Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Комунальне підприємство «Житлосервіс «Добробут» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що гуртожиток [ADDRESS], який є комунальною власністю знаходиться на балансі КП «Житлосервіс» Добробут», яке надає його мешканцям житлово-комунальні послуги. 29.08.2002 р. [PERSON] був наданий ордер № 33 «п» на користування кімнатою [ADDRESS] та на його ім'я був відкритий особовий рахунок зі сплати житлово-комунальних послуг. 10.05.2012 р. було здійснено перевірку паспортного режиму за вищезазначеною адресою та встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у гуртожитку по [ADDRESS] та не сплачує комунальні послуги. Повторно 29.07.2013 р. було здійснено перевірку паспортного режиму за вищевказаною адресою та встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у гуртожитку по [ADDRESS] протягом двох років та не сплачує комунальні послуги. Відповідач ігнорує їхні вимоги шляхом довгострокової несплати житлово-комунальних послуг, заборгованість по яким станом на 01.02.2014 р. складає 3 277, 34 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не сповістив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, до суду подав письмову заяву з проханням розглядати справу за відсутності їх представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не сповістив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що згідно з довідкою № 127 від 30.01.2014 року гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS], знаходиться на балансі та обслуговуванні позивача КП «Житлосервіс «Добробут». Згідно з довідкою № 573 від 27.02.2014 р., виданою КП «Єдиний розрахунковий центр», за адресою: [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], [INFO]. Згідно з довідкою адресно-довідкового підрозділу від 21.03.2014 року [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно з копією Ордеру № 33 «п» від 29.08.2002 р. [PERSON], [INFO], має право зайняти житлову площу за адресою: [ADDRESS] Як вбачається з актів перевірки паспортного режиму від 10.05.2012 року та 23.07.2013 року, відповідач [PERSON] у вищевказаній кімнаті не мешкає. Чинним законодавством порядок визнання особи такою, що втратила право користування кімнатою гуртожитку, не передбачено, але згідно з ч. 8 ст. 8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Тому суд вважає за можливе застосувати до вказаних правовідносин норми Житлового кодеку України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не проживає у кімнаті [ADDRESS] без поважних причин більше ніж 6 місяців, і судом не встановлено поважність причини відсутності [PERSON] за місцем реєстрації, суд вважає, що відповідач [PERSON] має бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 284 від 03.02.2014 року про сплату судового збору у сумі 243 гривні 60 копійок. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved