Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Львівський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням пов'язаних з утриманням у Львівському державному університеті внутрішніх справ. Свій позов мотивує тим, що 10 серпня 2010 року між Львівським університетом внутрішніх справ УМВС України у Волинській області та [PERSON] укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Наказом № 297 від 06 серпня 2018 року [PERSON] було зараховано на навчання курсантом першого курсу денної форми навчання за державним замовленням до Львівського державного університету внутрішніх справ. Наказом №186 о/с від 30.06.2015 року [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ зі служби в органах внутрішніх справ за власним бажанням. За умовами договору та чинного на момент укладення цього договору Закону України «Про міліцію», а також постанови КМУ від 01.03.2007 року, він повинен відшкодувати фактичні витрати по його утриманню у період навчання з серпня 2010 року по лютий 2014 року, загальна сума яких становить 23 800, 35 гривень. [PERSON] з метою врегулювання спору в досудовому порядку надсилався лист-претензія про сплату коштів по його утриманню у період навчання, однак такого обов'язку останній не виконав. З урахуванням вищевикладеного, просить стягнути з [PERSON] витрати, пов'язані з утриманням його у навчальному закладі у період навчання, в сумі 23 800,35 гривень, та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Від представника позивача Шевчука А.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява в якій він просить розгляд справи проводити за його відсутності, позов визнає у повному обсязі, не заперечував щодо стягнення з нього витрат, пов'язаних з утриманням його у навчальному закладі у період навчання в сумі 23 800, 35 гривень. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом частини 3, 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у випадку визнання відповідчем позову, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Відповідно до ч.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 серпня 2010 року між Львівським державним університетом внутрішніх справ та [PERSON] було укладено договір про підготовку за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямом 0304 «Право», за спеціальністю 6.030402 «Правознавство» (а.с. 5). Згідно із витягу з наказу № 297 від 06 серпня 2018 року [PERSON] з 10 серпня 2010 року було зараховано на навчання курсантом першого курсу денної форми навчання за державним замовленням до Львівського державного університету внутрішніх справ (а.с. 4). Матеріалами справи стверджено, що [PERSON] з 10 серпня2010 року навчався у Львівському державному університеті внутрішніх справ. За Договором від 10.08.2010 року сторони погодили та підписали наступні умови. Виконавець зобов'язаний: - забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України (пункт 2.1.3 Договору); - після відрахування особи (закінчення навчання) затвердити розрахунок фактичних витрат на її підготовку за весь термін навчання (пункт 2.1.8 Договору). Особа зобов'язана: - сумлінно ставитися до навчання, у повному обсязі виконувати навчальний план, оволодівати теоретичними знаннями і практичними навичками, сучасними методами роботи з обробної спеціальності, не допускати порушень службової та навчальної дисципліни, виконувати належним чином та у визначені терміни всі види завдань…(пункт 2.3.2 Договору); - у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком (пункт 2.3.6 Договору). Згідно пункту 3.1, 3.2 Договору, підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість. Відмова від подальшого продовження служби на посадах навчальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до витягу з наказу №186 о/с від 30.06.2015 року [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ зі служби в органах внутрішніх справ за власним бажанням (а.с.7). Довідкою № 203 від 05 жовтня 2015 року про розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням [PERSON] у Львівському державному університеті внутрішніх справ, стверджено, що вартість фактичних витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі, становить 23 800, 35 гривень, з яких: грошове забезпечення становить 9401,73 грн.; продовольче забезпечення - 7517,5грн.; речове забезпечення - 2796,07 грн.; медичне забезпечення - 36 грн.; та оплата комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 4049,05 грн. Відповідно до ч.6 ст.18 Закону України «Про міліцію» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України в разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість… відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. На момент виникнення спірних правовідносин діяв Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року №313 (далі - Порядок), у якому закріплені аналогічні положення, що й умови, визначені в укладеному 10 серпня 2010 року Договорі про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відтак, у справі мають місце правові наслідки невиконання умов договору стороною особи - відповідача, що тягне за собою обов'язок останнього відшкодувати фактичні витрати на його підготовку у навчальному закладі. Під час відрахування відповідача з навчального закладу позивачем визначено суму фактичних витрат на підготовку звільненого курсанта, однак останній їх не відшкодував, тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача таких фактичних витрат. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 23 800, 35 гривень у відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved