Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Керівник Сєвєродонецької місцевої прокуратури [PERSON] в інтересах держави в особі Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради Луганської області звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа комунальна установа «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради Луганської області про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. В обґрунтовування позовних вимог з посиланням на ст.131-1 Конституції України прокурор зазначає, що Управління охорони здоровя створене Сєвєродонецькою міською радою Луганської області з метою реалізації державної політики у галузі охорони і зміцнення здоровя населення м. Сєвєродонецька та селищ, розташованих на підпорядкованій раді території. Управління охорони здоровя є виконавчим органом місцевої ради, юридичною особою, має майно та кошти, утримується за рахунок коштів міського бюджету. 15.01.2015 року [PERSON] скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження та з 15.01.2015 року по 18.03.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня». Зазначені обставини були встановлені під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Сума фактичних витрат на лікування потерпілого [PERSON]Ю, склала 18 963,34 грн., що підтверджується розрахунком від 14.03.2018 року №598. Згідно з ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.02.2018 року [PERSON] звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у звязку з закінченням строків давності. З посиланням на ст. 1206 ЦК України прокурор зазначає, що [PERSON] зобовязаний відшкодувати КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 18963,34 грн. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради Луганської області в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 18963,34 грн. за період лікування з 15.01.2015 року по 18.03.2015 року, судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.04.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про звільнення від сплати судового збору. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.06.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до участі в справі в якості співвідповідача АТ «ПРОСТО-страхування». В судовому засіданні прокурор Новохацька І.Г. підтримала заявлений позов, підтвердила доводи, викладені в позові. З посиланням на ухвалу Верховного суду України від 24.02.2016 року по справі №6-1343цс15 додатково суду пояснила, що витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обовязкового страхування страховою компанією.\~ Просила\~ суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача та третьої особи [PERSON] підтримав заявлений позов, підтвердив доводи, викладені в позові. Додатково суду пояснив, що Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради Луганської області це орган влади, створений міською радою, якому підконтрольна КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня». Лікарня здійснює лікування хворих, фінанси на це виділяє міська рада через Управління охорони здоровя. Затрати на лікування несе Управління охорони здоровя. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. В судовому засіданні представник відповідача адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що відповідно до ст. 1206 ЦК України завдані збитки відшкодовуються закладу охорони здоровя. Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради Луганської області не має доказів того, що саме цим органом були понесені витрати на лікування потерпілого. Вину відповідача [PERSON] в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, вироком суду не встановлено. Відповідно до ст. 62 Конституції України вину особи в скоєнні злочину може бути встановлено тільки обвинувальним вироком суду. Ухвала про закриття провадження кримінального провадження у звязку з закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України не встановлює вину особи в скоєнні злочину. Крім того, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована, а тому слід застосовувати правила ст. 1194 ЦК України. Просив суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи суд встановив наступне. Частинами 3,4 ст. 56 ЦПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради Луганської області, посилаючись на ст. 1206 ЦК України та обґрунтовуючи своє звернення тим, що Управління охорони здоровя створене Сєвєродонецькою міською радою Луганської області з метою реалізації державної політики у галузі охорони і зміцнення здоровя населення м. Сєвєродонецька та селищ, розташованих на підпорядкованій раді території. Управління охорони здоровя є виконавчим органом місцевої ради, юридичною особою, має майно та кошти, утримується за рахунок коштів міського бюджету. В судовому засіданні встановлено, що 15.01.2015 року [PERSON] скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження та з 15.01.2015 року по 18.03.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня». Зазначені обставини підтверджуються копією ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.02.2018 року, медичною картою стаціонарного хворого [PERSON] №15310, копією виписного епікрізу [PERSON] №15310. Сума фактичних витрат на лікування потерпілого [PERSON] в травматологічному відділенні КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» за період з 15.01.2015 року по 18.03.2015 року становить 18 963,34 грн., що підтверджується копією розрахунку КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» від 14.03.2018 року №598. Згідно з ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.02.2018 року [PERSON] звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у звязку з закінченням строків давності. Відповідно до ч.1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. З аналізу наведеної норми права вбачається, що витрати на лікування потерпілого від цього злочину відшкодовуються винною особою закладові охорони здоров'я. Згідно з п.1.1., 1.3. Положення про Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради, затвердженого рішенням Сєвєродонецької міської ради сьомого скликання від 29.09.2016 року №722 (далі Положення), Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради є виконавчим органом місцевого самоврядування Сєвєродоецької міської ради, нею утворюється, наділяється майном та коштами, їй підзвітне та підконтрольне; управління є юридичною особою. Зі змісту розділу 2. «Мета та основні завдання» та розділу 3. «Предмет діяльності та основні функції»\~ Положення вбачається, що метою діяльності Управління охорони здоровя є реалізація державної політики у галузі охорони здоровя і зміцнення здоровя населення м. Сєвєродонецька та селищ, розташованих на території, підпорядкованій міській раді, санітарного та епідемічного благополуччя населення, основним завданням Управління охорони здоровя є забезпечення реалізації державної політики у галузі охорони здоровя, прогнозування розвитку мережі закладів охорони здоровя, організація фінансового та матеріального-технічного забезпечення діяльності закладів охорони здоровя тощо. Для реалізації мети та виконання завдань виконання Управління охорони здоровя наділене управлінськими функціями, які зазначені в р.3 Положення. З аналізу змісту п.3.2. розділу 3» Предмет діяльності та основні функції» вбачається, що Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради наділене організаційно-розпорядчими функціями, спрямованими на розвиток та збереження мережі медичних закладів міста, надання методичної допомоги медичним закладам, здійснення контролю за якістю медіко-санітарної допомоги, фінансування\~ закладів охорони здоровя, надання їм методичної допомоги тощо. Згідно з п.1.1., 1.6., 1.12. Статуту\~ КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня», затвердженого рішенням Сєвєродонецької міської ради шостого скликання від 12.09.2011 року №850, Комунальна установа\~ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» є бюджетною установою охорони здоровя комунальної власності територіальної громади м. Сєвєродонецька Луганської області, юридичною особою, лікувально-профілактичним закладом, який забезпечує надання кваліфікованої медико-санітарної допомоги, як первинної лікувально-профілактичної допомоги так і швидкої медичної допомоги і інших допоміжних послуг населенню. Згідно з п.3.1.3. Статуту\~ КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня», затвердженого рішенням Сєвєродонецької міської ради шостого скликання від 12.09.2011 року №850, одним із основних видів діяльності лікарні є медична практика. Аналізуючи статутні документи Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради та КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня», суд приходить до висновку, що медичну допомогу і стаціонарне лікування потерпілого [PERSON], який отримав ушкодження здоровя 15.01.2015 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яку скоїв [PERSON], здійснювала КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня», для якої ця діяльність є основним видом відповідно до Статуту. Таким чином, витрати на лікування потерпілого [PERSON] мають відшкодовуватись саме на користь КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня», як то передбачено ст. 1206 ЦК України, на яку прокурор безпосередньо посилається в своїй позовній заяві. Суд вважає, що права та інтереси Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради Луганської області в цьому випадку порушені не були, що дає підстави зробити висновок про те, що прокурором був заявлений позов в інтересах неналежного позивача. При цьому суд не приймає доводи представника відповідача щодо того, що відповідати за цим позовом має АТ «ПРОСТО-страхування», оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована. Виходячи з приписів ст. 3, 5, 6 п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Отже, витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обовязкового страхування страховою компанією, а тому відповідач [PERSON] є належним відповідачем. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки він заявлений прокурором в інтересах неналежного відповідача.

Outcome: dismissed