Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

І. Стислий виклад вимог заявника. Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , який народився [INFO] , а помер [INFO] у місті Донецьку. Померлий був її чоловіком, отримати свідоцтво про його смерть встановленого законом зразку в м. Мирнограді виявилося неможливим, оскільки чоловік помер в м. Донецьку, який тимчасово не підконтрольний владі України. Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 24.02.2021 в отриманні свідоцтва про смерть [PERSON] було відмовлено. Заявник просила суд встановити факт смерті чоловіка. ІІ. Заяви (клопотання) та пояснення учасників справи. Заінтересованою особою Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подано судові заяву про розгляд справи без участі представника, в якій зазначено про відсутність заперечень проти задоволення заяви. В судовому засіданні заявник підтримала свою вимогу та наполягала на її задоволенні, мотивуючи це викладеними у заяві обставинами. Додала, що чоловік помер раптово [INFO] в м. Донецьку в лікарні №3 від гострого інфаркту, куди був доставлений каретою швидкої допомоги. Вона перебувала поруч з ним. Поховано чоловіка 31.12.2020 на кладовищі «Мушкетово» в м. Донецьку. З чоловіком вони прожили разом більше 40 років, але змушені були розірвати шлюб і потім вдруге одружитися. Встановлення факту смерті чоловіка потрібно заявникові для реєстрації її смерті органом РАЦС, отримання свідоцтва про смерть за законом України та подальше вирішення спадкових питань. Судом за клопотанням заявника опитано свідка [PERSON] , яка підтвердила факт і обставини смерті [PERSON] , вказавши, що заявник є сестрою її чоловіка. В грудні 2020 року вона (свідок) перебувала в м. Донецьку, де доглядала свою хвору сестру. 29.12.2020 їй зателефонувала заявник і повідомила про смерть чоловіка. Поховання [PERSON] відбулося 31.12.2020 у її присутності і вона підтверджує суду, що особа, яку вона знала за життя як [PERSON] , і особа, яку поховали 31.12.2020 є однією і тією ж самою особою. Інших клопотань учасниками справи суду не заявлено. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 24.02.2021 заява надійшла до суду, ухвалою суду того ж дня відкрите провадження у даній справі, призначено судове засідання на 08-15 годину 25.02.2021. 24.02.2021 з метою підготовки справи до судового розгляду до Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) судом спрямовано запит про наявність актового запису про смерть [PERSON] та про те, чи не видавалося свідоцтво про його смерть. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст виниклих правовідносин. Судом встановлено, що заявник [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 24.05.2005 (свідоцтво про шлюб на а.с.10). [INFO] в м. Донецьку видане свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , відповідно до якого останній помер [INFO] в м. Донецьку (а.с.16). На підтвердження смерті [PERSON] медичним закладом м. Донецька видане лікарське свідоцтво про смерть №6206 з довідкою про причину смерті, у якій датою і місцем смерті [PERSON] вказане [INFO] , м. Донецьк, причинами смерті набряк легенів; гострий інфаркт передньої стінки лівого шлуночка серця (а.с.15). 24.02.2021 Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у проведенні реєстрації смерті [PERSON] було відмовлено через відсутність лікарського свідоцтва про смерть, форма якого визначена наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (а.с.18). За даними\~Державного реєстру\~актів цивільного\~стану громадян\~актового запису\~про смерть\~ [PERSON] не\~виявлено (а.с.23).\~ V. Оцінка суду. Згідно з п.5 ч.2 ст.293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.315\~ЦПК України суд розглядає, зокрема, справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За нормою, викладеною у абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу\~України та Цивільного кодексу України, Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» та інших актів законодавства. Відомості про смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 №1064. Згідно з ч.1 ст.17\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Також позиція щодо розгляду даної категорії справ викладена у п.п.13,18 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме: суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Таким чином, свідоцтво про смерть, лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті не створюють правових наслідків, але в той самий час містять фактичні дані відповідно до ст.76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника. Суд враховує положення ч.3 ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», відповідно до яких діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи. Відповідно до ст.ст.3,8,9\~Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Встановлення факту смерті необхідно заявникові для оформлення реєстрації смерті у встановленому законом порядку та оформлення спадкових прав. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що [PERSON] помер [INFO] у м. Донецьку, підтверджено наданими доказами, та у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником, та покази свідка. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved