Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. СТОВ «Прогрес» звернулося до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків, який ухвалою суду від 11.03.2019 року залишено без руху та надано строк для виправлення недоліків позовної заяви. 05.04.2019 року на виконання ухвали суду позивачем подано заяву про виправлення недоліків позовної заяви та позовну заяву із виправленими недоліками, а 24.05.2019 року - заяву про збільшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом до провадження відповідно до ухвали від 05.06.2019 року. У позовній заяві та в позові в редакції про збільшення позовних вимог, позивач просить стягнути з [PERSON] збитки, завдані внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, орендованих Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес», в сумі 67502,85 грн., що складає: прямі збитки, понесені внаслідок обробітку земельних ділянок в сумі 23899,55 грн., та упущену вигоду внаслідок неможливості самостійного обробітку земельних ділянок в сумі 43603,30 грн., а також судові витрати. Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач самовільно знищив посіви кукурудзи на земельній ділянці, належній СТОВ «Прогрес» на праві оренди, а саме: на земельній ділянці [PERSON] за № [NUMBER] загальною площею 2,2332 га. з кадастровим номером 0525381400:02:002:0077. Позивачем здійснено розрахунок витрат, понесених на обробіток зазначеної земельної ділянки, який документально підтверджується відповідними документами. Відповідно до технологічної карти, позивачем планувалося провести та проведено ряд агротехнічних заходів, спрямованих на вирощування культури кукурудзи на зерно в 2018 році, а саме: 1) подрібнення рослинних решток, проведення якого доводиться формами Ф-СГ-008 за період 16-31.10.2017 року, формами №68 за період 16-31.10.2017 року ціною 214,40 грн. з ПДВ за 1 га., загальною вартістю 1,8 х 214,40= 358, 92 грн. з ПДВ; 2) дискування в один слід ціною 322,02 грн. з ПДВ за 1 га., загальною вартістю 1,8 х 322,02 грн. = 579,64 грн. з ПДВ; 3) оранку, проведення якої доводиться формами Ф-СГ-008 за період 16-31.10.2017 року, формами №68 за період 16-31.10.2017 року, ціною 754,52 грн. за 1 га, загальною вартістю 1,8 х 754,52 грн. = 1358,14 грн. з ПДВ; 4) культивацію, проведення якої доводиться формами Ф-СГ-008 за період 09-15.04.2018 року, формами 68 за період 09-14.04.2018 року, обліковими листами тракториста- машиніста форми 67-Б, формами Ф-СГ-008 за період 23-30.04.2018 року, формами 68 за період 23-30.04.2018 року, обліковими листами тракториста- машиніста форми 67-Б за вказаний період, ціною 194,91 грн. з ПДВ за 1 га., загальною вартістю 1,8 х 194,91 = 350,84 грн. з ПДВ; 5) роботи по навантаженню добрив, насіння кукурудзи, засобів захисту рослин, проведення якого доводиться формами Ф-СГ-008 за період 05-07.04.2018 року, формами 68 за період 05-07.04.2018 року, обліковими листами тракториста-машиніста форми 67-Б, формами 68 за період 09-14.04.2018 року, обліковими листами тракториста-машиніста форми 67-Б за вказаний період, ціною 12,02 грн. з ПДВ за 1 га, загальною вартістю 1,8 х 12,02 = 21,64 грн. з ПДВ; 6) внесення карбаміду, проведення якого доводиться: формами Ф-СГ-008 за період 09-15.04.2018 року, за період 05-07.04.2018 року, за період 09-15.04.2018 року, формами 68 за період 09-15.04.2018 року та за період 09-15.04.2018 року, обліковими листами тракториста-машиніста форми 67-Б за вказаний період, накладними вимогами №17 від 13.04.2018 року та №21 від 16.04.2018 року, актом №6 від 30.04.2018 року, ціною 34,87 грн. з ПДВ за 1 га., загальною вартістю 1,8 х 34,87 грн. = 62,77 грн. з ПДВ; 7) перевезення дизельного палива, добрив, насіння кукурудзи, засобів захисту рослин, проведення якого доводиться подорожніми листами вантажного автомобіля від 20.04.2018 року, від 22.04.2018 року, від 13.04.2018 року, від 13.04.2018 року, від 14.04.2018 року, від 20.04.2018 року, від 21.04.2018 року, товарно-транспортними накладними №165395 від 20.04.2018 року, №165388 від 13.04.2018 року №165389 від 13.04.2018 року, №165394 від 20.04.2018 року, накладними вимогами №31 від 23.04.2018 року та №53 від 28.04.2018 року, ціною 173,33 грн. з ПДВ за 1 га., загальною вартістю 1,8 х 173,33 грн. = 311,99 з ПДВ; 8) посів кукурудзи, проведення якого доводиться формами Ф-СГ-008 за період 23-30.04.2018 року, формами 68 за період 23-30.04.2018 року, обліковим листом тракториста-машиніста форми 67-Б, ціною 192,47 грн. з ПДВ за 1 га., загальною вартістю 1,8 х 192,47 грн. = 346,45 грн. з ПДВ; 9) коткування посіву, проведення якого доводиться формами Ф-СГ-008 за період 23-30.04.2018 року, формами 68 за період 23-30.04.2018 року, обліковими листами тракториста-машиніста форми 67-Б, ціною 81,61 грн. з ПДВ за 1 га., загальною вартістю 1,8 х 81,61 грн. = 146,90 грн. з ПДВ; 10) внесення засобів захисту рослин, проведення якого доводиться формами Ф-СГ-008 за період 23-30.04.2018 року, за період 01.-06.05.2018 року, формами 68 за період 23-30.04.2018 року та за період 01.-06.05.2018 року, обліковими листами тракториста-машиніста форми 67-Б, накладними вимогами №38 від 21.04.2018 року., №40 від 23.04.2018 року, №42 від 24.04.2018 року, актами від 30.04.2018 року, ціною 59,96 грн. з ПДВ за 1 га., загальною вартістю: 1,8 х 59,96 грн. = 107,93 грн. з ПДВ; всього: 3645,22 грн. з ПДВ. Факт придбання насіння кукурудзи Pioner П9074 (ФАО - 330) на посів доводиться Додатком 1342/18/66/2-Н від 15.11.2017 року за ціною 4330 грн. без ПДВ та 5196 грн. з ПДВ за один мішок. Норма висіву насіння на 1 га складає 1,07 мішка, відповідно на 1,8 га було витрачено: 1,8 х 1,07 = 1,926 мішка насіння, вартість якого складає: 1,926 х 5196 = 10007,50 грн. Добрива - карбамід придбано відповідно до Додатку №1342/18/66/3-МД/О від 15.11.2017 року за ціною 10521,67 грн. без ПДВ та 12626 грн. з ПДВ за 1 тону. Норма внесення добрива карбаміду та його фактичне внесення склали 0,3 т на 1 га, тому на 1,8 га було витрачено: 1,8 х 0,3 = 0,54 т добрива карбаміду, вартість якого становить: 0,54 х 12626 грн. = 6818,04 грн. Засоби захисту рослин, що були внесені на посіви кукурудзи, придбані відповідно до: Біопауер - Додатку №1342/18/66/6-ЗЗР від 18.05.2018 року за ціною 3,26 долара США без ПДВ, що складає 3,91 долара США з ПДВ, що за курсом на час придбання (26,175 грн. за 1 долар США), становить 102,40 грн. за 1 л. з ПДВ; сульфат магнію - Додатку №1342/18/66/4 - МД/П від 22.06.2018 року за ціною 7,09 грн. без ПДВ, що складає 8,51 грн. за 1 кг.; роубек - Специфікації №1 до договору поставки №176-2017 від 26.12.2017 року за ціною 523,10 грн. з ПДВ за 1 л.; Оскар Преміум - Специфікації №1 до договору поставки №176-2017 від 26.12.2017 року за ціною 313,20 грн. з ПДВ за 1л.; Оракул колофермин Цинк - Додаткової угоди №2 від 13.04.2018 року до Договору поставки №176-2017 від 26.12.2017 року за ціною 159 грн. з ПДВ за 1 л.; Вимпел -Додаткової угоди №2 від 13.04.2018 року до Договору поставки №176-2017 від 26.12.2017 року за ціною 263,1 грн. з ПДВ за 1 л.; Карбамід - Додатку №1342/18/66/3-МД/О від 15.11.2017 року за ціною 10521,67 грн. без ПДВ та 12626 грн. з ПДВ за 1 тону. Затрати засобів захисту рослин складають наступну вартість: Біопауер - при нормі 1,25л/га - 1,25 х 102,4 х 1,8 = 230,4 грн.; сульфат магнію - при нормі 3 кг/га 3 х 8,51 х 1,8 = 45,95 грн.; Роубек - при нормі 0,3л/га - 0,3 х 523,10 х 1,8 = 282,47 грн.; Оскар Преміум - при нормі 3,7 л/га - 3,7 х 313,20 х 1,8 = 2085,91 грн.; Оракул колофермин Цинк - при нормі 1,5л/га - 1,5 х 159 х 1,8 = 429,30 грн.; Вимпел - при нормі 0,3 л/га - 0,3 х 236,1 х 1,8 = 127,49 грн.; Карбамід - при нормі 10 кг/га - 0,01 х 12626 х 1,8 = 227,27 грн.; всього - 3428,79 грн., а загальна вартість затрат становить - 23899,55 грн. Запланована урожайність кукурудзи на зерно становить 100 ц/га = 10 т/га. Відтак, позивачем недозібрано урожай соняшнику із самовільно зайнятих відповідачем земельних ділянок 1,800 га х 10 т/га = 18 т. Зібраний урожай кукурудзи позивач мав продати ТОВ «Зернокомплекс «Сиваш» відповідно до Договору постачання №3682-1 від 06.10.2018 року. Відповідно до п.2.3 Договору, вартість, ціна 1 тони кукурудзи становить 3633,61 грн. без урахування ПДВ або 4360,33 грн. з ПДВ. Внаслідок протизаконних дій відповідача [PERSON] , позивачем недоотримано прибуток, в сумі: 10 т. х 4360,33 грн. = 43603,30 грн. Передбачувана реальна можливість обробітку земельних ділянок з метою збору врожаю - є збитками, що поніс позивач - СТОВ «Прогрес» внаслідок дій відповідача [PERSON] . СТОВ «Прогрес» понесло прямі збитки внаслідок обробітку земельних ділянок в сумі 23899,55 грн., упущену вигоду внаслідок неможливості самостійного обробітку земельних ділянок в сумі 43603,30 грн., а всього: 67502,85 грн. Судові витрати на правову допомогу складають 10000 грн. В судових засіданнях представник позивача - адвокат Пинзар І.В., повноваження якого підтверджуються ордером серії ВН №113252 від 23.05.2019 року та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.175, 176 т.1), та в судових засіданнях 26.07.2019 року, 28.01.2020 року представник позивача Кравчук С.А. , що є директором СТОВ з правових питань, повноваження якого підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і Статутом СТОВ (а.с.78-79, 80-85 т.1), позовні вимоги в редакції заяви про збільшення позовних вимог підтримали. Кравчук С.А. суду пояснив, що між позивачем та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки в с. Джурин Шаргородського району, поза межами населеного пункту. Договір пройшов державну реєстрацію, був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, не визнаний недійсним у судовому порядку. Оскільки право оренди земельної ділянки [PERSON] належить позивачеві, то останній планував та розпочав на ній проводити роботи із своєї основної діяльності - вирощування сільськогосподарської культури - кукурудзи. Відповідачем здійснено самозахват цієї земельної ділянки, знищено посіви кукурудзи, які знаходилися на земельній ділянці і які зробив позивач, чим порушено основний вид діяльності позивача. При встановленні самозахвату обмір меж земельної ділянки проведено спеціалістом, при чому був присутній відповідач, котрий визнав факт самозахвату і знищення посівів та здійснення власного посіву сої. У посівах сої спеціаліст виявив рештки посівів кукурудзи, про що зазначив у акті обстеження. [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності і сплатив штраф, не оскаржуючи постанову про адміністративне правопорушення, визнавши, таким чином, факт самозахвату, а також заподіяння збитків позивачу. Обмін земельними ділянками, на чому наполягає відповідач, не здійснювався, відповідні договори не укладалися. Безпідставним вважає ствердження відповідача про те, що на земельну ділянку [PERSON] він обміняв іншу земельну ділянку і що обмін здійснено шляхом укладення усного договору міни з дозволу та відома директора та головного агронома СТОВ. Вирішувати питання щодо укладення договорів міни уповноважений тільки директор СТОВ. [PERSON] , котрий на той час працював головним агрономом у СТОВ, не уповноважений вирішувати питання обміну земельними ділянками. У зв`язку із неправомірними діями відповідача позивачем понесено реальні збитки, які підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами, а також наявна упущена вигода, які просить стягнути з відповідача в редакції заяви про збільшення позовних вимог. Вартість затрат позивача розрахована по середніх доступних цінах по Вінницькій області, затрати та збитки реально понесено позивачем. У зв`язку із чим вважає, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Щодо судових витрат, які понесені позивачем, то останній звертатиметься до суду про винесення з приводу розподілу судових витрат додаткового рішення, про що зроблено усну заяву представником позивача до початку судового розгляду і ця заява прийнята судом. Представник позивача - адвокат Пинзар І.В. суду пояснив, що СТОВ «Прогрес», як орендар, в тому числі, земельної ділянки [PERSON] , на полі, де знаходиться означена земельна ділянка, здійснило ряд агрозаходів, починаючи підготовку ґрунту з 2017 року, і навесні 2018 року посіяло кукурудзу. На проведення робіт по посіву кукурудзи та на придбання насіння, хімічних препаратів, добрив товариством понесено витрати, які наведені в розрахунку в позовній заяві в редакції заяви про збільшення позовних вимог. Також, СТОВ уклало договори на продаж кукурудзи, від чого повинно було б отримати прибуток. Разом з тим, відповідачем здійснено самозахват земельної ділянки [PERSON] площею приблизно 1,8 га, знищено посіви кукурудзи та посіяно сою. В результаті вказаних дій відповідачем заподіяно збитки СТОВ, які складаються із прямих збитків, понесених внаслідок обробітку земельної ділянки, в сумі 23899,55 грн. та упущеної вигоди внаслідок неможливості самостійного обробітку земельної ділянки в сумі 43603,30 грн. Розрахунки позивача підтвердженні відповідними доказами, доданими до позовної заяви, які підтверджують понесені збитки позивачем, що є реальними. Самозахват відповідачем земельної ділянки було виявлено наприкінці травня 2018 року головним агрономом СТОВ, після чого підприємство зверталося в ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області для підтвердження вказаного факту. Спеціалістом ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області встановлено факт самозахвату відповідачем земельної ділянки [PERSON] , про що складено акт, а також притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності. Просить не приймати до уваги ствердження відповідача у відзиві на позов про те, що він обмінювався земельними ділянками з власниками земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку [PERSON] , оскільки землі вказаних осіб знаходяться в оренді СТОВ на підставі відповідних договорів, за них товариством сплачується цим особам орендна плата. До того ж, договорів міни відповідач [PERSON] не надає. Саме відповідач повинен довести суду, що він не винен і його дії були правомірними, разом з тим, позивачем додано докази як винуватості відповідача, зокрема, постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за самозахват земельної ділянки, яка ним не оскаржувалася та сплачено штраф, так і докази заподіяних позивачеві збитків і упущеної вигоди. Щодо судових витрат, понесених позивачем, останній звертатиметься до суду про винесення з приводу розподілу судових витрат додаткового рішення. 2. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача - СТОВ «Прогрес» не визнав та подав відзиви на позовну заяву та позовну заяву у редакції заяви про збільшення позовних вимог (а.с.71-72, 194 том 1), у яких зазначив, що у 2018 році він вирішив допомогти родичам і знайомим в обробітку земельних ділянок, які їм належать на праві власності, зокрема, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Оскільки, спадкові земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] знаходяться в середині поля та віддалено від земельної ділянки [PERSON] , він вирішив погодити питання обміну на 2018 рік земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] на наближені земельні ділянки до земельної ділянки [PERSON] . З цією метою до проведення весняно-польових робіт 2018 року він поїхав до керівництва позивача в с. Суботівку Могилів- Подільського району Вінницької області, де мав зустріч з директором [PERSON] та головним агрономом [PERSON], в ході якої погодив питання обміну земельних ділянок. [PERSON] зробив ксерокопію з наявного в нього плану поля та відмітив у ньому обмін земельних ділянок. В подальшому з`ясувалось, що 02.05.2018 року позивач зареєстрував право оренди земельної ділянки з [PERSON] , а тому він зайняв по обміну тільки одну земельну ділянку, що межувала із земельною ділянкою [PERSON] , зокрема, належну [PERSON] , взамін земельної ділянки [PERSON] Цивільна справа про визнання договору оренди земельної ділянки [PERSON] недійсним через підробку підписів під договором знаходиться в Шаргородському районному суді. Щодо договору оренди по земельній ділянці [PERSON] , як правонаступника батька, [PERSON] , то як право оренди, яке зареєстроване після смерті особи, так і сам договір, оскаржуватимуться останньою в суді через порушення законодавства. Так як він вважав, що питання обміну земельних ділянок є погодженим, хоч і не оформленим документально, то засіяв площу та обробляв її до кінця серпня 2018 року, коли з ініціативи позивача розпочалися перевірки. Позов в сукупності, мотивовано тим, що він самоправно захопив орендовану позивачем у [PERSON] земельну ділянку (пай) № [NUMBER] з кадастровим номером 0525381400:02:002:0077, площею 2,2332 га. за межами населеного пункту на території Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, чим заподіяв, на думку позивача, збитків у розмірі 129106,15 грн. Проте, вважає, що позивач не навів належних правових підстав нарахованих збитків, тобто не довів законність, обґрунтованість позовних вимог, а тому просить суд у позові відмовити у повному обсязі та стягнути на його користь судові витрати відповідно до доказів, що будуть надані в судове засідання. В судових засіданнях відповідач [PERSON] позов СТОВ «Прогрес» до нього не визнав, просив у його задоволенні відмовити через безпідставність вимог. Суду пояснив, що у 2018 році допомагав своїм родичам та знайомим у обробітку землі, оскільки має необхідну техніку. Так як земельні ділянки знаходилися на полі за межами населеного пункту с. Джурин у різних його частинах, то він вирішив домовитися із керівництвом СТОВ «Прогрес», яке орендує землі у жителів села, про обмін одних ділянок на інші для зручності обробітку як ним, так і товариством. Для цього на початку 2018 року він поїхав у с. Суботівку Могилів-Подільського району, де зустрівся із керівником СТОВ [PERSON] , котрий не заперечував щодо обміну і направив його до головного агронома [PERSON] для узгодження земельних ділянок, що підлягали обміну. [PERSON] та він розглянули план поля і домовилися про обмін земельних ділянок його родичів на інші, щоб вони були розміщені на полі єдиним масивом для зручності обробітку. Таким чином він обміняв одну із земельних ділянок на земельну ділянку [PERSON] . Договір міни між ним та СТОВ «Прогрес» у особі [PERSON] та [PERSON] був укладений усно. Навесні 2018 року він обробив земельну ділянку [PERSON] , посіяв сою. На сусідніх земельних ділянках, які обробляв СТОВ «Прогрес», було посіяно кукурудзу. Влітку 2018 року позивач ініціював перевірки обробітку ним земельної ділянки [PERSON] працівниками Держгеокадастру. Він був присутній при перевірках. Було встановлено посів сої на тій земельній ділянці, яку він обробив та засіяв соєю, серед якої де-не-де проросли рослини кукурудзи та соняшнику. Щодо нього складалися акти про порушення та про притягнення його до адміністративної відповідальності, він заплатив штраф, хоча не допустив жодних порушень, оскільки користувався земельною ділянкою на законних підставах - на підставі усного договору міни земельними ділянками. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Костриця В.С., що діє на підставі ордеру серії ВН №097087 від 07.05.2019 року, виданого згідно з договором про надання правової (правничої) допомоги та представництво від 21.04.2019 року (а.с.75, 76 т.1) та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.77 т.1), позов СТОВ «Прогрес» до [PERSON] не визнав, просив у його задоволенні відмовити через безпідставність та недоведеність позовних вимог. Адвокат Костриця В.С. суду пояснив, що позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження понесених збитків по обробітку земельної ділянки [PERSON] , посіви кукурудзи на вказаній земельній ділянці були відсутні, а лише місцями де-не-де були пророслі рослини соняшнику та кукурудзи станом на травень 2018 року, коли [PERSON] обробляв земельну ділянку, зокрема, закривав вологу, оскільки земельна ділянка була зорана з осені. Для обробітку земельної ділянки [PERSON] відповідач [PERSON] отримав усний дозвіл керівництва СТОВ у особі директора [PERSON] , до якого звернувся на початку 2018 року для вирішення питання про обмін земельних ділянок його рідних та знайомих, які попросили допомогти у обробітку, для зручності у проведенні робіт, щоб земельні ділянки знаходилися поруч. Письмовий договір міни дійсно не укладався. Усний договір міни було укладено, оскільки директор СТОВ направив [PERSON] до головного агронома [PERSON] для узгодження того, які земельні ділянки будуть замінюватися. Вважає, що [PERSON] здійснював обробіток земельної ділянки [PERSON] на законних підставах, згідно з усним договором обміну земельних ділянок, у зв`язку із чим не заподіяв СТОВ жодних збитків та упущеної вигоди. Розрахунки, проведені позивачем в частині заподіяння збитків та упущеної вигоди вважає абстрактними та надуманими, проведеними не відповідно до порядку, встановленого законодавством, оскільки норма ст.22 ЦК України є загальною, тоді як ЗК України містить спеціальні норми, які регулюють способи захисту порушених прав землекористувачів, зокрема, ст.ст.152, 156, 157 ЗК і якими встановлено, що шкода відшкодовується у порядку, встановленому КМУ. Разом з тим, позивач провів розрахунок збитків і упущеної вигоди довільно, а не в порядку, передбаченому КМУ в постанові за №284 від 19.04.1993 року у редакції, чинній на час виникнення спору. Також, адвокат Костриця В.С. вважає, що позивачем не доведено факту обробітку спірної земельної ділянки та понесення у зв`язку із цим витрат, так як, на його думку, жоден доказ, наданий позивачем, не містить посилання на понесення певних затрат позивачем на конкретному полі, де знаходиться спірна земельна ділянка. Будь-яких доказів, що всі надані наряди на роботу, акти проведення обробітку стосуються земельної ділянки [PERSON] , яку орендує позивач, немає. З наведених підстав просить у позові відмовити. ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача Заяви, клопотання позивача: 1. 05.04.2019 року позивач - СТОВ «Прогрес» подало заяву про виправлення недоліків позовної заяви (а.с.61 т.1). 2. 07.05.2019 року представник позивача СТОВ «Прогрес» - Кравчук С.А. подав клопотання про перехід від спрощеного до загального позовного провадження (а.с.90 т.1). 3. 07.05.2019 року представник позивача СТОВ «Прогрес» - Кравчук С.А. подав клопотання про витребування доказів (а.с.91 т.1). 4. 24.05.2019 року позивач - СТОВ «Прогрес» подало заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с.92-97 т.1). 5. 24.05.2019 року представник позивача СТОВ «Прогрес» - адвокат Пинзар І.В. подав клопотання про витребування доказів (а.с.184-185, 187 т.1). 6. 05.06.2019 року представник позивача СТОВ «Прогрес» - адвокат Пинзар І.В. подав клопотання про витребування доказів (а.с.195 т.1). 7. 05.06.2019 року представник позивача СТОВ «Прогрес» - адвокат Пинзар І.В. подав клопотання про долучення доказів (а.с.197 т.1). 8. 14.08.2019 року представник позивача СТОВ «Прогрес» - адвокат Пинзар І.В. подав клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.73 т.2). 9. 20.11.2019 року представник позивача СТОВ «Прогрес» - адвокат Пинзар І.В. подав клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.117-118 т.2). 10. В судовому засіданні представник позивача адвокат Пинзар І.В. заявив клопотання про повторний допит свідків [PERSON] та [PERSON] з метою усунення суперечностей у поясненнях свідків. Заяви, клопотання відповідача: 1. 02.05.2019 року відповідач [PERSON] подав заяву по суті справи - відзив на позовну заяву (а.с.71-72 т.1). 2. 07.05.2019 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Костриця В.С. подав клопотання про відкладення розгляду справи в підготовчому судовому засіданні (а.с.74 т.1). 3. 03.06.2019 року відповідач [PERSON] подав клопотання про витребування доказів та виклик свідків, про приєднання матеріалів (а.с.189 т.1). 4. 03.06.2019 року відповідач [PERSON] подав заяву по суті справи - відзив на позовну заяву в редакції заяви про збільшення позовних вимог від 23.05.2019 року (а.с.194 т.2). 5. 02.10.2019 року відповідач [PERSON] подав клопотання про зупинення провадження по справі (а.с.85-88 т.2). 6. 29.10.2019 року представник відповідача - адвокат Костриця В.С. заявив усне клопотання про притягнення до відповідальності у виді стягнення штрафу свідка [PERSON] . 7. В судовому засіданні 19.12.2019 року представник відповідача адвокат Костриця В.С. заявив клопотання про допит свідка [PERSON] в режимі відеоконференції. 8. Відповідач [PERSON] 28.01.2020 року подав заяву в порядку ст.ст.141, 182 ЦПК України щодо судових витрат (а.с.172 т.2). ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 11.03.2019 року позовну заяву СТОВ «Прогрес» до [PERSON] про стягнення збитків залишено без руху (а.с.55-56 т.1). 2. Згідно з ухвалою судді від 08.04.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву СТОВ «Прогрес» до [PERSON] про стягнення збитків, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання на 07.05.2019 року (а.с.66-67 т.1). 3. У судовому засіданні 07.05.2019 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Костриці В.С. про відкладення судового засідання та відкладено судове засідання на 24.05.2019 року (а.с.88 т.1). 4. Відповідно до ухвали суду від 24.05.2019 року задоволено клопотання представника позивача Кравчука С.А. про перехід від спрощеного до загального позовного провадження; відкрито підготовче провадження у означеній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 05.06.2019 року (а.с.179-180 т.1). 5. 05.06.2019 року у підготовчому судовому засіданні розглянуто клопотання сторін про витребування доказів, приєднання доказів, прийняття до провадження заяви про збільшення позовних вимог, про виклик свідків, у зв`язку із чим підготовче засідання у справі відкладено на 02.07.2019 року (а.с.227-232 т.1). 6. 02.07.2019 року у справі закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд справи на 26.07.2019 року (а.с.57-58 т.2). 7. Судові засідання у справі відкладалися 26.07.2019 року, 14.08.2019 року (а.с.67-69, 71 т.2). 8. Відповідно до ухвали суду від 02.10.2019 року, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі (а.с.97-98 т.2). 9. Згідно з ухвалою суду від 29.10.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Костриці В.С. про притягнення до відповідальності у виді стягнення штрафу свідка [PERSON] ; свідка піддано приводу; виклик свідка здійснено шляхом опублікування про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.105-106 т.2). 10. 20.11.2019 року та 05.12.2019 року судові засідання у справі відкладено за клопотаннями представників сторін (а.с.120, 142 т.2). 11. Згідно з ухвалою суду від 19.12.2019 року задоволено клопотання представника відповідача про допит свідка [PERSON] в режимі відеоконференції (а.с.144-145 т.2). 12. 20.01.2020 року судом, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвали про зміну порядку дослідження доказів та про задоволення клопотання адвоката Пинзаря І.В. про повторний виклик та допит свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.166-167 т.2). ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли земельні та цивільні правові відносини щодо захисту прав землекористувачів та відшкодування завданих землекористувачам збитків. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що, [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 0525381400:02:002:0077 площею 2,2333 га на території Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.33 т.2). Згідно з Договором оренди землі за №553 від 19.03.2012 року, СТОВ «Прогрес» є орендарем земельної ділянки площею 2,2333 га з кадастровим номером 0525381400:02:002:0077, яка належить [PERSON] і знаходиться на території Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (а.с.7-10 т.1). Строк дії договору оренди визначений у 10 років; договір є діючим, не розірваний та не визнаний недійсним у передбаченому законом порядку. Тобто позивач є землекористувачем вказаної земельної ділянки. Факт землекористування позивачем земельною ділянкою площею 2,2333 га з кадастровим номером 0525381400:02:002:0077, яка належить [PERSON] і знаходиться на території Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.11-12 т.1). Місце розташування вказаної спірної земельної ділянки на території Джуринської сільської ради з Договору оренди землі та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права не встановлено. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, виданої 23.04.2018 року, та Статуту СТОВ «Прогрес», позивач є юридичною особою, основною метою його діяльності є задоволення потреб населення в різного роду послугах, товарах народного споживання, продукції різноманітного призначення шляхом здійснення комерційної діяльності та одержання прибутку, досягнення економічних і соціальних результатів за рахунок здійснення виробничої та господарської діяльності; предметом діяльності Товариства, є в тому числі, вирощування зернових культур (а.с.41, 42-50 том 1). Згідно з технологічною картою на 2018 рік, СТОВ «Прогрес» планувало вирощувати культуру - кукурудзу (зерно) 2018 на площі 258 га, з плановою урожайністю - 100 ц/га (бункер), 90 ц/га (залік); валовий збір основної продукції - 2580 тонн (бункер), 2322 тонн (залік) (а.с.13 т.1). Для цього СТОВ «Прогрес» має необхідні основні засоби, а також уклало договори про придбання насіння кукурудзи, добрив, пестицидів. Так, з довідки СТОВ «Прогрес» від 13.09.2018 року вбачається перелік основних засобів, які перебувають в користуванні Товариства (а.с.19-21 т.1). Разом з тим, з вказаної технологічної карти та наданих Договору оренди землі і витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, з яких не вбачається місцезнаходження земельної ділянки [PERSON] , орендованої позивачем, неможливо встановити, чи входить спірна земельна ділянка до складу земель, на яких передбачалося виконання технологічної карти щодо посіву і вирощування кукурудзи. Згідно з додатком №1342/18/66/2-Н від 15.11.2017 року до договору поставки №1342/18/66 від 07.09.2017 року, укладеного між малим приватним підприємством Фірмою «Ерідон» та СТОВ «Прогрес» вбачається, що Товариству передбачалася поставка насіння кукурудзи та інсектицидів у період з 1.03.2018 року по 01.04.2018 року на загальну суму з ПДВ 1581312 грн. (а.с.22-23 т.1). Також, згідно з додатком №1342/18/66/3-МД/О від 15.11.2017 року до договору поставки №1342/18/66 від 07.09.2017 року, укладеного між малим приватним підприємством Фірмою «Ерідон» та СТОВ «Прогрес» вбачається, що передбачалася поставка Товариству мінеральних добрив на загальну суму з ПДВ 3977191,26 грн. (а.с.24-25 т.1). З додатку №1342/18/66/3-ЗЗР від 18.05.2018 року до договору поставки №1342/18/66 від 07.09.2017 року, укладеного між малим приватним підприємством Фірмою «Ерідон» та СТОВ «Прогрес» вбачається, що передбачалася поставка Товариству товару, а саме: Біопауер (прилипач) (5л) на загальну суму з ПДВ 12799,50 грн. (а.с.26-27 т.1). Крім того, з додатку №1342/18/66/4-МД/П від 22.06.2018 року до договору поставки №1342/18/66 від 07.09.2017 року, укладеного між малим приватним підприємством Фірма «Ерідон» та СТОВ «Прогрес» вбачається, що передбачалася поставка Товариству товару, а саме: Магнію сульфату MgSO4.7H2O (25 кг) на загальну суму з ПДВ 8508 грн. (а.с.30-31 т.1). Відповідно до договору поставки №176-2017 від 26.12.2017 року та специфікації №1 до договору поставки на умовах розстрочення платежів №176-2017 від 26.12.2017 року та додаткової угоди №2 до договору поставки №176-2017 на умовах розстрочення платежів від 26.12.2017 року між ПП «Поділля- Агрохімсервіс» та СТОВ «Прогрес», передбачалося постачання Товариству продукції виробничо-технічного призначення, добрив, пестицидів (а.с.36-40 т.1). Факт виконання сторонами вказаних договорів та виконання умов додатків до означених договорів належними, допустимими та достовірними доказами не підтверджено. Таким чином, вказані вище договори та додатки до договорів поставки та розстрочення платежів (а.с.22-23, 24-25, 26-27, 30-31, 36-40 т.1) не є, на думку суду, належними, достовірними та достатніми доказами на підтвердження виконання позивачем технологічної карти на 2018 рік та, відповідно, обставин щодо придбання ним насіння кукурудзи, добрив та пестицидів, оскільки ці додатки, без доказів понесення витрат і отримання насіння, добрив і пестицидів, не містять інформації щодо предмета доказування, на їх підставі не можна встановити дійсні обставини справи, вони не дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. А сама технологічна карта СТОВ на 2018 рік не свідчить про обставини вирощування кукурудзи на земельній ділянці № [NUMBER] [PERSON] , яка знаходиться на території Джуринської сільської ради. З наведених вище підстав вказані вище докази відхиляються судом, оскільки не є належними, достовірними та допустимими доказами на підтвердження придбання насіння, гербіцидів, пестицидів з метою вирощування кукурудзи на земельній ділянці № [NUMBER] площею 2,2333 га з кадастровим номером 0525381400:02:002:0077, яка належить [PERSON] і знаходиться на території Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області та на підтвердження обставин про понесення позивачем витрат у зв`язку із цим. При цьому, суд враховує також, що у позовній заяві та в заяві про збільшення позовних вимог позивач не визначився із обставинами щодо посіву, урожайності та незібраного урожаю культури чи то соняшнику, чи то кукурудзи, та понесення у зв`язку із цим затрат, оскільки у вказаних позові та заяві позивач стверджує про посіви кукурудзи з метою отримання прибутку, але про придбання для цього насіння соняшнику, про наявність упущеної вигоди через недозбирання урожаю соняшнику, а долучає до справи в якості доказу технологічну карту на 2018 рік на посів та вирощування кукурудзи. В ході розгляду справи представники позивача запевняли суд про наявність описки в тексті позову та заяви про збільшення позовних вимог, так як Товариством у 2018 році здійснювався посів кукурудзи на орендованій ним земельній ділянці у [PERSON] , але, вказана описка позивачем ніяким чином не виправлена. Також, позивачем з метою підтвердження обставин виконання комплексу певних технологічних робіт по вирощуванню кукурудзи на орендованій у [PERSON] земельній ділянці, понесення витрат у зв`язку із цим, до заяви про збільшення позовних вимог додано Форми Ф СГ 008, форми №68, облікові листи тракториста-машиніста, накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, акти про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин, подорожні листи вантажного автомобіля, товарно-транспортні накладні, датовані, починаючи з жовтня 2017 року по 30.06.2018 року (а.с.98-172 т.1). Разом з тим, вказані документи внутрішньої звітності Товариства не є, на думку суду, належними, достовірними та достатніми доказами на підтвердження виконання позивачем технологічних робіт по вирощуванню кукурудзи на орендованій у [PERSON] земельній ділянці та понесення у зв`язку із цим витрат, оскільки не містять інформації щодо предмета доказування, на їх підставі не можна встановити дійсні обставини справи, вони не дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, зокрема, що вказані у них технологічні роботи проводилися на певному полі, де розташована спірна земельна ділянка. Так як позивачем не надано доказів на підтвердження розміщення спірної земельної ділянки на певному полі за межами або в межах населеного пункту Джурин Шаргородського району, то відомості про проведення позивачем певних технологічних робіт на полях за №№4, 5, 6, 9, 10, 13, 14, 15, 16, 17 не можуть бути прийняті судом до уваги як докази на підтвердження виконання позивачем технологічних робіт по вирощуванню кукурудзи на орендованій у [PERSON] земельній ділянці та понесення у зв`язку із цим витрат, і відхиляються судом. До того ж, Форми Ф СГ 008, форми №68 свідчать про посіви позивачем озимої пшениці у 2017 році, а не кукурудзи навесні 2018 року (а.с.98-99 т.1). Таким чином, позивачем не доведено факту посіву ним на орендованій у [PERSON] земельній ділянці кукурудзи або соняшнику та понесення у зв`язку із цим витрат внаслідок проведення комплексу технологічних робіт. Судом встановлено, що навесні 2018 року відповідачем [PERSON] , який згідно з довідкою виконавчого комітету Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області №02-18-38 від 12.03.2019 року, зареєстрований та проживає в [ADDRESS] (а.с.54 т.1), проведено обробіток частини земельної ділянки, яка належить [PERSON] і знаходиться на території Джуринської сільської ради за межами населеного пункту та перебуває у оренді СТОВ «Прогрес», де посіяно насіння сої. При цьому, судом встановлено, що письмових договорів оренди, суборенди, міни цієї частини земельної ділянки, яка належить [PERSON] і знаходиться на території Джуринської сільської ради за межами населеного пункту та перебуває у оренді СТОВ «Прогрес», між позивачем та відповідачем не укладено. Вказаний факт не заперечується відповідачем, а також підтверджується матеріалами справи. Так, із акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки за №777-дк/633/ап/09/01/-18 від 29.08.2018 року, який складено державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства про охорону земель на території Вінницької області Немировським В.І. , вбачається, що, згідно із наказом №777-ДК від 30.07.2018 року проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості грунтів шляхом проведення перевірки стосовно земельної ділянки, як об`єкта перевірки площею 2,2333 га, з кадастровим номером 0525381400:02:002:0077 на території Джуринської сільської ради. У результаті перевірки встановлено, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення (рілля) площею 2,2333 га з кадастровим номером 0525381400:02:002:0077 (приватна власність) із земель, що були розпайовані на території Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, знаходиться за межами населеного пункту с. Джурин. На час перевірки орієнтовно 1,8 га земельної ділянки використовує [PERSON] , де проведено сільськогосподарські роботи (посіяно сою). Порушення земельного законодавства України виявлено і кваліфікується як самовільне зайняття земельної ділянки (а.с.43 т.2). План-схема спірної земельної ділянки у матеріалах перевірки державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства про охорону земель на території Вінницької області Немировського В.І. - відсутня (а.с.43 т.2, на звороті), що позбавляє суд можливості ідентифікувати земельну ділянку чи її приблизну частину, орієнтовною площею 1,80 га серед масиву земельних ділянок, які перебувають у оренді у СТОВ «Прогрес». З акту обстеження земельної ділянки №777-ДК/235/АО/10/01/-18 від 29.08.2018 року, складеного державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства про охорону земель на території Вінницької області Немировським В.І. за результатами обстеження земельної ділянки, вбачається, що ним виявлено механізований обробіток ґрунту, де проведено посів сої на орієнтовній площі 1,80 га. За результатами обстеження встановлено, що земельна ділянка загальною площею 2,2333 га, приватної власності - землі (що були розпайовані) сільськогосподарського призначення - рілля, з кадастровим номером 0525381400:02:002:0077 знаходиться за межами с. Джурин, Джуринської сільської ради, Шаргородського району. На час перевірки орієнтовно 1,80 га ріллі на земельній ділянці з кадастровим номером 0525381400:02:002:0077 використовує [PERSON] . На земельній ділянці орієнтовною площею 1,80 га без правовстановлюючих документів проведено механізований обробіток ґрунту (посіяно сою). Також видно на земельній ділянці поодинокі стебла соняшнику і кукурудзи (а.с.44 т.2). 30.08.2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства про охорону земель на території Вінницької області Немировським В.І. складено протокол про адміністративне правопорушення №777-ДК/0287П/07/01/-18 щодо [PERSON] за ст.53-1 КУпАП, відповідно до якого встановлено, що орієнтовно 1,80 га ріллі на земельній ділянці з кадастровим номером 0525381400:02:002:0077, що знаходиться за межами с. Джурин, використовує [PERSON] , який без правовстановлюючих документів провів механізований обробіток грунту (посіяв сою), що кваліфікується як вчинення [PERSON] самовільного зайняття земельної ділянки (а.с.46 т.2). Також, 30.08.2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства про охорону земель на території Вінницької області Немировським В.І. складено та вручено [PERSON] припис №777-Д/0358ПР/03/01/-18, яким приписано останньому в тридцятиденний термін усунути порушення вимог земельного законодавства, а саме: звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 1,80 га або оформити на її використання правовстановлюючі документи, відповідно до вимог ст.ст.125, 126 Земельного кодексу (а.с.46 т.2). Відповідач [PERSON] повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення (а.с.47 т.2). 30.08.2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства про охорону земель на території Вінницької області Немировським В.І. винесено постанову за №777-ДК/0266По/08/01/-18 про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] у розмірі 170 грн. за ст.53-1 КУпАП, а саме за те, що останній без відповідних документів здійснює механізований обробіток грунту (посів сої) на земельній ділянці орієнтовною площею 1,8 га (рілля) із земель, що були розпайовані на території Джуринської сільської ради, що є порушенням вимог ст.ст.125, 125 Земельного кодексу України (а.с.48 т.2). Крім того, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства про охорону земель на території Вінницької області Немировським В.І. складено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки [PERSON] в сумі 3092,32 грн. (а.с.48 т.2). Ні вказана вище постанова про накладення адміністративного стягнення, ні розрахунок розміру шкоди не містять будь-яких відомостей про земельну ділянку, за самовільне зайняття якої на відповідача накладено адміністративне стягнення, та здійснено розрахунок заподіяної шкоди, які б дозволяли ідентифікувати як самовільно зайняту земельну ділянку, її дійсну, а не орієнтовну площу, місце її розташування, а також особу, якій заподіяна шкода внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. Відповідач [PERSON] сплатив адміністративний штраф (а.с.54). В цілому справа про адміністративне правопорушення за ст.53-1 КУпАП, вчинене [PERSON] (а.с.40-55 т.2), не містить викопіювання з чергового плану землекористування, який дозволив би ідентифікувати земельну ділянку, самовільно зайняту [PERSON] , хоча в п.11 Опису документів, що містяться в справі, такий документ значиться (а.с.40 на звороті, т.2). Крім того, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, копія якої наявна у цій цивільній справі (а.с.40-55 т.2), відсутня план-схема земельної ділянки, разом з тим, наявна фототаблиця (а.с.51 т.2), яка не дає змоги ідентифікувати земельну ділянку, яку самовільно зайняв [PERSON] , зокрема, місце її розташування, дійсну, а не орієнтовну площу самовільного зайняття. Проаналізувавши матеріали справи про адміністративне правопорушення (а.с.40-55 т.2) та надавши їм оцінку, суд встановив, що підставою для накладення на відповідача [PERSON] адміністративного стягнення за ст.53-1 КУпАП є розгляд державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства про охорону земель на території Вінницької області Немировським В.І. протоколу про адміністративне правопорушення від 30.08.2018 року №777-ДК/0287П/07/01/-18, в якому зазначено кадастровий номер земельної ділянки, орієнтовну площу якої розміром 1,80 га самовільно захватив [PERSON] , який збігається із кадастровим номером земельної ділянки [PERSON] , котрий на підставі договору оренди землі за №553 передав її в оренду позивачеві. Таким чином, судом встановлено факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки з кадастровим номером 0525381400:02:002:0077, площею приблизно 1,80 га, яка належить [PERSON] та перебуває у користуванні СТОВ «Прогрес» на підставі договору оренди землі. Вказаний факт також підтверджується матеріалами перевірки ЄО №2476 (а.с.2-38 т.2), з яких вбачається, що відповідач [PERSON] визнав факт обробітку частини земельної ділянки [PERSON] , зокрема, посіву ним на спірній земельній ділянці насіння сої, її вирощування та збору урожаю сої. При цьому, суд відхиляє ствердження відповідача [PERSON] та його представника - адвоката Костриці В.С. про досягнення усного договору між позивачем та відповідачем щодо обміну частини земельної ділянки з кадастровим номером 0525381400:02:002:0077 на іншу земельну ділянку, оскільки доказів на підтвердження вказаної обставини суду не представлено, а допитані в судовому засіданні в якості свідків директор СТОВ «Прогрес» [PERSON] , бухгалтер [PERSON] , [PERSON] , що на час виникнення спірних правовідносин працював головним агроном СТОВ, не підтвердили досягнення будь-яких домовленостей з відповідачем щодо обміну земельних ділянок, а також щодо укладення будь-яких договорів щодо обміну земельними ділянками. Позивач, вказуючи на незаконність дій [PERSON] , які полягають у самовільному зайнятті частини земельної ділянки з кадастровим номером 0525381400:02:002:0077 на території Джуринської сільської ради, яка входить до складу орендованих Товариством земель, зазначає про понесення витрат на придбання насіння кукурудзи, проведення агротехнічних заходів, спрямованих на вирощування культури кукурудзи на зерно у 2018 році, внесення засобів захисту на посіви кукурудзи, зокрема, на частині спірної земельної ділянки, загальною вартістю 23899,55 грн., що вважає прямими збитками, а також зазначає про упущену вигоду внаслідок неможливості самостійного обробітку земельної ділянки в сумі 43603,30 грн. Так, позивач зсилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу №0410/50 від 04.10.2018 року, укладеного між СТОВ «Прогрес» та ТОВ «Вороновецьке ХПП» та договору постачання №3682-1 від 06.10.2018 року між ТОВ «Зернокомплекс Сиваш» та СТОВ «Прогрес», вбачається домовленість останніх про продаж та постачання Товариством вказаним підприємствам кукурудзи (а.с.32-35 т.1). Належних, допустимих, достовірних доказів на підтвердження обставин невиконання чи неналежного виконання позивачем умов вказаних договорів, понесення у зв`язку із цим збитків та недоотримання прибутку, тобто наявності упущеної вигоди, суду не надано. Крім того, суд відхиляє ці договори як докази упущеної вигоди, оскільки вони не можуть слугувати допустимим засобом доказування упущеної вигоди, оскільки були укладені вже після того, як посіви кукурудзи, за ствердженням позивача, були знищені Детальний розрахунок збитків в сумі 23899,55 грн. і упущеної вигоди в сумі 43603,30 грн. зроблено позивачем та наведено його у заяві про збільшення розміру позовних вимог (а.с.92-97 т.1). Суд відхиляє вказаний розрахунок збитків, проведений позивачем, виходячи з наступного. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Земельний кодекс України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді реальних збитків та неодержаних доходів. Згідно із ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Пунктом «д» ч.1 ст.156 ЗК України встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, в тому числі, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.157 ЗК України, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами… Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків та упущеної вигоди є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідачів лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержавних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій. До того ж, спеціальними законодавчими нормами, зокрема, ч.3 ст.157 ЗК України, встановлено, зо порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам встановлюється КМУ, який 19.04.1993 року прийняв постанову за №284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» (з наступними змінами). Відповідно до пункту 1 Порядку, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, збитки відшкодовуються власникам землі або землекористувачам. Згідно з пунктом 3 Порядку, відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатний стан для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи, згідно з пунктом 2 Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісії), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. При цьому, суд встановив, що розрахунок розміру збитків та упущеної вигоди позивач здійснив самостійно, не звертаючись до компетентного органу, передбаченого Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, тобто відповідної комісії, створеної РДА. Таким чином, розмір збитків, заподіяних позивачу самовільним зайняттям частини земельної ділянки, визначений не уповноваженим на це земельним законодавством органом, оскільки на підтвердження розміру збитків не надано відповідного акту комісії, створеної районною державною адміністрацією, у зв`язку із чим суд вважає приведений позивачем розрахунок збитків та упущеної вигоди таким, що ґрунтується на припущеннях, абстрактним, який не підтверджено належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами, що унеможливлює встановлення фактичних обставин щодо заподіяння позивачеві шкоди відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Таким чином, проаналізовані судом вище договори та додатки до договорів поставки та розстрочення платежів (а.с.22-23, 24-25, 26-27, 30-31, 36-40 т.1), договори купівлі-продажу №0410/50 від 04.10.2018 року та постачання за №3682-1 від 06.10.2018 року (а.с.32-35 т.1), розрахунок збитків і упущеної вигоди, наведений у заяві про збільшення розміру позовних вимог (а.с.92-97 т.1) - відхиляються судом як такі, що є, на думку суду, неналежними, недостовірними та недостатніми доказами на підтвердження обставин, які входять до предмета доказування, і з наведених вище підстав відхиляються судом як докази заподіяння відповідачем позивачеві збитків, упущеної вигоди. Відтак, суд приходить до переконання, що права позивача відповідачем не порушені, тому відсутні підстави для судового захисту. До вказаного висновку суд прийшов, виходячи з правових висновків Верховного Суду, які підлягають застосуванню відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, зроблені Верховним Судом у постановах у справах №431/1161/17 від 20.11.2019 року, №472/96/16-ц від 23.10.2019 року, №623/1327/16-ц від 23.10.2019 року, №144/485/16 від 14.11.2018 року. Крім того, суд відхиляє надані відповідачем до справи у якості доказів на підтвердження факту обміну земельними ділянками свідоцтво про смерть [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.06.2018 року, Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.191-193 т.1), оскільки вони не стосуються предмету спору. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають земельні та цивільні правові відносини щодо захисту прав землекористувачів та відшкодування завданих землекористувачам збитків і регулюються ЗК України, ЦК України, Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою КМУ №284 від 19.04.1993 року (в редакції, що існувала на час виникнення спірних правовідносин). Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України). Згідно з ч.1 та п.2 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Частиною 1 ст.93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.95 ЗК України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно із ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст.156 ЗК України ( редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов`язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки; е) використання земельних ділянок для потреб нафтогазової галузі. Частинами 1, 3 ст.157 ЗК України встановлено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами… Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ за №284 від 19.04.1993 року «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» (з наступними змінами, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), збитки відшкодовуються власникам землі або землекористувачам. Згідно з пунктом 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатний стан для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи, згідно з пунктом 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісії), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. VІ. Висновки суду Проаналізувавши усі обставини, які становлять предмет доказування і мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.76 ЦПК України засобами доказування, суд вважає достовірно встановленими ті факти та обставини, які підтверджуються письмовими доказами, наданими сторонами. Так, судом не встановлено обставин, які б підтверджували понесення позивачем реальних збитків та упущеної вигоди, оскільки докази, надані позивачем, відхилені судом з підстав, що проаналізовано вище. В п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). Відтак, суд, проаналізувавши та оцінивши кожний аргумент, наведений сторонами, а також представлені докази, констатує той факт, що позивачем не доведено факт порушення його прав з боку відповідача. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.133 ЦПК України). До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України). Частинами 1, 2, 3, 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України). Частинами 1, 2, 3 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Так як позов СТОВ «Прогрес» не підлягає задоволенню, то не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні в суд судовий збір. Представниками позивача та відповідача зроблено заяви про звернення до суду з приводу стягнення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи зроблені сторонами заяви, питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу слід вирішувати у порядку, передбаченому ч.8 ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed