Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 199 500, 00 грн, пені - 4 684, 15 грн, вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування позову вказано, що сторонами було укладеного договір про забезпечення охорони фізичної особи підрозділами поліції охорони, згідно з яким відповідач зобов`язалася вносити 100 % попередню оплату щомісячно до 05 числа кожного місяця шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача. Позивач свої договірні зобов`язання виконував у повному обсязі у відповідності до умов укладеного договору, а відповідач у повному обсязі не оплатила наданих послуг і станом на дату подачі позовної заяви відповіді на претензії від відповідача не надходило, а борг не сплачений і складає 199 500, 00 грн, розмір пені за весь період прострочення оплати - 4 684, 15 грн. Відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 19 квітня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 26 квітня 2021 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду справи з викликом сторін у судове засідання. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача подав до Відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (загальна канцелярія суду) заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує і просить задовольнити. Відповідач та / або її представник у судове засідання не з`явилися, заяви по суті та / або з процесуальних питань до суду не надходили. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. 29 квітня 2016 року сторонами укладено договір № 84-Д/2016, предметом якого є забезпечення Управлінням поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві охорони (особистої безпеки) Лавренюк Н. М. (замовник), а вона зобов`язана оплатити надані послуги: захист тілесної неушкодженості від протиправних посягань, забезпечення свободи її очевидних не протиправних дій, безпеки у місці перебування особи та за маршрутом її пересування, шляхом безпосереднього застосування працівниками охорони заходів спрямованих на відвернення і припинення злочинів та інших правопорушень проти особи. Відповідно до пункту 1.5 договору, замовник гарантує виконання умов здійснення цього договору на забезпечення її особистої безпеки, обов`язків, які покладає на неї цей договір. Згідно з пунктом 2.1 договору, ціна послуг охорони за цим договором є договірною і визначається на підставі протоколу узгодження договірної ціни за годину охорони згідно з додатком 2 до договору та кількості годин охорони згідно з дислокацією об`єкта охорони (додаток 3 до договору). Пунктом 2.6 договору передбачено, що оплата замовником за виконання заходів охорони особи згідно з цим договором здійснюється в національній валюті, на умовах попередньої оплати щомісяця, до 05 числа кожного місяця у вигляді внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок охорони у розмірі 100 % від суми вартості послуг охорони, визначеної згідно з дислокацією об`єкта охорони (додаток 3 до договору) та протоколом узгодження договірної ціни (додаток 2). Остаточний розрахунок проводиться протягом 10 банківських днів від дня підписання сторонами акту виконаних робіт. Відповідно до пункту 2.7 договору, датою оплати вважається дата зарахування коштів замовника на банківський рахунок охорони. Здійснення заходів охорони особи поза визначеного договором періоду оплачується замовником у повному обсязі за кожну годину надання послуг охорони понад встановлений договором час, як передбачено пунктом 2.9 договору. Оплата витрат, вказаних у п.п. 2.8, 2.9 цього розділу, здійснюється замовником на підставі акту виконаних робіт, який підписується сторонами в кінці кожного календарного місяця і по закінченню дії договору, як визначено пунктами 2.10, 2.11 договору. Підписаний сторонами акт про надання послуг є підтвердженням надання послуг охороною замовнику. Акти складаються, підписуються зі сторони охорони і надаються замовнику до 5 числа місяця, наступного за звітним. Акт про надання послуг підписується замовником протягом 2 робочих днів з дня його отримання. У разі відмови замовника підписувати акт про надання послуг, він вважається підписаним з моменту вручення його поштою замовнику, за адресою вказаною у договорі. Згідно з пунктом 11.2 договору, за кожний день прострочення платежів за здійснення заходів охорони замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу. Відповідно до додатку № 2 до договору № 84-Д/2016, сторонами досягнута домовленість про договірну ціну за здійснення заходів охорони у розмірі 76 грн за кожну годину виконання заходів охорони одним працівником. 21 січня 2021 року на рахунок Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві охорони сплачено [PERSON] за послуги охорони (поліцейська), згідно з рахунком-фактурою № 000000026 від 01 січня 2021 року за договором № 84-Д/2016 від 29 квітня 2016 року, 212 040, 00 грн. 31 січня 2021 року сторонами підписано акт № 000000020 прийому-здачі наданих послуг за січень 2021 року на суму 349 980, 00 грн, а 10 лютого 2021 року - акт № 000000159 за лютий 2021 року на суму 61 560, 00 грн. 05 лютого 2021 року [PERSON] направлено повідомлення про дострокове припинення дії договору. 09 лютого 2021 року наказом Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві № 47-Д договір від 29 квітня 2016 року № 84-Д/2016 про забезпечення особистої безпеки фізичної особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , шляхом залучення до заходів охорони 3-х поліцейських, вважається припиненим з 10 лютого 2021 року. 08 квітня 2021 року [PERSON] за вих. № 525/43/46/01-2021 направлено письмову претензію на суму боргу у розмірі 199 500, 00 грн, що утворився внаслідок неналежного виконання замовником зобов`язань з оплати послуг охорони згідно з договором 29 квітня 2016 року № 84-Д/2016. 01 березня 2021 року сторонами складено акт звірки взаємних розрахунків по договору 29 квітня 2016 року № 84-Д/2016 з 01 січня 2021 року по 28 лютого 2021 року, за яким сальдо після звірки становить 199 500, 00 грн. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст. 903 Цивільного кодексу України, відповідно до якої замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у строки та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 978 Цивільного кодексу України, за договором охорони охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов`язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату. В силу частини першої ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Із аналізу викладених вище правових норм випливає, що наявність обов`язку оплати за послуги охорони щомісячно, незалежно від фактичного часу охорони і вноситься шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця, вказаний у договорі, на умовах попередньої (авансової) оплати, до 05-го числа поточного місяця. Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено факт виконання позивачем зобов`язань по договору, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (наданих послуг), які містяться в матеріалах справи. Претензій від замовника (відповідача) з приводу якості охоронних послуг не надходило, незважаючи на це відповідач у порушення умов договору допустив заборгованість за надані послуги охорони на загальну суму 199 500, 00 грн. За приписами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до пункту 3 частини першої ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Умовами пункту 11.2 Розділу 11 договору передбачена відповідальність відповідача за несвоєчасну оплату послуг у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. Пеня нараховується на суму простроченого платежу за кожен день прострочення оплати. Згідно з розрахунком з відповідача за весь період прострочення оплати підлягає стягненню 4 684, 15 грн пені. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved