Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

І. Позиції заявника та заінтересованих осіб. [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання заявника станом на час відкриття спадщини, тобто [INFO] , разом із її мамою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що після смерті спадкодавця заявник звернулася до нотаріуса з питання оформлення спадщини, але їй було відмовлено в зв`язку з тим, що нею пропущено 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Представник заінтересованої особи надіслав письмове клопотання про розгляд справи без участі представника по даній справі, по суті поданої заяви не заперечує. ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи. В судове засідання заявник не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні заявлених вимог, що узгоджується з вимогами ч.3 ст.211 ЦПК України. Представник заінтересованої особи надіслав письмове клопотання про розгляд справи без участі представника по даній справі, по суті поданої заяви не заперечує. Судом, з огляду на приписи ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.5). [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON] ) народилася [INFO] , батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Листом від 11.09.2020 приватного нотаріуса Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області заявнику відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з тим, що вона у встановлений законом строк не прийняла спадщину (а.с.7). Згідно довідки №170 від 1106.2021 видана Комітетом самоорганізації населеня №6 мікрорайону військових містечок №12 та №7 [PERSON] на день смерті своєї матері [PERSON] фактично постійно проживала разом з нею в зв`язку з необхідністю постійного стороннього догляду за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). ІV. Оцінка суду. Процесуальний закон передбачає умови, за яких в окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають установленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно положень ст.ст.2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до роз`яснень викладених в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Згідно п.23 вказаної Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У постанові від 10.01.2019 у справі №484/747/17 Верховний Суд дійшов висновку, що «[...] відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації [...] не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01.07.2020 року у справі №222/1109/17. Суд бере до уваги досліджені у справі докази та доходить висновку, що вони містять інформацію щодо предмету доказування, з них можливо встановити дійсні обставини справи та дійти висновку, що [PERSON] постійно проживала на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Заявник позбавлена можливості іншим чином, ніж у судовому порядку, встановити факт проживання спадкодавця, але його встановлення породжує юридичні наслідки та дозволяє реалізувати право на успадкування майна після спадкодавця. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved