Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Луцька міська клінічна лікарня звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної злочином. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідач 25 червня 2016 року вчинив ДТП, внаслідок якого постраждала [PERSON], а саме: отримала тілесні ушкодження та перебувала на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматичному відділенні Луцької міської клінічної лікарні з 25.06.2016 року по 05.08.2016 року. На лікування потерпілої міською лікарнею витрачено 10\~414,00 грн., які зобовязаний відшкодувати винний у вчиненні злочину. [PERSON] Луцьким міськрайонним судом визнано винним у вчиненні злочину за ст. 286 ч.1 КК України, що підтверджено вироком суду від 06.01.2017 року. Покликаючись на вищенаведене позивач просив стягнути з відповідача в її користь матеріальну шкоду в розмірі 10414,00 грн. Представник позивача в судове засідання подала заяву про слухання справи у її відсутності, просить суд позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам, хоч був повідомлений про час та місце слухання справи, про що свідчать письмові матеріали справи. В судове засідання відповідачем подано письмове заперечення на позовну заяву, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Проаналізувавши документи справи, оцінивши дійсні обставини справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При вирішенні питання стягнення шкоди суд враховує, що для покладення відповідальності на заподіювача шкоди необхідна сукупність умов: наявність шкоди, протиправні дії заподіювача шкоди, причинний звязок між вказаними протиправними діями та вина у заподіянні шкоди. Згідно ст. 1177 ЦК України умови та порядок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичної особи, яка потерпіла від злочину, встановлюється законом. Судом встановлено, що [PERSON] 25 червня 2016 року вчинив ДТП, внаслідок якого постраждала [PERSON], а саме: отримала тілесні ушкодження та перебувала на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматичному відділенні Луцької міської клінічної лікарні з 25.06.2016 року по 05.08.2016 року. На лікування потерпілої міською лікарнею витрачено 10\~414,00 грн. [PERSON] Луцьким міськрайонним судом визнано винним у вчиненні злочину за ст. 286 ч.1 КК України, що підтверджено вироком суду від 06.01.2017 року. Відповідно до ч.1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Проаналізувавши наведене в сукупності суд прийшов до висновку, що саме зазначена позивачем шкода підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 88 ч.2 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок відповідача.

Outcome: approved