Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

І. Зміст вимог та заперечень учасників справи. Заступник керівника Теребовлянської місцевої прокуратури звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області в інтересах держави в особі Управління фінансів Монастириської районної державної адміністрації з позовом про стягнення з [PERSON] в користь місцевого бюджету для перерахування управлінню фінансів Монастириської районної державної адміністрації витрати Монастириської центральної клінічної лікарні пов'язані з лікуванням [PERSON] - потерпілого від злочину в розмірі 12160,33 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.12.2018 року по справі №603/775/18 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України, [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік з покладенням на нього обов'язків передбачених у п.п. 1, 2 ч. 1 ст.ю 76 КК України, а саме: періодично з'являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Так, згідно вказаного вироку, водій [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ VITO», державний реєстраційний номер [NUMBER], в порушення вимог п.п. 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення поняття «дорожня обстановка»), 2.3 «б» та 12.1 ПДР України, п.п. 10.1, 14.2 «в» ПДР України, виїхав на смугу зустрічного руху, при цьому не надавши переваги водію [PERSON] та створив йому небезпеку для руху і позбавив останнього технічної можливості уникнення дорожньо-транспортної пригоди, змусивши останнього застосувати відворот керма ліворуч, під час якого відбувся наїзд лівою передньою частиною даного транспортного засобу на пішохода [PERSON], який рухався паралельно до елементів дороги, лівим краєм проїзної частини дороги, назустріч загальному потоку транспорту, в напрямку м.Монастириська. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, рани та садна тім'яної ділянки голови справа; травми шийного відділу хребта у вигляді переломів лівої дуги і ніжки правої дуги 2-го хребця, перелом тіла 3-го хребця з його зміщенням дозаду, з утворенням кісткових фрагментів і зміщенням їх в спинномозковий канал, що супроводжувалось розвитком парезу правої верхньої кінцівки (зменшенням сили та об'єму активних рухів); синець та садно попереково-крижової ділянки, які належать до тяжких за ознакою небезпеки для життя. Потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії Монастириської центральної клінічної лікарні з 29.12.2017 року по 30.12.2017 року, у хірургічному відділенні з 05.01.2018 року по 30.01.2018 року та з 03.02.2018 року по 16.02.2018 року. Вартість затрат на лікування та перебування [PERSON] у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії Монастириської центральної клінічної лікарні з 29.12.2017 року по 30.12.2017 року, у хірургічному відділенні з 05.01.2018 року по 30.01.2018 року та з 03.02.2018 року по 16.02.2018 року становить 12160,33 грн. ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі. 10.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі з призначенням підготовчого засідання, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. ІІІ. Позиції сторін. Представник Теребовлянської місцевої прокуратури в підготовче судове засідання не з'явився проте через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи в відсутності представника прокуратури, позовні вимоги підтримає повністю просить їх задовольнити повністю. Представник Управління фінансів Монастириської районної державної адміністрації в підготовче судове засідання не з'явився, суду подав клопотання в якому просить розглядати дану справу у відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву в якій позовні вимоги визнав повністю з підстав зазначених в позовній заяві, просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженця м.Монастириська Тернопільської області та проживаючого за адресою: [ADDRESS], вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.12.2018 року (Справа №603/775/18) визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що спричинило потерпілому [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження, а саме, [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, рани та садна тім'яної ділянки голови справа; травми шийного відділу хребта у вигляді переломів лівої дуги і ніжки правої дуги 2-го хребця, перелом тіла 3-го хребця з його зміщенням дозаду, з утворенням кісткових фрагментів і зміщенням їх в спинномозковий канал, що супроводжувалось розвитком парезу правої верхньої кінцівки (зменшенням сили та об'єму активних рухів); синець та садно попереково-крижової ділянки, які належать до тяжких за ознакою небезпеки для життя. Вирок набрав законної сили 19.01.2018 року. Згідно довідки-розрахунку №05-04/593 від 24.09.2018 року, виданої адміністрацією Монастириського РТМО вбачається, що [PERSON], [INFO], знаходився на стаціонарному лікуванні в відділенні анестезіології та інтенсивної терапії Монастириської ЦРКЛ з 29.12.2017 року по 30.12.2017 року (1ліжко/день), в хірургічному відділенні (травматологічне ліжко) з 05.01.2018 року по 30.01.2018 року (25 ліжко/днів) та з 03.02.2018 року по 16.02.2018 року (13 ліжко/днів) з діагнозом: закрита черевно-мозкова травма, струс головного мозку, січена травма голови і за лікування якого лікарня понесла витрати в розмірі 12160 грн. 33 коп., а саме за лікування хворого: -з 29.12.2017 року по 30.12.2017 року (1ліжко/день) - 1762,03 грн.; -з 05.01.2018 року по 30.01.2018 року (25 ліжко/днів) - 6970,21 грн.; -з 03.02.2018 року по 16.02.2018 року (13 ліжко/днів) - 3428,09 грн. і які по даний час [PERSON] не відшкодовані. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ч. 6 ст. 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За змістом наведеної норми права відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на винного при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Таким чином беручи до уваги вищевикладене суд дійшов висновку, що позов заступника керівника Теребовлянської місцевої прокуратури в інтересах Управління фінансів Монастириської районної державної адміністрації до [PERSON] про відшкодування витрат закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, підлягає до задоволення. VІ. Судові витрати. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи. Приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Отже, з відповідача - [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved