Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Миколаївський обласний будинок дитини в інтересах дитини [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначив наступне. [PERSON] є матір*ю малолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про народження від 18 вересня 2013 року №00012769947 [PERSON], [INFO], зареєстрована відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. З жовтня 2013 року відповідач не піклується про доньку, не виявляє зацікавленості в її подальшій долі, не хвилюється про її стан здоров*я, про фізичний і духовний розвиток дитини. Відповідно до висновків Новоіванівської сільської ради від 11.02.2015 року за місцем проживання відповідача не створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини. Відповідач не має постійного місця роботи, безвідповідально ставиться до своїх батьківських обов*язків, в 2013 році притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 174 КУпАП за ухилення від виконання обов*язків по вихованню дітей.18.09.2013 р. на підставі заяви відповідача Баштанською райдержадміністрацією 18.09.2013 року винесено розпорядження №305-р «Про влаштування малолітньої [PERSON] до будинку дитини». 01.08.2014 року було продовжено термін перебування дитини ще на 6 місців в будинку дитини. За час перебування дівчинки в будинку дитини мати жодного разу не відвідала її, участі в вихованні дитини не приймала. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її дитини [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред*явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, наполягаючи на їх задоволенні, дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Служба у справах дітей Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області надала до суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, в якій також просила позбавити [PERSON] батьківських прав. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду пред'явленого до неї позову була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надходило. З урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Заслухавши представника позивача, думку прокурора, яка вважала доцільним позбавити відповідача батьківських прав, дослідивши письмові докази, суд вважає, що є підстави для задоволення позову. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно зі ст.151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років. Підстави для позбавлення батьківських прав чітко передбачені нормами ст.164 СК України. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO]. є матір*ю дівчинки [PERSON], [INFO], а запис про батька дитини проводився відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу (а.с.6, 8). Згідно з розпрядженням №305-р від 18.09.2013 року Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області на підставі заяви матері [PERSON] про влаштування малолітньої доньки [PERSON] до Будинку дитини у зв*язку з проведенням реабілітаційних заходів, дівчинку було влаштовано до будинку дитини Миколаївської області, повне державне утримання дівчинки в Будинку дитини здійснювати за рахунок державних коштів (а.с.9). Відповідно до розпорядження №273-р від 01.08.2014 року Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області було продовжено термін перебування малолітньої [PERSON], [INFO] в Миколаїському обласному будинку дитини строком на шість місяців (а.с11). З 17.10.2013 року дитина [PERSON] перебуває на повному державному забезпеченні в Миколаївському обласному будинку дитини, за весь час перебування дитини в закладі мати її не відвідувала, не цікавилась дитиною (а.с.5). Відповідно до довідки про склад сім*ї виданою Новоіванівською сільською радою відповідач проживає без реєстрації в [ADDRESS] разом з [PERSON] (співмешканець) та та трьома неповноітніми дітьми (а.с. 14). За місцем проживання відповідач [PERSON] характеризується негативно: має семеро неповнолітніх дітей, проживає з двома неповнолітніми дітьми та співмешканцем, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, не утримує домашнього господарства, не займається городництвом, до батьківських обов*язків відноситься безвідповідально, паспорт та свідоцтва про народження дітей загублені, у зв*язку з чим неможливо оформити матеріальну допомогу (а.с. 12). В ході обстеження матеріально-побутових умов проживання сім*ї [PERSON] було виявлено, що визначені умови проживання загрожують життю дітей, які перебувають в цій сім*ї, а саме: в підсобному господарстві немає нічого, продукти харчування відсутні, опалення в будинку відсутнє, в кімнатах темно, холодно і брудно, алкогольний запах, постільна білизна та речі брудні (а.с. 13) Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області від 01.04.2015 р. мати дитини не спроможна повноцінно виконувати свої батьківськи обов*язки, тому комісія вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача. Суд погоджується з таким висновком, оскільки він є обґрунтованим та прийнятий після ретельного дослідження всіх обставин справи. Таким чином, в судовому засіданні встановлені підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно з ч. 3 ст.181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров*я та матеріальне становище дитини; стан здоров*я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 17 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає, що відповідач зобов*язана і має можливість сплачувати на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO]., аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову, тобто з 03.06.2015 року, і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 243 грн. 60 коп., відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць.

Outcome: approved