Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, посилаючись на те, що у відповідачів виникла заборгованість станом на 01.10.2014 року в сумі 6390,63 коп., у зв'язку з тривалим ухилення від сплати за комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території. А тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Під час розгляду справи КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва неодноразово уточнювались позовні вимоги. 04 грудня 2014 року представником КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва були подані останні уточнені позовні вимоги, згідно яких представник просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, яка виникла в період з 01.10.2009р. по 01.11.2014р. в сумі 1189,77 грн., суму розрахованого індексу інфляції в розмірі 743,54 грн., три відсотки річних - 393,32 грн. та витрати по сплаті по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнену позовну заяву, за викладеними в ній обставинами та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачі позовні вимоги не визнали, проти задоволення позову заперечували в повному обсязі. При цьому відповідач [PERSON] зазначила, що позивач не надав суду жодних доказів досудового врегулювання спору, а саме приписів, претензій з проханням сплатити борг, укласти договір тощо з відміткою про вручення таких приписів. Крім того, відповідач [PERSON] наголошував на тому, що з ним не було укладено жодного договору про надання послуг та зазначив, що з моменту поселення його сім'ї у будинок на нього поширювалось право оплачувати утримання прибудинкової території та комунальні послуги в розмірі 50% від встановлених тарифів. Відповідач [PERSON] також зазначала, що позивачем не виконуються обов'язки по утриманню будинку в належному стані. Системи освітлення, пожежогасіння перебувають у аварійному та непридатному стані, не здійснюється прибирання сходових клітин та загальних коридорів, на підтвердження чого надано фотокартки. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до копії ордеру на жиле приміщення серії Б №2260 від 18 серпня 2004 року, даний ордер виданий [PERSON] зі складом сім'ї на право заняття жилого приміщення квартири [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до ст. 66, 67, 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ч.1 ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно довідки ф№3 від 08.01.2014р., в квартирі [ADDRESS] зареєстровані з 23.09.2004 року та проживають: [PERSON], [PERSON] та неповнолітні [PERSON], [PERSON] (а.с.6). В судовому засіданні факт проживання та реєстрації вищевказаних осіб не оспорювався. В судовому засіданні відповідач [PERSON] зазначив, що має пільгу як ветеран військової служби. Судом встановлено, що дана пільга була врахована при здійсненні нарахувань по утриманню будинку та прибудинкової території з 01 березня 2013 року, тобто з моменту подачі заяви [PERSON] до начальника ЖЕК-319 (а.с.8). В судовому засіданні відповідачі неодноразово зазначали про необґрунтованість складових тарифу по послугам з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, ненадання з боку представника позивача ретельної таблиці складових тарифу, а також неналежне утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачами не надано жодних доказів, які підтверджували необґрунтованість складових тарифу по послугам з утримання будинку, споруд та прибудинкової території. В підтвердження перебування системи освітлення, пожежогасіння в аварійному та непридатному стані, не здійснення прибирання сходових клітин та загальних коридорів, відповідачами були надані фотокартки (а.с.84-85). Однак з даних фотокарток суд не може зробити висновок про належність останніх саме будинку, в якому проживають відповідачі. Крім того, відповідачами не надано жодного акту мешканців будинку або представників позивача про неналежне утримання будинку, а тому суд вважає, що відповідачами не доведено факт неналежного утримання будинку, споруд та прибудинкової території. Пунктом 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року встановлено, що власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов'язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найом чи оренду квартири, комунальні та інші послуги. З огляду на викладене, суд вважає, що позовна заява Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва про стягнення заборгованості з відповідачів в період з жовтня 2009 року по листопад 2014 року (тобто по жовтень 2014 року, включно) за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 1189 грн. 77 коп. є обґрунтованою. Відповідачами в судовому засіданні неодноразово наголошувалось на застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Судом встановлено, що КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва 02 квітня 2013 року зверталась до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, яка виникла в період з 01.10.2009р. по 01.02.2013р. 13 квітня 2013 року Деснянським районним суд м. Києва було винесено судовий наказ про стягнення з відповідачів вищевказаної заборгованості. 05 червня 2013 року Деснянським районним судом м. Києва було винесено ухвалу про скасування судового наказу від 13 квітня 2013 року. Враховуючи дату подачі до суду заяви про видачу судового наказу та заяву про застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідне стягнути заборгованість відповідачів перед КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва в період з 01 березня 2010 року по 01 листопада 2014 року, яка становить суму в розмірі 235,07 грн., відповідно до розрахунку заборгованості. Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо). Враховуючи вимоги ст.. 267 ЦК України, суд вважає, що вимоги по стягненню суми розрахованого індексу інфляції в розмірі 743,54 грн. та трьох відсотків річних - 393,32 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч.2 ст. 99 ЦПК України, у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачеві не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп. - з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial