Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. 23.06.2020 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей (у твердій грошовій сумі), в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 07.05.2006 року. Від шлюбу вона та відповідач мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які перебувають на її утриманні. Відповідач офіційно не працює, проте є фізично здоровим, працездатним, інших осіб на утриманні немає, а тому має можливість виконувати обов`язки по утриманню неповнолітніх дітей, відтак може сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. на кожну дитину, проте добровільно коштів не надає, чим ставить її у скрутне матеріальне становище, так як їй одній важко утримувати дітей. У вступному слові та під час надання додаткових пояснень позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги, посилаючись на ті самі обставини. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 2000 гривень щомісячно, з часу звернення з позовом до суду і до досягнення дітьми повноліття. Вважає, що цих коштів буде достатньо для утримання дочок. Просить аліменти визначити в твердій грошовій сумі, так як відповідач офіційно не працює та не має стабільного заробітку, хоча працездатний і не позбавлений можливості утримувати дітей. [PERSON] суду пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07.05.2006 року, але з січня 2020 року вона та відповідач разом не проживають. Протягом семи місяців, з якого вони проживають окремо, весь обсяг обов`язків по утриманню дітей - дочок [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] покладено на неї, так як відповідач від щомісячного утримання дітей ухиляється. Зокрема, за сім місяців проживання окремо від дітей відповідач жодного разу самостійно коштів на утримання дітей не надав, а лише при зверненні з проханнями доньок надав у загальному приблизно 3000 грн. на лікування і придбання необхідних речей для дітей. Вона працює, отримує заробітну плату, проте її не вистачає на утримання трьох дітей. Підсобного господарства у неї немає, оскільки вона залишила чоловікові їх спільний будинок і проживає із своїми батьками, які допомагають в утриманні дітей. Просить позов задовольнити. 2. Виклад позиції відповідача. Правом на подання відзиву на позовну заяву [PERSON] відповідач [PERSON] не скористався і відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, до суду не подавав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 24.06.2020 року (а.с.16-17). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 12.08.2020 року у вступному слові та в додаткових поясненнях в судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив, що дійсно перебуває у шлюбі з позивачем, від якого вони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 14.01.2020 року він та позивач разом не проживають, але протягом цього часу він надавав на прохання дітей останнім грошові у розмірі 1500 гривень та для лікування захворювань зубів старшій доньці в розмірі 100 доларів США. Раніше він отримував дохід від тимчасових заробітків, проте на даний час не працює, а його дохід в середньому складає 3000-4000 гривень на місяць, тому він не має необхідних коштів для сплати аліментів у розмірі 6000 грн. щомісячно. Просить розмір аліментів визначити у меншому розмірі, зокрема по 1000 гривень, щомісячно, на кожну дитину, оскільки стягнення з нього аліментів у такому розмірі, в якому просить позивач, порушить його права на особисте утримання, він не матиме коштів для забезпечення своєї життєдіяльності. Він працездатний, фізично здоровий, але не може знайти постійну роботу, інших осіб, крім дітей, на утриманні не має, проживає у власному будинку, але господарства, з якого він міг би отримувати додатковий дохід, не має, натомість позивач [PERSON] придбала корову, тому, на його думку, має достатні кошти для утримання дітей. ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Позивач [PERSON] , згідно із заявою від 22.07.2020 року, просить про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с.23). 2. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 31.07.2020 року заявив клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із необхідністю залучення адвоката для надання йому правничої допомоги. Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, відповідач до суду не подавав. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали суду від 24.06.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей (у твердій грошовій сумі); відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 22.07.2020 року з повідомленням (викликом) сторін; визначено дату другого судового засідання - 31.07.2020 року; запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву (а.с.16-17). 2. 22.07.2020 року відкладено судове засідання на 31.07.2020 року через неприбуття відповідача [PERSON] (а.с.24). 3. 31.07.2020 року відкладено судове засідання на 12.08.2020 року за клопотанням відповідача [PERSON] (а.с.28). ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати дітей. Вирішуючи спір суд встановив, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.05.2006 року (а.с.4), проте з січня 2020 року сторони разом не проживають. Позивач та відповідач мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьком яких в свідоцтвах про народження зазначений відповідач, а матір`ю - позивач, що вбачається із свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , відповідно (а.с. 8-10). Діти сторін - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Вказані обставини визнані в судовому засіданні позивачем та відповідачем, а також підтверджуються довідками виконкому Сапіжанської сільської ради (а.с.11-12). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не працює, стабільного заробітку чи іншого доходу не має, інших осіб на утриманні, крім дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , - немає. Також, судом встановлено, що за час, протягом якого сторони проживають окремо, відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає. Відповідач не представив суду доказів того, що він є непрацездатним, або що у нього є протипоказання щодо працевлаштування, встановлені висновком спеціальної медичної комісії. Відтак, з огляду на досліджені судом обставини, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачем інтереси та утримання дітей, тобто може надавати допомогу на їх утримання, проте від добровільного надання щомісячної матеріальної допомоги на утримання дітей ухиляється, оскільки, як вбачається з позовної заяви та досліджених у справі доказів, а також пояснень позивача та відповідача в усдовому засіданні, обсяг обов`язків, пов`язаних з утриманням дітей - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , покладено на позивача [PERSON] , що ставить останню в скрутне матеріальне становище та у нерівні умови. До вказаного висновку суд прийшов, виходячи також із того, що відповідачем не надано суду доказів того, що він непрацездатний, або є обмеження, визначені лікарською комісією, щодо неможливості працювати, отримувати дохід та утримувати дітей. Тому, при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що він повинен бути визначений у твердій грошовій сумі, оскільки позивач наполягає на визначенні способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а відповідач, який не має стабільного доходу, не заперечує щодо такого способу стягнення аліментів. Крім того, розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача, повинен бути визначений в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 23.06.2020 року, тобто з часу пред`явлення позовної заяви до суду, до досягнення дітьми повноліття, виходячи з того, що дохід відповідача не можливо встановити, так як він не працює, тому розмір аліментів на дитину, які слід стягнути з відповідача, повинен бути визначений в межах мінімальної соціальної гарантії, передбаченої ч.2 ст.182 СК України, тобто в межах мінімального гарантованого розміру аліментів, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, зокрема, слід стягнути аліменти на користь позивача на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дітьми повноліття, враховуючи, що відповідачем не представлено суду належних та допустимих доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на утримання дітей. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати дітей, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно із ст.48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч.ч.1, 2 ст. 184 СК України). Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу, зокрема, з позовом про стягнення аліментів. VІ. Висновки суду З огляду на те, що судом встановлено той факт, що відповідач не приймає належної участі у матеріальному утриманні дітей і обсяг обов`язків по їх утриманню покладено на позивача, то це ставить сторони у нерівні умови, тому, позов підлягає частковому задоволенню, так як обставини, на які зсилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, і, враховуючи, що право позивача на матеріальне утримання дитини з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до висновку про те, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивач наполягала на задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі в розмірі по 2000 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дітьми повноліття, зазначаючи, що сама несе обсяг витрат на утримання дітей без участі відповідача, який від матеріального утримання дітей ухиляється. Проте, враховуючи, що усі обставини, які становлять предмет доказування, мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.76 ЦПК України засобами доказування, суд вважає достовірно встановленими лише ті факти та обставини, які визнаються обома сторонами та підтверджуються письмовими доказами. Зокрема, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що вони мають спільних дітей - дочок [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , утримання яких є предметом даного спору, що діти проживають з матір`ю, утримуються за кошти позивача, що відповідач є працездатним, тому не позбавлений можливості працевлаштуватися та утримувати дітей належним чином, на рівні з позивачем . З огляду на те, що судом встановлено той факт, що відповідач не приймає належної участі у матеріальному утриманні дітей і весь обсяг обов`язків по утриманню дочок покладено на позивача, то це ставить сторони у нерівні умови. Тому, при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що він повинен бути визначений у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не має стабільного доходу, і, крім того, позивач просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в силу вимог ч.1 ст.184 СК України, а відповідач заперечень щодо цього не має. Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей вікoм до 6 років з 01.07.2020 року становить 1859 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 2318 грн. на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості дитини з метою забезпечення гармонійного розвитку. Крім того, розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача, повинен бути визначений у твердій грошовій сумі в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 23.06.2020 року, тобто з часу пред`явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст.191 СК України, до досягнення дітьми повноліття. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання дітьми сторін коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який діти мали б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дітей і отримання дітьми сторін надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Отже, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК). Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 840,80 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial