Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Краснокутська РДА Харківської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить позбавити її батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також позивач просить звільнити Краснокутську районну державну адміністрацію Харківської області від сплати судового збору за подання позовної заяв, оскільки позивач діє в інтересах неповнолітніх дітей на підставі п.14 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір», оскільки дана заява подана з метою захисту прав неповнолітніх дітей. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своїх неповнолітніх дітей, не дбає про їх моральний та фізичний розвиток, не утримає їх матеріально. Неповнолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] перебувають на обліку служби у справах дітей, як діти, позбавлені батьківського піклування, відповідно до рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 18 лютого 2019 року у справі №627/1376/18 та розпорядження голови Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 15 квітня 2019 року № 50 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування». Батько дітей [PERSON] помер [INFO] . Всі діти влаштовані до сімейних форм виховання. 09 червня 2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1978 року народження відносно її неповнолітніх дітей. Представник позивача - Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява від 05.10.2020 року про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей, наданих Мурафською сільською радою Краснокутського району Харківської області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Відзив на позов не надала, з будь-якими заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява від 05.10.2020 року про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримав та прохав задовольнити. Заходи забезпечення позову не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.5/; [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.12/; [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.11/ та малолітніх [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.10/; [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.9/, [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.7/; [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.8/. Батько дітей - [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с.5/ Краснокутським районним судом Харківської області від 18.02.2019 року у справі №627/1376/18 було ухвалено рішення про відібрання у [PERSON] , [INFO] малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав /а.с. 45-48/. Діти влаштовані до сімейних форм виховання. Згідно з розпорядженням голови Краснокутської районної адміністрації Харківської області № 113 від 25.07.2019 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , направлено на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON] /а.с. 43/. Відповідно до розпорядження голови Краснокутської районної адміністрації Харківської області № 114 від 25.07.2019 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] направлено на виховання та спільне проживання в прийомну сім`ю родини [PERSON] /а.с. 44/. Розпорядженням голови Краснокутської районної адміністрації Харківської області № 205 від 25.07.2019 року [PERSON] , [INFO] влаштовано на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу матері-виховательки [PERSON] /а.с. 49-52/. З інформації, яка міститься в довідці - характеристиці №02-25/7 від 20.01.2020 року, яка видана Мурафською сільською радою Краснокутського району Харківської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , за час проживання на території сільської ради на гр. [PERSON] постійно надходили скарги в усній формі, [PERSON] зловживала спиртними напоями, мала шкідливі звички, офіційно не працює /а.с.15/. Згідно з інформацією наданою директором Комунального закладу «Краснокутський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» Краснокутської районної ради № 30 від 28.01.2020 року, з 16.05.2018 р. по 18.12.2019 р. під соціальним супроводом в Краснокутському РЦСССДМ перебувала родина [PERSON] та, у зв`язку з не подоланням складних життєвих обставин, термін дії договору було продовжено з 19.12.2018 р. по 18.05.2019 рік. За час перебування сім`ї під соціальним супроводом фахівцями із соціальної роботи постійно надавалася психологічна підтримка та велась профілактична робота з [PERSON] . Неодноразово проводились бесіди щодо асоціальної та аморальної поведінки матері, ведення здорового способу життя, сприянні в лікуванні від алкогольної залежності, працевлаштуванні, вирішенні соціально-побутових проблем та запобігання вилученню дітей з родини з позбавленням батьківських прав матері. [PERSON] неодноразово обіцяла виправитися, пролікуватися від алкогольної залежності та влаштуватись на постійну роботу, але повсякчас свої обіцянки порушувала. [PERSON] має дуже низький рівень батьківського потенціалу, недбало ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, не спроможна дбати про життя та здоров`я дітей, про їх освітньо-виховний рівень /а.с.16/. З повідомлення начальника Краснокутського відділення поліції Богодухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області № 837 від 31.01.2020 року вбачається, що гр. [PERSON] , проживає на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області та є матір`ю восьми дітей, відносно неї 20.02.2019 року за ч. 1 ст. 178 КУпАП та 01.03.2019 року за ч. 2 ст. 178 КУпАП було складено адміністративні протоколи про адміністративні правопорушення /а.с. 17/. Відповідно до заяви [PERSON] , посвідченої 10.03.2020 року приватним нотаріусом Краснокутського районного нотаріального округу, остання повідомила, про те що вона не проти з направленням її дітей до сімейних форм виховання без позбавлення її батьківських прав, оскільки вона зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, внаслідок чого діти залишаються без догляду та піклування /а.с. 13/. 11.03.2020 року представниками Служби у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області було проведено обстеження умов проживання родини [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та складено відповідний акт, з якого вбачається, що санітарно-гігієнічні умови є незадовільними та не відповідають санітарним нормам, в будинку майже відсутні меблі, а ті що є знаходяться в незадовільному стані. Відсутні продукти харчування, є лише картопля у невеликій кількості. Відсутні ліжка для кожної дитини, постільна білизна, одяг, взуття та речі особистого вжитку, відсутні робочі куточки для дітей. Стосунки між матір`ю та дітьми напружені, хоча діти і не проживають з нею, та [PERSON] провокує конфлікти як при особистих зустрічах з ними, так і в телефонному режимі. В результаті бесіди [PERSON] визнала власну неспроможність повноцінно займатися вихованням та розвитком дітей, погодилася з доцільністю позбавлення її батьківських прав /а.с.18/. Згідно з висновком органу опіки і піклування Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 09.06.2020 року № 1, вважається доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] /а.с. 14/. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей, посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є ухилення її від виконання обов`язків по вихованню дитини. В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такі висновки суду повністю узгоджуються з позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 13 березня 2019 року по справі №631/2406/15-ц. Доводи позивача, про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, їх життям та здоров`ям не цікавиться, турботи про їх виховання та розвиток не проявляє, не спілкується з дітьми, тобто фактично усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, відповідачем в ході судового розгляду жодним чином не спростовані та підтверджуються письмовими доказами. Так, вказана справа тривалий час знаходиться в провадженні суду, а саме з 30 липня 2020 року. Слід зауважити, що відповідач [PERSON] була повідомлена судом про розгляд справи у передбаченому ЦПК України порядку. Відповідачу достовірно було відомо про наявність в провадженні суду справи про позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей, про що свідчать її підписи в розписках про одержання судових повісток. Однак до суду з`явилася лише раз, після чого на виклики суду за допомогою судових повісток та оголошення на сайті «Судова влада» не з`являлася, відзиву на позовну заяву не надала, як і будь-яких заперечень з приводу позовних вимог, а отже і жодним чином не спростувала вищенаведені доводи позивача з приводу підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками по відношенню до її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про що до суду надано відповідний висновок № 1 від 09.06.2020 року, суд прийшов до висновку, що відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей та як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, тому в даному випадку суд вважає доцільним застосування такого крайнього заходу впливу до відповідача як позбавлення її батьківських прав. Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав заявлені обґрунтовано, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 2 102 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved