Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У квітні 2021 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позовна заява мотивована тим, що з 05 жовтня 2002 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 28 липня 2005 року було розірвано. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час досяг повноліття та є курсантом Академії Державної пенітенціарної служби, денної форми навчання, у зв`язку з чим позбавлений можливості працевлаштуватись та отримувати самостійний заробіток, а тому потребує матеріальної допомоги на час навчання. Вона позбавлена можливості у повній мірі утримувати свого сина [PERSON] під час навчання, оскільки має на утриманні ще неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач працює, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їх повнолітнього сина [PERSON] на час його навчання. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до закінчення навчання, 30 червня 2023 року. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 25 травня 2021 року підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити в повному обсязі, зазначила, що вона несе значні витрати на утримання сина у зв`язку із його навчанням, які пов`язані з проїздом до місця навчання, харчування, придбання одягу, підручників, канцелярських приладів. В судове засідання 27 травня 2021 року не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] \~в судовому\~засіданні 25\~травня 2021\~року позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається у розмірі, зазначеному у позовній заяві. В судове засідання 27 травня 2021 року не з`явився. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 квітня 2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (арк.с.8). Згідно з довідкою №59 від 06 квітня 2021 року, виданою заступником начальника відділу по роботі з персоналом Академії Державної пенітенціарної служби Павленко С., [PERSON] є курсантом Академії Державної пенітенціарної служби, форма навчання денна, держзамовлення, строк закінчення навчання у закладі червень 2023 року. Позивач окрім повнолітнього сина [PERSON] має також на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Вирішення питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Правом звернення до суду з позовом про стягнення аліментів у цьому випадку має той з батьків, з ким проживає повнолітня дитина, а також сама дитина, яка продовжує навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення в повному обсязі. Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення п.1 п.1 ч.2 ст.4, п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», статей 133, 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: approved