Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надану теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що протягом тривалого часу в опалювальний період відповідачам на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , на підставі відкритого на відповідального наймача особового рахунку № [NUMBER] , надається теплова енергія. Відповідачі за надану теплову енергію плату не вносили, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.01.2013 по 01.04.2021 в сумі 45359,58 грн. Оскільки в добровільному порядку відповідачі не бажають оплатити заборгованість за надані послуги, позивач просить дану заборгованість, 3% річних в сумі 658,18 грн, інфляційні в сумі 1073,42 грн стягнути з них на свою користь в солідарному порядку, а також стягнути з них суму сплаченого судового збору. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивача в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог обґрунтовуючи доводами наведеними в позовній заяві. Відповідачами до суду наданий відзив на позовну заяву, згідно з яким вони проти позовних вимог заперечують, не визнають їх у повному обсязі. У своєму відзиві зазначили, що послуга з надання теплової енергії позивачем не надавалась, оскільки прилади опалення в квартирі мають численні свищі та течі, що підтверджується актом. Відповідачі не мають змоги придбати прилади ЦО і підключити їх. На багаточисельні звернення відповідачів з 2009 року до позивача щодо ремонту та підключення приладів центрального опалення немає жодної реакції позивача. Щодо нарахування позивачем на суму основного боргу 3% річних та інфляційних зазначили, що під час дії карантину заборонено нараховувати штрафні санкції за несвоєчасну сплату комунальних платежів. Крім того просили застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що квартира не приватизована. До них приходили представники ЖЕКу, прилади опалення були у поганому стані і вони їх відрізали. Вона зверталась до виконкому щодо заміни приладів опалення, але від позивача надійшла відповідь, що вони повинні ставити прилади опалення за свій рахунок. Вважає, що прилади опалення повинен встановлювати позивач за свій рахунок. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що коли у 2005 році вона отримала квартиру, квартира була у жахливому стані. Їх квартира знаходиться на 2-му поверсі. У 2009 році у них відрізали прилади опалення, стояки транзитом проходять через квартиру, тепло подається, в інших квартирах є тепло. Оскільки вона живе сама з донькою, не було можливості поставити прилади опалення. Свій відзив підтримує. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі 05.05.2021 до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи суддею був зроблений запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача, відповідь на який надійшла до суду 27.05.2021. 27.05.2021 ухвалою судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні о 15.00 год 08.07.2021, відповідачам запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. Через неявку сторін в судове засідання, розгляд справи відкладений на 10.00 год. 06.08.2021, 13.30 год 26.08.2021, 09.00 год 08.09.2021. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 23,5 м2, на ім`я [PERSON] відкритий особовий рахунок на квартиру № [NUMBER] (а.с. 9, 12-13). На підставі відкритого особового рахунку, у період з січня 2013 року по березень 2021 року включно, відповідачам на квартиру за адресою: [ADDRESS] надавалась послуга теплової енергії, плата за користування якою відповідачами не вносилась, в результаті чого виникла заборгованість за опалення в сумі 45359,58 грн, 3% річних - 658,18 грн, інфляційні збитки - 1073,42 грн (а.с. 11). V. Оцінка суду Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п.8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених ПКМУ від 21 липня 2005 р. № 630 (далі Правила № 630), якими передбачені розрахунки для встановлення оплати послуг, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п.2 Загальних положень Правил № 630 - централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Згідно з п.4 Правил надання послуги з постачання теплової енергії затверджених ПКМУ від 21 серпня 2019 р. № 830 (далі правила № 830), послуга надається споживачу для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт споживача для потреб опалення та приготування гарячої води. Згідно з ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII), взаємодія між учасниками відносин у вказаній сфері здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п.п.39,40 Правил № 830 споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору Відповідно до ст.ст.19, 19-1 ЗУ «Про теплопостачання» від 2 червня 2005 року № 2633-IV (далі Закон № 2189-VIII) споживачі теплової енергії повинні щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за спожиту (отриману) теплову енергію. Відповідно до ст.9 Закону № 2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з п.18 Правил № 630, визначено порядок обігу та оплати послуг, а саме, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Як вбачається з актів про підключення та відключення житлового будинку [ADDRESS] до системи централізованого опалення, у опалювальний період 2013-2021 років, даний будинок підключався та відключався до системи централізованого опалення у звичайному режимі (а.с. 14, 15, 16, 17-18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31). Як встановлено судом, між сторонами існують фактичні договірні відносини з надання і отримання послуг у вигляді теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ. Згідно з п. 20 Правил № 630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведеня, що надаються з використанням внутрішньо будинкових систем, укладається з виконавцем та споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання - є договором приєднання. Частиною першою статті 634 Цивільного кодексу україни визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки від відповідачів не надходило будь-яких заперечень та пропозицій щодо договірних відносин, тому в спірний період між позивачем та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання теплопостачання на підставі відкритого особового рахунку та ст.11 Цивільного кодексу України та у зв`язку з цим у відповідачів виникло зобов`язання з оплати за теплову енергію на користь позивача. Відповідно до п.1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005 № 76 та п.п.24, 35 Правил № 630, споживачі мають право відмовитися від послуг опалення, але з обов`язковим дотриманням відповідного порядку, що затверджується центральном органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання регулюється Правилами № 630 та «Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», затвердженими наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року № 4, якими передбачено відключення споживачів від мереж централізованого опалення тільки відповідно до вимог вищезазначеного Порядку та за умови одержання відповідного дозволу постійно діючої комісії, а також після виконання всіх необхідних умов з обов`язковим оформленням і затвердженням акту відповідного зразка. З огляду на наведене, у позивача немає підстав для припинення нарахування за опалення, оскільки відповідачами не дотримано вимог Порядку № 4, а також не надано підприємству акт, складений відповідно до вимог закону про відключення квартири від мереж централізованого опалення, який був би затверджений відповідною комісією та який є єдиною підставою для зняття з обліку споживачів теплової енергії та припинення відповідних нарахувань за особовим рахунком № [NUMBER] , що відповідає квартирі [ADDRESS] . Виходячи з наведеного, відключення квартири відповідачів від мережі централізованого опалення є самовільним та є порушенням частини 3 п.30 Правил № 630. Самовільне відключення радіаторів в квартирі відповідачів не дає підстав для звільнення або зменшення плати за теплову енергію за певний період та не породжує право споживачів на несплату вартості послуг, що відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові ВСУ від 11.11.2015 року у справі № 6-1192цс15. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов згідно зі ст.525 ЦК України не допускається, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання, тому позивач має право на стягнення заборгованості, яка виникла за надану відповідачу теплову енергію. Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст.543 ЦК України в разі солідарного обов`язку відповідачів кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або у повному обсязі як від усіх відповідачів разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідачем зроблена заява щодо застосування до позовних вимог позивача строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд вважає, що до спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність у 3 роки. Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява разом з додатками надійшла до суду 30.04.2021, тому суд саме з цієї дати обраховує строк позовної давності. Заборгованість за надану теплову енергію за період з 01.10.2018 до 01.04.2021 яка становить 22183,63 грн, а також 3 % річних за період з 21.11 2018 по 20.03.2021 в сумі 658,18 грн, інфляційні збитки в сумі 1073,42 грн, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у солідарному порядку. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1152,28 грн по 576,14 грн з кожного. На підставі, ст.ст. 11, 215, 253, 256, 267, 525, 625, 634 ЦК України, ЗУ «Про теплопостачання», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правил № 630, Правил № 830,

Outcome: partial