Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 16 липня 2021 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа - Гарант» (далі позивач) звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.06.2020 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 21063, д.н.з. [NUMBER] та автомобіля Skoda Осtavіа, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Згідно постанови П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області по справі № 190/682/20 від 23.06.2020 року дорожньо-транспортна пригода сталась у зв`язку з порушенням відповідачем [PERSON] Правил дорожнього руху. Окрім того, тією ж постановою, встановлено, що [PERSON] 03.06.2020 року керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. [NUMBER] з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, наслідком чого стало встановлення судом вини [PERSON] у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 130 КУпАП. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АО/7044676). Власник пошкодженого транспортного засобу Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] звернувся до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до висновків аварійного сертифікату 06-D/75/2 Товариством було виплачено на користь власника пошкодженого транспортного засобу 43829,66 грн., страхового відшкодування. Відповідно до підпункту в) пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до підпункту а) пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (позивач) після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, з огляду на вищенаведене до ТДВ СК «Альфа-Гарант» у порядку регресу перейшло право вимоги до Відповідача, на суму 43829,66 грн. Відносно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які Позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи зазначив, що його витрати у разі незадоволення позову Позивач понесе витрати з відшкодування суми судового збору сплаченого Позивачем у розмірі 2270,00 грн. Окрім того, у разі незадоволення позову Позивач понесе витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме - 3405,00 грн. Окрім того, оскільки Позивач не є фахівцем у галузі права, відповідно для захисту своїх прав та інтересів останній звернувся за професійною правничою допомогою до особи,яка надає послуги в галузі права - Адвокатське бюро «Грідін і Партнери», з яким було укладено договір про надання правничої допомоги б/н від «14» травня 2019 року. Правнича допомога, визначена та обумовлена вищезазначеним договором і відповідними додатками до нього, надавалася керівником Адвокатського бюро «Грідін і Партнери» - Грідіним Володимиром Володимировичем, який є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 6203/10, виданого Радою адвокатів Київської області 06.10.2017 року, а тому має право надавати правничу допомогу Позивачу. Суму гонорару за надання правничої допомоги Позивач та адвокат погодили у відповідному Завданні - дорученні № 135 від 05.07.2021 року до договору про надання правничої допомоги, яку він надав у повному обсязі, що підтверджується детальним розрахунком та описом робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання правничої допомоги адвокатом. За надану правничу допомогу Позивач сплатив 5000,00 грн., що підтверджується завданням-дорученням № 135 платіжним дорученням, що підтверджує оплату витрат за правничу допомогу, актом прийому - передачі наданої правничої допомоги і детальним розрахунком та описом робіт (наданих послуг). Таким чином, розмір судових витрат, пов`язаних із оплатою Позивачем професійної правової допомоги становить 5000,00 грн., які підлягають стягненню з Відповідача. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі. Свою позицію мотивував тим, що [PERSON] позовні вимоги ТДВ СК «Альфа-Гарант» не визнає в повному обсязі, так як вважає що позивач безпідставно виплатив грошові кошти власнику транспортного засобу «Skoda Оktavia» д.н. [NUMBER] , в зв`язку з чим дані витрати покладаються на позивача. Твердження відповідача підтверджуються слідуючими обставинами: 03.06.2020р. сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ 21063 д.н. [NUMBER] та автомобіля «Skoda Оktavia» д.н. [NUMBER] . На час ДТП автомобілем «Skoda Оktavia» д.н. [NUMBER] керував [PERSON] та автомобілем ВАЗ 21063 д.н. [NUMBER] керував відповідач [PERSON] Відповідно до полісу №АО/0610517 страховиком забезпеченого транспортного засобу ««Skoda Оktavia» д.н. [NUMBER] являється [PERSON] . Окрім того в п.8 полісу зазначено, що без права допущення інших осіб до керуванні. транспортним засобом. Відповідно до п.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховикам» договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; Згідно п. 1.7. Закону - забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована Відповідно до п.6 Закону - страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода. що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. З наведеного вбачається, що ДТП 03.06.2020р. сталася під керуванням автомобіля ««Skoda Оktavia» д.н. [NUMBER] [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого не застрахована полісом №АО/0610517, в зв`язку з чим страховий випадок не настав, та відповідно страховому відшкодуванню не підягає. 03.06.2020р. після ДТП водії авто [PERSON] та [PERSON] домовились, що до страхових компаній звертатись не будуть, та [PERSON] особисто відшкодує збитки за пошкоджений автомобіль. Даний факт підтверджується тим, що працівникам поліції, що приїхали на місце ДТП 03.06.2020р. водії не повідомили про страховий випадок не скориставшись правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду до страхової компанії, в результаті чого [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Звертає увагу суду, що особа цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення ПДРУ, що спричинило пошкодження транспортних засобів за умови, що учасники ДТП скористались правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону. Окрім того [PERSON] відшкодував збитки по пошкодженню авто в результаті ДТП особисто страховику авто «Skoda Оktavia» [PERSON] в повному обсязі, що підтверджується розпискою [PERSON] . З наведеного вбачається, що позивачем не проведено розслідування страхового випадку відповідно до п. 34 Закону з приводу ДТП що мало місце 03.06.2020р. за участю транспортних засобів ««Skoda Оktavia» д.н. [NUMBER] та ВАЗ 21063 д.н. [NUMBER] , не з`ясовано хто керував транспортними засоби, чи були водії на час ДТП застрахованими, чому не скористались правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду, та чи були якісь відшкодування по збиткам, або якісь угоди по відшкодуванню збитків в результаті ДТП між учасниками пригоди. Окрім того звертає увагу суду, що у випадку проведення позивачем страхового розслідування у відповідності до Закону, позивач зобов`язаний був повідомити відповідача про страховий випадок та з`ясувати обставини, чи були якісь відшкодування по збиткам, або якісь угоди по відшкодуванню збитків в результаті ДТП між учасниками пригоди для врахуванні при страхових виплатах. Окрім того, звертає увагу суду, що позивач не ставить питання в позовних вимогах про стягнення з відповідача судових витрат у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви. Позивач надав відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначив, що вина відповідача в настанні ДТП, що мало місце 03 червня 2020 року доведена постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області. В рамках та на виконання чинного законодавства позивачем було відшкодовано суму страхового відшкодування за вирахуванням зносу, розраховуваного в порядку встановленому законодавством, адже відповідно до ст..29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу розраховуваного у порядку, встановленому законодавством. При цьому при виплаті суми страхового відшкодування було вираховано розмір франшизи встановлений при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АО /7044676, який склав 2000,00 грн., адже відповідно до п.12.1,ст..12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Вважає, що відповідач та його представник не вірно розуміють норми законодавства щодо визначення, що є страховим випадком та який транспортний засіб має бути забезпечений, при цьому якщо відповідач має на увазі, те що пошкодженим ним транспортним засобом керувала особа не та яка зазначина в полюсі АО/06105117.Щодо відшкодування [PERSON] збитків [PERSON] взагалі не зрозуміло, що мав на увазі відповідач зазначаючи той факт, що [PERSON] на підставі ст.1194 ЦК України відшкодував потерпілій особі різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, адже це є його обов`язок, оскільки постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області встановлено, що [PERSON] керував автомобілем ВАЗ 21063 д.н.з. [NUMBER] з ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження медичного огляду відмовився у присутності двох свідків, що й стало причиною притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Крім того просив не приймати до уваги перелічені у відзиві норми чинного законодавство щодо несвоєчасного повідомлення [PERSON] позивача про страховий випадок, оскільки зазначені норми стосуються безпосередньо відповідача та його обов`язку повідомити страховика, з яким він уклав договір, чого він так і не зробив. Щодо зазначення відповідачем того що позивач не ставить питання в позовних вимогах про стягнення з відповідача судових витрат у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви звертає увагу на те, що розподіл судових витрат має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позовної заяви додав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Ліненко О.А. в судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від адвоката Ліненка О.А. надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі його довірителя, відповідно до якої просить відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа - Гарант» до [PERSON] про стягнення грошових коштів. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 22 вересня 2021 року (а. с. 87) було здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження в розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 08 листопада 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що згідно постанови П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області по справі № 190/682/20 від 23.06.2020 року, - справи про адміністративне правопорушення №190/682/20 (провадження № 3/190/259/20) та №190/683/20 (провадження 3/190/260/20) про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП відносно [PERSON] об`єднано в одне провадження та [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП та ст.130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а. с. 25-26). Данною постановою встановлено, що 03 червня 2020 року о 17 год. 20 хв., [PERSON] на 78 км., автошляху сполученням Знам`янка-Луганськ-Ізварено П`ятихатського району Дніпропетровської області, керував автомобілем «ВАЗ 21063», д.н.з. [NUMBER] не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відволікся від керування автомобілем та допустив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Оktavia» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. При цьому, [PERSON] мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився. Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.01.2020 р. страхувальник [PERSON] застрахував в ТДВ СК «Альфа - Гарант» цивільно - правову відповідальність на транспортний засіб ВАЗ 21063, д.н.з. [NUMBER] , строк дії з 20.01.2020 р. до 20.01.2021 р. (а. с. 11). Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа - Гарант» є юридичною особою з видами діяльності - інші види страхування, крім страхування життя; перестрахування (а. с. 6-10). Згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0610517 від 06.09.2019 р. [PERSON] застрахував в Публічного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРАЇНА» цивільно - правову відповідальність на транспортний засіб «Skoda Оktavia» , д.н.з. [NUMBER] , строк дії з 07.09.2019 р. до 06.09. 2020 р. (а. с. 15). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , 03 червня 2010 року був зареєстрований транспортний засіб «Skoda Оktavia Tour», д.н.з. [NUMBER] , рік випуску 2009 (а.с. 19). 22 червня 2020 року власник транспортного засобу «Skoda Оktavia Tour», звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу «Skoda Оktavia Tour », д.н.з. [NUMBER] , у зв`язку з дорожньо - транспортною пригодою, яка сталася 03 червня 2020 року з вини [PERSON] (а. с. 12-14). Згідно аварійного сертифікату 06-Д/75/2 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу «Skoda Оktavia Tour», (державний номер [NUMBER] ) від 08.09.2020 року визначено вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ, приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин та з урахуванняс ПДВ складає 45829,66 грн. (а. с. 29-32). Згідно розрахунку страхового відшкодування ТДВ СК «Альфа-Гарант» внаслідок страхового випадку - ДПТ, яка сталася 03 червня 2020 р., вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що замінюються) становить 74441,66 грн.; розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) становить 45829,66 грн.; сума страхового відшкодування становить 43829, 66 грн. (а. с. 33). Відповідно до страхового акту №ЦВ/20/3806 розмір страхового відшкодування становить 43 829, 66 грн. (а. с. 34). З платіжного доручення № 11524 від 18.09.2020 р. вбачається, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» перерахувала на рахунок [PERSON] 43829, 66 грн. (а. с. 35). Відповідно до копії витягу з договору про надання правчиної допомоги від 14.05.2019 р., вбачається що між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та Адвокатським бюро «Гридін і Партнери» укладено договір про надання правчиної допомоги (а.с. 36-39). Згідно завдання доручення №135 до договору про надання правчиної допомоги від 14.05.2019 р., - ТДВ СК «Альфа-Гарант» з метою отримання професійної правничої допомоги передає адвокату страхові справи згідно переліку, де під №1 вказано номер страхової справи ЦВ/20/3806, страхувальник [PERSON] (а.с.38-39) З платіжного доручення № ІD-164025 від 07.07.2021 р. вбачається, що ТДВ СК «Альфа - Гарант» перерахувала на рахунок АБ «Гридін і партнери» оплату за рахунком №141 від 05.07.2021 р.(за правничу допомогу по договору від 14.05.2019 р.,за завданням-дорученням №135 від 05.07.2021 р.) 33 000 грн. (а. с. 40). Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань Адвокатське бюро «Грідін і партнери» зареєстровано як юридична особа 23.04.2019 р.( а.с.45-48) V. Норми права Згідно вимог ч.1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується верховенством права. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. За приписами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за задані збитки. В п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно із ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. За статтею 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із п. 33.1 ст. 33 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Змістом п. 38.1 ст. 38 Закону передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18); пункт 34). VІ. Оцінка Суду. Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 червня 2020 року о 17 год. 20 хв., [PERSON] на 78 км. автошляху сполученням Знам`янка-Луганськ-Ізварено П`ятихатського району Дніпропетровської області, керував автомобілем «ВАЗ 21063», д.н.з. [NUMBER] не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відволікся від керування автомобілем та допустив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Оktavia» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля відповідача була застрахована СК «Альфа - Гарант» на підставі полісу № АО/7044676 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів терміном дії до 20.01.2021 р., згідно якого страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 130 000 грн., франшиза становить 2 000 грн. На момент скоєння ДТП транспортний засіб потерпілого був застрахований Публічним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРАЇНА» за полісом обов`язкового страхування цивільно-страхової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0610517 від 06.09.2019 р. Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок настання страхового випадку ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувало шкоду потерпілому [PERSON] . Оскільки, судовим рішенням було встановлено, що [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження застрахованого транспортного засобу, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, то ТДВ СК «Альфа - Гарант» набуло право звернутися до винної особи з вимогою про стягнення виплаченої нею шкоди в порядку регресу, що відповідає вимогам ст. 38 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У звязку з цим, суд дійшов висновку, що вимога позивача ТДВ СК «Альфа - Гарант» до [PERSON] про стягнення з останнього страхового відшкодування в сумі 43829 грн. 66 коп., є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На час розгляду справи страхове відшкодування відповідачем не сплачено, відтак позов підлягає задоволенню. Доводи представника відповідача, в частині необґрунтованості виплаченого страхового відшкодування потерпілому, судом відхиляються з огляду на наступне. Страхові компанії потерпілого та відповідача при розрахунку вартості матеріального збитку, спричиненого внаслідок пошкодження автомобіля «Skoda», д.н.з. [NUMBER] згідно аварійного сертифікату з розрахунку вартості матеріального збитку, визначили вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ - 45829,66 грн. Доказів на спростування сум страхового відшкодування, зазначених у цих актах відповідачем не надано, відтак надані позивачем докази визнані судом як належний та допустимий доказ. VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». З відповідача, виходячи з положень ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача 2270 грн. судового збору. Щодо витрат на правничу допомогу адвоката позивача, суд зазначає наступне. Суд розподіляє судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до частин четвертої статті 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Встановлено, що 14.05.2019 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант», в особі Генерального директора Соніної Т.В., та адвокатським бюро «Грідін і Партнери», в особі адвоката Грідіна В.В., було укладено Договір про надання правничої допомоги, згідно п.п. 1.3.2. п. 1.3 якого, професійна правнича допомога за даним Договором включає в себе підготовку процесуальних документів (позовних заяв, клопотань, заперечень тощо, представництво інтересів Клієнта у судових установах. Пунктом 1.1. Договору передбачено обов`язок Клієнта прийняти відповідну правничу допомогу та оплатити її (а.с.36-37). На виконання умов Договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року, 07 липня 2021 року, ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь АБ «Грідін і Партнери» було сплачено грошові кошти в сумі 5000,00 грн., що підтверджується Завданням-дорученням №135 до Договору, платіжним дорученням №ІD - 164025 від 07.07.2021 року, Актом приймання-передачі наданої правової допомоги від 14.05.2021 року та детальним розрахунком і описом виконаних робіт (а.с.42-44). Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи: договір про надання правової допомоги відповідачу, розрахунок розміру витрат на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг та квитанція є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved