Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «ДДС-ПЛЮС» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку її виплати. В обґрунтування вимог зазначив, що з 25.09.2019 по 27.12.2019 він працював помічником начальника підземним гірничопрохідницької дільниці №2 у відповідача, 27.12.2019 був звільнений за п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін і отримав трудову книжку, однак заробітна плата за листопад в сумі 20000,00 грн і грудень в сумі 20000,00 грн йому своєчасно виплачена не була, на запити про розмір середньомісячного і середньоденного заробітку відповідач відповіді не надав. Вважає, що його середньоденний заробіток складає 909,00 грн. Просив стягнути з ТОВ «ДДС-ПЛЮС» заборгованість із заробітної плати за листопад і грудень 2019 року в сумі 40000,00 грн та середній заробіток по день фактичного розрахунку в сумі 12726,00 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. В позовній заяві позивач [PERSON] заявив клопотання про витребування у ТОВ «ДДС-ПЛЮС» довідок про заборгованість із заробітної плати перед ним та про розмір середньомісячної і середньоденної зарплати, а також просив суд розглядати справу без його участі. До суду позивач не з`явився, будучі неодноразово повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи. Заява позивача про доручення представлення його інтересів адвокату Ожиганову С.В. судом до уваги не взята, оскільки в наданих документах відсутнє підтвердження наявності відносин із представництва між [PERSON] та адвокатом. Відповідачем ТОВ «ДДС-ПЛЮС» наданий судові відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнані частково в частині невчасної виплати заробітної плати, щодо розміру суми невиплаченої зарплати заперечені. Згідно з відзивом позивач дійсно працював на підприємстві за вказаною ним посадою і у вказаний період. У листопаді і грудні на дільниці, де працював позивач, не було виконано виробничі завдання, створювалися комісії для встановлення причин невиконання і за наслідками встановлення причин наказами директора визначено здійснити оплату праці робіт в розмірі не менше 2/3 тарифної ставки від встановленого розряду (окладу). Розмір заробітної плати [PERSON] за листопад 2019 року склав 9310,00 грн за 21 робочий день, а за грудень 2019 року - 7914,00 грн за 17 робочих днів. Згідно з відомостями ТОВ «ДДС-ПЛЮС» позивач отримав за листопад 21693,84 грн, а за грудень - 9713,27 грн. Представником відповідача адвокатом Вільямовським Ю.В. заявлене суду клопотання про здійснення розгляду справи за допомогою відеоконференції, від якого в подальшому представник відповідача відмовився і просив розглянути справу без його участі. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 21.01.2020 ухвалою судді позовна заява була залишена без руху для виправлення зазначених в ухвалі недоліків. 12.02.2020 ухвалою судді відкрите провадження у справі (спрощене позовне провадження), відповідача зобов`язано надати судові відомості про розмір заборгованості із заробітної плати перед [PERSON] та про розмір його середньоденної і середньомісячної заробітної плати, запропоновано подати судові відзив на позовну заяву. Призначено розгляд справи на 05.03.2020. 05.03.2020 судом отримано відзив ТОВ «ДДС-ПЛЮС» із додатками. 20.03.2020 судом за клопотанням представника відповідача постановлено ухвалу про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції, від якої в подальшому представник відповідача відмовився. Ухвалою суду від 14.04.2020 явка позивача [PERSON] в судове засідання 08.05.2020 визнана обов`язковою, але позивач проігнорував вказану ухвалу, до суду не з`явився і жодних заяв з цього приводу не подав. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно з відомостями трудової книжки [NUMBER] [PERSON] 25.09.2019 наказом №263-к від 24.09.2019 був прийнятий на роботу до ТОВ «ДДС-ПЛЮС» помічником начальника підземним гірничопрохідницької дільниці №2 з повним робочим днем в шахті тимчасово на час виконання робіт (а.с.7 - зворот). 27.12.2019 наказом №326-к [PERSON] звільнено з підприємства за п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін (а.с.8). На здійснений в інтересах позивача адвокатський запит щодо заборгованості ТОВ «ДДС-ПЛЮС» перед ним у заробітній платі та розміру середньоденного і середньомісячного заробітку [PERSON] відповідь по суті запиту відповідачем не надана (а.с.9,10). Згідно з відомістю про заробітну плату за листопад 2019 року ГПУ-2 ТОВ «ДДС-ПЛЮС», копія якої надана позивачем [PERSON] , його заробітна плата у листопаді 2019 року за 21 робочий день склала 20000,00 грн (а.с.11). Згідно з відомостями про заробітну плату за листопад та грудень 2019 року ГПУ-2 ТОВ «ДДС-Плюс», копія якої надана відповідачем ТОВ «ДДС-ПЛЮС», заробітна плата [PERSON] у листопаді 2019 року за 21 робочий день склала 9310,00 грн, а за грудень 2019 року за 17 робочих днів - 7914,00 грн (а.с.44,50). За відомістю про виплату грошей №1-00000475 від 29.11.2019 за листопад 2019 року [PERSON] отримав 1500,00 грн (а.с.51-52). Крім того, відомості розподілу виплат ТОВ «ДДС-ПЛЮС», проведених через ПАТ КБ «Приватбанк», в межах періоду, за який заявлені позовні вимоги, свідчать про отримання [PERSON] заробітної плати 12.11.2019 в розмірі 15210,00 грн, 19.12.2019 в розмірі 5994,55 грн, 28.12.2019 в розмірі 3718,72 грн та 16.03.2020 в розмірі 6370,77 грн (а.с.54-55, 81). Відповідно до розрахункових відомостей ТОВ «ДДС-ПЛЮС» за листопад 2019 року [PERSON] нараховане 9310,00 грн, з урахуванням залишку на початок періоду в сумі 15210,00 грн йому через касу виплачено 1500,00 грн та через банк 15210,00 грн, залишок на кінець періоду склав 5994,55 грн; за грудень 2019 року [PERSON] нараховане 12533,52 грн, з урахуванням залишку на початок періоду в сумі 5994,55 грн йому через банк виплачено 9713,27 грн, залишок на кінець періоду склав 6370,77 грн (а.с.58,59). З довідки №57 від 20.02.2020 про середню заробітну плату (дохід) вбачається, що середньомісячна заробітна плата [PERSON] дорівнює 14665,16 грн, а середньоденна - 634,17 грн (а.с.60). Заборгованість із заробітної плати за грудень 2019 року станом на 20.02.2020 ТОВ «ДДС-ПЛЮС» перед [PERSON] становила 6370,77 грн згідно з довідкою №58 від 20.02.2020 (а.с.61), та була виплачена згідно з відомістю розподілу виплат ТОВ «ДДС-ПЛЮС», проведених через ПАТ КБ «Приватбанк», 16.03.2020. V. Оцінка суду. Враховуючи неявку сторін до суду суд вважає за можливе розглянути справу без їхньої участі на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду, у спосіб, визначений законами. Конституція України у статті 43 гарантує, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. За положеннями статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За приписами ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною першою статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Під час розгляду справи належними і допустимими доказами встановлено, що позивач дійсно перебував у трудових відносинах із відповідачем, але обов`язку з оплати його праці відповідач повною мірою не виконав, і на момент звільнення [PERSON] йому не були виплачені всі належні йому суми. В той самий час суд не погоджується із розміром несплачених відповідачем в якості заробітної плати [PERSON] коштів, який зазначено позивачем у позовній заяві, з огляду на таке. На підтвердження розміру заробітної плати за листопад 2019 року [PERSON] надано суду копію відомості, в якій зазначено, що його заробітна плата становить 20000,00 грн (а.с.11). Разом із тим, ця відомість не затверджена керівником ТОВ «ДДС-ПЛЮС», отже, не підтверджує нарахування саме вказаної в ній сумі позивачеві, отже, не може бути взята судом до уваги як доказ на користь позиції [PERSON] . Надана відповідачем копія такої самої за формою відомості директором підприємства затверджена, але містить дані про розмір заробітку позивача в листопаді 2019 року в сумі 9310,00 грн. відомість має всі необхідні реквізити, її зміст позивачем не спростовано, достовірність відомостей про розмір заробітку підтверджується і іншими наданими відповідачем доказами, отже, суд приймає зазначену відомість в якості доказу, що підтверджує розмір нарахованої [PERSON] заробітної плати за листопад 2019 року. Будь-яких інших доказів на підтвердження вимог [PERSON] не надано. Враховуючи що позивач розміру своїх вимог належними, допустимими і достатніми доказами не довів, а також не скористався правом спростувати доводи відповідача, які відповідними доказами підтверджені, суд при прийнятті рішення виходить з наданих відповідачем відомостей про розмір належних [PERSON] виплат та строки здійснення таких виплат. Так, за період, щодо якого заявлені позовні вимоги зі стягнення заробітної плати, [PERSON] нараховане 9310,00 грн (заробітна плата) за листопад 2019 року та 12533,52 грн за грудень 2019 року (заробітна плата і компенсація), що загалом складає 21843,52 грн. Після відрахування податків суми до виплати склали 7494,55 грн та 10089,49 грн відповідно, всього 17584,04 грн, фактично на день звільнення 27.12.2019 сплачено 7494,55 грн та залишок несплачених належних [PERSON] коштів після його звільнення склав 10089,49 грн. Після звільнення 28.12.2019 позивачеві сплачено 3718,72 грн, і остаточно залишкова сума розрахунку в розмірі 6370,77 грн була виплачена позивачеві 16.03.2020. Отже, остаточний розрахунок із [PERSON] відповідач здійснив 16.03.2020 і на день розгляду справи нарахованих, але не сплачених [PERSON] коштів ТОВ «ДДС-ПЛЮС» не має. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Оскільки відповідачем порушені вимоги закону щодо своєчасного розрахунку зі звільненим працівником, у відповідності до положень ст.117 КЗпП України з ТОВ «ДДС-ПЛЮС» належить стягнути на користь [PERSON] його середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 28.12.2019. Виходячи з того, що середньоденний заробіток позивача за відомостями, наданими відповідачем, дорівнює 634,17 грн, то саме ці дані мають братися до уваги при обрахуванні суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню. Крім того, суд бере за основу дату проведення остаточного розрахунку з позивачем як 16.03.2020, оскільки це не спростоване позивачем і підтверджено матеріалами справи. Отже, стягненню мала підлягати сума 33611,01 грн із розрахунку 634,17 грн середньоденного заробітку, помножених на 53 робочі дні за період прострочення з 28.12.2019 по 16.03.2020. В той самий час, розглядаючи справу в межах заявлених [PERSON] позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 12726,00 грн, як це просить [PERSON] у позовній заяві. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За приписами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн, сплачений [PERSON] за вимогою про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. На підставі викладеного,

Outcome: partial