Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

На підставі договору № 544/2505SFPR7 від 09 вересня 2011 року ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] перебували у договірних правовідносинах. Відповідно до умов договору ПАТ «Платинум Банк» надав відповідачеві у тимчасове платне користування на поточні потреби грошові кошти у розмірі 12271 гривня 30 копійок, які відповідач зобов'язувалась повернути до 09 вересня 2014 року, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом згідно Договору. [PERSON] своє зобов'язання щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших витрат належним чином не виконала. Станом на 27 червня 2015 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 11 962 гривні 30 копійок, в тому числі: 9 884 гривні 30 копійок - заборгованість за тілом кредиту, 1 002 гривні - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 076 гривень - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. На підставі договору факторингу № 20120726-Г від 26 липня 2012 року ПАТ «Платинум Банк» передало право вимоги за кредитним договором із [PERSON] ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», яке на підставі договору факторингу № 2 від 08 жовтня 2012 року передало право вимоги ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». ТОВ «Кредекс фінанс» набуло право вимоги за цим кредитним договором на підставі договору факторингу із ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» № 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року. Представник позивача у судове засідання не з'явився, 29 липня 2015 року подав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав та просив провести розгляд справи у його відсутності на підставі раніше поданих документів (а.с. 23). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечила, що дійсно у вересні 2011 році отримала кредит у ПАТ «Платинум Банк» і сплачувала за графіком до травня 2012 року. У травні 2012 року вона потрапила до лікарні із рядом неврологічних хвороб, через важкий стан здоров'я не змогла продовжувати роботу і була звільнена. В даний час вона потребує постійної реабілітації, доходи має лише з ведення домашнього господарства, а тому не змогла сплачувати за кредитом. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Кредекс фінанс» про стягнення заборгованості із [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав: Згідно до ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне майбутньому ( майбутня вимога). Відповідно до змісту статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі договору факторингу № 1/15ФКю від 08 травня 2015 року (а.с. 9-10) ТОВ «Кредекс Фінанс» передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження ТОВ «Фінансова компанія Європейська Агенція з повернення боргів» за плату, який відступає ТОВ «Кредекс Фінанс» права вимоги до боржників зазначених в реєстрі заборгованостей. ТОВ «Фінансова компанія Європейська Агенція з повернення боргів», в свою чергу, отримало право вимоги за кредитним договором з [PERSON] на підставі договору факторингу № 2 від 08 жовтня 2012 року з ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», яке набуло право вимоги на підставі договору факторингу № 20120726-Г від 26 липня 2012 року із ПАТ «Платинум Банк» (а.с. 11, 12). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено право кожної особи у порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору № 544/2505SFPR7 від 09 вересня 2011 року (а.с. 6) та договору факторингу № 1/15-ФКю. Предметом договору є кредит в сумі 12 271 гривня 30 копійок, які відповідач отримав шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок продавця за реквізитами зазначеними позичальником (а.с. 6) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0001 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09 вересня 2014 року (п. 1.1. Договору). Відповідно до п. 1.2 Договору для видачі та зарахування коштів для погашення кредиту Банк відкрив позичальнику рахунок, а позичальник у свою чергу доручив Банку самостійно утримувати всі належні комісії, що мають сплачуватися при видачі кредиту, перераховувати з рахунку кредитні кошти на рахунок продавця товару та страхові премії на рахунок страхувальника. Перерахування коштів для погашення заборгованості за кредитом повинно було здійснюватись позичальником з 01 по 06 число кожного місяця включно рівними частинами у сумі 709 гривень (п.п. 2.5, 2.8). Позичальник зобов'язувався повернути наданий кредит, проценти за користування кредитом, комісії з надання та обслуговування кредиту та всі інші платежі за кредитом у встановленому Договором розмірі. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Позичальником за період з 09 вересня 2011 року по 27 червня 2015 року сплачено на користь ПАТ «Платинум Банк» 5 065 гривень. З наданих відповідачем та оглянутих судом квитанцій слідує, що останній платіж за кредитним договором [PERSON] здійснила у травні 2012 року. 25 липня 2012 року під час відступлення права вимоги від ПАТ «Платинум Банк» до ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» зупинено нарахування відсотків та інших платежів. Відповідно до витягу з Реєстру заборгованостей за договором факторингу №1/15-ФКю від 08 травня 2015 року (зворот а.с. 3), у [PERSON] утворилась заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 9 884 гривні 30 копійок. Проценти за користування кредитом нараховуються банком з дати надання кредиту щомісячно на дату сплати поточної заборгованості за кредитом, виходячи з залишку непростроченої заборгованості за кредитом (п. 2.3 Договору). Станом на 27 червня 2015 року у [PERSON] утворилась заборгованість за відсотками в сумі 1002 гривні. Пунктом 5.3 Договору передбачено, що у разі прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або частини суми кредиту, позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню у розмірі 0,3 % від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення. Витягом з реєстру заборгованостей (зворот а.с. 3) доведено, що відповідач - позичальник [PERSON] має заборгованість по пені в сумі 1 076 гривень. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за його порушення. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Підпунктом «ж» п.1.1.1 Договору встановлено дату повернення кредиту 09 вересня 2014 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимога ТОВ «Кредекс Фінанс» є цілком законною, обґрунтованою вимогами цивільного законодавства та умовами Договору, а тому підлягає до задоволення. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України). При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 243 гривні 60 копійок судового збору (а.с. 1), які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved