Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. Позов мотивовано тим, що 03.06.2013р. о 18 год. 30 хв., відповідач, керуючи мотоциклом «Yamaha» Б/Н в стані алкогольного спяніння, у Вінницькій області допустив зіткнення з транспортним засобом «Skoda» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2013р та матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Згідно Звіту №13/145 з визначення розміру збитків завданих ушкодженням транспортного засобу від 03.06.2013 р., складеного субєктом оціночної діяльності [PERSON], розмір завданих збитків становить 15 800,40 грн. (з урахуванням ПДВ). Зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП (відповідачем) не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля [PERSON], з метою отримання відшкодування, звернувся до позивача - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/ 4113032, термін дії якого з 27.06.2012 р. до 26.06.2013 р. У звязку з настанням події, МТСБУ 13.09.2013 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому у розмірі 13167,00 грн. (без врахування ПДВ) за шкоду, заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу. Крім того, МТСБУ було понесено витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 757,08 грн. Таким чином, позивач виконав свій обовязок, покладений на нього Законом по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи вищевикладене, а також те, що після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON], позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь кошти в розмірі понесених витрат в сумі 13924,08 грн. В судове засідання представник позивача не зявилася, однак 18.04.2016р. звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 05.04.2016р. не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Конверт з повісткою про виклик в судове засідання повернувся на адресу суду з відміткою відділення поштового звязку «за закінченням терміну зберігання». В судове засідання, призначене на 21.04.2016р. відповідач не зявився повторно, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Конверт з повісткою про виклик в судове засідання повернувся на адресу суду з відміткою відділення поштового звязку «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON], 03.06.2013 р. о 18 год. 30 хв., у м. Вінниці по вул. Вишневського, керував мотоциклом «Yamaha» Б/Н в стані алкогольного спяніння, та порушуючи п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, виїжджаючи з другорядної дороги м. Вінниці на заборонений сигнал світлофору не надав перевагу в русі, в результаті чого здійснив наїзд на автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON]. З свідоцтва САЕ №974943 про реєстрацію транспортного засобу, що зазнав пошкоджень в результаті ДТП, вбачається, що власником автомобіля «Skoda Felicia», реєстраційний номер [NUMBER], червоного кольору, 1997 року випуску є [PERSON] (а.с. 12). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2013 року у справі №127/15307/13п, яка набула законної сили 12.07.2013р., провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП закрито у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. В той же час, вказаною постановою встановлено, що дії [PERSON] кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння та за ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а вина доведена матеріалами справи. Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи також вбачається, що станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В свою чергу, відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортний засобів № АВ/4113032 від 27.06.2012 року відповідальність власника транспортного засобу марки «Skoda Felicia», д.н.з. [NUMBER], застраховано, страхувальником за полісом є [PERSON], а страховиком ВАТ НАСК «Оранта» (а.с. 11). Визначаючись щодо правомірності заявлених позовних вимог суд виходить з наступного. За змістом частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). Поряд з цим, відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N1961-IV (далі Закон N1961-IV). Відповідно до статті 6 Закону N1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 статті 22 Закону N1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно частиною 1 пункту 39.1 статті 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями МТСБУ є, в тому числі, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п. 39.2.1. ст. 39 Закону N1961-IV) Підпунктом а) пункту 41.1 статті 41 Закону N1961-IV передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Як зазначено, вище цивільно-правовова відповідальність відповідача, на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, застрахована не була, в той же час вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, наслідком чого стало пошкодження транспортного засобу, встановлена постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2013 року у справі №127/15307/13п. В свою чергу, 20 червня 2013 року [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з проханням здійснити відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, яка мала місце 06 травня 2013 року та сталась з вини [PERSON], розмір якої складає 15800,40 грн. (а.с. 9). Згідно зі статтею 29 Закону N1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Як вбачається зі звіту №13/145 оцінки майна по визначенню розміру матеріального збитку, завданого власникові КТЗ марки «Skoda Felicia» з номерним знаком АВ 9350 ВІ, внаслідок пошкодження під час ДТП, складеного 03 червня 2013 року ПП «Васіковський» «Незалежне експертне приватне підприємство», вартість відновлювального ремонту КТЗ марки «Skoda Felicia» з номерним знаком АВ 9350 ВІ складає 26942,08 грн. з ПДВ 20%, а розмір матеріального збитку, завданого власнику КТЗ марки «SkodaFelicia» з номерним знаком АВ 9350 ВІ в результаті його пошкодження під час ДТП складає 15800,40 грн. з ПДВ 20% (а.с. 18-22). Також даний факт підтверджується калькуляцією №12/145 від 03.06.2013 року (а.с. 23-27). Згідно наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України №3202 від 13.09.2013 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, Фінансове управління зобов'язано сплатити на рахунок [PERSON] 13167,00 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. (а.с. 7). З платіжного доручення №1/1-20752 від 13 вересня 2013 року вбачається, що [PERSON], згідно наказу №3202 від 13.09.2013р., Моторним (транспортним) страховим бюро України було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 13167,00 грн. (а.с. 6). Таким чином, на виконання вимог статті 41 Закону N1961-IV позивачем, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовано [PERSON] шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону N1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. З огляду на зазначене, беручи до уваги те, що відповідач, з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а позивач здійснив виплату страхового відшкодування третій особі, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 13167,00 грн. понесених витрат є обґрунтованими. Разом з тим, відповідно до підпункту 40.3. статті 40 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи, МТСБУ було залучено аварійного комісара ТОВ «Ваш Асистанс», яким згідно акту надання послуг №375 від 03.07.2013р. здійснено огляд пошкоджених КТЗ та складання протоколу огляду, збір документів по справі, встановлення розміру завданих збитків КТЗ, тощо. Вартість наданих послуг складає 757,08 грн. На підставі рахунку №365 від 03.07.2013р. та акту надання послуг №375 від 03.07.2013р. позивачем за надані аварійним комісаром послуги сплачено 757 грн. 08 коп., що підтверджується копією платіжного дорученням № 2947 від 02 вересня 2013 року (а.с. 14-16). З огляду на наведене вимоги позивача щодо стягнення 757,08 грн. витрат повязаних із залученням аварійного комісара також підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до частини 1 статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення з відповідача виплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 13167,00 грн. та 757, 08 грн. витрат, повязаних із залучення аварійного комісара, що в загальній сумі складає 13924,08 грн., а відтак позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1378,00 грн. судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved