Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 920 006 грн 59 коп (т.1 а.с.35-36). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування від 18 листопада 2011 року йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Проте він дізнався, що з метою виконання зобов`язання [PERSON] за кредитним договором від 04 серпня 2008 року №11380106000, укладеним з Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк», відповідач передав указану квартиру в іпотеку банку. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» були укладені договори, за якими право вимоги за кредитним та іпотечним договорами відступлені ТОВ «Кей-Колект». Оскільки до нього як нового власника нерухомого майна перейшли всі права та обов`язки іпотекодавця, тому 26 травня 2017 року він уклав з ТОВ «Кей-Колект» договір № 11380106000/732563, за умовами якого в рахунок виконання зобов`язання позичальника ним були передані товариству грошові кошти в сумі 920 006,47 грн, внаслідок чого іпотекодержатель припинив іпотечні правовідносини щодо вищевказаної квартири. Вважає, що за вказаних обставин він має право вимагати від відповідача відшкодування сплаченої ним кредитору суми. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 25 липня 2018 року відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначив підготовче судове засідання. Відповідачем у запропонований строк надано відзив (т.1 а.с.89-92), відповідно до якого він просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Підставами для відмови у позові він зазначив, що жодних повідомлень про відступлення права вимоги не отримував. На даний час на виконанні перебуває виконавчий лист про стягнення з нього на користь ПАТ «Укрсиббанк» суми заборгованості в розмірі 1 130 282,60 грн. Ураховуючи наявність невиконаного зобов`язання перед ПАТ «Укрсиббанк» та продовження звернення стягнення на заробітну плату по виконавчому листу вирішення питання про задоволення позовних вимог [PERSON] призведе до подвійної відповідальності боржника. Те саме стосується і відступлення права вимоги по договору іпотеки. Такого договору позивачем надано не було як і не надано доказів повідомлення боржника про відступлення прав за іпотечним договором. Отже позивачем не надано жодних доказів наявності взаємовідносин між ТОВ «Кей-Колект» та [PERSON] . Укладення договору №11380106000/732563 від 26.05.2017 між позивачем та ТОВ «Кей-Колект» не підпадає під підстави, визначені Законом України «Про іпотеку» про припинення іпотеки. Також незрозуміла природа договору №11380106000/732563 від 26.05.2017, який укладено на підставі ст. 554 ЦК України. Новозаводський районний суд м. Чернігова рішенням від 23.11.2018 у задоволенні позову відмовив. Чернігівський апеляційний суд постановою від 21.02.2020 рішення залишив без змін. Верховний Суд постановою від 24 лютого 2021 року вищевказане рішення суду від 23.11.2018 та постанову від 21.02.2020 скасував, направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 18.03.2021 року прийняв до свого провадження справу за правилами загального позовного провадження і призначив підготовче судове засідання. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 26.05.2021 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити. Позивач суду пояснив, що він сплатив борг за кредитним договором за відповідача, оскільки невиконання ним своїх кредитних зобов`язань призвело б до звернення стягнення на предмет іпотеки, належну йому квартиру. Зазначив, що кошти сплачував готівкою в касі банку. У зв`язку з певним проміжком часу, оригінали квитанцій не збереглися, проте надходження коштів підтверджується довідками АТ «Укрсиббанк». Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову відповідно відзиву (т.1 а.с.89-92) та письмових пояснень (т.2 а.с.226-230). Зазначив, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту своїх прав. Позивач не є майновим поручителем, оскільки договір поруки не укладався. Договір №11380106000/732563 від 26.05.2017, укладений між ТОВ «Кей-Колект» та [PERSON] , є нікчемним та не створює жодних юридичних наслідків, а тому посилання позивачем на ст.556 ЦК України є неможливим. Законодавство в даному випадку передбачає визнання договорів відчуження нерухомого майна недійсними та застосування наслідків недійсності договорів для усіх учасників правовідносин, що склалися. Укладений з ТОВ «Кей-Колект» договір № 11380106000/73256 не може бути підставою для стягнення коштів із відповідача. Надані квитанції не можуть бути враховані судом, як доказ виконання зобов`язань по договору №11380106000/732563 від 26.05.2017, оскільки позивачем не надано їх оригіналів, а також за своїм характером, не відповідають умовам договору, так як підтвердженням безготівкового перерахування коштів є платіжне доручення. Представник третьої особи ТОВ «Кей-Колект» в судове засідання не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлений, надіслав письмові пояснення (т.2 а.с.138-141), де зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Вказав, що дійсно позивач [PERSON] сплатив грошові кошти на загальну суму 920 006 грн 59 коп замість боржника [PERSON] на підставі договору № 11380106000/732563 від 26.05.2017 трьома платежами 29.05.2017, 17.07.2017 та 14.08.2017. Вказані кошти зараховані стягувачем як погашення кредитної заборгованості [PERSON] за кредитним договором. На даний час не існує будь-якого незавершеного виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кей-Колект» чи будь-якої іншої особи заборгованості за вказаним кредитом. Представник третьої особи АТ «Укрсиббанк» в судове засідання не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлений, клопотань про відкладення розгляду до суду не надходило. Відповідно ст.223 ЦПК України суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності представників третіх осіб. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 04 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», який змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк»,та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11380106000, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 933 000 грн, строком до 03 серпня 2038 року, зі сплатою 20,40% річних у порядку та розмірах, установлених кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальником за кредитним договором, 04 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем) укладено договір іпотеки, відповідно до п.1.1 якого, предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності іпотекодавцю (т.1 а.с. 23-25, 50-52). Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 31 травня 2010 року у справі № 2-1196/10 стягнуто солідарно з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 04 серпня 2008 року № 11380106000 в розмірі 1 130 282,60 грн. 24 грудня 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Сенюк А.В., згідно якого [PERSON] зобов`язався продати [PERSON] квартиру [ADDRESS] (т.1 а.с.6, 40). 02 січня 2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Сенюк А.В. (т.1 а.с. 7-8). Відповідно до п. 1.3 вказаного договору під забороною (арештом) відчуження відчужувана квартира не перебуває, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 25887119 від 02 січня 2010 року. Згідно п. 1.4. Вказаного договору в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про податкові застави інформація про перебування майна під податковою заставою відсутня, що підтверджується Витягом із зазначеного реєстру № 25887116 від 02 січня 2010 року. Вказаний правочин також внесено до Державного реєстру правочинів, номер правочину 3790048 (т.1 а.с.9). 18 листопада 2011 року [PERSON] подарував [PERSON] безоплатно квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. (т.1 а.с.3). Право власності на вказану квартиру зареєстровано 25.11.2011 року за [PERSON] , реєстровий номер 23780947 (т.1 а.с.5). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №655882 від 20.02.2013 квартира [ADDRESS] перебуває в іпотеці на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 5207-5208, виданий 12.12.2011 (т.1 а.с.44-45). 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» були укладені два договори, за якими права вимоги за вищевказаними кредитним та іпотечним договорами відступлені ТОВ «Кей-Колект»(т.1 а.с.127-137). На підставі зазначеного договору відступлення права вимоги іпотека була зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про іпотеку №181481 (т.1 а.с.44 зв). 25 травня 2017 року ТОВ «Кей-Колект» направило [PERSON] гарантований лист, в якому запропонував погасити заборгованість за боржника [PERSON] , як наслідок зняти обтяження за іпотечним договором №30108Z106 від 04.08.2008 року (т.1 а.с.19). 26 травня 2017 року між [PERSON] як новим майновим поручителем та ТОВ «Кей-Колект» як новим кредитором було укладено договір № 11380106000/732563, згідно з яким [PERSON] фактично передав ТОВ «Кей-Колект» грошові кошти в розмірі 920 006,47 грн з метою припинення іпотечних правовідносин та отримання пакету документів для зняття обтяжень з іпотечного майна, а саме: квартири [ADDRESS] (т.1 а.с. 20-21). Факт внесення грошових коштів на рахунок ТОВ «Кей-Колект» підтверджується копіями квитанцій від 29.05.2017 на суму 368 002,59 грн, 17.07.2017 на суму 276 002,00 грн та 14.08.2017 на суму 276 002,00 грн (т.1 а.с.49) та довідками АТ «УкрСиббанк» від 26.11.2021 року про здійснення указаних платежів на загальну суму 920 006, 59 грн (т.2 а.с.223-226). В Новозаводському відділі державної виконавчої служби м. Чернігова перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1196, виданого 28.10.2010 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 1 130 282 грн 60 коп (т.1 а.с.95,142-146). Згідно листа ПП «Фірма «АЛВО» №16/10 від 16.10.2018 станом на жовтень 2018 року із заробітної плати відповідача продовжують утримуватися грошові кошти на погашення боргу за виконавчим документом (т.1 а.с.96). Станом на 20.02.2019 виконавче провадження №41059017, де боржником є [PERSON] , а стягувачем АТ «УкрСиббанк» завершено, що підтверджується відомостями із автоматизованої системи виконавчого провадження (т.1 а.с.204-205). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 583 ЦК України заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України). Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Однією з ознак застави є те, що це є додаткове, акцесорне зобов`язання, що не може існувати автономно і самостійно. Воно завжди викликане наявністю іншого зобов`язання, яке потребує забезпечення свого виконання. Акцесорність застави означає, що припинення основного зобов`язання або недійсність договору, забезпеченого заставою, тягне за собою неможливість існування й застави. Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення вимог за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. При цьому в іпотечних правовідносинах майновий поручитель за іпотечним договором вступає в правовідносини безпосередньо з кредитором, але не від імені боржника, а від власного імені. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Згідно з частиною другою статті 11 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням. Відповідно до частини третьої статті 42 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель, який виконав основне зобов`язання повністю або в частині, має право вимагати від боржника відшкодування сплаченої майновим поручителем суми. Таким чином, статті 11 та 42 Закону України «Про іпотеку» визначають правові наслідки різних ситуацій - задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки (стаття 11 Закону України «Про іпотеку») і добровільного повного або часткового виконання майновим поручителем обов`язку боржника (стаття 42 Закону України «Про іпотеку»). Тобто, якщо основне зобов`язання припиняється внаслідок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, то відбувається заміна особи в зобов`язанні і майновий поручитель набуває всіх прав кредитора за основним зобов`язанням (частина друга статті 11 Закону України «Про іпотеку»). Разом з тим, якщо майновий поручитель добровільно виконав повністю або частково забезпечене основне зобов`язання і при цьому не відбулося звернення стягнення на предмет іпотеки, то майновий поручитель вправі вимагати у боржника стягнення раніше сплаченої суми; це право виникає в силу статті 42 Закону України «Про іпотеку», а його правова природа є регресною. Водночас згідно з пунктом 3 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). У цій нормі закріплений окремий випадок (підстава) суброгації. Умовами суброгації прав кредитора до майнового поручителя є такі: 1) основне зобов`язання має бути дійсним; 2) застава, якою забезпечується основне зобов`язання, має бути дійсною; 3) поручитель має виконати обов`язок боржника перед кредитором. Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 487/4846/16-ц (провадження № 61-15510св18). Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Щодо заперечень відповідача, що позивачем заявлено позовні вимоги на підставі ст. 556 ЦК України, яке не може бути застосовано до спірних правовідносин сторін, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі ст. 546 ЦК України порука та застава визначені як окремі види забезпечення зобов`язань. Поручитель і майновий поручитель є суб`єктами різних за змістом цивільних правовідносин. Поручитель є суб`єктом такого виду забезпечення виконання зобов`язання, як порука, а майновий поручитель є суб`єктом іншого виду забезпечення виконання зобов`язання застави. Правовий статус поручителя й майнового поручителя врегульовано окремо, із суттєвими видовими відмінностями, достатніми для їх розрізнення та для вирішення спорів за їхньої участі шляхом безпосереднього застосування відповідних норм цивільного закону. Оскільки договір іпотеки є різновидом договору застави та окремим способом забезпечення зобов`язань, регулювання якого здійснюється статтями 572-593 гл. 49 ЦК і спеціальним законом, то до іпотечних правовідносин за участі майнового поручителя не підлягають застосуванню положення § 3 гл. 49 ЦК (постанова Верховного Суду України від 16 жовтня 2012 року у справі №3-43гс12). Також не заслуговують на увагу доводи відповідача стосовно того, що позивач не є майновим поручителем, оскільки договір поруки з ним не укладався, договір №11380106000/732563 від 26.05.2017є нікчемним,з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. У даному випадку до позивача перейшло право власності на предмет іпотеки згідно договору дарування від 18 листопада 2011 року, а тому [PERSON] набув статусу іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором. Позивач сплатив на користь ТОВ «Кей-Колект» грошові кошти саме на погашення заборгованості за кредитним договором від 04 серпня 2008 року № 11380106000, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , про що свідчать копії квитанції та довідки АТ «УкрСиббанк» про зарахування сплачених коштів на відповідний рахунок. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження сплати коштів на погашення заборгованості за кредитним договором від 04 серпня 2008 року № 11380106000 за рішенням суду від 31 травня 2010 року у справі № 2-1196/10 у повному обсязі. Ураховуючи, що позивач, як майновий поручитель, добровільно за кредитним договором №11380106000 від 04 серпня 2008 року виконав забезпечене основне зобов`язання відповідача перед ТОВ «Кей-Колект» і при цьому не відбулося звернення стягнення на предмет іпотеки, тому в силу вимог статті 42 Закону України «Про іпотеку» до нього переходить право вимоги від боржника відшкодування сплаченої суми боргу у розмірі 920 006,59 грн, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 8 810 грн 00 коп (т.1 а.с.33). Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 8 810 грн 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved