Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

І. Зміст і підстави позовних вимог. 1. 2 серпня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини, яка навчається [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до закінчення дитиною навчання, тобто до 30 червня 2019 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що син [PERSON] є студентом другого курсу денної форми навчання Національного університету харчових технологій і у звязку із цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. ІІ. Позиція сторін. 2. У судове засідання позивач не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. 3. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково, оскільки він має на утриманні неповнолітню дитину та цивільну дружину, яка не працює, просить утримувати аліменти в розмірі 1/6 заробітку. 4. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Встановлені Судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 5. Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 7 вересня 1996 року, який було розірвано 26 січня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЕЛ № 079113 (а.с.8). 6. Сторони від шлюбу мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ЕЛ № 319385 (а.с.7). 7. Відповідно до довідки № 20-99 від 23 червня 2017 року (а.с.13) [PERSON] є студентом другого курсу денної форми навчання Національного університету харчових технологій. Строк закінчення навчання 30 червня 2019 року. 8. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не надає, але погоджується їх сплачувати в меншому розмірі, що підтверджується його заявою (а.с.28). При цьому, згідно із свідоцтвом про народження серії І-ЕЛ № 044841 (а.с.30) відповідач має на утримання неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. 9. Довідками про доходи № 58 від 03 липня 2017 року (а.с.15), № 01-24/927 від 3 липня 2017 року (а.с.16) підтверджується матеріальний стан позивача. Відповідач на вимогу Суду довідку про доходи не надав. ІV. Оцінка Суду. 10. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А, статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 11.Статтями 141, 155 Сімейного кодексу України (далі СК) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. 12. Відповідно до статті 199 СК, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязанні утримувати її до досягнення 23 років за умови, що вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Право на звернення до суду з позовом має той із батьків, з ким проживає дитина, а також остання. 13. Виходячи з роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» викладених у пункті 20, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд знаходить, що відповідач зобовязаний утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, при цьому: дитина, яка підлягає утриманню має вік більше 18 років, але менше 23; вона продовжує навчання; потребує у звязку із цим матеріальної допомоги; відповідач має можливість надавати таку допомогу. Наведені відповідачем обставини щодо наявності на утриманні іншої дитини та дружини, яка не працює, виходячи з конкретних правовідносин, які склались між сторонами не можуть бути підставою для повної відмови в задоволенні позову, але враховуються судом при визначенні розміру аліментів. 14. Відповідно до статті 200 СК враховуючи матеріальне становище відповідача, дитини, їх стан здоровя, беручи до уваги можливість надання утримання другим з батьків, а також те що, термін навчання [PERSON] закінчується 30 червня 2019 року, тобто до досягнення ним 23 років, Суд приходить до висновку про можливість надання відповідачем матеріальної допомоги позивачу та знаходить підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 2 серпня 2017 року, тобто з дня звернення позивача з позовом до суду, до закінчення навчання тобто до 30 червня 2019 року. 15. Відповідно до статті 88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial