Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Керівник Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області [PERSON] звернувся до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] з вищевказаним позовом, який у подальшому був уточнений та обґрунтований тим, що на підставі ордеру на житлове приміщення № 1307 серія Н від 28.04.1988 року, виданого виконкомом Центрально-Міської ради народних депутатів м. Кривого Рогу на імя [PERSON] з сімєю з двох осіб, у тому числі доньки [PERSON], останні проживали в двокімнатній квартирі, розташованій за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Миколаївське шосе, 12/109. Згідно з рішенням виконкому Центрально-Міської районної у місті ради № 65 від 18.02.2015 року «Про надання дозволу на зміну договорів найму жилих приміщень» надано дозвіл на зміну договору найму житлового приміщення внаслідок визнання наймачем іншого члена сімї: квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Миколаївське шосе, 12/109, з померлої [PERSON] на дочку [PERSON], до складу сімї останньої входить її дочка [PERSON] Відповідно до довідки № 0269 від 19.01.2015 року з місця проживання про склад сімї та прописку, виданої КП «ЖЕО № 20» у спірній квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] та її дочки [PERSON], а [PERSON] знято з реєстраційного обліку 11.03.2013 року у звязку зі смертю. Рішенням виконкому Центрально-Міської районної у місті ради № 152 від 22.04.2015 року «Про надання дозволу на зміну договорів найму жилих приміщень» надано дозвіл на зміну договору найму житлового приміщення внаслідок визнання наймачем іншого члена сімї: квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Миколаївське шосе, 12/109, з [PERSON] на співмешканця [PERSON], склад сімї три особи, в тому числі співмешканка [PERSON], дочка співмешканки [PERSON] Разом з тим, [PERSON] пояснила, що у вказаній квартирі вирішила зареєструвати [PERSON], який пообіцяв покращити її умови проживання та не є співмешканцем. [PERSON] 15.05.2015 року звернулась з заявою про зняття з реєстраційного обліку за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Миколаївське шосе, 12/109, однак дочку [PERSON] не знімала з реєстраційного обліку, про це дізналась від спеціалістів служби у справах дітей. Законний представник разом з дитиною та співмешканцем [PERSON] проживають за адресою: [INFO]. [PERSON] раніше приймав участь в приватизації житла, а саме: квартири [ADDRESS], яка належала на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Маючи на меті приватизувати спірну квартиру, [PERSON] після зняття з реєстраційного обліку [PERSON], зареєстрував 05.08.2015 року за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Миколаївське шосе, 12/109, [PERSON]. До виконкому Центрально-Міської районної у місті ради 28.05.2015 року надійшов лист від КП «Житлово-експлуатаційна організація № 20» про зміну договору найму вищевказаної квартири з [PERSON] на [PERSON] Рішення про зміну договору на підставі вказаного листа виконкомом не приймалось. 05.04.2016 року відповідач звернувся до голови Центрально-Міської районної у місті ради з заявою по оформлення передачі в приватну власність спірної квартири, надавши довідку про склад сімї, згідно з якою у вказаному житлі зареєстровані заявник та його син [PERSON], [INFO], який зареєстрований у квартирі з 19.11.2015 року. Рішення про приватизацію спірної квартири не прийнято. Таким чином відповідач, діючи з корисливих мотивів, прагнучі приватизувати спірну квартиру, порушив житлові права неповнолітньої [PERSON], фактично позбавив її житла та реалізації права на приватизацію. На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати за неповнолітньою [PERSON], [INFO], право користування житловим приміщенням у вигляді квартири, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Миколаївське шосе, 12/109, а також право на реєстрацію місця проживання у вказаній квартирі та стягнути з відповідача [PERSON] на користь прокуратури Дніпропетровської області судові витрати по справі в сумі 1102,42 грн. Представник за довіреністю Криворізької місцевої прокуратури № 3 [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій просила суд справу розглянути за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала повністю. 21.02.2018 року в судовому засіданні надала пояснення, якими обґрунтувала позовні вимоги. Законний представник неповнолітньої [PERSON] [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У судовому засіданні 21.02.2018 року уточнені вимоги підтримала та просила задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі. 21.02.2018 року надав суду пояснення по справі та не заперечував проти позову. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду надійшла заява про проведення розгляду справи за відсутності представника виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, уточнені позовні вимоги представник визнає та просить суд задовільнити. Згідно з положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, на адресу суду надійшли заяви представників за довіреністю [PERSON] та [PERSON] про проведення розгляду справи за їх відсутності, проти задоволення уточненого позову заперечень не має. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що уточнений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтями 12 і 3\~ЦПК України передбачено, що засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Статтею 121 Конституції України на прокуратуру, як на єдину систему, покладається представництво інтересів громадянина або держави у суді у випадках визначених законом. Згідно з ч. 3 ст.\~56\~ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом звертається до суду з позовною заявою. Згідно зі ст.\~23\~Закону України\~«Про прокуратуру» та ст. 56 ЦПК України\~представництво прокуратурою інтересів громадян та держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави у суді, у випадках та в порядку, встановлених законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Перехідними положеннями Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року\~встановлено, що прокуратура виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержання законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді. Відповідно до п. 4 наказу Генерального прокурора України № 16 від 06.10.2014 «Про організацію діяльності органів прокуратури щодо захисту прав і свобод дітей» одним із пріоритетних напрямків представництва інтересів дітей та держави в суді визначений - захист у сфері майнових та житлових прав дітей. Представник Криворізької місцевої прокуратури №3 [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вищевказаними діями відповідача [PERSON] були порушені права неповнолітньої [PERSON] Судом встановлено, що згідно з ордером на житлове приміщення № 1307 серії Н від 28.04.1988 року (а.с. 12) на підставі рішення виконкому Центрально-Міської районної ради народних депутатів від 12.04.1988 року № 120, [PERSON] було надано в користування квартира, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Миколаївське шосе, 12/109 на сімю з двох осіб: [PERSON] та її доньки [PERSON] Відповідно до\~довідки №\~0269\~від 19.01.2015\~року з\~місця проживання\~про склад\~сімї та\~реєстрацію,\~виданої КП\~«ЖЕО №\~20»,\~у спірній\~квартирі зареєстровано\~місце проживання [PERSON] та її доньки [PERSON] [PERSON] знято з реєстраційного обліку 11.03.2013 року у звязку зі смертю. Рішенням виконкому Центрально-Міської районної у місті ради № 152 від 22.04.2015 року «Про надання дозволу на зміну договорів найму жилих приміщень» (а.с. 21) надано дозвіл на зміну договору найму житлового приміщення внаслідок визнання наймачем іншого члена сімї: квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Миколаївське шосе, 12/109, з [PERSON] на співмешканця [PERSON], склад сімї три особи, в тому числі співмешканка [PERSON], дочка співмешканки [PERSON] Судом також встановлено, що [PERSON] 15.05.2015 року звернулась з заявою про зняття з реєстраційного обліку за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Миколаївське шосе, 12/109, однак дочку [PERSON] не знімала з реєстраційного обліку. На теперішній час вона разом з дитиною та співмешканцем [PERSON] проживають за адресою: [INFO]. 05.04.2016 року відповідач звернувся до голови Центрально-Міської районної у місті ради з заявою по оформлення передачі в приватну власність спірної квартири, надавши довідку про склад сімї, згідно з якою у вказаному житлі зареєстровані заявник та його син [PERSON], [INFO], який зареєстрований у квартирі з 19.11.2015 року (а.с. 23). Як вбачається з листа голови Центрально-Міської районної у місті ради від 07.07.2016 року № 8/30-1939 (а.с.28) документи [PERSON] залишилися без розгляду до остаточного вивчення питання можливого порушення житлових прав неповнолітньої [PERSON] Таким чином встановлено, що відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» неповнолітня [PERSON] мала право на безоплатну передачу їй у власність 1/2 частини спірного нерухомого майна та право на проживання у зазначеній вище квартирі. Згідно з п. 1)\~ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованої\~Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 2\~ст. 176 СК України\~встановлено, що права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюються законом. Згідно з частин 1, 2, 3\~ст.\~177\~СК України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини. Батьки мають право дати згоду на вчинення неповнолітньою дитиною правочинів, передбачених частиною другою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування. Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло. Абзацом 3 ч. 3\~ст. 5 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402\~передбачено, що місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують вирішення питання для захисту особистих і майнових прав і інтересів дітей. Відповідно до\~ст.\~17\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до ч. 3\~ст.\~18\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Таким чином вищевказані обставини підтверджують те, що дії відповідача [PERSON] призвели до порушення житлових прав неповнолітньої [PERSON], а саме права користування житловим приміщенням у вигляді квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], що підлягає відновленню шляхом визнання права користування вказаним житлом, враховуючи визнання вимог всіма учасниками процесу, суд приходить до висновку про необхідність задоволення уточненого позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі 1102,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved