Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами по виконавчому листу №2-1337 від 27.08.2008 року, виданому Новозаводським районним судом м. Чернігова, в розмірі суми 45 662 грн 03 коп, що були виплачені [PERSON] від Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради, а в подальшому стягнуті із [PERSON] згідно постанови Щорського районного суду Чернігівської області від 16.07.2014 року по справі №749/670/14. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист №2-1337 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1 000 грн щомісячно. Зазначає, що за період з січня 2009 року по квітень 2018 року заборгованість за аліментами станом на 01.04.2009 рік становила 12 567,00 грн. Станом на 01.05.2018 року заборгованість за аліментами складає 78 969,98 грн. Постановою Щорського районного суду Чернігівської області від 16.07.2014 року по справі №749/670/14 з нього стягнуто на користь Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради суму сплаченої [PERSON] тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, в сумі 45 662 грн 03 коп. Однак, за період коли одержувач аліментів [PERSON] одержувала тимчасову державну допомогу державним виконавцем проводилося нарахування аліментів. Подібний підхід до нарахування заборгованості по аліментах призводить до подвійного стягнення і відповідальності боржника, що є порушенням ст. 61 Конституції України. Не погоджуючись із даним розрахунком суми заборгованості він звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігів від 12.07.2018 року по справі №751/3646/17 скаргу було задоволено та зобов`язано головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Літвін JI.B. провести перерахунок заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому листу № 2-1337 виданому 27.08.2008 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за період з 01 жовтня 2008 року по 30 вересня 2013 року, вирахувавши із суми заборгованості кошти отриманні [PERSON] від управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради. Однак, постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 27.07.2018 року вказана ухвала була скасована. Вважає, що стягнення тимчасової державної допомоги згідно постанови Щорського районного суду Чернігівської області від 16.07.2014 року та нарахування аліментів за цей же період в який ця допомога виплачувалася дозволяє розраховувати на зменшення розміру нарахованої заборгованості в розмірі, що відповідає розміру стягнених грошових коштів, а саме 45 662,03 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 06 вересня 2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Доповнив, що позивачем не сплачені по постанові Щорського районного суду Чернігівської області від 16.07.2014 року кошти в сумі 45 662 грн 03 коп. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити повністю. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі на виконанні в Деснянському відділі державної виконавчої служби міста Чернігова перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1337 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2003 р.н., [PERSON] 2004 р .н. , [PERSON] 2006 р.н. у розмірі 1 000 грн. щомісячно. Згідно довідок №2125/18 від 23.10.2009 року, №160/18 від 06.04.2010 року, №160/18 від 01.10.2010 року, №160/18 від 13.10.2010 року, №48/18 від 03.10.2011 року, №48/18 від 06.10.2011 року, №160/25 від 18.04.2013, №306/18 від 31.0-1.2014 року [PERSON] не отримувала від [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей (а.с.27-33). В період з 01.10.2008 року до 30.09.2013 року відповідачка отримала від Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради державну допомогу на дітей у розмірі 45 662 грн 03 коп. Постановою Щорського районного суду Чернігівської області від 16.07.2014 року по справі №749/670/14 стягнуто з [PERSON] на користь Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради суму сплаченої [PERSON] тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, в сумі 45 662 грн 03 коп (а.с.6). Згідно розрахунку заборгованості за аліментами станом на 01.05.2018 року у [PERSON] наявний борг в сумі 78 969,98 грн (а.с.4-5). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до пункту 10 ст. 181 Сімейного кодексу України та пункту 12 Порядку призначення та виплати тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року №189, передбачено, що суми наданої дитині тимчасової допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Отримання відповідачем в період з 01.10.2008 року по 30.09.2013 року тимчасової державної допомоги у розмірі 45 662 грн 03 коп не є підставою для звільнення позивача від сплати частини заборгованості по аліментам, що стягуються з позивача на користь відповідача за виконавчим листом №2-1337, оскільки взаємозалік стягнутої по рішенню суду з платника аліментів тимчасової допомоги у порядку п. 10 ст. 181 СК України та п. 12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів до держаного бюджету коштів державної допомоги у рахунок погашення (зменшення) розміру заборгованості по сплаті аліментів, чинним законодавством не передбачено. У свою чергу, передбачених ч. 2 ст. 197 СК України підстав для часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами у даній справі не вбачається, позивач є працездатною особою, доказів на підтвердження поважності своєї незайнятості впродовж спірного періоду з 01.10.2008 року до 30.09.2013 року несплати аліментів позивачем не надано. Також, твердження [PERSON] щодо подвійної відповідальності у зв`язку з нарахуванням заборгованості за аліментами та стягнення за рішенням суду тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме за спірний період є безпідставним, враховуючи, що підстави нарахування цих платежів на користь відповідача є різними за своєю правовою природою та виплата Управлінням державної допомоги не звільняє позивача від обов`язку нести витрати по утриманню неповнолітніх дітей. Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження сплати коштів у розмірі 45 662 грн 03 коп на виконання постанови Щорського районного суду Чернігівської області від 16.07.2014 року. Отже, відсутні підстави для часткового звільнення [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами, а факт отримання відповідачем державної допомоги не звільняє позивача від сплати аліментів і не може бути підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю. V. Розподіл судових витрат Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, а тому судові витрати, у відповідності до ст.141 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed