Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. 26.11.2018 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем 08.07.2010 року, який зареєстрований Клекотинською сільською радою Шаргородського району Вінницької області, актовий запис за №08. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08.07.2010 року. Від шлюбу вона та відповідач неповнолітніх дітей не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні характери, у зв'язку з чим однією сім'єю вона та відповідач не проживають. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сім'ї неможливе, суперечить її інтересам, шлюб існує формально, так як шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. 2. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав, відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подав, проте 27.12.2018 року подав заяву про визнання позову в повному обсязі та про ухвалення судом рішення у підготовчому судовому засіданні (а.с.13). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Позивач [PERSON] згідно з п.2 прохальної часини позовної заяви просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити та розірвати шлюб (а.с.2). 2. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності через неможливість прибути у підготовче судове засідання, заперечень щодо позову [PERSON] не має, позовні вимоги визнає, миритись з позивачем не бажає, не заперечує щодо розгляду справи у підготовчому судовому засіданні (а.с.13). ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 14.12.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 28.12.2018 року (а.с.10). 2. В підготовче судове засідання для розгляду справи по суті сторони не прибули, заявили про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у їх відсутності, при цьому відповідач заявив про повне визнання позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, - немає. 3. Також, враховуючи, що сторони не прибули в підготовче судове засідання і заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у підготовчому судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.07.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу позивач та відповідач неповнолітніх дітей не мають. Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви (а.с.2). Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім'ї стали різні характери та різні погляди сторін на сімейне життя, внаслідок чого виникали конфлікти, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Розлучатися через органи ДРАЦСу позивач не бажає. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як однією сім'єю сторони не проживають, не бажають миритися, що вбачається із позовної заяви та заяви відповідача до суду (а.с.2, 10). Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує її особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через конфлікти, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. VІ. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу з підстав, що наведені в позові, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved