Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Із вказаним позовом звернувся позивач [PERSON] акціонерне товариство «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (далі ПАТ «КБ «УФС»), в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 008/2273Кс від 09.09.2013 року в розмірі 10897,08 грн., з яких: 3134,92 грн. заборгованість за кредитом; 1681,70 грн. заборгованість за процентами, 3623,93 грн. заборгованість по пені за несвоєчасне погашення заборгованості, 261,62 грн. заборгованість 3% річних, 2194,91 грн. інфляційні збитки, посилаючись на те, що 09 вересня 2013 року між ПАТ «КБ «УФС» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 008/2273Кс, відповідно до якого позивач 09.09.2013 року надав відповідачу кредитні кошти (кредит) у розмірі 15000,00 грн., з процентною ставкою у розмірі 22% (процентів) річних, датою повернення кредитних коштів 08.09.2014 року. З моменту отримання кредитних коштів відповідачем здійснено лише часткову сплату зобовязань за кредитним договором. У звязку з цим, у відповідача виникла заборгованість по кредитному договору, яка згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором, станом на 07.11.2016 року складає 10897,08 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про підтримання позовних вимог ПАТ «КБ «УФС» до [PERSON] та про розгляд справи у його відсутність. В наданій суду заяві, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи згідно ст.ст. 74, 76 ЦПК України, у судове засідання не зявилася, причини неявки не повідомила, своїх заперечень на позовну заяву не надала. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 10.04.2017 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із статтею 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. За ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 09 вересня 2013 року між [PERSON] акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та [PERSON] був укладений кредитним договорі № 008/2273Кс, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 15000,00 грн., з фіксованою процентною ставкою у розмірі 22% (процентів) річних, датою остаточного повернення кредитних коштів 08.09.2014 року. [PERSON] здійснила лише часткову сплату взятих на себе зобовязань згідно із кредитним договором, останній платіж за договором здійснила 16 червня 2014 року. Зазначені обставини встановлені на підставі витягу з системи автоматизації банку (САБ) (а.с.60-61), видаткового касового ордеру № 379_1 від 09 вересня 2013 року (а.с.5), меморіальних ордерів № TR.45357.6527.327 від 14.03.2014 року (а.с.6), № TR.45357.357.327 від 16.05.2014 року (а.с.7), № TR.45357.1356.327 від 16.06.2014 року (а.с.8), банківських виписок по рахунку 22023001206249.980 [PERSON] (а.с.8-13), розрахунку заборгованості по кредитному договору (а.с.14-15), які визнані судом належними та допустимим доказами у даній справі. В матеріалах справи відсутній кредитний договір чи його копія. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Юридичною адресою позивача є м. Донецьк, пр. Миру, буд. 5-Б, тобто територія проведення антитерористичної операції. У звязку з активною фазою проведення АТО в Донецькій області, всі оригінали документів, які знаходилися у головному офісі позивача, за адресою місцезнаходження: м. Донецьк, пр. Миру, буд. 5-Б, в тому числі оригінал кредитного договору з [PERSON], були втрачені, в звязку з чим позивачем оригіналу кредитного договору, укладеному з [PERSON] до суду не надано. Разом з тим, з акту про проведення перевірки організації захисту електронних банківських документів з використанням засобів захисту інформації Національного банку України у ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за адресою: м. Київ, вул. С. Струтинського, 8 від 10.09.2014 року (а.с.62-64) вбачається, що вимоги нормативно-правових актів Національного банку України щодо організації захисту електронних банківських документів у ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» виконуються. А отже, підстав для відмови у прийнятті вищезазначених доказів судом не встановлено. На підставі наданих до суду доказів, оцінивши їх у сукупності з врахування їх належності та допустимості, суд вважає доведеним правильність розрахунку заборгованості по Кредитному договору № 008/2273Кс від 09 вересня 2013 року (а.с. 14-15), з якого вбачається, що станом на 07 листопада 2016 року заборгованість відповідача складає 10897,08 грн. з яких: - 3134,92 грн. заборгованість за кредитом; - 1681,70 грн. заборгованість за процентами, - 3623,93 грн. заборгованість по пені за несвоєчасне погашення заборгованості, - 261,62 грн. заборгованість 3% річних, - 2194,91 грн. інфляційні збитки. Проте, суд вважає неправомірним нарахування позивачем за даним договором пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 3623,93 грн., оскільки 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053». Як встановлено судом, відповідач зареєстрована у [INFO], яке відповідно до розпорядження КМУ від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За таких обставин, суд вважає, що відповідач звільняється від сплати пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 3623,93 грн. за кредитним договором № 008/2273Кс від 09.09.2013 року. Отже, без врахування нарахованої пені, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 008/2273Кс від 09.09.2013 року становить 7273 (сім тисяч двісті сімдесят три) гривні 15 копійок, з яких: -3134 (три тисячі сто тридцять чотири) грн. 92 коп. заборгованість за кредитом; -1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 70 коп. заборгованість за процентами; - 2194 (дві тисячі сто девяносто чотири) грн. 91 коп. інфляційні збитки по кредиту та процентам; - 261 (двісті шістдесят одна) грн. 62 коп. заборгованість 3% річних. Таким чином, суд вважає, що право позивача на повернення кредитних коштів підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 008/2273Кс від 09.09.2013 року у загальному розмірі 7273,15 грн. Тож, позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: partial