Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Кредитна спілка «Взаємний кредит» звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №734 від 09.12.2015 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000,00грн. зі сплатою 48% річних строком на 12 місяців. 09 грудня 2015 року між КС «Взаємний кредит», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки №51, згідно якого поручитель [PERSON] зобов'язалася перед кредитором відповідати за невиконання позичальником усіх його зобов'язань за кредитним договором №734 від 09.12.2015 року в повному обсязі. Пунктом 2 договору поруки встановлена солідарна відповідальність поручителя і позичальника. КС «Взаємний кредит» повністю виконала свої зобов'язання згідно кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим ордером, а відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору та станом на 23.05.2017 року має заборгованість у загальному розмірі 59500,00грн., з яких 10000,00грн. - сума кредиту, 49500,00грн. - проценти у відповідності до п.7.4 кредитного договору. Позивачем на адресу відповідачів направлялися досудові вимоги про погашення суми наявної заборгованості, однак заборгованість залишається непогашеною, а тому КС «Взаємний кредит» просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь спілки заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 59500,00грн., а також понесені судові витрати у виді оплати судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 1600,00грн. Представник позивача Кредитної спілки «Взаємний кредит» Черкаська І.А., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданніпозовні вимоги підтримала в повному обсязі та просилаїх задовольнити. Пояснення суду в обгрунтування позовних вимог надала аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам.Про день та час розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про що свідчить його розписка в отриманні судової повістки, що мається в матеріалах справи (а.с.24, 28). Заяв, клопотань щодо перенесення розгляду справи від нього не надходило, а тому суд, з урахуванням думки інших учасників процесу, які не заперечувала проти розгляду справи у відсутності відповідача [PERSON], прийшов до переконання про можливість розгляду справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача Черкаської І.А.,, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Кредитна спілка «Взаємний кредит» ЄДРПОУ 20511323, основним видом економічної діяльності якої є інши види кредитування, зареєстрована в державному реєстрі 24.11.1994 року(а.с.9). У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до кредитного договору №734 від 09 грудня 2015 року встановлено, що між Кредитною спілкою «Взаємний кредит» та [PERSON]було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого сторонами були прийняті на себе взаємні права та зобов'язання, а саме: кредитор надав позичальникові кредит на особисті потреби в сумі 10000,00грн. зі сплатою 48% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, на строк 12 місяців, а позичальник зобов'язався повертати кредит разом з процентами, нарахованими за користування кредитом, в 12 щомісячних внесках згідно графіку. Договір вступає в силу з дня його підписання сторонами та діє до 09.12.2016 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором(а.с.3-5). Згідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Закону сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України. Судом встановлено, що 09.12.2015 року між сторонами саме в письмовій формі був укладений договір№ 734, який підписаний представником позивача і відповідачем [PERSON]. Таким чином, на підставі наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами був укладений договір, відповідно до умов якого сторонами були прийняті на себе взаємні права та обов'язки. Згідно п.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у строк до 09.12.2016 року. З п.3.3 кредитного договору вбачається, що відповідач зобов'язався повертати кредит разом із процентами в 12 щомісячних внесках включно згідно Графіку розрахунків за кредитним договором. Згідно п.3.5 договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: першочергово проценти, а в наступну чергу - сума кредиту. Згідно Графіку розрахунків, який є невід'ємною частиною кредитного договору, щомісячний платіж складає 400,00 грн. - проценти за користування кредитом, сума кредиту, що повертається - 10000,00грн. Відповідно до п.3.2 договору нарахування процентів за цим договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році(вихідних, святкових та неробочих днів включно). Кількість днів у році приймається за 360, у місяці - 30. У відповідності до п.7.4 кредитного договору у разі прийняття кредитодавцем рішення про стягнення процентів за користування кредитом та суми кредиту в судовому порядку внаслідок невиконання позичальником зобов'язань, встановлених п.2.2, до позичальника застосовується процентна ставка у розмірі 3% за кожен день від суми фактичного залишку кредиту від дати виникнення заборгованості за кредитом до дати прийняття кредитодавцем рішення про стягнення простроченої заборгованості в судовому порядку. В забезпечення виконання зобов'язань за вище вказаним кредитним договором 09 грудня 2015 року було укладено договір поруки № 51 між позивачем та відповідачем [PERSON], згідно умов якого відповідач [PERSON] зобов'язалася перед кредитором відповідати за виконання [PERSON] усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору № 734 від 09.12.2015 року, в повному обсязі. Поручитель засвідчує, що їй добре відомі усі умови основного договору і вона погоджується з ними. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною(а.с.6). Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідальність поручителя передбачена ст. 554 ЦК України, відповідно до якої, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Припинення поруки регулюється нормами статті 559 ЦК України. Відповідно до ч.1 вказаної статті порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно з положеннями ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Згідно п.п.5,6 договору поруки №51 від 09.12.2015 року цей договір вступає в силу з моменту вступу в силу кредитного договору №734 від 09.12.2015 року та діє до 09 грудня 2020 року, або до повного виконання боржником своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором(а.с.6) Отже, у даному випадку договором поруки встановлений конкретний строк його дії - до 09.12.2010 року, а тому порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки відповідно до положень ч.4 ст.559 ЦК України. Таким чином, договір поруки, укладений з відповідачем [PERSON], є діючим до теперішнього часу. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. На адресу відповідача [PERSON] 28.03.2017 року за вих.№24 та на адресу відповідача [PERSON] 27.03.2017 року за вих.№25 КС «Взаємний кредит» було направлено претензію про наявність заборгованості за кредитним договором №734 від 09.12.2015 року станом на 27.03.2017 року з пропозицією погасити виниклу заборгованість протягом 5-ти днів з моменту отримання претензії(а.с.10,11).Матеріали справи не містять доказів отримання відповідачами досудових вимог. Проте, відповідачі після отримання копії позовної заяви також не сплатили прострочену заборгованість за кредитом, або не надали суду належного підтвердження сплати. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 24 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин», пред'явлення вимоги є як направлення/вручення вимог про погашення боргу(залежно від умов договору), так і пред'явлення позову. Позивач скористався правом на захист своїх порушених прав у спосіб, передбачений законодавством України, звернувшись з позовом до суду. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором, укладеним з відповідачем [PERSON] станом на 23 травня 2017 року складає 59500,00грн., яка складається з наступного: 10000,00грн. - основний борг, проценти за користування кредитом - 10000,00*3%*165дн.=49500,00грн.(а.с.8) Перевіривши наданий позивачем КС «Взаємний кредит» вище вказаний розрахунок заборгованості, суд визнає його правильним, а також враховує, що цей розрахунок заборгованості відповідачами [PERSON] та [PERSON] не спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативного розрахунку. При цьому суд виходить з вимог ст. 10,60 ЦПК України, відповідно до яких, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів, які спростовують доводи позивача. Таким чином, в судовому засіданні встановлено і підтверджено належними письмовими доказами той факт, що відповідач [PERSON] дійсно отримав кредитні кошти, але належним чином не виконав свої зобов»язання за укладеним договором, у вз»язку з чим утворилась заборгованість. При розгляді спору по суті, суд також враховує, що відповідач [PERSON] був ознайомлений з кредитним договором, зокрема з розміром процентів, які нараховуються позивачем, можливістю нарахування штрафних санкцій внаслідок неналежного виконання умов договору, та за власним бажанням погодився із запропонованими позивачем умовами договору. Отже, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON] в порушення умов договору кредитні кошти не повернув, а тому вимога позивача про стягнення виниклої заборгованості в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, враховуючи, що відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання . Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивачем при подачі позову до суду була сплачена сума судового збору у розмірі 1600,00грн., з кожного з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі по 800,00грн., так як солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Outcome: approved