Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Комунальна установа «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради» (далі КУ «ОЦЕМД та МК ЧОР») в лютому 2017 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 06.07.2016 року [PERSON] та [PERSON] перебуваючи у стані алкогольного спяніння вчинили протиправні дії внаслідок яких було пошкоджено дві автомобільні шини автомобіля Швидкої медичної допомоги марки «Газель» реєстраційний номер [NUMBER], чим позивачу було завдано матеріальної шкоди на суму 2018,4 гривень. Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 07.12.2016 року [PERSON] була визнана винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, а [PERSON] ухвалою того ж суду від 07.12.2016 року був визнаний таким, що вчинив суспільне небезпечне діяння у стані неосудності у звязку із чим до нього застосовані примусові заходи медичного характеру. [PERSON] брала участь у кримінальному провадженні в якості законного представника свого сина [PERSON]. Позивач вважав, що матеріальну шкоду в сумі 2018,4 гривень завдану КУ «ОЦЕМД та МК ЧОР» повинні відшкодувати солідарно [PERSON] та [PERSON]. В судове засідання представник позивача [PERSON] надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та наполягав на задоволення позовних вимог. Справу розглянуто за відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON], повідомлених про час та місце судового засідання під розписку ([PERSON]С.) та шляхом направлення повісток про виклик за адресою зареєстрованого місця проживання ([PERSON]В.), стосовно яких суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд оголосивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязків для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 07.12.2016 року по справі № 707/2697/16-к (а.с. 6, 7) встановлено, що [PERSON], знаходячись в стані алкогольного спяніння, разом з [PERSON], який згідно висновку експерта № 380 від 30.09.2016 року є неосудним, 06.07.2016 року вчинила хуліганські дії, які полягали в тому, що вона переслідуючи умисел на вчинення хуліганських дій, усвідомлюючи, що своїми діями грубо порушує громадський порядок, шляхом тримання дверцят з боку сидіння водія автомобіля [NUMBER], який вона викликала для надання першої медичної допомоги [PERSON], спонукала [PERSON] пробити шини коліс вказаного автомобіля, а також перешкоджала виїзду бригади швидкої допомоги, чим тимчасово порушила нормальну діяльність працівників філії «Черкаська станція швидкої медичної допомоги» КУ «ОЦЕМД та МК ЧОР» та спричинила вказаній установі матеріальну шкоду в сумі 2018,40 гривень, за що її було засуджено за ст. 296 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 07.12.2016 року по справі № 707/2697/16-к (а.с. 8, 9) до [PERSON] за вчинення у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння передбаченого ст. 296 ч.1 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним типом нагляду. При цьому суд встановив, що [PERSON] 06.07.2016 року перебуваючи у стані алкогольного спяніння, за спонуканням [PERSON] ножем пробив дві шини автомобіля [NUMBER] чим спричинив КУ «ОЦЕМД та МК ЧОР» матеріальну шкоду в сумі 2018,4 гривень. [PERSON] висновку судово-психіатричного експерта №380 від 30.09.2016 року встановлено, що [PERSON] вчинив суспільне небезпечне діяння передбачене ч. 1 ст. 296 КК України в стані неосудності, оскільки виявляв та виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді шизотипового розладу із маячноподібними ідеями, що позбавляло та позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними. [PERSON] №2 та №56 від 06.07.2016 року комісією КУ «ОЦЕМД та МК ЧОР» - вартість двох автомобільних шин 185/75 R16 пошкоджених [PERSON] 06.07.2016 року становить 2018,40 гривень. Після пошкодження за своїм технічним станом шини підлягають списанню (а.с. 10-11). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином [PERSON] зобовязана відшкодувати шкоду завдану злочином передбаченим ст. 296 ч.1 КК України винною в якому її визнано вироком суду від 07.12.2016 року. Частиною 2 ст. 1186 ЦК України передбачено, що якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв'язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді. [PERSON] є матірю [PERSON] [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 108). [PERSON] та [PERSON] мешкають разом за адресою: [ADDRESS]. Відповідачем [PERSON] не спростовано того, що їй було відомо про психічний розлад свого сина та що вона не вжила належних заходів до запобігання вчинення [PERSON] 06.07.2016 року суспільно небезпечного діяння внаслідок якого було завдано шкоди КУ «ОЦЕМД та МК ЧОР». В той же час суд оцінивши докази надані позивачем, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та із [PERSON] і [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди по 1009, 20 гривень з кожної. Підстав для солідарного стягнення завданої шкоди із відповідачів [PERSON] та [PERSON] суд не вбачає, оскільки дії [PERSON] та бездіяльність [PERSON] не були спільними (ст. 1190 ЦК), а тому завдану позивачу шкоду необхідно стягнути із відповідачів в рівних частках. Своїх заперечень проти позову, та доказів, які б підтверджували такі заперечення відповідачі суду не надали. Судовий збір необхідно стягнути з відповідачів на користь держави пропорційно до задоволених вимог, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. При цьому суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial