Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Керівник Генічеської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства Генічеська центральна районна лікарня Генічеської районної ради Херсонської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] 24 травня 2019 року близько 17:00, перебуваючи по вулиці Шкільній в ході виниклої сварки з місцевим жителем [PERSON] , [INFO] , наніс останньому 2 удари лівою рукою в область правої частини обличчя, тим самим спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді крововиливу віка правого ока, крововилив в білкову оболонку правого ока, які відповідно до висновку експерта № 16/Г від 29 травня 2019 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вироком Генічеського районного суду від 21 серпня 2019 року затверджено угоду від 10 червня 2019 року про примирення між потерпілим та обвинуваченим. [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Крім того, вироком суду встановлено, що [PERSON] свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав та підтвердив нанесення тілесних ушкоджень малолітньому [PERSON] знаходився в дитячому відділенні лікарні з 24 травня 2019 року по 27 травня 2019 року. Сума витрачених лікарнею коштів склала 1718,13 грн. У зв`язку з викладеним просить стягнути з відповідача на користь Комунального некомерційного підприємства Генічеська центральна районна лікарня Генічеської районної ради Херсонської області витрати за лікування потерпілого від злочину у сумі 1718,13 грн. та судовий збір. Прокурор Генічеської місцевої прокуратури [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позов та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши прокурора та відповідача, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24 травня 2019 року [PERSON] , перебуваючи по [ADDRESS] , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході раптово виниклої сварки з місцевим жителем даного села, [PERSON] , [INFO] , діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс останньому два удари лівою рукою, сжатою в кулак в область правої частини обличчя, таким чином спричинивши [PERSON] , тілесні ушкодження у вигляді крововиливу віка правого ока, крововилив в білкову оболонку правого ока, які відповідно до висновку експерта № 161/Г від 29 травня 2019 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 21 серпня 2019 року затверджено угоду про примирення між обвинуваченим [PERSON] , який вину визнав, та потерпілим [PERSON] і його представником [PERSON] . [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 100 годин громадських робіт. Згідно листа Комунального некомерційного підприємства Генічеська центральна районна лікарня Генічеської районної ради Херсонської області від 20 березня 2020 року [PERSON] , [INFO] , знаходився у дитячому відділенні лікарні з 24 травня 2019 року по 27 травня 2019 року, кількість ліжко-днів 3. Сума витрачених лікарнею коштів складає 1718 грн. 13 коп. Вартість одного ліжко-дня - 572 грн. 71 коп. Надаючи правову оцінку правовідносинам що склалися, суд виходить з наступного. Частиною 1 статті 1206 ЦК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету (ч. 3 ст. 1206 ЦК України). Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07 липня 1995 року (далі - Постанова) питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року (далі - Порядок). Пунктом 2 Порядку передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обумовленість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Згідно пункту 6 Постанови, відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб (п. 3 Постанови). Частинами 1, 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин з огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та зокрема причинний зв`язок між злочинними діями [PERSON] і перебуванням потерпілого [PERSON] на лікуванні, понесення НКЗ Генічеська ЦРЛ витрат на лікування останнього, враховуючи позицію відповідача, який проти задоволення позовних вимог не заперечує, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved