Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У квітні 2021 року позивач звертаючись до суду з позовною заявою просить суд, визнати недостовірною інформацію, викладену у статті «[INFO]», розповсюджену на веб-сайті [INFO] ; зобов`язати громадську організацію «Комітет по протидії корупції в органах влади» та Teka-Group Foundation - у п`ятиденний строк після набрання рішенням суду по цій справі законної сили, спростувати недостовірну інформацію, викладену в статті «[INFO]», що булла розповсюджена на веб-сайті [INFO] шляхом видалення з зазначеного веб-сайту статті «[INFO] » та шляхом розміщення на веб-сайті [INFO] разом із вступною та резолютивною частинами рішення по цій справі, спростування про те, що викладені в зазначеній статті відомості є недостовірними, не підтверджуються фактами та документами, викладені із умисно негативним перекрученням та викривленням; зобов`язати відповідачів відшкодувати позивачу моральну шкоду в сумі 150000 грн. в солідарному порядку та стягнути судові витрати по справі. Аргументує свої вимоги тим, що в січні 2021 року позивачеві стало відомо про розміщення на веб-сайті [INFO] статті під назвою: «[INFO]». Стаття містить інформацію про [PERSON] , членів його сім`ї та партнерів по бізнесу, яка є недостовірною, порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , як людини і громадянина. Також, стаття містить таку інформацію, яка хоча і містить частково достовірні дані, але викладена у вкрай негативному контексті, наведена з викривленням та перекрученням фактів, в результаті чого складається стійке негативне враження про позивача, його родину та ділових партнерів. До поширення вищевказаної недостовірної інформації позивач мав бездоганну репутацію та користувався великим авторитетом в українського суспільства. Поширена інформація обурює позивача та надзвичайно нервує з огляду на удар по його діловій репутації. Такими діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 150000 гривень. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 23.04.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. ІІІ. Позиції сторін. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідачів про час і місце розгляду справи в тому числі і розміщення повідомлення на офіційному сайті судової влади. Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Відповідно до звіту за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет від 22.03.2021 року 12.03.2021 проведено фіксацію і дослідження змісту веб-сторінки за адресою у мережі Інтернет: [INFO] на якій розміщено статтю під назвою «[INFO]» (а.с.25-33). Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.04.2018 по справі №5023/10186/11 процедуру ліквідації ФОП [PERSON] припинено, а між кредиторами ФОП [PERSON] в особі голови комітету кредиторів та боржником в особі ліквідатора укладено мирову угоду, яка передбачає проведення розрахунків з кредиторами (а.с.39-41) Згідно з довідки з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення №95/2021-Д від 25.03.2021 виданої Консорціумом «Український центр підтримки номерів і адрес» (УЦПНА) Департамент «Центр компетенції», власником веб - сайту [INFO] є реєстор доменного імені: [INFO] є фірма Teka-Group Foundation, 0835 , РА (Республіка Панама) Panama (м.Панама), 50 th street Global Bank Tower. Згідно копії веб-сайту [INFO] на ньому була розміщена інформація, що даний ресурс створений при сприянні ГО «Комітет по протидії корупції в органах влади» (а.с.42-50). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» при розгляді справ суди застосовують Європейську Конвенцію з прав людини і практику суду як джерело права. Так, статтею 10 Конвенції з прав людини встановлено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Право на свободу вираження поглядів є не лише основною засадою демократії, але і передумовою здійснення багатьох інших прав і свобод, що гарантуються Конституцією. Отже, як встановлено судом, головної темою статті є твердження про те, що позивач отримав кредитні кошти, не повернув їх, маючи можливість, натомість заявив про банкрутство, внаслідок чого порушено кримінальне провадження, яке було втрачене. Надані позивачем докази підтверджують його твердження про недостовірність викладених фактів даній статті, оскільки процедура банкрутства не була проведена, а судом затверджена мирова угода про проведення розрахунків з кредиторами. Таким чином на переконання суду наведена інформація не є оціночними судженнями автора і прямо звинувачує [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, а саме, у шахрайстві. За таких обставин суд вважає дану інформацію, викладену у статті «[INFO]»недостовірною і такою, що порушує особисті немайнові права [PERSON] , а саме порочить честь, гідність та ділову репутацію. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог, з підстав викладених вище, а саме в частині визнання та спростування інформації, яка визнана судом недостовірною та такою, яка порушує немайнові права позивача. Щодо позовних вимог щодо стягнення з відповідачів на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 150000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. Згідно статті 280 ЦК України визначено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що розмір заявленої моральної шкоди не обґрунтований жодними належними та допустимими доказами. VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ч.1,2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі по 454,00 грн. з кожного, та по 2400 грн. з кожного в рахунок понесених судових витрат (3300 грн. - звіт за результатами проведеного дослідження веб-сайту, 1500 грн. - довідка з відомостями про власника веб-сайту).

Outcome: partial