Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 09.07.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики на суму 150000,00 грн., проценти за період 30.03.2019-24.06.2019 на суму 6312,33 грн., інфляційні втрати за травень 2019 р. на суму 2560,50 грн. та штраф на суму 25000,00 грн., та судові витрати. Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 526, 530, 536, 610, 1046, 1047, 1049 ЦК України. Ухвалою від 23.07.2019 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. На адресу реєстрації відповідача [PERSON] відповідно до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення надсилалась копія ухвали про відкриття провадження, а також копія позовної заяви з додатками. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернуто до суду. На конверті наявна відмітка листоноші «вручено 19.08.2019 року». Відзиву або будь-яких інших заяв щодо розгляду справи від відповідача в строк, визначений в ухвалі суду та передбачений процесуальним законодавством: 15 денний строк з дня вручення позову з додатками та ухвали суду про відкриття провадження по справі, від відповідача не надійшло. Від представника відповідача до суду після спливу зазначеного строку надано клопотання про розгляд справи з викликом сторін та виказується думка щодо незгоди з заявленими вимогами за позовом. Вказане клопотання надано суду 18.09.2019 року, та передано судді 19.09.2019 року, тобто після прийняття заочного рішення по справі. Відповідно до ч. 5 ст. 274 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що між сторонами 11.03.2019 року був укладений договір позики, за яким позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 150 000,00 грн., які відповідач зобов`язався повернути до 29.03.2019 року. Відповідно до взятих зобов`язань відповідач в разі порушення строку повернення коштів повертає неустойку /штраф/ у розмірі 25 000,00 грн. В передбачений договором строк відповідач грошей не повернув, у зв`язку з чим, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Відзиву на позов чи питань незгоди з позовними вимогами щодо розгляду даної справи від відповідача [PERSON] до суду в 15 денний строк з часу отримання ухвали суду та позову з додатками, а саме до 04.09.2019 року не надійшло. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 11.03.2019 року [PERSON] взяв в борг 150 000,00 грн. у [PERSON] та зобов`язався повернути до 29.03.2019 року, про що власноручно склав письмову розписку /а.с.5-6/. Позивач [PERSON] зазначає, що відповідач [PERSON] грошові кошти в зазначений в розписці термін не повернув. Позивач в порядку досудового врегулювання спору двічі: 05.06.2019 року та 24.06.2019 року спрямовував на адресу відповідача письмові вимоги про сплив строку повернення боргу, які були отримані відповідачем, що вбачається з наданих суду належних доказів /а.с. 7-10/. Вказані обставини в ході судового розгляду справи стороною відповідача не спростовані. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході розгляду справи встановлено, що між сторонами 11.03.2019 року було укладено договір позики, про що суду надано власноручно написану розписку відповідача [PERSON] . На теперішній час боргові зобов`язання відповідачем не виконані. Вказані в позовній заяві обставини, відповідачем не спростовані. Приймаючи до уваги положення ст. 625 ЦК України, суд погоджується з розрахунком позивача щодо розміру суми боргу, неустойки, 3 відсотків річних та інфляційних витрат. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення основної суми боргу, неустойки, процентів та інфляційних витрат підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. При цьому відповідно до ч. 7 ст. 279 ЦПК надане представником відповідача клопотання щодо незгоди розгляду справи без виклика сторін, та не надання відзиву на позов з мотивами не визнання позовних вимог в передбачений законом строк відхиляється судом, оскільки рекомендоване повідомлення наявне в справі достеменно визначає день отримання відповідачем ухвали суду та позову з додатками. Пояснення представника відповідача щодо не отримання відповідачем ухвали, в зв`язку з чим сторона відповідача вважає, що строк не пропустила, не заслуговують на увагу. Окрім того, представником відповідача не ставиться питання щодо поновлення строку, а також вказується на категоричне не визнання позову, але на додаток стороною відповідача не надано належних доказів щодо його сумніву відносно достовірності документів, наданих позивачем. Також суд звертає увагу, що саме після дати та часу розгляду справи - 18.09.2019 року о 12-00 годин, стороною відповідача надане клопотання -18.09.2019 року о 14-53 годин, яке передано до суду після прийняття судом заочного рішення. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору в розмірі 1838,73 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved