Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Керівник Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі відділу охорони здоров`я Ужгородської міської ради звернувся в суд з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 31 січня 2017 року кримінальне провадження №12016070070000354 від 01 грудня 2016 року відносно [PERSON] закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку з дійовим каяттям та звільнено останнього від кримінальної відповідальності. Як встановлено судом, [PERSON] \~01\~грудня 2016\~року,\~близько 12.30\~год.,\~керуючи технічно\~справним автомобілем\~марки «Хюндай\~Акцент»,\~з реєстраційним\~номерним знаком\~ [NUMBER] ,\~рухаючись по\~автодорозі Львів-Самбір-Ужгород\~між селами\~Малий Березний\~та Мирча,\~Великоберезнянського району,\~порушуючи правила\~дорожнього руху\~України,\~а саме:\~пункт 10.1,\~згідно якого\~перед початком\~руху,\~перестроюванням та\~будь-якою\~зміною напрямку\~руху водій\~повинен переконатися,\~що це\~буде безпечним\~і не\~створить перешкод\~або небезпеки\~іншим учасникам\~руху;\~пункт 12.1,\~згідно якого\~під час\~вибору в\~установлених межах\~безпечної швидкості\~руху водій\~повинен ураховувати\~дорожню обстановку,\~а також\~особливості вантажу,\~що перевозиться,\~і стан\~транспортного засобу,\~щоб мати\~змогу постійно\~контролювати його\~рух та\~безпечно керувати\~ним;\~пункт 12.6(г),\~згідно якого\~поза населеними\~пунктами на\~всіх дорогах\~та на\~дорогах,\~що проходять\~через населені\~пункти,\~дозволяється рух\~із швидкістю\~не більше\~90\~км/год.;\~\~пункт 1.10,\~згідно якого\~«безпечна швидкість»\~-\~це\~ швидкість,\~з якою\~водій має\~змогу безпечно\~керувати транспортним\~засобом та\~контролювати його\~рух у\~конкретних дорожніх\~умовах,\~не вибрав\~безпечної швидкості\~руху,\~проявив неуважність\~до дорожньої\~обстановки,\~що склалася,\~та її\~зміни,\~не впорався\~з керуванням\~автомобіля і\~виїхав за\~межі проїжджої\~частини дороги,\~де допустив\~зіткнення з\~деревом.\~У результаті\~цієї дорожньо-транспортної\~пригоди пасажир\~даного автомобіля\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~згідно висновку\~судово-медичної\~експертизи №\~1231\~від 10\~січня 2017\~року отримав\~тілесні ушкодження\~у вигляді:\~«Багатоуламковий гвинтоподібний\~перелом нижньої\~третини діалізу\~правої плечової\~кістки зі\~зміщенням.\~Скальпована рана\~тім`яної ділянки\~справа».\~Виникли вищевказані\~тілесні ушкодження\~згідно даних\~медичної документації\~внаслідок дії\~тупих предметів\~по ударному\~механізму дії\~або ударяння\~об такі,\~якими могли\~бути виступаючі\~частини салону\~легкового автомобіля\~під час\~ДТП.\~По давності\~виникнення вищенаведені\~тілесні ушкодження\~згідно даних\~медичної документації\~вкладаються в\~час ДТП,\~яка мала\~місце 01\~грудня 2016\~року.\~Дані тілесні\~ушкодження потягли\~за собою\~розлад здоров`я\~на строк\~більше 21\~дня і\~по цій\~ознаці згідно\~п.2.2.2.\~«Правил судово-медичного\~визначення ступеню\~тяжкості тілесних\~ушкоджень»,\~затверджених наказом\~№ 6\~МОЗ України\~від 17\~січня 1995\~року,\~кваліфікуються як\~тілесні ушкодження\~середньої тяжкості.\~Невиконання водієм\~ [PERSON] \~вимог правил\~дорожнього руху\~України знаходиться\~в прямому\~причинному зв`язку\~з настанням\~наслідків ДТП. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодження потерпілий [PERSON] 18 днів (з 01 по 19 грудня 2016 року) перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні центральної міської клінічної лікарні м. Ужгород, яка фінансується за кошти відділу охорони здоров`я Ужгородської міської ради. Сума витрат на лікування склала 5206,86 грн. Враховуючи наведене та те, що витрати закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину повинні бути відшкодовані особою, що вчинила кримінальне правопорушення прокурор просить стягнути такі з відповідача в судовому порядку. В судовому\~засіданні прокурор\~позовні вимоги\~підтримала повністю,\~просила задовольнити\~позов уповному обсязі. Представник відділу охорони\~здоров`я Ужгородської\~міської радиу судове засідання не з`явився. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення). Оскільки відповідача було належним чином оповіщено про час та місце розгляду справи, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, то суд вирішив ухвалити заочне рішення суду. Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 31 січня 2017 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1\~ст. 286 КК України, на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, кримінальне провадження закрито на підставі\~п.1\~ч.2\~ст.\~284\~КПК України.\~Судом встановлено,\~що [PERSON] \~01\~грудня 2016\~року,\~близько 12.30\~год.,\~керуючи технічно\~справним автомобілем\~марки «Хюндай\~Акцент»,\~з реєстраційним\~номерним знаком\~ [NUMBER] ,\~рухаючись по\~автодорозі Львів-Самбір-Ужгород\~між селами\~Малий Березний\~та Мирча,\~Великоберезнянського району,\~порушуючи правила\~дорожнього руху\~України,\~а саме:\~пункт 10.1,\~згідно якого\~перед початком\~руху,\~перестроюванням та\~будь-якою\~зміною напрямку\~руху водій\~повинен переконатися,\~що це\~буде безпечним\~і не\~створить перешкод\~або небезпеки\~іншим учасникам\~руху;\~пункт 12.1,\~згідно якого\~під час\~вибору в\~установлених межах\~безпечної швидкості\~руху водій\~повинен ураховувати\~дорожню обстановку,\~а також\~особливості вантажу,\~що перевозиться,\~і стан\~транспортного засобу,\~щоб мати\~змогу постійно\~контролювати його\~рух та\~безпечно керувати\~ним;\~пункт 12.6(г),\~згідно якого\~поза населеними\~пунктами на\~всіх дорогах\~та на\~дорогах,\~що проходять\~через населені\~пункти,\~дозволяється рух\~із швидкістю\~не більше\~90\~км/год.;\~\~пункт 1.10,\~згідно якого\~«безпечна швидкість»\~-\~це\~ швидкість,\~з якою\~водій має\~змогу безпечно\~керувати транспортним\~засобом та\~контролювати його\~рух у\~конкретних дорожніх\~умовах,\~не вибрав\~безпечної швидкості\~руху,\~проявив неуважність\~до дорожньої\~обстановки,\~що склалася,\~та її\~зміни,\~не впорався\~з керуванням\~автомобіля і\~виїхав за\~межі проїжджої\~частини дороги,\~де допустив\~зіткнення з\~деревом. У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди пасажир даного автомобіля [PERSON] , [INFO] , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1231 від 10.01.2017 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: «Багатоуламковий гвинтоподібний перелом нижньої третини діалізу правої плечової кістки зі зміщенням. Скальпована рана тім`яної ділянки справа». Виникли вищевказані тілесні ушкодження згідно даних медичної документації внаслідок дії тупих предметів по ударному механізму дії або ударяння об такі, якими могли бути виступаючі частини салону легкового автомобіля під час ДТП. По давності виникнення вищенаведені тілесні ушкодження згідно даних медичної документації вкладаються в час ДТП, яка мала місце 01.12.2016 року. Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості. Невиконання водієм [PERSON] вимог правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням наслідків ДТП. Дії [PERSON] кваліфіковано за\~ ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. (а.с. 9-11). Внаслідок злочинних\~дій [PERSON] \~потерпілому [PERSON] \~було завдано\~середньої тяжкості\~тілесні ушкодження,\~внаслідок яких\~останній \~з 01\~грудня 2016\~року по\~19\~грудня 2016\~року знаходилася\~на стаціонарному\~лікування в\~травматологічному відділенні центральної міської клінічної лікарні м. Ужгород, 18 ліжко-днів, середня вартість одного ліжко-дня становить 289,27 грн. Загальна сума видатків на лікування [PERSON] протягом 18 днів склала 5206,86 грн. (а.с. 7, 8). Згідно п. 3 ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина чи держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Згідно п. 5 зазначеної Постанови закладу охорони здоров`я відшкодовуються тільки кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого в лікарні, госпіталі, диспансері чи в іншому стаціонарному лікувальному закладі. Враховуючи вищевикладене та те, що [PERSON] , в добровільному порядку не відшкодував бюджетні кошти, які були затрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved