Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник ТОВ «МАРКС. КАПІТАЛ» (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо- транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 29.07.2017 року о 08 год. 30 хв. на 339 км + 600 м автодороги Харків - Симферополь водій [PERSON] керуючи автомобілем «Тойта» д/н [NUMBER] , не витримав безпечну дистанцію, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем «Тойота» д/н [NUMBER] . В результаті ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2017 року по справі № 205/5148/17, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП автомобіль «Тойота» д/н [NUMBER] був застрахований в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВАН КЛІК» (попередня назва - ПрАТ «СК «Саламандра») за договором добровільного страхування № 04-1.0051938.0001 від 28.12.2016 року. Позивач зазначає, що відповідно до Звіту № 09-8-17-1В від 26.09.2017 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику «Тойота» д/н [NUMBER] становить 37 978 грн. 08 коп. На виконання умов договору, ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» виплатило страхове відшкодування у розмірі 18 989 грн. 04 коп. від 20.10.2017 року (аванс по виплаті) на підставі Звіту № 09-8-17-1В від 26.09.2017 року та Страхового акту № 0015914.07.17/1 аванс та доплата у розмірі 14 051 грн. 89 коп. на підставі Звіту № 09-8-17-1В від 26.09.2017 року від 26.09.2017 року та Страхового акту № 0015914.07.17/1 доплата для відновлювального ремонту транспортного засобу страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням № 3651 та № 272 відповідно до Закону України «Про страхування». Оскільки цивільно-правова відповідальність транспортного засобу власника «Тойта» д/н [NUMBER] була застрахована на підставі Полісу № АК/3024807 в ПрАТ АСК «Інго Україна», то саме до ПрАТ «АСК «Інго Україна» звернулось з вимогою ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» в порядку суброгації. 13.12.2017 року ПрАТ АСК «Інго Україна», відповідно до умов Полісу № АК /3024807, сплатило на рахунок ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» страхове відшкодування у розмірі 15 530 грн. 94 коп. 07.02.2018 року ПАТ «СК «ВАН КЛІК» направило [PERSON] (далі - Відповідач) вимогу № 04277д про виплату решти сплаченого страхового відшкодування, яка залишилось без реагування з боку відповідача. 25.01.2019 року між ПАТ «СК «ВАН КЛІК» та ТОВ «МАРКС. КАПІТАЛ» був укладений Договір надання фінансових послуг факторингу № 01-25.01.2019 від 25.01.2019 року, щодо придбання права вимоги за грошовим зобов`язанням, які виникли, згідно Акту від 19.12.2019 року за Договором № 01-25.01.2019 від 25.01.2019 року у ПАТ «СК «ВАН КЛІК» до [PERSON] ТОВ «МАРКС. КАПІТАЛ» направило повідомлення відповідачу про зміну кредитора. У зв`язку з чим ТОВ «МАРКС. КАПІТАЛ» змушено звернутися до суду та просити суд стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 17 509 грн. 99 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. [PERSON] у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог ТОВ «МАРКС. КАПІТАЛ» до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх заперечень посилався на ті обставини, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно- правової відповідальності. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивач у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача та відповідач у судовому засідання позовні вимоги не визнали. В обґрунтування своїх заперечень посилались на доводи, що викладені у відозві на позовну заяву. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 19.05.2020 року вирішено залучити до участі у справі, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (місце знаходження: 01054, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, буд.33). З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 29.07.2017 року о 08 год. 30 хв. на 339 км + 600 м автодороги Харків - Симферополь водій [PERSON] керуючи автомобілем «Тойта» д/н [NUMBER] , не витримав безпечну дистанцію, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем «Тойота» д/н [NUMBER] . В результаті ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Вказана дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини [PERSON] , що підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2017 року по справі № 205/5148/17. Означена постанова набула чинності у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, відповідно до п. 4 ст.82 ЦПК України, вина [PERSON] встановлена у передбаченому законом порядку та не підлягає додатковому доказуванню. Матеріалами справи підтверджено, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу власника «Тойта» д/н [NUMBER] була застрахована на підставі Полісу № АК/3024807 в ПрАТ АСК «Інго Україна». Згідно умов вказаного договору страхування ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, що заподіяна його майну становить - 100 000 грн. 00 коп. Розмір франшизи - 510 грн. 00 коп. Судом також встановлено, що внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Тойота» д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] . Відповідно до Звіту № 09-8-17-1В від 26.09.2017 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику «Тойота» д/н [NUMBER] становить 37 978 грн. 08 коп. Сторонами обрахована вартість матеріального збитку не оспорювалась. Матеріалами справи підтверджено, що між ПрАТ «СК «Саламандра» (ПрАТ «СК «ВАН КЛІК») правонаступником якого є ТОВ «МАРКС. КАПІТАЛ», та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування № 04-1.0051938.0001 від 28.12.2016 року, що був чинний на момент скоєння означеної ДТП. Судом також встановлено, що згідно з умовами вказаного Договору страхування, на підставі страхового акту № 0015914.17/1 від 03.10.2017 року (а.с.22), страхового акту № 0015914.17/1 доплата від 15.01.2018 року (а.с.25) та зібраних документів фактичний розмір виплати вказаного страховика за пошкоджений транспортний засіб складає 18 989 грн. 04 коп. та 14 051 грн. 89 коп., а всього разом 33040 грн. 93 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 3651 від 20.10.2017 року та № 272 від 26.01.2018 року (а.с. 24-26). Судом також встановлено, що вказаний страховик ПрАТ «АСК «Інго Україна» звернулось з вимогою ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» із відповідною вимогою про виплату фактично сплаченого страхового відшкодування Судом також встановлено, що 13.12.2017 року ПрАТ АСК «Інго Україна», на підставі Полісу № АК /3024807, сплатило на рахунок ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» страхове відшкодування лише у розмірі 15 530 грн. 94 коп. При цьому, з наданих суду письмових доказів (лист ПрАТ АСК «Інго Україна» № 1570970 від 26.06.2020 року та страховий акт ПрАТ АСК «Інго Україна» № 1592791 від 06.12.2017 року) вбачається, що сума у розмірі 16 040 грн. 90 коп. не була сплачена із посиланням на ту обставину, що її виплата виключається, як такої, що не відноситься до страхового випадку (п. 2 страхового акту ПрАТ АСК «Інго Україна» № 1592791 від 06.12.2017 року), а 510 грн. 00 коп. не було сплачено як сума франшизи. Обставина здійснення Відповідачем чи ПрАТ АСК «Інго Україна» будь-яких інших компенсаційних виплат на користь Позивача через вказану ДТП судом не встановлена. Матеріалами справи також підтверджено, що 25.01.2019 року між ПАТ «СК «ВАН КЛІК» та ТОВ «МАРКС. КАПІТАЛ» був укладений Договір надання фінансових послуг факторингу № 01-25.01.2019 від 25.01.2019 року, щодо придбання права вимоги за грошовим зобов`язанням, які виникли, згідно Акту від 19.12.2019 року за Договором № 01-25.01.2019 від 25.01.2019 року у ПАТ «СК «ВАН КЛІК» до [PERSON] Оскільки [PERSON] у добровільному порядку не компенсує решти фактично виплаченого ПрАТ «АСК «Інго Україна», страхового відшкодування між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом із цим, за змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому лише різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає об`єктом цього виду страхування майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) відступила від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, та зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язанням бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Оскільки по даній справі вартість матеріального збитку перебуває в межах ліміту відповідальності на одного потерпілого за шкоду, що заподіяна його майну у розмірі 100 000 грн. 00 коп., а відтак такий збиток має бути компенсований страховиком з яким укладено відповідний страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В даному випадку такий страхових ПрАТ АСК «Інго Україна» не здійснив виплату у повному обсязі страхового відшкодування із посиланням на те, що сума у розмірі 16 040 грн. 90 коп. виключається із страхової виплати, як така, що не відноситься до страхового випадку (п. 2 страхового акту ПрАТ АСК «Інго Україна» № 1592791 від 06.12.2017 року), а 510 грн. 00 коп. не було сплачено як сума франшизи. Згідно із лист ПрАТ АСК «Інго Україна» № 1570970 від 26.06.2020 року сума у розмірі 16 040 грн. 90 коп. не була сплачена на підставі умов договору добровільного страхування № 04-1.0051938.0001 від 28.12.2016 року. Оглядом р. 11 вказаного договору (визначення розміру, порядок та умови виплати страхового відшкодування) судом не встановлено випадків, які б надавали право страховики на зменшення с уми страхового відшкодування на 50%. Так само, в матеріалах справи відсутні будь-які належні, достатні та допустимі докази, які б могли дати суду підстави вважати, що сплата суми у розмірі 16 040 грн. 90 коп. не відноситься до страхового випадку. Тобто в даному випадку суду не доведено, наявність підстав для звільнення страховика від обов`язку з виплати страхового відшкодування. Відтак, на думку суду страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування (або особа, якій належить право вимоги), в даному випадку повинен звертатися з позовом про стягнення вказаної суми до страховика, у якого застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка заподіяла шкоду, а не до цієї особи. Таким чином, в задоволені позову в частині стягнення із відповідача 16 040 грн. 90 коп. слід відмовити з огляду на безпідставність такої вимоги. Разом із цим, згідно п.36.6.ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно з ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Таким чином, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі франшизи 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп. підлягає задоволенню, оскільки право страховика на не виплату такої суми за заподіяну матеріальну шкоду відповідачем прямо передбачено договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відтак така сума підлягає стягненню із відповідача, як особи, внаслідок протиправних та винних дій якої, спричинено матеріальну шкоду. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги частково, стягуючи із з [PERSON] на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування лише у розмірі 510 (п`ятсот десять гривень) грн. 00 коп., а в задоволенні решти позовних вимог відмовляє через їх безпідставність. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial