Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

із позовною заявою про визнання за законом за кожним окремо права власності на спадкове майно, а саме на ? частину житлового будинку із надвірними будівлями, що знаходиться в с. Тополі по провулку Гоголя, 6 Козелецького району Чернігівської області, та визнання права на ? частину земельної частки (паю) розміром 2,38 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП ім. Гагаріна, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ЧН № 0120479, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 16.07.1996 року за номером 418, і визнання права на ? частку земельної частки (паю) розміром 2,38 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП ім. Гагаріна, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ЧН № 0120709, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 16.07.1996 року, у суд звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Олексіївщинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, третя особа Відділ Держгеокадастру у [PERSON] районі Чернігівської області. В матеріалах справи міститься: - заява позивачів про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог; - заява за підписом сільського голови Олексіївщинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява Відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Чернігівській області за відсутності представника. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] помер 05 січня 2000 року, згідно копії свідоцтва про смерть І-ЕЛ № 285630. На час відкриття спадщини 05 січня 2000 року діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Олексіївщинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області [PERSON] вступила в управління спадковим майном до виповнення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після померлого [PERSON]. Згідно з інформацією, отриманою з державного нотаріального архіву Чернігівської області спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилася. При судовому розгляді цивільної справи також встановлено, що [PERSON] померла 19 лютого 2016 року, згідно копії свідоцтва про смерть І-ЕЛ № 272594. Після смерті [PERSON] [PERSON] районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що: -18 серпня 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 02.08.2016 року [PERSON] на день смерті (19.02.2016 року) була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO], одна. Таким чином, позивачі є такими, що прийняли спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON], померлої 19 грудня 2016 року. Пунктом 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року\~№\~7\~«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Згідно розяснень п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,\~при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). [PERSON] мав право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП ім. Гагаріна на території Олексіївщинської сільської ради та отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) по Олексіївщинській сільській раді серії ЧН № 0120709, який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 16.07.1996 року за № 316. [PERSON] мала право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП ім. Гагаріна на території Олексіївщинської сільської ради та отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) по Олексіївщинській сільській раді серії ЧН № 0120479, який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 16.07.1996 року за № 418. Таким чином, суд вважає необхідним позов позивачів в частині визнання за законом права на право на земельну частку (пай) розміром 2,38 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП ім. Гагаріна, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ЧН № 0120479, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 16.07.1996 року за № 418 та права на право на земельну частку (пай) розміром 2,38 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП ім. Гагаріна, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ЧН № 0120709, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 16.07.1996 року за номером 316, задовольнити. Також, суд вважає необхідним позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в частині визнання за законом права власності за кожним на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою в с. Тополі по провулку Гоголя, 6 Козелецького району Чернігівської області, задовольнити з огляду на наступне. Згідно довідки, наданої виконавчим комітетом Олексіївщинської сільської ради від 02 серпня 2016 року, житловий будинок, що знаходиться в с. Тополі по провулку Гоголя, 6 Козелецького району Чернігівської області, відноситься до категорії «колгоспний двір» та його членами станом на 15.04.1991 року були: [PERSON] та [PERSON]. Тобто, вони вдвох мали право на вищевказаний житловий будинок. Після смерті [PERSON] його частину житлового будинку, як члена колгоспного двору, успадкувала [PERSON], що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Олексіївщинської сільської ради від 02.08.2016 року. Як суспільна група колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ, якою було введено в дію Закон України Про власність. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що житловий будинок, розташований за адресою в с. Тополі по провулку Гоголя, 6 Козелецького району Чернігівської області, побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в сільській раді та розташований на відведеній для цього земельній ділянці, він може бути обєктом спадкування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Перешкодою в отриманні позивачами свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцями не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок.

Outcome: approved