Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В листопаді 2020 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Бориспільської міської ради звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що від спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла. Неповнолітній [PERSON] залишився на утриманні та вихованні бабусі [PERSON] . При цьому, батько неповнолітнього [PERSON] повністю самоусунувся від виховання сина, не цікавиться його життям та здоров`ям, не підтримує матеріально, не приймає участі у його вихованні, не цікавиться його успіхами у навчанні, робить це свідомо та без поважних на те причин. Тому позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.22). ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Представник позивача Тютюн Н.О. підтримала пред`явлений позов та наполягала на його задоволенні у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, якою визнав пред`явлений позов та просив здійснити розгляд цивільної справи за його відсутності (а.с.29). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON] також надала до суду заяву, якою підтримала пред`явлений позов та просила суд його задовольнити (а.с.39). IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що в період часу з 04 листопада 2005 року по 21 квітня 2009 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В подальшому [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Вказана обставина підтверджуються копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб, а також відмітками про сімейний стан у паспорті громадянина України виданого на ім`я [PERSON] (а.с.9,12,15). [INFO] [PERSON] померла (а.с.7). На підставі власноручно написаної заяви [PERSON] від 09 вересня 2020 року встановлено, що [PERSON] згоден щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.11). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.13 «Особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей» розділу ІІ СК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права щодо позбавлення батьківських прав. За змістом ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ч.1 ст.12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частинами першою-четвертою ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. б. норми матеріального права щодо стягнення аліментів. Згідно з положенням ч.1 ст.180 та ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. в. норми процесуального права. За змістом ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітнього сина. За змістом акту обстеження житлово-побутових умов від 20 серпня 2020 року (а.с.13) та довідки від 29 серпня 2014 року, виданої КП «ЖРЕУ» (а.с.8) встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] створила умови для проживання, навчання та відпочинку онука. Згідно висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області №664 від 09 листопада 2020 року, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] у зв`язку з тим, що він повністю самоусунувся від виховання сина, не цікавиться його життям та здоров`ям, не підтримує матеріально, не приймає участі у його вихованні, не цікавиться його успіхами у навчанні, робить це свідомо та без поважних на те причин (а.с.6). Оскільки, відповідач ухиляється від виконання обов`язку по вихованню неповнолітнього сина [PERSON] , тому [PERSON] належить позбавити батьківських прав відносно нього. б. щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Встановлено, що позовна вимога про стягнення аліментів є похідною від вимоги про позбавлення батьківських прав. В матеріалах справи відсутні докази, які підтвердили б те, що відповідач добровільно приймає участь в утриманні неповнолітнього сина. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що в матеріалах цивільної справи відсутні відомості про те, що [PERSON] має незадовільний стан здоров`я, скрутне матеріальне становище або ж на його утриманні перебувають інші діти, непрацездатна дружина та батьки. Тому, суд вважає допустимим стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до дня досягнення сином повноліття. VII. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з вимогами ч.1 ст.142 ЦПК України, з [PERSON] у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок, оскільки при зверненні до суду з вказаним позовом орган опіки та піклування виконавчого комітету Бориспільської міської ради був звільнений від сплати судового збору на підставі п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved