Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. У жовтні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 05.10.1995 року вона була прийнята на роботу на посаду учня сигналіста на станції Микитівка Донецької залізниці, з 08.07.2016 року прийнята до структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії ПАТ «Укрзалізниця». Згідно до Наказу (розпорядження) №» 4765/ДН-ос від 10.07.2017 року її було звільнено з 17.07.2017 року у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1\~ст. 40 КЗпП України. Проте після звільнення з нею не було проведено повного розрахунку, тобто відповідач не виплатив їй заборгованість по заробітній платі, у тому числі компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки та вихідну допомогу у розмірі 16\~886 грн. 04 коп. У зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на свою користь вищезазначені суми. 2. Позивач\~ [PERSON] належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи до суду не з`явилась, позов просила розглянути за своєї відсутності, вимоги задовольнити (а.с.3). 3. Представник\~відповідача Акціонерного товариства\~Українська залізниця\~в особі\~регіональної філії\~Донецька залізниця до суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується судовою повісткою направленої на його електрону адресу (а.с.69), від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, ним не використано наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої\~статті 280\~ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи 4. Заяви та клопотання сторін по справі вістуні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~5. Ухвалою суду від 24.10.2019 року (а.с.52), відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 6. З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що 05.10.1995 року вона була прийнята на роботу на посаду учня сигналіста на Станція Микитівка Донецької залізниці, з 08.07.2016 року прийнята до структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії ПАТ «Укрзалізниця». (а.с.8-16). 7. Згідно до Наказу (розпорядження) №» 4765/ДН-ос від 10.07.2017 року її було звільнено з 17.07.2017 року, у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1\~ст. 40 КЗпП України., з компенсацією за невикористану відпустку 31 день (а.с.7). 8. Відповідно до розрахунків заробітної плати [PERSON] (а.с.38-42), їй була нарахована заробітна плата у період: -за березень 2017 року 3029 грн.79 коп., в тому числі оплата вимушеного простою 464 грн. 96 коп., сума до виплати 2409 грн.24 коп.; -за квітень 2017 року 1726 грн. 75 коп., в тому числі оплата вимушеного простою 1695 грн. 16 коп., сума до виплати 1373 грн. 08 коп.; -за травень 2017 року 1726 грн. 75 коп., в тому числі оплата вимушеного простою 1695 грн. 16 коп., сума до виплати 1373 грн. 08 коп.; -за червень 2017 року суми не нараховані; -за липень 2017 року 10402 грн. 75 коп., в тому числі оплата вимушеного простою 201 грн.81 коп., компенсація за невикористану щорічну відпустку, у розмірі 31 дня 4922 грн.80 коп., вихідна допомога при звільненні 5087 грн. 84 коп. сума до виплати 8322 грн.97 коп. \~ \~ \~ \~9. Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу (а.с.57-59), розмір нарахованої заробітної плати Сенчишиної [PERSON] М [PERSON] (код 40150216) за березень 2017 року становить 3029 грн. 79 коп., за квітень - липень 2017 року дані відсутні. \~ \~ \~ \~10. Згідно до наказу №92/ДС від 17.03.2017 року (а.с.43-45), встановлено простою по виробничому підрозділі Станція Микитівка, встановлено початок простою з 20.03.2017 року для всіх працівників виробничого підрозділу Станція Микитівка. 11. Відповідно до довідки-розрахунку невикористаних днів відпустки (а.с.29-30), за які надається компенсація під час звільнення [PERSON] кількість днів невикористаних днів відпустки, за які надається компенсація становить 31. V. Оцінка суду. 12. Конституція України закріплює основні засади правового статусу людини і громадянина в Україні, тобто ті провідні ідеї, що покладені в основу змісту й умов реалізації прав та обов`язків людини і громадянина в нашій державі. Передусім це стосується частин 1, 2\~ст. 24 Конституції України, відповідно до яких, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. 13. Відповідно до\~статті 43 Конституції України,\~кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. 14. Частиною першої\~ст. 47 КЗпП України\~визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. 15. Зі змісту ч.7\~ст.43 Конституції України, ч.1ст.115\~КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. 16. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата-це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. 17. У частині першій\~статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно - правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата». 18. Згідно з\~ст. 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата\~це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. 19. Відповідно до ст.115 КЗпП України,\~статті 24 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. 20. Вирішуючи справу по суті, суд виходить із того, що Конституцією України, як\~Основним Законом, закріплено право на працю і заробітну плату, а саме у статті 43 зазначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. 21. Згідно ст. 97 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. 22. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених\~законом\~і загальними принципами міжнародного права. 23. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10), «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. 24. ЄСПЛ неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 Конвенції є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. 25. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст.\~22\~цього Закону - суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. 26. Відповідно до вимогст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. 27. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданих до суду документів [PERSON] дійсно працювала у Структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії ПАТ «Укрзалізниця» сторожем на станції Микитівка. 17 липня 2017 року позивач була звільнена з роботи на підставі п.1\~статті 40 КЗпП України, що підтверджено Копією трудової книжки. ( а.с.8-16). 28. Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», а позивач [PERSON] перебувала з відповідачем в трудових відносинах до 17 липня 2017 року, виконував свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримав усі належні їй платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду. 29. Суд вважає, що відсутність первинних документів, не є підставою для відмови у нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати, оскільки обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо, лежить на працедавцеві, а не на працівникові. За цих обставин втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати. Типові форми первинного обліку використовуються з метою обліку використання робочого часу усіх категорій працюючих, для контролю за дотриманням встановленого режиму робочого часу, для отримання даних про відпрацьований час та інших показників, необхідних для складання форм державних статистичних спостережень з праці. Зокрема, типова форма №П-5 Табель обліку використання робочого часу надається як рекомендована для застосування і використовується як формалізований набір показників у складі первинного обліку підприємства щодо робочого часу, необхідний для заповнення форм державних статистичних спостережень з праці. Крім того, як вказано в Постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі №243/5469/17, провадження №61-94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця. 30. Суд звертає увагу на ті обставини, що структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» здійснює господарську діяльність на підконтрольній Україні території, починаючи з квітня 2016 року, а позивача звільнено 17 липня 2017 року. 31. Враховуючи, що відповідач не виконав своїх зобов`язань, щодо виплати позивачу заробітної плати за період з 01.03.2017 року по 17.07.2017 року, тому суд вважає, що таке порушення є порушенням ст.1 Протоколу №1. 32. Суд приймає до уваги як належний доказ по справі надані позивачем розрахункові листи за період березень - липень 2017 року, відповідно до яких позивачу нараховувалася заробітна плата за час простою, а також Наказ про звільнення позивача з роботи, оскільки зазначені документи не мають суперечностей та не викликають у суду сумнівів, щодо їх достовірності, оскільки факт наявності та розмір зазначеної заборгованості із заробітної плати відповідачем не спростовано. Щодо ненадання позивачем оригіналу наказу про звільнення, а лише його копії, суд вважає дану обставину такою, що не породжує сумнівів щодо його достовірності, оскільки копія зазначеного наказу є належним доказом, тому, що він узгоджується з відомостями внесеними у трудовій книжці та з розрахунками по заробітній платі позивача, а також не оспорюється відповідачем. 33. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію за 31 день щорічної відпустки та вихідної допомоги у розмірі середнього заробітку, суд виходить з наступного. 34. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. 35. Відповідно до положень п. 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстатом України від 13 січня 2004 року № 5, Фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До складу фонду додаткової заробітної плати входить, зокрема, оплата, а також суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткових) відпусток та додаткових відпусток працівникам, які мають дітей, у розмірах, передбачених законодавством. 36. Наявність невикористаних днів відпустки Сенчишиної [PERSON] . [PERSON] підтверджується наказом (розпорядженням) № 4765/ДН-ос від 10.07.2017 року про припинення трудового договору (контракту) (а.с.7) та довідкою-розрахунком невикористаних днів відпустки (а.с.29-30), за які надається компенсація під час звільнення [PERSON] , кількість днів невикористаних днів відпустки, за які надається компенсація становить 31, тому вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 37. Крім того, відповідно до статті 44\~КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст.36 та п. 1, 2 і 6 ст.40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. 38. Як вбачається із матеріалів справи, а саме, наказу про припинення трудового договору з [PERSON] №4765/ДН-ос від 10.07.2017 року (а.с.7), позивач має право на отримання вихідної допомоги в розмірі одного середнього місячного заробітку. Така допомога не була їй виплачена і зазначена обставина за наявними матеріалами справи відповідачем визнається. 39. У зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що право позивача на отримання компенсації за 31 день невикористаної щорічної відпустки та одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку є безспірним, а тому вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині. 40. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 8\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначені суми без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. 41. З урахуванням роз`яснень викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд приходить до висновку, що з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2017 року по 17.07.2017 року у розмірі 16\~886 грн. 04 коп., в тому числі заборгованість по виплаті вихідної допомоги у розмірі середнього заробітку та компенсацію за невикористані 31 день щорічної відпустки, без урахування обов`язкових платежів та податків. 42. Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі не більше ніж за один місяць, згідно вимогам\~ст. 430 ЦПК України\~підлягає негайному виконанню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 43. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно до вимог Закону України\~«Про судовий\~збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про Державний бюджет на 2019рік», встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2019 року у сумі 1921 грн. Позивач звернулась до суду з даною позовною заявою 21.10.2019 року, позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved