Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Короткий виклад обставин справи: [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб між сторонами, який зареєстрований 09.02.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №61, та дитину [PERSON] , [INFO] , залишити проживати разом із позивачем. В обґрунтування позову посилається на те, що 09 лютого 2002 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №61, від 09.02.2002р.. Позивач вказує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, сімейні відносини не склалися, вони люди різних характерів та поглядів на життя. На протязі останнього часу кожен з них живе своїм життям та інтересами. Їхній шлюб фактично розпався. Такий стан речей протирічить уявленням позивача про сімейне життя, порушує її право на особисте життя, оскільки вона позбавляюся можливості мати повноцінну сім`ю, а тому бажає розірвати шлюб з відповідачем. Зазначає, що за наведених вище обставин, їхній шлюб носить лише формальний характер. Вважає, що примирення з відповідачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Відповідач проживає окремо на протязі останніх 2 років. Просить строк на примирення не надавати. Вказує, що на момент подачі заяви про розірвання шлюбу у них є неповнолітня дитина, син - [PERSON] , [INFO] . Спору щодо місця проживання у них немає - дитина фактично проживає, і залишається проживати разом з матір`ю. Зазначає, що відповідач не висловлює заперечень щодо проживання дитини разом з матір`ю. Процесуальні дії по справі: Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.10.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін (а.с.17). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, при цьому, подала до суду письмову заяву, згідно якої просить розглянути справу за її позовом без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. При цьому, до суду надійшла письмова заява відповідача, відповідно до змісту якої просить розглянути справу без його участі, щодо розірвання шлюбу не заперечує, просить шлюб розірвати. Враховуючи вимоги ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив, справу розглядати без участі сторін, які подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 09.02.2002 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №61, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Прізвища після одруження: чоловіка « [PERSON] », дружини - « [PERSON] » (а.с.11). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.08.2006 року, яке видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] записані батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1 ст.51\~Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Постановою Пленуму\~Верховного Суду\~України №2\~від 12.06.2009\~року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд бере до уваги зазначені у позовній заяві обставини, що сторони сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо на протязі останніх двох років. Позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. Суд також приймає до уваги позицію відповідача, викладену у письмовій заяві, про надання згоди на розірвання шлюбу. З урахуванням фактичних взаємовідносин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, та згоди відповідача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, суперечитиме інтересам подружжя, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо вимоги про залишення проживати неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло. Водночас судом під час розгляду даної справи не вирішується питання про визначення місця проживання дитини. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року, справа №200/952/18 (провадження № 61-14859св19). Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, відповідач [PERSON] не подавав до суду своїх заперечень щодо проживання спільної дитини разом із матір`ю, відтак суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу між сторонами, неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції №062910037 від 08.09.2021 року позивачем при поданні позовної заяви до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області сплачений судовий збір в сумі 908 гривень 00 копійок. Відповідно до\~ч.1\~ст.142\~ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, про що подав відповідну письмову заяву, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору у сумі 454,00 грн., сплаченого ним при поданні позову. Витрати зі сплати інших 50 відсотків судового збору у розмірі 454,00 грн. покладаються на відповідача. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110-112, 113, 114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 76-81, 141, 142, 247, 263-265, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved