Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 24.11.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 4637 квартири [ADDRESS] , укладений на Одеській товарній біржі 24.07.1999 року між [PERSON] та [PERSON] , мотивуючи тим, що договір купівлі-продажу був оформлений на Одеській товарній біржі та нотаріально не посвідчений, що позбавляє можливості розпоряджатися належним їй майном. Заяви, клопотання 22.02.2021 року від представника [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність. 22.02.2021 року від [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність. Аргументи учасників справи В судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, згідно клопотання представника від 22.02.2021 року позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно клопотання від 22.02.2021 року позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору не прибув про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Фактичні обставини справи, встановлені судом 24.07.1999 року на Одеській товарній біржі між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 4637, предметом якого є квартира [ADDRESS] (а.с. 5-6). Договір купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 4637 від 24.07.1999 року. Відповідно до довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» № 14 від 22.02.2021 року власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] (1/1 частка) на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, реєстр № 4637, посвідченого ОТБ 24.07.1999 року, зареєстрованого КП Ізмаїльським МБТІ в книгу реєстру за № 63д-18 від 19.08.1999 року. Всі зобов`язання за договором купівлі-продажу сторонами виконані в повному обсязі. Згідно листа позивача від 13.10.2019 року від нотаріального посвідчення договору відповідач ухиляється. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22.09.2001 року відповідачем укладено шлюб з [PERSON] , прізвище після реєстрації [PERSON] . Позиція суду У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно роз`яснень п. 3 ч. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Згідно зі ст. 224 ЦК України (у редакції 1963 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (стаття 128 ЦК України (у редакції 1963 року). Відповідно до ч. 1 ст. 45 ЦК України (у редакції 1963 року), недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу (ч. 1 ст. 47 ЦК України у редакції 1963 року). Статтею 227 ЦК України (у редакції 1963 року) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Отже, для визнання судом угоди дійсною необхідно не лише повне чи часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди. Крім того, за змістом ст. ст. 128, 153 ЦК України (у редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, відбулося повне виконання договору, неможливість нотаріального посвідчення договору позбавляє позивача можливості розпорядитися належним йому майном. Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання позову закону не суперечить, прав та інтересів інших осіб не порушує, суд вважає за необхідне визнати спірний договір дійсним та визнати право власності на вищевказану квартиру.

Outcome: approved