Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Львівська міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участю треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та державний реєстратор ОКП ЛОР БТІ та ЕО» Марек Тетяна Тадеушівна, в якому просить. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що будинок за адресоюм. [ADDRESS] перебуває у комунальній власності на підставі рішення Галицького /Ленінського/ райвиконкому м. Львова №222 від 14.04.1987 року. Львівською міською радою, в межах виконання своїх повноважень виявлено, що частина нежитлових приміщень за адресою [ADDRESS] , які були предметом договору оренди №6231 від 07.07.1997 (копії договору та поверхового плану додаються), укладеного із [PERSON] , перебувають у приватній власності [PERSON] До складу нежитлових приміщень, які були предметом договору оренди № 6231 від 07.07.1997 р., укладеного із [PERSON] , входили приміщення під індексами «11-1», « 11-2 », « 11-3 » загальною площею 48,2 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та нежитлове приміщення під індексом «7» площею 12,2 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] . Вхід в приміщення «11-1» - «11-3» та в приміщення «7» здійснюється окремо, незалежно одне від одного, а саме: вхід в приміщення «7» здійснюється із внутрішнього двору будинку за адресою: [ADDRESS] , а вхід в приміщення «11-1» - «11-3» здійснюється із внутрішнього двору будинку за адресою: [ADDRESS] (вхід в двір здійснюється через під`їзд будинку за адресою: [ADDRESS]). Львівською міською радою спірні приміщення в даному будинку не відчужувались, а технічний паспорт (копія додається), на підставі якого проведена реєстрація права приватної власності не є правовстановлюючим документом, відтак мало місце неправомірне вибуття із комунальної власності приміщень під індексами «11-1» - « 11-3 » площею 48,1 кв.м. Зазначає, що майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , перебувало станом на 12.12.2016 року у власності територіальної громади м. Львова а, відтак вчинення будь яких дій щодо вказаного майна без згоди власника є підставою для його витребування у відповідності до ст. 388 ЦПК України. Враховуючи вищенаведене, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 20.07.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні. 06.09.2018 року третьою особою державним реєстратором ОКП ЛОР БТІ та ЕО» Марек Т.Т. подано відзив на позовну заяву. Зокрема зазначає, що державному реєстратору було подано всі необхідні документи для державної реєстрації спірного нерухомого майна, що стало підставою для проведення державної реєстрації поділу спірного нерухомого майна. Нежитлові приміщення [PERSON] набуті відповідно до рішення №31980279 державного реєстратора Живка М.О., Зубрянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Представник позивача Кулик А.Я. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити в повному обсязі з підстав, викладених у фабулі позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справ за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 02.10.2018 року. До суду повернулися конверти з відмітками «за закінченням терміну зберігання». Окрім того, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення на офіційному сайті Галицького районного суду м.Львова. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Представник третьої особи Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила. Представник третьої особи державного реєстратора ОКП ЛОР БТІ та ЕО» Марек Т.Т. - Шеіна Н.А. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Зазначила, що реєстратору достатньо заяви власника і висновок про можливість поділу приміщення для внесення відповідних відомостей до реєстру. Заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 05.11.1991 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю», якою постановлено затвердити перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), до якого, зокрема, включено житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів, житлово-експлуатаційні, житлово-комунальні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов`язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду. Судом встановлено, що станом на момент прийняття постанови КМУ від 05.11.1991 року № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю», будинок за адресою: [ADDRESS] належав позивачу на праві комунальної власності на підставі рішення Галицького /Ленінського/ райвиконкому м. Львова №222 від 14.04.1987 року. Перебування вказаного будинку у власності Львівської міської ради також підтверджує копія договору на оренду нежитлових приміщень №6231 від 07.07.1997 року, укладеного між Львівською міською радою народних депутатів та [PERSON] Предметом даного договору були нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] . Зокрема, до складу нежитлових приміщень, які були предметом договору оренди № 6231 від 07.07.1997 р., укладеного із [PERSON] , входили приміщення під індексами «11-1», « 11-2 », « 11-3 », загальною площею 48,2 кв.м, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та нежитлове приміщення під індексом «7», площею 12,2 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №126747003 від 07.06.2018 року, будинок за адресою: [ADDRESS] , перебуває у комунальній власності на підставі рішення Галицького /Ленінського/ райвиконкому м. Львова №222 від 14.04.1987 року. Відповідно до Наказу №3133-Ж-Г від 28.12.2012 року «Про оформлення права власності на квартири [NUMBER] та [NUMBER]\~на [ADDRESS] » було погоджено оформити [PERSON] право приватної власності на квартири в будинку [ADDRESS] : квартиру [NUMBER],\~площею 47,1\~кв. м , комору в підвалі під літерою V, площею 20,0 кв.м та квартиру [NUMBER],\~площею 45,0\~кв. м , комору в підвалі під літерою V, площею 25,4 кв.м. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №126747003 від 07.06.2018 року нежитлові приміщення площею 48,1 кв.м з інд. 11-1, 11-2 та 11-3 у будинку за адресою: [ADDRESS] з 12.12.2016 року зареєстровані на праві приватної власності на підставі висновку про поділ нежитлових приміщень під літ.11-1, 11-2 та 11-3 від квартири [NUMBER] та належної до неї комори в підвалі під літ. V в окремі по [ADDRESS]. Відповідно до вказаного висновку ФОП [PERSON] встановлено, що [NUMBER] та належна до неї комірка під літ. V, а також нежитлові приміщення 1-го поверху під індексами «11-1», «11-2», « 11-3 » за адресою: [ADDRESS] належать гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] , видане 28.12.2012 року, видавник: Управління комунальної власності ДЕП ЛМР. Відповідно до листа Управління житлового господарства Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №4-2501-510 від 11.05.2018 року рішення щодо зміни функціонального призначення квартири [NUMBER] на [ADDRESS] з житлової у нежитлову не приймалось. З вищевикладеного вбачається, що у приватну власність [PERSON] було передано дві вищевказані квартири. При цьому реєстрація права приватної власності за [PERSON] відбулась на квартиру 4 «А» та нежитлові приміщення першого поверху під літ. 11-1 (площею 9,4 кв.м); літ.11-2 (площею 28,0 кв.м), літ.11-3 (площею 10,7 кв.м), площею 48,1 кв.м. Оскільки до жодної із квартир нежитлові приміщення «11-1», «11-2», «11-3» згідно наказу №3133-Ж -Г не входили, висновок про можливість виділити нежитлові приміщення «11-1», «11-2», «11-3», площею 48,1 кв.м від кв. [NUMBER], площею 45,0, житловою площею 30,1 кв.м та належної до неї комори в підвалі під літ. V, площею 25,4 кв.м в окремі по [ADDRESS], не є правовстановлюючим документом на право власності на ці нежитлові приміщення. Суд зазначає, що сам по собі технічний паспорт, на підставі якого проведена реєстрація права приватної власності, не є правовстановлюючим документом. Таким чином, майно яке знаходиться за адресою [ADDRESS] перебувало станом на 12.12.2016 року у власності територіальної громади м. Львова, а відтак вчинення будь яких дій щодо вказаного майна без згоди власника є підставою для його витребування у відповідності до ст.388 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 327 ЦК України управління майном, що є в комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 ст.143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Згідно ст.142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування серед іншого є земля та природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Львівська міська рада, у відповідності до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є органом місцевого самоврядування в Україні, що представляє територіальну громаду міста Львова та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування визначені Конституцією України та іншими законами України. Згідно ст.80 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальні громади, які реалізують право власності через органи місцевого самоврядування, є суб`єктами права комунальної власності. Згідно ч.1 ст.380 ЦК України житловий будинок як об`єкт права власності є будівлею капітального типу, спорудженою з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначеною для постійного у ній проживання. Відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч.3 ст.388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Згідно із ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Враховуючи наведене, нежитлові приміщення, які є предметом даного спору є майном в розумінні норм цивільного та може бути витребувана відповідно до ст.338 ЦК України. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, а також справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, а також кошти, отримані від їх відчуження. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Доцільність, порядок та умови відчуження об`єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яким визначено Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. Відповідно до п.50 Порядку для державної реєстрації права власності у зв`язку з передачею майна у власність фізичним та юридичним особам, що вийшли із складу засновників (учасників) юридичної особи, подаються: 1) документ, що посвідчує право власності юридичної особи на майно, що передається у власність фізичним та юридичним особам (крім випадку, коли право власності на таке майно вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) рішення органу або особи, уповноважених установчими документами юридичної особи або законом, про передачу майна у власність фізичній або юридичній особі, що вийшла із складу засновників (учасників) юридичної особи. Станом на момент прийняття державним реєстратором ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» Марек Т.Т. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень документів, які б підтверджували право власності на нежитлові приміщення загальною площею 48,1 у відповідача не існувало. Відтак, такі дії реєстратора суперечать Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та постанові Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. З огляду на те, що нежитлові приміщення, загальною площею 48,1 кв.м за адресою: [ADDRESS] , вибули з володіння Львівської міської ради на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 32949265 від 15.12.2016 року), суд приходить до висновку, що спірні нежитлові приміщення вибули з володіння територіальної громади м. Львова поза волею останньої. А тому права власника таких приміщень - територіальної громади міста Львова в особі Львівської міської ради можуть бути захищені шляхом їх витребування з чужого незаконного володіння. Таким чином, оскільки Львівською міською радою спірні приміщення у вказаному вищі будинку не відчужувались, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а відтак підлягає до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 4405 грн. (3524 грн. сплачений судовий збір за подання позовної заяви + 881 грн. сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову = 4405 грн.). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved