Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У травні 2020 р. [PERSON] (далі за текстом - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фіненс» (далі за текстом - ТОВ «Платінум Фіненс», відповідач) про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Куби Юлії Володимирівни від 03.02.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 342, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500044110 від 23.11.2007. Позов обґрунтований такими обставинами. 23.11.2007між ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є АТ «Альфа Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 500044110 (далі за текстом - кредитний договір). Згідно договорів факторингу від 30.09.2009, від 18.12.2012, від 01.12.2009 право вимоги за кредитним договором було відступлено спочатку ТОВ «Кредитні ініціативи», потім ТОВ «Купер Прайс», насамкінець ТОВ «Платінум Фіненс». Відповідач пред`явив виконавчий напис до примусового виконання та за ним приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження. Позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено при відсутності доказів безспірності вимог, з порушенням процедури його вчинення, визначеної Законом України «Про нотаріат» і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідач та третя особа право на подання відзиву/пояснень щодо позову не скористались. ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду. Ухвалою від 11.06.2020 суд задовольнив заяву позивача про забезпечення позову та зупинив стягнення на підставі виконавчого напису № 342 від 03.02.2020. Ухвалою від 01.10.2020 суд (під головуванням судді Цимбал І. К.) відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 22.07.2020. В судовому засіданні 22.07.2020 суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та , постановив ухвалу про витребування у приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Куби Ю. В. копій матеріалів нотаріальної справи за оспорюваним виконавчим написом, та відклав розгляд справи на 07.10.2020. У зв`язку з відпусткою судді судове засідання, призначене на 07.10.2020, не відбулося та було перенесене на 18.11.2020. 09.11.2020 приватний нотаріус Київського нотаріального округу Куба Ю. В. подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2020 справу передано до провадження судді Трусової Т. О. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.05.2021. В судове засідання 20.05.2021 учасники справи не з`явилися, від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 23.11.2007 між ЗАТ «Альфа-Банк» (банком) та [PERSON] (позичальником) укладено кредитний договір (далі - кредитний договір),відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 3 000 доларів США зі сплатою 40% річних на строк до 23.11.2010. Згідно з умовами кредитного договору платежі з повернення кредиту здійснюються згідно з графіком. Відповідно до умов договору факторингу від 30.09.2009 право вимоги за кредитним договором було відступлено ТОВ «Кредитні ініціативи». Надалі, згідно з договором факторингу від 18.12.2012 № 2012-2-1/1, право вимоги за кредитним договором відступлено ТОВ «Купер Прайс». На підставі договору факторингу від 01.12.2019 № 0112/2019 право вимоги за кредитним договором було відступлено ТОВ «Платінум Фіненс». 03.02.2020 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Кубою Ю. В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 342, яким запропоновано яким запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 21 237,56 грн. З виконавчого напису вбачається, що стягнення проводиться за строк з 26.05.2009 по 13.01.2020. IV. Норми права та мотиви їх застосування. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів даної норми нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання боржнику повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). У цій постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як зазначено вище, згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З урахуванням викладеного, з огляду на відсутність документів, що підтверджують заборгованість позивача за кредитним договором, факту видачі кредиту та безспірності заборгованості, враховуючи, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, відтак вимоги позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та доведеними. ІV. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на результат розгляду справи суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в загальному розмірі 1 261,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved