Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Ладижинський дитячий будинк-інтернат звернувся в суд з вказаною вище заявою. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [PERSON], [INFO], перебуває на повному державному утриманні у Ладижинському дитячому будинку-інтернаті з 24 липня 2001 року. [PERSON] є інвалідом першої «Б» групи з дитинства, інвалідність йому встановлено з 10 березня 2015 року безстроково. Через хворобу, рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 листопада 2015 року, був визнаний недієздатним. Внаслідок тривалого лікування та занять з психологом-реабілітологом відбулось значне поліпшення стану здоров'я [PERSON], у нього з'явилась здатність частково усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У зв'язку з чим, заявник просить скасувати рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 листопада 2015 року про визнання недієздатним [PERSON], та визнати його обмежено дієздатним. Представник заявника в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. На адресу суду від нього надійшла заява з проханням розглядати справу у його відсутність, заявлені вимоги пітримує повністю та просить їх задовольтини. Представник заінтересованої особи - Управління соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністрації Вінницької області в судове засдіання не з'явився, надіславши на адресу суду письмове клопотання з проханням розглядати справу у його відсутність. Представник органу опіки та піклування Заозернянської сільської ради Тульчинського району Вінницької області в судове засідання не з'явився. На адресу суду від нього надійшла заява з проханням розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. З довідки Ладижинського дитячого будинку-інтернату від 09 лютого 2017 року №1-49 судом встановлено, що [PERSON], [INFO], перебуває в Ладижинському дитячому будинку-інтернаті на повному державному забезпеченні з 24 липня 2001 року по даний час (а.с. 4). З довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 10 березня 2015 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], встановлена перша «Б» група інвалідності з 05 березня 2015 року безтерміново (а.с.5). Згідно наказу Ладижинського будинку-інтернату для розумово-відсталих дітей від 24 липня 2001 року № б/н [PERSON] зарахований до вищевказаного будинку-інтернату з 24 липня 2001 року (а.с. 6). Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 листопада 2015 року [PERSON] визнано недієздатним (а.с. 7). Згідно висновку судово-психіатричного експерта №25 від 30 березня 2017 року, [PERSON] страждає на хронічне душевне захворювання у вигляді легкої розумової відсталості, і внаслідок свого захворювання позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 34-36). У відповідності з вимогами ст. 36 ЦК України, суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, за даних обставин [PERSON] не може бути визнаний обмежено дієздатним, оскільки він, внаслідок захворювання, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч. 4 ст. 241 ЦПК України, скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, можливе в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи. В даному випадку, висновком судово-психіатричної експертизи встановлено, що [PERSON] внаслідок захворювання не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому рішення суду про визнання його недієздатним скасуванню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed