Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

кредитна спілка «Самопоміч» звернулась в суд з цим позовом. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором кредиту в сумі 4372,91 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 02.02.2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №BS0000000009 строком на дванадцять місяців, а саме до 02.02.2018 року. За вказаним договором відповідач [PERSON] отримала у позивача кредит в сумі 5000,00 грн. зі сплатою 57% річних за його користування. Цього ж дня на забезпечення вказаного кредитного договору позивач уклав із відповідачами [PERSON] та [PERSON] договір поруки №BS0000000006-П. Проте, відповідачі своїх зобовязань за вказаними договорами не виконали. Так, станом на 21.03.2018 року заборгованість по вказаному кредиту становить 4372,91 грн., з яких: 3489,99 грн. сума простроченого основного боргу та 882,92 грн. проценти за користування кредитом. Проте, відповідачі своїх зобовязань за договорами не виконали, сума несплачених боргових зобовязань залишається не погашеною, яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно в судовому порядку. Крім цього, просив суд стягнути з відповідачів 1762,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при поданні цього позову. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, направивши до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності, а позовні вимоги в сумі 4372,91 грн. підтримує повністю та просить суд їх задовольнити повністю. Проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, направивши до суду свої письмові заяви про розгляд справи без їх участі, а позовні вимоги визнають. Згідно частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та зясувавши дійсні обставини справи, всебічно, повно та обєктивно оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку, виходячи із таких мотивів. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною [PERSON] України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК). Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 2 лютого 2017 року між позивачем КС «Самопоміч» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №BS0000000009 строком на десять років. За вказаним договором відповідач [PERSON] отримала у позивача кредит в сумі 5000,00 грн. зі сплатою 57% річних за його користування строком його користування на дванадцять місяців, а саме до 02.02.2018 року. Видатковим касовим ордером від 02.02.2017 року стверджується факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів у сумі 5000,00 грн. в день укладення вищевказаного договору, про що вбачається із матеріалів справи. Цього ж дня на забезпечення вказаного кредитного договору позивач уклав із відповідачами [PERSON] та [PERSON] договір поруки №BS0000000006-П від 02.02.2017 року. В силу пункту 1.1 цих договорів поруки, відповідачі [PERSON] та [PERSON] як поручителі, зобовязалися перед позивачем як кредитором відповідати за своєчасне та повне виконання відповідачем [PERSON] як боржником зобовязання за кредитним договором. З наявної у матеріалах справи Особової картки позичальника щодо стану заборгованості станом на 21.03.2018 року вбачається, що за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 4372,91 грн., з яких: 3489,99 грн. сума простроченого кредиту та 882,92 грн. відсотки по кредиту. За статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наведеного вбачається, що між позивачем та відповідачем [PERSON] мають місце кредитні правовідносини, що підпадають під регулювання норми статті 1054 ЦК України. Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В силу ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Аналогічний обовязок закріплений за відповідачами [PERSON] та [PERSON] і пунктом 3.2 наявного у матеріалах справи договору поруки №BS0000000006-П від 02.02.2017 року. Проте, взятих на себе обовязків за укладеними договорами кредиту та поруки, відповідачі у повному обсязі не виконали, спірною сумою позивача безпідставно користуються. В силу статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 цього Кодексу боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, у звязку з неповними та несвоєчасними платежами, відповідачі повинні солідарно сплатити позивачу суму боргу в розмірі 4372,91грн. Крім того, з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно 1762,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при предявленні цього позову до суду. Ураховуючи викладене, та

Outcome: partial