Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача Позивач у листопаді 2019 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що 12 листопада 2004 року вона уклала шлюб з [PERSON] . У період шлюбу у подружжя народились [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Приблизно з 2007 року позивач виїхала з міста Тростянець Сумської області разом з доньками в село Блищанка Заліщицького району Тернопільської області. [PERSON] залишився проживати в місті Тростянець. Шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано на підставі рішення суду, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 14 квітня 2010 року. Позивач 13.12.2011 року уклала повторний шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Перший чоловік позивача [PERSON] помер [INFO] . Спадкова справа після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав матері [PERSON] - [PERSON] , яка також померла. Спадкоємцями [PERSON] є його неповнолітні доньки. Через значну відстань між Тернопільською та Сумською областями [PERSON] не мала можливості особисто слідкувати за збереженням указаного житлового будинку. Позивач 19 серпня 2019 року як законний представник доньок оформила спадкові права на житловий будинок. Після чого у серпні 2019 року [PERSON] стало відомо про відключення житлового будинку від газопостачання у зв`язку з заборгованістю за спожитий природній газ перед ТОВ «Сумигаз збут» в розмірі 15574,72 гривень, яка виникла з листопада 2018 року. Відповідач [PERSON] займалася похованням [PERSON] , тоді ж забрала ключі від будинку, що знаходиться за адесою: [ADDRESS] , в якому померлий проживав. У подальшому [PERSON] впустила в будинок для проживання [PERSON] з сім`єю без укладання договору оренду. Позивача як законну представницю спадкоємців [PERSON] не повідомила, про це [PERSON] стало відомо у серпні 2018 року. [PERSON] з дітьми проживала в будинку з березня 2018 рокупо червень 2019 року. Позивачу стало відомо, що [PERSON] сплачувала [PERSON] грошові кошти за оренду житлового будинку в розмірі 1000 гривень на місяць, а тому остання на думку [PERSON] за 10 місяців проживання [PERSON] незаконно збагатилася на 16 000 гривень. За час проживання в будинку [PERSON] користувалася газовим опаленням будинку. Припинивши проживання у будинку [PERSON] не сплатила грошові кошти за спожитий природній газ за період з листопада 2018 року по червень 2019 року урозмірі 15574,72 грн., залишила гори сміття, зіпсовані та забруднені меблі, зруйнований погріб,бур`яни на городі та у дворі. На цей час газопостачання в будинку залишається відключеним. Позивач зверталася до відповідачів з вимогами сплатити кошти за спожитий газ, але заборгованість на цей час залишається непогашеною. За таких обставин, [PERSON] вважає, що між нею як законного представника доньок та відповідачами виник спір стосовно набуття майна без достатніх правових підстав, яке на підставі статті 1212 ЦК України має бути повернуте позивачу. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд:1) стягнути з [PERSON] на її користь як законного представника дітей [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в сумі 16000 грн., отримані за передачу в оренду житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] за період з березня 2018 по червень 2019 року; 2) стягнути з [PERSON] на її користь як законного представника дітей [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в сумі 15574,72 грн. за спожитий природній газ за адресою: [ADDRESS] за період з листопада 2018 по червень 2019 року. Короткий виклад заперечень відповідачів Представник відповідача [PERSON] - адвокат Андрієнко М.В. проти позовних вимог до [PERSON] заперечила у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не доведено факт отримання останньою коштів в сумі 16000 грн. від [PERSON] , яка дійсно проживала, але безоплатно у будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] не брала коштів, бо родина [PERSON] є багатодітною, їм не було де жити. Позивач, у свою чергу, знала про це і погоджувалась на проживання цієї родини, щоб будинок не прийшов у занепад. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`являлась, відзив на позов не подала. Короткий виклад пояснень третьої особи Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз збут» Москаленко М.М. за змістом письмових пояснень не висловила заперечень проти позову, повідомила, що за адресою: [ADDRESS] особовий рахунок [NUMBER] відкрито на ім`я [PERSON] як власника будинку. Жодного документа про смерть [PERSON] чи зміни власника будинку до товариства не надходило. У зв`язку з нездійсненням оплати за спожитий природний газ за указаною адресою за період з листопада 2018 по липень 2019 року утворилась заборгованість в сумі 15574,72 грн. 06 червня 2019 року споживачу було вручено повідомлення про припинення газопостачання від 31.05.2019 року з вимогою сплатити заборгованість, але у визначений строк заборгованість не була погашена, тому працівниками АТ «Сумигаз» 03.07.2019 газопостачання було припинено, що не звільняє побутового споживача від обов`язку сплати заборгованості (а.с.95-97). Крім того, відповідно до додаткових письмових пояснень представника третьої особи 27 вересня 2018 року до Тростянецького відділення ТОВ «Сумигаз збут» звернулась [PERSON] із заявою про відновлення газопостачання за адресою: [ADDRESS] , повідомивши, що буде проживати у будинку за указаною адресою. Оскільки вона погасила заборгованість і оплатила витрати з відновлення газопостачання 27.09.2018 року її заява була задоволена. 11.112019 за адресою: [ADDRESS]ТОВ «Сумигаз збут» направлено досудове попередження з вимогою сплатити борг за надані послуги (а.с.144, 145). Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 21.11.2019 року було відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. До суду 10.12.2019 року від позивача надійшло клопотання про проведення судових засідань у режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 10.12.2019 року було задоволено. Протокольною ухвалою суду від 11.12.2019 задоволено клопотання позивача про виклик свідків та витребування письмових доказів. Протокольною ухвалою суду від 10.01.2020 року залучено до участі у справі товариство з обмеженою відповідальністю «Сумигаз збут» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача. Ухвалою суду від 04.02.2020 року за клопотанням позивача у товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз збут» витребувано додаткові письмові докази. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Позивач та [PERSON] , які перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.5, 10, 11). [PERSON] помер [INFO] у віці 42 року у м.Тростянець Сумської області (а.с.8). Доньки позивача [PERSON] та [PERSON] є співвласниками по Ѕ частині кожна житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , яке було набуто ними на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 19.08.2019 року, виданих як спадкоємцям після смерті батька [PERSON] , який у свою чергу набув право на спадкування указаного нерухомого майна після смерті своєї матері [PERSON] , що була власником будинка, але не оформив свої спадкові права (а.с.12,13). Факт проживання [PERSON] у житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] відповідач [PERSON] не заперечила, проте період проживання останньої з березня 2018 року по червень 2019 року, який вказала позивач [PERSON] , [PERSON] не підтвердила і не спростувала відповідними доказами. Допитана в судовому засідання як свідок [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , суду показала, що з квітня 2018 року по травень 2019 року у будинку за адресою: [ADDRESS] проживала [PERSON] з родиною. Чи платила [PERSON] [PERSON] кошти за проживання у будинку [PERSON] невідомо. У період проживання [PERSON] за указаною адресою [PERSON] приїздила до м.Тростянця і їй було відомо про факт проживання [PERSON] у її будинку. Свідок також підтвердила, що у її присутності представники Сумигаз припиняли газопостачання до будинку за адресою: [ADDRESS] через заборгованість. Свідок [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] підтвердила, [PERSON] стала проживати у будинку за адресою: [ADDRESS] навесні 2018 року, а виїхала з родиною у 2019 році, точно період вказати не змогла, не пам`ятає про те, що позивач приїздила у м.Тростянець у період проживання [PERSON] у вказаному будинку. Факт проживання [PERSON] у будинку, який належить донькам позивача, крім показань свідків також підтверджується актами обстеження 29.08.2018, 13.12.2018 та 15.03.2019 року , проведеного спеціалістами Тростянецького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (а.с.59). Судом на підставі актів, наданих до суду товариством з обмеженою відповідальністю «Сумигаз збут» установлено, що з 24 квітня 2018 року (а.с.15) до 27 вересня 2018 року (а.с.146) газопостачання за адресою: [ADDRESS] було припинено через заборгованість за спожитий природній газ. Заявою [PERSON] від 27.09.2018 року до директора ТОВ «Сумигаз збут» про відновлення газопостачання за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із сплатою заборгованості в сумі 224 грн. 42 коп. також підтверджується факт її проживання за цією адресою, а також факт споживання природнього газу (а.с.148). Починаючи з листопада 2018 року по червень 2019 року за адресою: [ADDRESS] обліковується заборгованість в сумі 15574,72 грн. за спожитий природній газ (а.с.14), що стало підставою для припинення 06.06.2019 року припинення газопостачання за указаною адресою (а.с.99-110). Особовий рахунок № [NUMBER] у ТОВ «Сумигаз збут» за адресою: [ADDRESS] до цього часу відкрито на ім`я [PERSON] (а.с.100). Досудове попередження про необхідність сплати боргу в сумі 15574,72 грн. за спожитий природній газ за період з листопада 2018 року по червень 2019 року надіслано ТОВ «Сумигаз збут» у листопаді 2019 року на ім`я [PERSON] та [PERSON] (а.с.149). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частини четверта та п`ята статті 1268 ЦК України) Згідно з частиною третьою статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, малолітні доньки позивача набули право на спадщину - житловий будинокз господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , з часу відкриття спадщини після смерті їх батька [PERSON] , тобто з 24 червня 2017 року. У свою чергу право власності [PERSON] та [PERSON] на указаний житловий будинок набули 19 серпня 2019 року, тобто з часу отримання свідоцтв про право на спадщину за законом та реєстрації їх права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Таким чином, майнові права на спірний житловий будинок доньки позивача набули з 24 червня 2017 року, тобто до періоду проживання [PERSON] у ньому, проте власниками цього житла стали після припинення останньої проживати у належному їм будинку. Сторони у справі не надали до суду доказів наявності у відповідачів у цій справі відповідних речових прав на житловий будинок, що належать донькам позивача, які б виникли на підставі закону чи договору. Як установлено судом житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] є об`єктом права приватної власності. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення ЦК України, якщо інше не встановлено законом (частина 3 статті 810 ЦК України). У разі передання власником житла для проживання іншій особі укладається договір найму (оренди) житла, в якому має бути передбачений відповідний строк та плата (частина 1 статті 810 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України. За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Для висновків про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів є встановлення обставин набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (потерпілого) та те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Указана правова позиція викладена у постанові Великої Палати від 04.12.2019 у справі №917/1739/17. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на безпосередній вимозі закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. За приписами частин першої, третьої статті 12, статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог статей 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявності договірних відносин між позивачем та відповідачами, а також окремо між відповідачами, судом на підставі наданих сторонами справи доказів не установлено, що дає підстави для розгляду судом питання про наявність між учасниками справи кондикційних зобов`язань, які регулюються главою 83 ЦК України. Відповідачі не мали правових підстав користуватись житловим будинком, який належить донькам позивача. Проте, позивачем відповідно до вимог статей 12 та 81 ЦПК України не доведено неправомірного набуття (безпідставного збагачення) відповідачем [PERSON] коштів в сумі 16000 грн. за проживання [PERSON] у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить неповнолітнім донькам позивача, що виключає підстави для визнання судом наявності кондикційних зобов`язань між [PERSON] та [PERSON] , яка фактично не користувалась указаним будинком. [PERSON] також не доведено наявність в діях [PERSON] складу цивільного правопорушення, що б могло бути підставою для стягнення з останньої на користь позивача збитків, які передбачені статтею 22 ЦК України (прямої дійсної шкоди та/або упущеної вигоди) у зв`язку з користуванням [PERSON] житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Відтак, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення 16000 грн., отримані за передачу в оренду житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] за період з березня 2018 по червень 2019 року є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості за спожитий природній газ в сумі 15574,72 грн., суд виходить з таких мотивів. Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). У період з листопада 2018 року по червень 2019 року та на час звернення позивача [PERSON] з цим позовом до суду остання та члени її родини у будинку за адресою: [ADDRESS] фактично не проживали і природній газ не споживали. Заборгованість в сумі 15574,72 грн. накопичилась у результаті проживання [PERSON] у вказаному будинку. Доказів висунення ТОВ «Сумигаз збут» вимог до [PERSON] про сплату заборгованості в сумі 15574,72 грн. за спожитий природній газ позивачем до суду не надано. Указане товариство як учасник цієї справи також не надало доказів вжиття заходів стягнення цього боргу саме з позивача як законного представника нових співвласників будинку. Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи у спірний період (з листопада 2018 року по червень 2019 року) регулюються Правилами постачання природного газу, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (зі змінами), зареєстровані у Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1382/27827 (далі - Правила № 2496). Відповідно до пункту 5 розділу І Правил № 2496 побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. За змістом пункту 1 розділу ІІІ Правил № 2496 підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді; відсутність простроченої заборгованості побутового споживача перед діючим постачальником за поставлений природний газ (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки розрахунків. Припинення газопостачання не звільняє побутового споживача від обов`язку сплатити заборгованість за фактично спожитий природний газ (пункт 19 Правил № 2496). У разі звільнення займаного приміщення (остаточного припинення користування природним газом) побутовий споживач зобов`язаний повідомити про це діючого постачальника не пізніше ніж за двадцять робочих днів до дня звільнення приміщення (остаточного припинення користування природним газом) та остаточно з ним розрахуватись за договором на постачання природного газу до вказаного споживачем дня звільнення приміщення (остаточного припинення користування природним газом) включно. У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем діючого постачальника про звільнення приміщення (остаточне припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний здійснювати оплату за договором на постачання природного газу, виходячи з умов договору. При цьому договір постачання природного газу з новим споживачем укладається після розірвання договору на постачання із споживачем, який звільняє приміщення (пункт 9 розділу ІІІ Правил № 2496). Тобто зобов`язання з розірвання договору про постачання природного газу з попереднім споживачем покладені на сторони такого договору і новий власник, який виявив бажання стати споживачем природного газу, не наділений ні повноваженнями вчиняти дії, направлені на розірвання договору про постачання електричної енергії, стороною якого він не був, ні нести будь-яких обов`язків у правовідносинах, які виникли між іншими суб`єктами. Відмова постачальника у здійсненні дій щодо укладення договору про постачання природного газу з посиланням на існуючий договір з попереднім власником не ґрунтується на вимогах закону та порушує права нового власника щодо реалізації ним свого права власності на належне йому нерухоме майно. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі № 757/45133/15-ц. Як установлено судом на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] та переходу до неповнолітніх доньок позивача у порядку спадкування права на будинок за адресою: [ADDRESS] спірна заборгованість за спожитий природній газ була відсутня, що вказує на те, що до складу спадщини не увійшли обов`язки спадкодавця перед ТОВ «Сумигаз збут» зі сплати боргу за спожитий природній газ. Відновлення газопостачання у будинку за указаною адресою було здійснено за заявою [PERSON] від 27.09.2018 року до директора ТОВ «Сумигаз збут». Позивач як законний представник неповнолітніх власників будинку не має обов`язку оплати послуг за спожитий [PERSON] природній газ. Право вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природній газ в сумі 15574,72 грн. належить не позивачу у цій справі, а третій особі ТОВ «Сумигаз збут», яке розпочало процедуру досудового врегулювання цього питання шляхом надсилання досудового попередження на ім`я [PERSON] (а.с.149). [PERSON] як законний представник нових власників має право звернутись до ТОВ «Сумигазбут» з питання укладення договору на постачання природного газу та вимогою про його відновлення за адресою: [ADDRESS] . При цьому наявність боргу попереднього побутового споживача, якого ТОВ «Сумигаз збут» допустив до споживання природного газу без укладення договору, не є правовою підставою для відмови [PERSON] в укладенні такого договору, укладення якого є обов`язком постачальника. У разі невиконання постачальником природного газу зобов`язання з укладення договору, який відповідає типовому договору, таке право підлягає захисту судом на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України шляхом зобов`язання. Таким чином, оскільки позивач не несе обов`язків у правовідносинах, що виникли між ТОВ «Сумигаз збут» та [PERSON] , позовна вимога [PERSON] до останньої про стягнення на її користь боргу за спожитий природній газ в сумі 15574,72 грн. є не обґрунтованою і задоволенню не підлягає. Позивач визнала, що до ТОВ «Сумигаз збут» з питання укладення договору про постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] та відновлення газопостачання не зверталась і відповідно указане товариство їй не відмовляло в цьому. Відтак, позивач не довела, що права та законні інтереси її доньок є порушеними і підлягають судовому захисту в обраний позивачем спосіб. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Ухвалою суду від 21.11.2019 року позивач за її клопотанням була звільнена від оплати судового збору в сумі 1536,80 грн. на підставі статті 8 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.За змістом частини 7 указаної статтіякщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки відповідачі не подали доказів понесення відповідних судових витрат, розподіл судових витрат судом не проводиться. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed