Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. 22 серпня 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до [PERSON] (далі - відповідач) та третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: [PERSON] , Суворовський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області з позовом про визнання батьківства дитини, народженої у шлюбі за особою, яка вважає себе її батьком. На адресу суду 27.01.2020 року від позивача надійшла заява про зміну предмету позову. 2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] народився [PERSON] . Батьками дитини у свідоцтві про народження [PERSON] визначені: [PERSON] , [PERSON] . Так, [PERSON] та [PERSON] 09 грудня 2011 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис № 60. У період шлюбу між [PERSON] та [PERSON] народилися діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] відповідно батьками дітей визнане подружжя. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 4 червня 2019 року у справі № 496/318/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано у зв`язку з припиненням спільного проживання подружжя з жовтня 2013 року, протилежними поглядами на шлюб та сім`ю, втратою почуття любові та довіри. Даним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] у момент звернення до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу перебувала у стані вагітності, в результаті якої народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , батьком якого вважає себе [PERSON] - тобто позивач по справі. Дійсно, після припинення спільного проживання подружжя [PERSON] , з початку 2015 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом, вести спільне господарство, виховувати дитину - [PERSON] , [INFO] . У період спільного проживання позивача з [PERSON] остання завагітніла від нього. Лише у зв`язку з перебуванням [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, позивач не зміг юридично оформити своє батьківством щодо дитини - [PERSON] , [INFO] . Позивач визнає своє батьківство щодо дитини - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить його заява від 17 травня 2019 року, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М., зареєстрована за № 801. Відповідач у свою чергу не визнає себе батьком дитини, народженої [INFO] дружиною - [PERSON] , про що написав 23 травня 2019 року заяву, посвідчену консульським агентом Генерального консульства України в [PERSON] , зареєстровану в реєстрі за № 695. Відповідні факти встановлені Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 4 червня 2019 року у справі № 496/318/19. Також позивач визнає своє батьківство щодо дитини - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить його заява від 06 серпня 2019 року, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М., зареєстрована за № 1396. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати його батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . 3. Відповідач відзив на позов не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи, інші процесуальні дії у справі. 4. Позивач у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. (а.с. 45) 5. Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про день, час та місце слухання справи. (а.с. 44) 6. Треті особи у судове засідання не з`явились, але надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. (а.с. 28, 47) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 7. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2019 року, цивільну справу № 496/3183/19, передано судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. 8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 27 серпня 2019 року було відкрито загальне провадження та призначено підготовче судове засідання. 9. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 10. Судом ухвалено рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні з наступних підстав. Так, за змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 11. В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що відповідач та третя особа по справі - [PERSON] та [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі з 09 грудня 2011 року по 04 червня 2019 року. Шлюб розірвано відповідно рішення Біляївського районного суду Одеської області від 04.06.2019 р. цивільна справа № 496/318/19. Також у вказаному рішенні, судом було встановлено, що [PERSON] на момент подачі позовної заяви була вагітна від іншого чоловіка, а саме від позивача по справі - [PERSON] (а.с. 9-12) 12. Позивач - [PERSON] та третя особа - [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації, проживали однією сім`єю з початку 2015 року, за час спільного проживання народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . (а.с. 8) 13. У зв`язку з перебуванням третьої особи - [PERSON] на час народження дитини - [PERSON] , [INFO] у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON] , батьком дитини в свідоцтві про народження був визначений саме він, замість дійсного батька дитини - [PERSON] , тобто позивача по справі. 14. Відповідно до заяви від 23 травня 2019 року, що посвідчена консульським агентом Генерального консульства України в [PERSON] , зареєстровану в реєстрі за № 695, відповідач не визнає себе батьком дитини, народженої [INFO] дружиною - [PERSON] (а.с. 14) V. Оцінка Суду. 15. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 16. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. 17. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 18. Згідно ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі, чи поза ним. Факт народження дитини породжує виникнення біологічного та морального зв`язку між нею та її батьком і матір`ю. 19. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 20. Батьки і діти мають взаємні особисті немайнові та майнові права та обв`язки. Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами СК України. 21. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. 22. Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України, - особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. 23. Відповідно до ч. 1 ст. 138 СК України, - жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини і така вимога матері відповідно до ч. 2 цієї статті може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. 24. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж Постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. 25. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. 26. Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. 27. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. 28. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. 29. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. 30. Згідно з п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. 31. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. 32. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 33. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини про батька підлягає задоволенню.

Outcome: approved