Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У квітні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що між ним та [PERSON] 28.05.2018 року було укладено договір позики, згідно умов якого він передав відповідачу грошові кошти у сумі 40635,53 грн., які останній зобов`язався повернути у строк до 31.12.2018 року. [PERSON] борг у визначений договором строк не повернув. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] суму основного боргу у розмірі 40635,53 грн., 6250,00 грн. відсотків за користування коштами, три проценти річних у розмірі 327,31 грн. та інфляційні втрати у розмірі 942,20 грн., зазначивши про нарахування відсотків, інфляційних та трьох відсотків річних до моменту виконання рішення суду. Інформація про рух справи 25.04.2019 року ухвалою судді Іванківського районного суду відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про день і час слухання справи. Встановлено строк для подання відзиву на позов та відповіді на відзив. Відповідач письмового відзиву на позов не подав. Представник позивача написав заяву, у якій просив справу розглядати без його участі. Позов підтримує. Відповідач, у судове засідання не з*явився. Письмового відзиву на позов не подав. Причини неявки суду не повідомив. У судовому засіданні, яке відбулося 27.05.2019 року заявив, що позовні вимоги визнає частково, так як не згоден із сумою боргу. Стверджував, що частину вже відрахували з його заробітної плати. У зв`язку з цим було відкладено розгляд справи, з метою надання сторонам можливості узгодити зазначені суперечності та вирішити питання укладення мирової угоди. Проте, сторони не надали суду жодного документу після цього судового засідання, а тому суд вирішує справу за матеріалами (письмовими доказами), які наявні у ній. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до розписки від 28.05.2018 року [PERSON] отримав від [PERSON] у борг 40635,53 грн., які зобов`язувався повернути до 31.12.2018 року (а. с. 5). Оригінал розписки було оглянуто, копія розписки долучена до матеріалів справи. Факт написання зазначеної письмової розписки від 28.05.2019 року та її підписання [PERSON] не заперечував. Із наведеного позивачем у тексті позовної заяви та додатках розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 28 травня 2018 року по 08 квітня 2019 року, з урахуванням зміни розміру облікової ставки Національного банку України, у відповідні періоди розмір процентів, нарахованих на суму боргу 40635,40 грн. складає 6250,00 грн., сукупний індекс інфляції за період прострочення з 01.01.2019 року по 08.04.2019 року складає 102,32 %, інфляційні втрати становлять 942,00 грн. Термін прострочення сплати коштів за договором позики складає 98 днів (з 01.01.2019 року по 08.04.2019 року), отже сума трьох процентів річних складає 327,31 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом. Згідно положень статей 526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1046\~ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За частиною першою статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відтак, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 40635,40 грн. суми позики, отримання якої підтверджено письмовою розпискою. Згідно з частиною першою статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Розмір процентів за користування грошовими коштами у договорі позики (борговій розписці) від 28.05.2018 року сторонами не був визначений, отже, їх розмір правильно визначено позивачем на рівні облікової ставки Національного банку України. За умовами договору позики (боргової розписки) від 28.05.2018 року сторони погодили, що позику надано до 31.12.2018 року. Право позикодавця нараховувати проценти за договором позики припиняється після спливу визначеного договором строку позики, а, отже, право позикодавця нараховувати проценти за позикою припинилось після спливу визначеного договором строку позики 31.12.2018 року. Права та інтереси позикодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зі спливом строку, на який була надана позика, припинилося право позивача нараховувати проценти за договором позики, то після 31.12.2018 року позивач не має правових підстав для нарахування процентів. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що на користь позивача належить стягнути із відповідача проценти за користування грошовими коштами у розмірі 4286,20 грн. (за період з 28 травня 2018 року по 31.12.2018 року): Проценти за користування грошовими коштами (позикою) у розмірі 40635,40 грн. за період: з 28 травня 2018 року по 12 липня 2018 року включно (46 днів) за обліковою ставкою НБУ 17 % складають 870,60 грн. (40635,53 х 46 х 0,17/365); з 13 липня 2018 року по 06 вересня 2018 року включно (56 днів) за обліковою ставкою НБУ 17,5 % складають 1091,02 грн. (40635,53 х 56 х 0,175/365); з 207 вересня 2018 року по 31 грудня 2018 року (116 днів) за обліковою ставкою НБУ 18 % складають 2324,57 грн. (40635,53 х 116 х 0,18/365). Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 березня 2018 року у справі N 444/9519/12, провадження N 14-10цс18 та у постанові від 08.05.2019 № 760/16670/16-ц ВС/КЦС). У випадку, коли позичальник своєчасно не повертає борг, то згідно статті 625\~ЦК України він має сплатити суму боргу, а також інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Це є правовою підставою для стягнення із відповідача на користь позивача, крім суми позики, отримання якої підтверджено письмовою розпискою, нарахованих за період прострочення зобов`язання з повернення позики трьох процентів річних у розмірі 327,31 грн. (40635,53 грн. х3%/100%/365 х98 днів) та інфляційних втрат у розмірі 942,74 грн. (40635,53 грн. суми боргу х 102,32 індексу інфляції /100% - 40635,53 грн. суми боргу). Посилання відповідача на те, що з нього із заробітної плати вже було відраховано частину суми боргу за розпискою є недоведеними. Розписка від 28 травня 2018 року написана власноручно відповідачем і підтверджує отримання грошових коштів останнім у позивача та не містить посилань чи застережень про сплату частини боргу. Щодо вимоги позивача про зазначення у рішенні суду про нарахування відсотків за користування позикою, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за користування позикою до моменту виконання судового рішення, суд не погоджується з цією вимогою у зв`язку з тим, що фактично вона є вимогою щодо можливого порушення права позивача у випадку невиконання рішення суду. В той же час, з аналізу статті 4 ЦПК України слідує, що особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених,\~невизнаних або\~оспорваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору у сумі 768,40 грн.

Outcome: partial