Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Позивач ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на його користь з відповідача грошові кошти за прострочення виконання [PERSON] грошового зобов`язання за договором кредитної лінії № 6/5/20/2007/840-КЛ/1307 від 27.06.2007 у справі № 643/21404/13-ц, а саме - три проценти річних від простроченої суми у розмірі 5 213,11 доларів США за період з 12.03.2017 по 10.12.2020. Також просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2 192,68 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався, що 27 червня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем був укладений вказаний вище договір кредитної лінії на суму 100 000,00 доларів США на строк з 27 червня 2007 року по 26 червня 2012 року зі сплатою 14,5% річних. В подальшому у зв`язку з приведенням статуту у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» ВАТ КБ «Надра» було змінено на ПАТ «КБ «Надра». У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] покладених на нього умовами договору кредитної лінії зобов`язань, ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду з позовом про стягнення боргу. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2014 позовні вимоги ПАТ «»КБ «Надра було задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь банку грошові кошти в розмірі 46 330,29 доларів США та 7 840,49 гривень, а також судовий збір в розмірі 3 441,00 гривень. 19 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ЄВРОПАРНЕР ФІНАНС» був укладений договір № GL3N217258 про відступлення права вимоги, згідно з яким, до ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] . Відповідно до п. 2 вказаного договору новий кредитор набуває усі права кредитора за основним договором, включаючи, зокрема, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень щодо боржників, право вимагати сплати боржником грошових коштів, сплати процентів, у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених основним договором. Оскільки з дати ухвалення судового рішення по теперішній час заборгованість за договором кредитної лінії відповідачем погашено в повному обсязі не було, у зв`язку з несвоєчасною сплатою заборгованості, ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» у порядку ст. 625 ЦК України нарахував 3% річних за період з 12 березня 2017 року по 10 грудня 2020 року (за останні три роки) в сумі 5 213,11 доларів США. Рух справи. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04 січня 2021 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача - адвокат Чаплинський О.В., який діє на підставі ордеру, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманих судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не скористався правом на подачу відзиву на позовну заяву, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» задоволені, з [PERSON] , [INFO] , на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» стягнуто грошові кошти в розмірі 46 330,29 доларів США та 7 840,49 гривень, а також судовий збір в розмірі 3441,00 гривень. Рішення набрало законної сили 27.11.2014. Як вбачається зі змісту вказаного рішення та наданих в обґрунтування позову документів, 27 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» та відповідачем укладено кредитний договір № 6/5/20/2007/840-КЛ/1307, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 100 000,00 (сто тисяч) доларів США на строк до 26.06.2012 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,5% річних. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, однак позичальник не виконав належним чином зобов`язання за договором, не здійснив погашення кредиту та не сплатив відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. 19 травня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» (надалі - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» (надалі - Новий кредитор) був укладений Договір № GL3N217258 про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., зареєстровано в реєстрі за № 591. Згідно з п. 1 Договору, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до Позичальників, зазначених у Додатку № 1. Як убачається з Витягу з додатку № 1 до вказаного вище Договору GL3N217258 про відступлення права вимоги ПАТ «Комерційний Банк «Надра» відступив ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» право вимоги до [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , за кредитним договором № 6/5/20/2007/840-КЛ/1307 від 27.06.2007. З пункту 2 договору № GL3N217258 про відступлення права вимоги вбачається, що новий кредитор набуває усі права кредитора за основним договором, включаючи, зокрема, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень щодо боржників, право вимагати сплати боржником грошових коштів, сплати процентів, у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених основним договором. Виходячи з наведеного, знаходять своє підтвердження ті обставини, що ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» набув прав кредитора за вказаним вище кредитним договором та права вимоги до [PERSON] , відповідно. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що, в разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. ст. 524,533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже за змістом наведеної норми закону нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо сплати відповідачем заборгованості за кредитним договором № 6/5/20/2007/840-КЛ/1307 від 27.06.2007 та виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2014 року. Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника відносно кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати у боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання в силу частин другої та третьої статті 11 ЦК України може виникати на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо. Частиною другою статті 4 ЦК України передбачено, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. У силу положення статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми. У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення в оплаті основного боргу. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги. Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо сплати відповідачем суми основного боргу та виконання ним рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2014 року та, виходячи з вимог ст. 625 ЦК України, суд вважає, що позивач має право на нарахування трьох процентів річних на суму боргу. 3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК України, можуть бути визначені у доларах США та нараховуються виходячи із простроченої суми, вираженої у відповідній грошовій валюті. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. У випадку отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у ньому умови такої складової грошового зобов`язання як розмір і порядок сплати процентів від суми позики, положення частини першої статті 1048 ЦК України не можуть бути застосовані, з огляду на відсутність передбаченого ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором механізму (формули) їх застосування та нарахування. Саме така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року по справі №464/3790/16-ц. Суд погоджується з розрахунком трьох процентів річних на суму заборгованості, здійсненим позивачем у позові та проведеним за період з 12 березня 2017 року по 10 грудня 2020 року, що становить 5 213 (п`ять тисяч двісті тринадцять) доларів США 11 центів та вважає за необхідне стягнути вказану суму з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС». Щодо судових витрат. Згідно з платіжним дорученням №520 від 10 грудня 2020 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2192 гривні 68 копійок. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2192 гривні 68 копійок. На підставі викладеного і

Outcome: approved