Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідачів. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про знесення незаконної прибудови, здійсненої до об`єкта, позначеного літерою 1-1 (кухня), шляхом приведення її до первинного вигляду та стягнення з відповідача суми понесених судових витрат (а.с.2-22). Вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником 2/5 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 12 вересня 2003 року. Власником 3/5 частини будинку являється [PERSON] , на підставі договору дарування від 19.05.1999 року. Позивач зазначає, що земельна ділянка площею 531,0 кв.м, на якій розташований зазначений будинок, не приватизована, порядок користування цією ділянкою між нею та відповідачем не встановлено, поділ будинку не проводився. Відповідно до технічного паспорту від 27.11.2018 року позивач є власником та користувачем частини житлового будинку, яка складається з: кухні площею 8,0 кв.м (2-1), житлової кімнати 12.0 кв.м (2-2), житлової кімнати 8.1 кв.м. (2-3), житлової кімнати 6.7 кв. м. (2-4), житлової кімнати 12,2 кв. м. (2-5), санвузла 2.7 кв. м. (2-6), коридору 1,7 кв. м. (2-7). Відповідачу належить частина будинку, яка складається з кухні 10.8 кв. м. (1-1), житлова кімнати 13.9 кв.м. (1-4), житлова кімната 13.7 кв.м. (1-5), житлова кімната 7.1 кв.м. (1-6). Саме до кухні позначеної літ. 1-1 технічного паспорту, відповідачем у 2018 році, здійснена прибудова на земельній ділянці спільного користування, без будь-якого погодження із позивачем та відповідними компетентними органами. Позивач зазначає, що у зв`язку із зведенням прибудови, звузилась стежка загального користування біля будинку, відповідач чинить перешкоди у користуванні нею, шляхом встановлення металевих стовпців та мотузок, що створює для позивача незручні умови для пересування двором загального користування. Звертає увагу, що відповідно до норм ДБН 360-92** «Планування та забудова міських та сільських поселень», зокрема, щодо п. 3.24*, в якому передбачено, що у містах і селищах міського типу на присадибних ділянках при дотриманні санітарних протипожежних і будівельних норм можуть бути розміщені господарські будівлі та гаражі, вбудовані у житловий будинок, прибудовані до нього, або у вигляді окремої будівлі. Позивач зазначає, що жодних дозвільних документів, так само як і документа, який підтверджує право власності на прибудову, у відповідача не має. На неодноразові звернення до Управління державного архітектурно-будівельного контролю щодо порушень з боку відповідача при будівництві прибудови, були отримані листи щодо неможливості провести належним чином перевірку, через постійну відсутність відповідача за місцем проживання. 18.11.2021 року від представника відповідача - адвоката Бабинця С.П. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с.33-49). Заперечення обґрунтовані тим, що позивач і відповідач не є суміжними землекористувачами, тому посилання на нібито порушення саме відповідачем ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень» не може бути застосовано до даних правовідносин, оскільки закон передбачає їх застосування виключно при наявності спору між суміжними землекористувачами. Так, п.3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» передбачає , що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 метра. Представник відповідача звертає увагу, що з тексту повної заяви та доданих до неї додатків вбачається, що позивачка доводить свою правоту виключно копією технічного паспорту, у якому відсутні будь-які позначки щодо наявності на земельній ділянці будь-яких самочинно збудованих об`єктів нерухомості, жодних доказів порушення саме майнових прав позивачки не надано. Також звертає увагу суду, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підставі яких можливо зробити висновок, що дії відповідачки є незаконними, та порушують ч. 1 та ч. 3 ст.103 Земельного кодексу України, а також ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України. Вважає, що вимога позивача щодо приведення будівлі в первинний стан є абстрактною, оскільки позов не містить в собі конкретних відомостей, який стан є первинним, оскільки технічний паспорт містить інформацію щодо інвентаризації станом на 27.11.2018 року і під час її здійснення не було жодних самовільно збудованих об`єктів або самовільної перебудови чи перепланування. У той же час, із копій відповідей Управління державного архітектурно-будівельного контролю Чернігівської області, позивачка скарги та звернення подавала у періоді з 30 липня 2018 року по 18 жовтня 2018 року. Крім того, відсутні будь-які відповіді, акти, протоколи які підтверджували б факт здійснення за адресою: [ADDRESS] будь-якого незаконного будівництва. 28.11.2019 року на адресу суду позивач направила відповідь на відзив на позовну заяву (а.с.64-72). Позивач зазначає, що у позовній заяві робився акцент саме на тому, що порядок користування будинком між позивачем та відповідачем не встановлено, історично склалося так, що біля будинку проходить стежка загального користування, яка використовується позивачем та відповідачем на рівних умовах. Проте відповідачем здійснено прибудову, яка виконана без будь-яких дозвільних документів та погоджень з компетентними органами, Позивач вказує, що із відповідей Управління архітектурно будівельного контролю, доданих до позовної заяви, вбачається, що дані про будь-які дозвільні документи на об`єкт будівництва за адресою [ADDRESS] відсутні. 25.02.2021 року представником позивача- адвокатом Кулініч К.В.,з урахуванням висновку експерта, уточнено позовні вимоги, позивач просить знести прибудови відповідача до кухні (літ. 1-1), розташованої у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , яка була зведена без дотримання вимог чинного законодавства (а.с.210-212). ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 08.10.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.25-26). Відповідно до ухвали Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09.12.2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову, залучено Чернігівську міську раду. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.01.2020 року у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на час проведення якої провадження по справі зупинено(а.с.98-99). 15.01.2021 року на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 07-20 від 25.11.2020 року (а.с.149-187). Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21.01.2021 року провадження у справі відновлено, та призначено справу у підготовче судове засідання. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24.02.2021 року справа призначена до судового розгляду за правилами загального провадження. Представник позивача адвокат Кулініч К.В. у вступному слові позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, з урахування заяви про уточнення позовних вимог, відповіді на відзив та докази, наявні у матеріалах справи. Представник відповідача - адвокат Бабинець С.П. у вступному слові заперечив щодо позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив, що позивачем не додано жодних доказів, які б свідчили про порушення їх прав. Просив звернути увагу на вимоги ст. 376 ЦКУ, в яких чітко зазначено хто має право вимагати знесення. Представники третіх осіб Управління державного архітектурно-будівельного контролю Чернігівської міської ради та Чернігівської міської ради у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать розписки наявні у матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що відповідно до договору дарування частини будинку АВА № 136351 від 19.05.1999 року, вбачається, що [PERSON] , подарувала, а [PERSON] , прийняла в дар 3/5 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться по [ADDRESS] . Згідно із договором, у користування обдарованої переходять 3/5 частини згаданого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що складається з : кімнат «1-4», «1-5»,»1-6» площею 13,9 кв.м, 13,7 кв.м. 7.1 кв.м., кухні «1-1» площею 10,8 кв.м., льоху «а», сарая «б1», літньої кухні «Б», «б», що знаходились у користуванні дарителя на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Новозаводської районної ради міста Чернігова 21.12.1998 року(а.с.41-42). Згідно із реєстраційним посвідченням КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 20.05.1999 року № 17822, 3/5 частини будинку за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 43). Відповідно до договору дарування частини будинку ВАО №099848 від 12.09.2003 року громадянка [PERSON] подарувала, а громадянка [PERSON] , прийняла у дар 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS] . (а.с.8). Згідно із витягом КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» про реєстрації права власності на нерухоме майно від 24.10.2003 року № 1808919, 2/5 частини будинку за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належать [PERSON] (а.с.9). Згідно із матеріалами інвентаризаційної справи № 12248 земельна ділянка загальною площею 500 кв.м., крім того надлишки площею 31 кв.м. у тимчасове користування, за адресою [ADDRESS] ,б зареєстрована рішенням 16.04.1976 № 203. Із відповідей Управління держаного архітектурно-будівельного контролю Чернігівської міської ради № 3-01-07/123 від 22.08.2018 року, № 3-01-07/123/169 від 16.11.2018 року, № 30.11.2018 року № 3-01-07/123/169-2 від 30.11.2018 року вбачається , що посадовою особою Управління, з метою проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час виконання будівельних робіт, здійснено неодноразові виїзди на об`єкт по [ADDRESS] . Під час виїздів на місце власник (користувач) даного об`єкта був відсутній, що унеможливило проведення перевірки (а.с.13,14,15). Відповідно до копії листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю, надісланого на ім`я депутата Чернігівської обласної ради Іванова Д.В. (звернення від 22.04.2019 року № 14-01/З) вбачається, що за зверненнями громадянки [PERSON] до Управління стосовно виконання будівельних робіт по [ADDRESS] у період з липня 2018 року по березень 2019 року, представниками Управління здійснено неодноразові виїзди на місце об`єкта будівництва, за результатами яких власника житлового будинку не виявлено. У Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про проведення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня інформація по даному об`єкту (а.с.16). Із відповіді Управління державного архітектурно-будівельного контролю від 29.11.2019 року № 01-11/450 на адвокатський запит від 27.11.2019 року № 59 вбачається, що згідно даних єдиного реєстру, інформація стосовно зареєстрованих документів декларативно-дозвільного характеру щодо об`єктів розташованих за адресою: [ADDRESS] , замовником яких виступала громадянка [PERSON] , відсутня. За заявою замовника будівництва [PERSON] 05.11.2018 року було скасовано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками(ССІ), зареєстрованого управлінням 23.08.2018 року за № ЧГ 061182350647 на об`єкт будівництва «Реконструкція частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] »(а.с.76). Відповідно до відповіді Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради від 02.12.2019 року № 2567/19 на запит адвоката Кулініч К. вбачається, що рішеннями Чернігівської міської ради право користування на земельну ділянку по [ADDRESS] [PERSON] не надавалось (а.с.75). Відповідно до висновку експерта Солдатової В.С. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 07-20 від 25.11.2020 року : - зведення прибудови до кухні (літ. 1-1), розташованої в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , відноситься до виду будівництва - реконструкція. При цьому, при будівництві прибудови до кухні (літ. 1-1), розташованої в житловому будинку по [ADDRESS] , не були дотримані вимоги статей 27, 34, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - прибудову виконано без отримання будівельного паспорту забудови земельної ділянки, без подання відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації. - прибудова до кухні (літ. 1-1) житлового будинку по [ADDRESS] не відповідає вимогам п.17.12 ДБН В.2.1 - 10-2009 «Основи та фундаменти споруд. Основні положення проектування» в частині здійснення заходів щодо уникнення замокання кладки цоколю, , п. 10.1. ДБН В.2.6-220:2017 «Покриття будівель і споруд» в частині влаштування вимощення шириною не менше 1,0 м та 6.4 ДБН Б.1.1- 5:2011 «Благоустрій територій» в частині недопущення скривлення зовнішньої кромки вимощення в межах прямолінійної ділянки по горизонталі більше, ніж 0,01 м. - питання щодо визначення порушення прав того чи іншого співвласника знаходиться поза межами компетенції судового експерта, що має кваліфікацію за спеціальностями 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів», 10.7 «Розподіл земельних ділянок та визначення порядку користування земельними ділянками» та 10.10 «Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд» (а.с. 149-187). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до частин 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частин 1, 2 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю; власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків . Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України визначено, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Згідно із частинами 1, 4 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до пункту 17 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України. Згідно із ч. 1 п. 22 вищевказаної Постанови № 6, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила(здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Саме таких висновків щодо застосування відповідних норм права дійшов Верховний Суд у постанові від 29.01.2020 року у справі № 822/2149/18. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» передбачено, що при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил; розміщення і будівництво об`єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів: раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення рівня ефективності та іншого використання земельних ділянок; охорона культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених пунктів; урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва; інформування через засоби масової інформації громадян про плани перспективного розвитку територій і населених пунктів, розміщення важливих містобудівних об`єктів; участь громадян, об`єднань громадян в обговоренні містобудівної документації, проектів окремих об`єктів і внесення відповідних пропозицій до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій; захист прав громадян та громадських організацій згідно із законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; Відповідно до ч. 7 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Відповідно до ч. 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Частина 8 цієї статті передбачає, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється. Судом встановлено, що повідомлення про початок виконання будівельних робіт було подано відповідачем [PERSON] (а.с.54-59), однак було скасовано за заявою [PERSON] від 05.11.2018 року (а.с.76). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи Управління державного архітектурно-будівельного контролю Чернігівської міської ради, Чернігівська міська рада, про знесення самовільного будівництва та зобов`язання вчинити дії слід задовольнити частково, зобов`язавши [PERSON] провести перебудову прибудови до кухні. V. Розподіл судових витрат Розподіл судових витрат між сторонами здійснюється на підставі ст. 141 ЦПК України. Позивачкою [PERSON] понесені та документально підтверджені судові витрати: 768 грн судового збору (а.с.1), та 7191 грн. витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи (а.с.142), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial