Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

Короткий виклад обставин справи [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідчка на її користь 8 467 грн. 18 коп. у відшкодування матеріальної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.07.2020 року в період часу з 08 по 09 годину [PERSON] , перебуваючи у гостях у [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , діючи з прямим умислом, з метою особистої наживи за рахунок викраденого чужого майна, шляхом вільного доступу таємно викрала ювелірні вироби із срібла, які знаходились у шкатулці у вітальній кімнаті квартири, а саме: каблучку з каменями, виготовлену із срібла 925 проби, вагою 4,390 грам, каблучку з каменями у. вигляді метелика, виготовлену із срібла 925 проби, вагою 4,620 грам, каблучку з каменями у вигляді пелюстків, виготовлену із срібла 925 проби, вагою 5,620 грам, каблучку з каменями округлої форми, виготовлену із срібла 925 проби, вагою 2,400 грам, пару сережок у вигляді квадратів із вставними каменями, виготовлені із срібла 875 проби, вагою 6,370 грам, каблучку вузьку, оздоблену камінчиками чорного кольору, виготовлену із срібла 925 проби, вагою 2,030 грам, пару сережок у вигляді крапель, із вставками каменів коралу, виготовлені із срібла 925 проби, вагою 8,180 грам, загальна залишкова вартість яких, згідно із висновку товарознавчої експертизи №11/634 від 09.09.2020 року становить 6 340 грн. 18 коп., чим спричинила позивачу матеріального збитку на вказану суму. Вироком Ужгородського міськрайонного суду від 26 жовтня 2020 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Даний вирок набрав законної сили. Позивач зазначає, що після вчинення кримінального правопорушення, [PERSON] вкрадені ювелірні вироби їй не повернула, оскільки здала їх у ломбард. Тому, окрім вищезазначеного матеріального збитку, понесла ще додаткові витрати, оскільки була змушена самостійно викупляти свої прикраси із ломбарду, який знаходиться за адресою: м. Ужгород, пл. Корятовича, 15 (відділення №168). Загальна сума таких витрат становила 2 127 грн. 00 коп.. Відтак, загальна сума матеріальних збитків становить 8467,18 грн., які просить стягнути з відповідачки. Процесуальні дії по справі Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.03.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.05.2021 року постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копію ухвали направлено учасникам справи. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. При цьому подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, просить провести розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про її виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення, розгляд справи за її відсутності та відзиву не подавала. У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Крім того, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За таких обставин, у відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подала відзиву, тому враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.10.2020 року [PERSON] , [INFO] , визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у вигляді - 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт. Даним вироком встановлено, що 30.07.2020 р., в період часу з 08 по 09 год., [PERSON] перебуваючи у гостях у потерпілої [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , діючи з прямим умислом-усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистої наживи за рахунок викраденого чужого майна, шляхом вільного доступу таємно викрала ювелірні вироби із срібла, які знаходились у шкатулці у вітальній кімнаті квартири, а саме: каблучку з каменями, виготовлену із срібла 925 проби, вагою 4,390 грам., каблучку з каменями у вигляді метелика, виготовлену із срібла 925 проби, вагою 4,620 грам, каблучку з каменями у вигляді пелюстків, виготовлену із срібла 925 проби, вагою 5,620 грам, каблучку з каменями округлої форми, виготовлену із срібла 925 проби, вагою 2,400 грам, пару сережок у вигляді квадратів із вставними каменями, виготовлені із срібла 875 проби, вагою 6,370 грам, каблучку вузьку, оздоблену камінчиками чорного кольору, виготовлену із срібла 925 проби, вагою 2,030 грам, пару сережок у вигляді крапель, із вставками каменів коралу, виготовлені із срібла 925 проби, вагою 8,180 грам, загальна залишкова вартість яких, згідно із висновку товарознавчої експертизи №11/634 від 09.09.2020 року становить 6340 грн. 18 коп., чим спричинила потерпілій [PERSON] матеріального збитку на вищевказану суму. У вказаному кримінальному провадженні позивач була визнана потерпілою. Вирок набрав законної сили (а.с.7-9). Крім того, до матеріалів справи позивачем долучено копії бирок із ломбарду згідно яких ціна каблучки із срібла 925 проби, вагою 5,40 грами становить 368 грн., каблучки із срібла 925 проби, вагою 11,72 грами - 762 грн., каблучки із срібла 925 проби, вагою 3,01 грами- 214 грн., каблучки із срібла 925 проби, вагою 5,86 грами - 399 грн., каблучки із срібла 925 проби, вагою 5,94 грами - 404 грн. та копії фіскальних чеків, виданих ПТ «Донкредит» Ломбардного відділення №168 Закарпатської області, за адресою: м.Ужгород, пл.Корятовича, 15, від 15.09.2020 року на суму 348,00 грн., 762,00 грн., 214,00 грн., 399,00 грн. та 404 грн. , а всього на суму 2 127 грн. (а.с. 10). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосоване законодавство, позиція суду та оцінка доводів учасників справи За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав і інтересів визначені у статті 16 ЦК України, і такий перелік не є вичерпним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Також перераховані конкретні способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України). Згідно положень ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК України). Загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2020 року, справа №308/10829/20, встановлено, що 30 липня 2020 року, в період часу з 08 по 09 год [PERSON] таємно викрала у [PERSON] ювелірні вироби із срібла загальна залишкова вартість яких, згідно із висновку товарознавчої експертизи №11/634 від 09.09.2020 року становить 6 340 грн. 18 коп. Частинами 1,7 ст.128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Із матеріалів справи вбачається що [PERSON] не пред`являла цивільного позову до обвинуваченої у кримінальному провадженні. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно положень ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Так позивач просить відшкодувати завдані їй збитки, пов`язані із викраденням у неї ювелірних виробів, загальна залишкова вартість яких становить 6340,18 грн. та відшкодувати додаткові витрати у сумі 2127,00 грн., які вона понесла у зв`язку із викупом ювелірних прикрас із ломбарду. Враховуючи вимоги ст.1192 ЦК України вартість завданих позивачеві збитків визначається реальною вартістю втраченого майна, що, як встановлено вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.10.2020 року та не заперечується позивачем, становить 6340,18 грн. Разом з тим, заявляючи позовну вимогу про відшкодування додаткових витрат у сумі 2127,00 грн. позивач фактично просить подвійного відшкодування шкоди, так як обраний позивач спосіб захисту, у вигляді відшкодування шкоди в розмірі 6340,18 грн., передбачає відшкодування всієї вартості викраденого майна. На переконання суду, в даному випадку, вказані позивачем додаткові витрати у сумі 2127,00 грн. не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України, відтак позов у цій частині задоволенню не підлягає, у зв`язку з його необґрунтованістю. Враховуючи наведене, визначений ч. 6 ст. 82 ЦПК України принцип обов`язковості обвинувального вироку суду у питанні вини відповідача, а також те, що позивач не зверталася із цивільним позовом у рамках вказаного вище кримінального провадження, відак правомірно звернулася до суду із даним позовом про відшкодування шкоди, завданої діяннями [PERSON] і саме вона має нести відповідальність за завдану позивачу майнову шкоду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 6340,18 грн. завданої майнової шкоди. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 679,91 грн. судового збору (908,00 грн. *74,88%).

Outcome: partial