кредитного договору зазначається, що за користування кредитом встановлюється плата в розмірі 3% річних від суми кредиту, що знаходиться в користуванні. Пунктом 2.9 кредитного договору встановлено, що за надання та управління кредитом справляється плата у розмірі 7% річних від суми кредиту, що знаходиться в користуванні Відповідно до п. 4.3 Кредитного договору, позичальник зобов`язаний використати кредит за цільовим призначенням, відповідно до умов кредитного договору, а саме для будівництва житлового будинку. Всупереч взятих на себе зобов`язань, боржник [PERSON] порушив умови Кредитного договору - строки повернення кредиту та використав кредит не за цільовим призначенням, внаслідок чого, станом на 19.05.2021 за договором № 0047/2015 від 05.08.2015 наявна заборгованість у розмірі 90 822,85 грн. а саме: заборгованість по кредиту у розмірі 80 486 (вісімдесят тисяч чотириста вісімдесят шість) грн. 16 коп., відсоткам за користування кредитом у сумі 3 088 (три тисячі вісімдесят вісім) грн. 24 коп., відсоткам за видачу та управління кредитом (оформлення та обслуговування) у сумі 7 248 (сім тисячі двісті сорок вісім) грн. 45 коп., всього - 90 822 (дев`яносто тисяч вісімсот двадцять дві) грн. 85 коп. (а.с. 7). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, про що зазначив у своєму позові. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст.. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦКУ країни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Підстави для зміни або розірвання договору встановлені в статті 651 ЦК України. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України. Позивач зазначає, що невиконання своїх договірних зобов`язань перед Фондом боржником, яким використано кредит не за цільовим призначенням та порушено строки повернення чергових частин боргу за отриманим пільговим кредитом та відсоткам за користування кредитом, відсоткам за оформлення та обслуговування кредиту, в зв`язку з чим державою не отримано кошти до спеціального фонду державного бюджету, які повинні бути спрямовані на подальше кредитування сільського населення Луганської області згідно з регіональною програмою «Власний дім», заподіяно суттєву шкоду державним інтересам в сфері реалізації державної політики сприяння розвитку індивідуального житлового будівництва на селі. З акту про встановлення факту порушення договірних умов до договору № 0047 від 05.08.2015 вбачається, що відповідач [PERSON] використав кошти наданого йому кредиту не за цільовим призначенням, чим порушив п.4.3 кредитного договору (а.с.13). Відповідно до п. 4.3 кредитного договору, позичальник зобов`язаний використати кредит за цільовим призначенням - відповідно до умов кредитного договору (п.1.1), який передбачає використання кредити для будівництва прибудови до житлового будинку. Пунктом 7.1. вищевказаного кредитного договору встановлено, що в разі порушення п. 4.2., п. 4.3., п. 4.7., п. 4.8. Позичальником цього кредитного договору складається двосторонній акт за участю представника органу місцевого самоврядування. Викладене в позовній заяві, використання кредиту не за цільовим призначенням, порушення строків повернення чергових частин боргу за отриманим пільговим кредитом та відсоткам за користування кредитом, відсоткам за оформлення та обслуговування кредиту відповідачем [PERSON] не було спростовано. Крім того відповідач позов визнав повністю, про що надав суду відповідну заяву. Беручи до уваги вищенаведене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог в повному обсязі в зв`язку з його визнанням відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що відповідачем [PERSON] визнано позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду згідно платіжного доручення №184, №185 від 19 травня 2021 року, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved