Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на їх користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 9009,71 грн. та сплачений судовий збір. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.04.2016 року на вул. Чернишевського в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля MERCEDES-BENZZ державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля CHEVROLET державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої було пошкоджено автомобіль CHEVROLET і завдано шкоду його власнику. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 25.04.2016р. відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні даної ДТП, яка сталася внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахована не була. Потерпіла особа, власник автомобіля CHEVROLET звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування заподіяної шкоди і позивачем було сплачено потерпілій особі регламентну виплату у розмірі 7709,71 грн. Крім того МТСБУ сплатило особам, які надавали послуги по врегулюванню по справі і здійснювали збір документів та визначення розміру завданої шкоди, платіж на суму 1300,00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на момент ДТП, то позивач набув право вимоги до відповідача після виплати страхового відшкодування, добровільно сплатити суму відшкодування у розмірі 9009,00 грн. відповідач відмовляється, тому МТСБУ звернулося до суду із даним позовом. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в позові у зв`язку із спливом строку позовної давності, так як дорожньо-транспортна пригода відбулася 01.04.2016 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, який повинен обраховуватись з моменту ДТП, а не з моменту виплати страхового відшкодування. Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку ст.903 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування» є суброгацією. А тому є помилковим ототодження права вимоги, визначене ст.27 ЗУ «Про страхування» та ст.993 ЦК України, із правом вимоги (регресу), визначене ст.1191 ЦК України, оскільки наведені норми регулюють різні за змістом правовідносини-суброгацію у страхових відносинах та регрес. При суброгації у страхових відносинах деліктне зобов`язання продовжує існувати та відбувається лише заміна кредитора-право вимоги переходить від потерпілої особи до страховика. До спірних правовідносин під час обчислення позовної давності мають застосовуватись положення статті 262 ЦК України. Згідно цієї норми заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Моторне (транспортне) страхове бюро України подало до суду відповідь на відзив, в якому вказало відносини, що склалися між позивачем і відповідачем, регулюються ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Цивільним кодексом України та Цивільним процесуальним кодексом України. Оскільки відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність та визнаний винним у вчиненні ДТП, потерпіла особа звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування заподіяної шкоди на підставі ст.ст. 35,41 Закону. Відповідно до ст.38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Право подати позов виникло лише після сплати страхового відшкодування 28.02.2017 року, останнім строком звернення було б 29.02.2020 року, отже позов подано в межах строку позовної давності. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, щоб розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Згідно заяви відповідача [PERSON] від 02.12.2019 року дану цивільну справу він просив розглянути у його відсутність та вказав, що його іннтереси буде представляти адвокат Латиш К.В. (а.с. 60). Разом з тим, представник відповідача адвокат Латиш К.В. з`явилася тільки в підготовче судове засідання 03.02.2020 року і подача заяву про застосування строку позовної давності ( а.с. 76). Однак в судове засідання04.05.2020 адвокат не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена у встановленому порядку, у відповідності до п.4, ч.8 ст.128 ЦПК України, з якого слідує, що днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Так, згідно заяви адвоката Латиш К.В. від 03.03.2020 року про розгляд даної справи у її відсутність, вона зазначила свою адресу: [ADDRESS] і саме на цю адресу судом була направлена судова повістка, але 23.04.2020 року конверт із судовою повісткою повернувся до суду із відміткою, що адресат, тобто адвокат Латиш К.В. відсутня за вказаною адресою. Приймаючи до уваги вищевикладене, наявність відзиву на позов, відсутність від відповідача та його представника клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантинними заходами та з метою дотримання процесуальних строків, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Згідно з ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані письмові докази, проаналізувавши відзив на позов та пояснення на відзив, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до постанови Київського районного суду м.Харкова від 25.04.2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адмінправопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с.8). У постанові зазначено, що 01.04.2016 року о 14:45 год. [PERSON] в м. Харків на перехресті вул. Чернишевського та 1 Травня , керуючи автомобілем марки «Mersedes» 230E, номерний знак [NUMBER] , перед поворотом ліворуч завчасно не прийняв відповідне положення на проїзній частині, та виконав поворот ліворуч з крайньої правої полоси, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер [NUMBER] , від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальну шкоду. Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Водій автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] 29.11.2016 року повідомив Моторне(транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.6-7). Власник пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] 29.11.2016 року звернулася до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування їй шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (а.с.10). Згідно з платіжним дорученням №1674рв від 01.03.2017 року Моторно (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату [PERSON] страхового відшкодування в сумі 7709,71 гривень, і розміру витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав 1300,00 гривень, а всього 9009, 71 гривень (а.с.19). Розмір завданої потерпілій особі шкоди, був визначений відповідно до висновку №1203 по визначенню вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин (а.с.11-18) Моторно (транспортне) страхове бюро України зверталося з претензією № СУ/004935/4 до [PERSON] про добровільну сплату понесених регламентних виплат потерпілому (а.с.21), однак останнім такі виплати добровільно сплачені не були. У ч.1 ст.1166 ЦК визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У статті ст. 1191 ЦК України зазначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Згідно зі ст. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст.38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил ст.993 ЦК. При вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст.1191 ЦК), а також ст.38 закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до ст.993 ЦК і ст.27 закону «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, то з урахуванням положення ст.515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Отже, первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Викладене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 у справі № 6-2806цс16. За таких обставин, суд вважає помилковими посилання відповідача на застосування до спірних правовідносин суброгації як порядку відшкодування шкоди. Оскільки [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.04.2016 в м.Харків, на час скоєння ДТП він не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, а МТСБУ здійснило регламентну виплату за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, то суд вважає, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягають задоволенню, слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України виплачену суму страхового відшкодування у розмірі 9009,71 грн. Щодо посилань відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності на звернення до суду із позовом суд вважає наступне. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Оскільки страхове відшкодування потерпілій у ДТП особі виплачена МТСБУ згідно з платіжними дорученнями 01.03.2017 року, то перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати. Враховуючи, що до суду з позовом МТСБУ звернулося 09.08.2019 року, суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущений. Вищезазначене узгоджується із правовою позицією, висловленою Постановою Верховного Суду від 10 січня 2019 року по аналогічній справі за № 200/13392/13-ц, провадження №61-41615св18. Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп підлягає стягненню з відповідача [PERSON] .

Outcome: approved