Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Костянтинівський міжрайонний прокурор Донецької області 10.04.2015 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Костянтинівського медичного училища про стягнення грошових коштів у розмірі 9576,80 грн., в обґрунтування якого зазначив наступне: [PERSON] з 01.09.2013 року навчається у Костянтинівському медичному училищі, яке відповідно до Статуту віднесене до вищого навчального закладу 1 рівня акредитації, та щомісячно з вересня 2013 року отримує стипендію у розмірі 550 грн., також у вересні 2013 року нараховано додатково 135 грн., у травні 2014 року 40,70 грн., у червні 2014 року 41,80 грн., у липні 2014 року 64,35 грн., у серпні 2014 року 64,35 грн., у вересні 2014 року 72,60 грн., у жовтні 2014 року 72,60 грн., у листопаді 2014 року 95,70 грн., у грудні 2014 року 311,10 грн. Батько студентки [PERSON] [PERSON] на день вступу до училища мав стаж підземних робіт 15 років 11 місяці. [PERSON] з урахуванням ч.1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (якою передбачено, що діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш, як 15 років, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб) має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Однак за весь час навчання, а саме з вересня 2013 року по грудень 2014 року, стипендія [PERSON] нараховувалась на загальних підставах та була нижчою за рівень пожиточного мінімуму для працездатних осіб, за інший період взагалі не нараховувалась. Статтею 12 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який з 01.01.2013 по 31.11.2013 становить 1147 грн., з 01.12.2013 по 31.12.2013 становив -1218 грн.. Згідно з п.4 «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» зупинено дію положень окремих законів та визначено перелік законів, які застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного Фонду України на 2013 рік. До вказаного переліку Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не входив, відповідно його дію не було зупинено. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становив з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. 1218 грн.. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2015 по 01.02.2015 р. становив 1218 грн. Згідно з п. 6-7 «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» закріплено перелік норм і положень законів , які застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюжєету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік. До вказаного переліку Закон України «про підвищення престижності шахтарської праці» не входить. Пунктом 9 «Прикінцеві положення» Закону України «про державний бюджет України на 2015 рік» закріплено перелік норм законів, які застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів відноситься ст..5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Таким чином, [PERSON] мала отримувати стипендію з 01.09.2013 по 31.11.2013 у сумі 1147 грн., з 01.12.2013 по 31.12.2013 у сумі 1218 грн., з 01.01.2014 по 31.12.2014 у сумі 1218 грн, , в той час як Костянтинівським медичним училищем стипендія [PERSON] нараховувалася на загальних підставах та не за весь період навчання, внаслідок чого [PERSON] недоотримала стипендію у сумі 9576,80 грн. У судовому засіданні прокурор Дюміна О.В. позов підтримала за наведених у позовній заяві підстав. Позивач [PERSON] до суду не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність та з посиланням на підтримання позову. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав за підстав, аналогічних викладеним у письмових запереченнях проти позову, а саме: Відповідно до статті 61 Закону України «Про освіту» фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Відповідно до ст.51 Закону України «Про освіту» особи, які навчаються у навчальних закладах, мають право на забезпечення стипендією у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України від 12.07.2004 р. №882. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 р. №882 «Питання стипендіального забезпечення» затверджено порядок призначення і виплати стипендії. Дія цього порядку поширюється на осіб, які навчаються у навчальних закладах, установах за рахунок коштів відповідних бюджетів. Положеннями п.6 вищезазначеної Постанови передбачено, що соціальні стипендії призначаються студентам, які навчаються за гірничими спеціальностями, батьки яких загинули або стали інвалідами внаслідок отримання травм на виробництві, професійного захворювання під час роботи на вугледобувних підприємствах. Вказана Постанова є чинною на теперішній час, однак витрати на стипендіальне забезпечення осіб окремих категорій шахтарів у відповідності до вимог ст.5 Закону України «Про підвищення шахтарської праці» в ній не передбачені. Крім того, [PERSON] не зверталась та не надавала документи стипендіальній комісії Костянтинівського мідичного училища для призначення їй соціальної стипендії відповідно до ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Відповідно до ст.7 Бюджетного кодексу України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями. Згідно ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Зміни розмірів, мети та обмеження в часі бюджетних призначень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, здійснюються лише за наявності у законі про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет) відповідного положення. Відповідно до п.30 ст.20 Бюджетного кодексу України визначено кошторис основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобовязань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень. Так, відповідно до Статуту Костянтинівського медичного училища (далі-Училище) комунальний вищий навчальний заклад, який прийнято у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебуває в управлінні Донецької обласної ради та фінансується за рахунок коштів обласного бюджету. Кошторисом доходів і видатків Костянтинівського медичного училища на відповідні роки не передбачалось видатки на стипендіальне забезпечення осіб окремих категорій шахтарів у відповідності до вимог ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та станом на 27 квітня 2015 року дебіторська чи кредиторська заборгованість по стипендіям відсутня. Таким чином, дії Костянтинівського медичного училища у виплаті стипендії [PERSON] у межах асигнувань відповідають чинному законодавству України, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Крім того, Положенням про Міністерство освіти і науки України (МОН), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №630, визначено, що МОН є головним органом у системі централізованих органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки. МОН України відповідно до покладених на нього завдань, реалізує державну політику в частині стипендіального забезпечення. Разом з тим, відповідно до листа № 1/11-5666 від 17.04.2015 МОН України, де зазначено, що видатки для стипендій відповідно до статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачені тільки для осіб, що навчаються за гірничими спеціальностями. Відтак, вважає, що позовні вимоги не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню. Просив відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено наступне: Згідно наказу ректора Костянтинівського медичного училища від 11.08.2013 р. за №93-О (а.с.7) [PERSON] з 01.09.2013 р. зараховано до складу студентів першого курсу денної форми навчання за напрямами (спеціальностями) за державним замовленням згідно з додатком. З додатку вбачається, що [PERSON] зарахований на навчання за спеціальністю «акушерська справа» за кодами особливого вступу 5.12010105 (а.с. 8). Крім того, представник відповідача у судовому засіданні визнав, що [PERSON]. вступила до Костянтинівського медичного училища поза конкурсом як пільговик, а саме: особа, якій Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» надано право на вступ до вищого навчального закладу поза конкурсом. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п.1.1 Статуту Костянтинівське медичне училище віднесене до вищого навчального закладу 1 рівня акредитації (а.с. 6). Згідно свідоцтву про народження серії I-НО № 386975, виданого 08.05.1996 р. Димитровським міськвідділом реєстраційї актів цивільного стану Донецької області, [PERSON] народилася 27 березня 1996 року, її батьком записаний [PERSON] (а.с. 10). Судом встановлено, що батько студента [PERSON] [PERSON] на день вступу доньки до Костянтинівського медичного училища мав стаж підземних робіт 15 років 11 місяців, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] серії БТ-IІ № 7050230 (а.с. 12-15) та довідкою ПАТ «Шахтоуправління «ПОКРОВСЬКЕ» № 3036 від 02.07.2013 р. (а.с. 11). 30.03.2015 р. [PERSON] звернулася до Костянтинівського міжрайонного прокурора із заявою щодо правильності визначення їй стипендії та представництва інтересів у суді (а.с. 5). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, на яку відповідно до Конституції України та цього Закону покладається така функція, зокрема, як представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина та держави у суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави або громадянина у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Наявність таких підстав має бути підтверджена прокурором шляхом надання суду відповідних доказів. За наявності підстав, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, з метою представництва громадянина або держави прокурор має право порядку, передбаченому процесуальним законом: 1) звертатися до суду з позовами (заявами, поданнями); 2) вступати у справу, порушену за позовами (заявами, поданнями) інших осіб, на будь-якому етапі розгляду; 3) ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; 4) брати участь у розгляді справ. Підставою звернення прокурора до суду з цією заявою в інтересах громадянина [PERSON] є неспроможність самостійно захистити свої права на отримання стипендії, яке передбачено Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», враховуючи її скрутний матеріальний стан, а саме отримання нею доходів у розмірі, меншому, ніж встановлений законом прожитковий мінімум. Суд прийшов до висновку про наявність законних підстав для звернення прокурора в інтересах громадянина [PERSON] до суду із вимогами, що є предметом розгляду даної цивільної справи. Відповідно до ч.2 ст.62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Згідно ч.5 ст.62 Закону України «Про вищу освіту» розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення і виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України. При призначенні стипендії ВНЗ керуються Порядком призначення і виплати стипендій, затвердженим постановою КМУ від 12.07.2004 р. № 882 «Питання стипендіального забезпечення», дія якого поширюється на осіб, які навчаються у ВНЗ за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Разом з тим, чинним Порядком призначення і виплати стипендії «Питання стипендіального забезпечення», затвердженим постановою КМУ від 12.07.2004 р. № 882, окремо не передбачена виплата соціальних чи академічних стипендій особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, у тому числі і у підвищеному розмірі. До цього нормативного акту неодноразово вносились зміни та доповнення, однак у відповідність до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» він не приведений. Однак, положення Порядку призначення виплати стипендій, затвердженого постановою КМУ від 12.07.2004 р. № 882 «Питання стипендіального забезпечення», щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до даного випадку, оскільки пізніше прийнятим Законом «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів з числа дітей шахтарів. Доводи представника відповідача щодо застосовування Закону України «Про освіту», а не положення Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не заслуговують на увагу, оскільки п.3 Перехідних положень Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить цьому Закону, а тому для правовідносин, що виникають під час навчання у вищому навчальному закладі особи, батько якої є шахтарем та має стаж підземної роботи не менш як 15 років, пріоритетними є норми Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Відповідно до ст.ст. 22 та 64 Конституції України, право на отримання соціальної стипендії в даному випадку, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тобто, аналіз норм чинного законодавства, зокрема, ч.1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та фактичні обставини, встановлені у судовому засіданні, вказують на право [PERSON] отримувати стипендію у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, однак за весь час навчання позивачу нараховувалась стипендія на загальних підставах та була нижчою за рівень прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становив з 01.01.2013 р. по 31.11.2013 р. 1147 грн., з 01.12.2013 р. по 31.12.2013 р. 1218 грн. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. становив 1218 грн. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2014 р. по 01.02.2015 р. становив 1218 грн. Натомість, [PERSON] відповідно довідки № 58 від 31.03.2015 р. нараховувалася ординарна стипендія, яка за розміром є значно меншою: вересень 2013 року по лютий 2015 року по 550 грн. щомісячно, у вересні 2013 року нарахована матеріальна допомога в розмірі 135 грн, у грудні 2014 року нарахована матеріальна допомога 200 грн, також нарахована індексація становить травень 2014 року 40,70 грн, червень 2014 року - 41,80 грн, липень 2014 року 64,35 грн, серпень 2014 року 64,35, вереснь 2014 року 72,60 грн, жовтень 2014 року 72,60 грн, листопад 2014 року 111,10 грн, січень 2015 року 123,75 грн, лютий 2015 року 144,10 грн... Загальна сума стипендії за період вересень 2013 року лютий 2015 року (включно) становить 9900 гривень (а.с. 16). Відповідно до розрахунку, складеного Костянтинівським міжрайонним прокурором і не спростованого відповідачем, сума недонарахованої та невиплаченої стипендії [PERSON] за період з вересня 2013 року по грудень 2014 року включно складає 9576,80 грн. (а.с. 17). Судом перевірено розрахунок заборгованості із недонарахованої та невиплаченої стипендії, та встановлено його відповідність нормам чинного законодавства України. Суд не приймає посилання представника відповідача на те, що позовні вимоги не ґрунтуються на законі, оскільки ані Законом «Про вищу освіту», ані Порядком призначення і виплати стипендії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 р. №882 «Питання стипендіального забезпечення», не передбачено нарахування заявленої в позові соціальної стипендії [PERSON], а також з доводами про відсутність бюджетних асигнувань на виплату студентам стипендій у розмірі прожиткового мінімуму згідно зі ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки вказаною нормою виплата зазначених стипендій не поставлена в залежність від наявності на це коштів у бюджеті чи кошторисі навчального закладу, в якому навчається студент, та обмежень для дії цієї норми у 2013-2015 р.р. не встановлювалось. Людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд, звертає увагу на те, що відсутність бюджетного фінансування не може бути причиною невиконання покладених на Костянтинівське медичне училище зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 р., заява №63134/00 ). Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Застосування судами при розгляді справ Конвенції прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду як джерела права передбачене ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Також суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача проти позову за тих підстав, що [PERSON] в порушення абз.3 п.18 Порядку призначення і виплати стипендії, затвердженого постановою КМ України від 12.07.2004 р. № 822 «Питання стипендіального забезпечення» не зверталася та не надавала документи стипендіальній комісії Костянтинівського медичного училища для призначення соціальної стипендії. Так, п.18 зазначеного Порядку регламентує утворення стипендіальної комісії навчальними закладами для вирішення питань з призначення та позбавлення академічної або соціальної стипендії (у тому числі спірних), надання матеріальної допомоги учням, студентам, курсантам вищого навчального закладу, заохочення кращих з них за успіхи у навчанні, участь у громадській, спортивній та науковій діяльності, а також склад стипендіальної комісії та її роботу. [PERSON] була зарахована до Костянтинівського медичного училища поза конкурсом як пільговик - особа, якій за Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» надано право на вступ до вищого навчального закладу. Відповідні документи про наявність такого права були надані нею ще при вступі до учбового закладу. Ці самі документи і мали бути використані відповідачем при вирішенні питання щодо нарахування соціальної стипендії [PERSON] Враховуючи вище викладене, а також ст.16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав [PERSON] шляхом стягнення з Костянтинівського медичного училища за рахунок коштів державного бюджету України на її користь недорахованої та невиплаченої стипендії у сумі 9576,80 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тож з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 гривень. На підставі ст.ст. 22, 64 Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 62 Закону України «Про вищу освіту», ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», постанови КМУ від 12.07.2004 року № 882 «Питання стипендіального забезпечення», Законів України «Про Державний бюджет України» на 2012-2014 роки, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру»,

Outcome: approved