Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради звернулося до суду з цим позовом до відповідачів, зазначаючи, що відповідачі є споживачами послуг водопостачання та водовідведення, що надаються за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі в повному обсязі не здійснюють оплату за надані послуги, у зв'язку з чим станом на 30.04.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 17\~738,17 грн. Тому позивач просив суд стягнути солідарно на його користь з відповідачів суму заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 17\~738,17 грн., 3% річних у розмірі 1343,06 грн., інфляційні втрати у розмірі 7972,19 грн., а всього 27\~053,42 грн. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON], підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що при розрахунку вартості наданих послуг з водопостачання та водовідведення позивач застосовував загальну систему розрахунку, а саме виходив із площі квартири та кількості зареєстрованих в ній осіб, та залишив поза увагою те, що за адресою: [ADDRESS] встановлений прилад обліку холодної води; з 2004 року у вказаній квартирі відсутнє гаряче водопостачання у звязку із встановленням індивідуального джерела тепла та гарячої води; те, що відповідачі неодноразово зверталися до КП «Дніпроводоканал» ДМР із заявами про проведення повірки приладу обліку холодної води, однак позивач не виконував належним чином свої обовязки щодо контролювання міжповіркових інтервалів та інформування споживача про необхідність виконання періодичної повірки лічильника. Відповідач зазначив, що ним та іншими відповідачами регулярно здійснювалася оплата за надані послуги з водопостачання та водовідведення, що підтверджується актом, складеним домовим комітетом за останні три роки. Станом на 29.06.2017 року показники приладу обліку холодної води № 385196 серії КВ 1,5 становлять 2210 куб.м.,а сплачено згідно із платіжними дорученнями за 2240 куб.м. Крім того, відповідач зазначив, що між ним, відповідачами та позивачем не укладався договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення, а вказані послуги відповідно до закону надаються виключно на підставі договору. Також відповідач зазначив, що позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за період з 2002 року по 01.03.2016 року, однак щодо частини вимог позивача сплив трирічний строк позовної давності. Тому відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та просив відмовити йому у задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали на адресу суду письмові заперечення проти позову (а.с. 24-27). Суд, вислухавши представника позивача та відповідача [PERSON], зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Дніпроводоканал» ДМР підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] встановлено, що відповідачі\~на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.10.1997 року є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] та споживачами послуг водопостачання та водовідведення, що надаються Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради за вказаною адресою, відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», про що свідчить відкритий на імя [PERSON] особовий рахунок №\~ 962897000023 та здійснення відповідачами періодичної оплати за водопостачання (а.с. 39). 29.11.2000 року позивачем опломбований та допущений до експлуатації лічильник холодної води, встановлений у квартирі відповідачів, про що складений відповідний акт, та зазначено, що наступна повірка лічильника повинна відбутися до 02.11.2002 року (а.с. 30, 31). [PERSON] встановлено, що у встановлений строк повірка лічильника холодної води не здійснювалася та до теперішнього часу зазначена повірка проведена не була. У звязку із нездійсненням своєчасної повірки вищевказаного лічильника КП «Дніпроводоканал» ДМР у період з 2002 року по 30.04.2017 року здійснювало нарахування відповідачам плати за водопостачання згідно із діючими нормативами споживання відповідно до кількості зареєстрованих осіб, а не згідно з показаннями лічильника, внаслідок чого у відповідачів виникла заборгованість, котра відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 30.04.2017 року становить 17\~738,17 грн. (а.с. 72-74). Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з пунктом 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі Правила № 630), плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно з пунктом 10 Правил № 630 справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати на прокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію. Згідно з ч. 2 ст. 28 Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Відповідно до пункту 15 Правил № 630 засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Таким чином, засобом обліку води, показники котрого зобовязані враховувати виконавець та споживач при справлянні плати за водопостачання, у розумінні Правил № 630, є засіб обліку, котрий своєчасно пройшов періодичну повірку та допущений до експлуатації у відповідний період. [PERSON] встановлено, що у період з 03.11.2002 року по 30.04.2017 року встановлений у квартирі відповідачів лічильник холодної води не був допущений в експлуатацію, оскільки своєчасно не пройшов періодичну повірку, з урахуванням чого у позивача був відсутній обовязок враховувати показання такого лічильника при справлянні плати за водопостачання у спірний період. Відповідно до пункту 21 Правил № 630 у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування належить, зокрема, затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням; забезпечення населення житлово-комунальними послугами необхідного рівня та якості; здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг. У пункті 12.8 рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №82 від 26.02.2013р. «Про раціональне ведення водного господарства міста»визначено, що у разі не проведення періодичної повірки квартирних, будинкових, загальнобудинкових приладів обліку питної води, або виявлення несправності приладів обліку, проводити розрахунки мешканцям за нормою водовикористання, відповідно до ступеня благоустрою квартир та кількості зареєстрованих осіб (власників). З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що КП «Дніпроводоканал» ДМР правомірно у спірний період з 2002 року по 30.04.2017 року здійснювало нарахування відповідачам плату за водопостачання згідно з діючими нормативами споживання відповідно до кількості зареєстрованих осіб, а не згідно з показаннями лічильника. Слід зазначити, що суд критично ставиться до заперечень відповідача щодо того, що встановлений у його квартирі лічильник своєчасно не пройшов періодичну повірку внаслідок не виконання своїх обовязків КП «Дніпроводоканал» ДМР, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Відповідно до підпункту 4 пункту 32 Правил № 630 виконавець зобов'язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» затверджений Типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до вказаного Типового переліку включена послуга періодична повірка, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» затверджено Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення та Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі Порядок №869). Згідно з пункту 24 Порядку № 869 (у редакції, чинній до 24.10.2014 року до дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 532) витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, у розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення їх періодичної повірки, обслуговування і ремонту, у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг. Розмір плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт одного засобу обліку води та теплової енергії, у тому числі його демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, визначається згідно з кошторисом, затверджується (погоджується) органами місцевого самоврядування і розподіляється за місяцями міжповірочного інтервалу, що встановлюється Держспоживстандартом для відповідного засобу обліку води та теплової енергії. Аналогічні положення про включення до складу житлово-комунальних послуг, що надаються споживачеві, послуг з періодичної повірки, обслуговування і ремонту приладів обліку (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) містяться й у Переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (Типовому), котрий є додатком до Порядку№869. Отже, у спірний період проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки повинне було здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, повинні були включатися у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і сплачуватися споживачем щомісячно у складі цих послуг. Таким чином, підприємства, які надають послуги населенню з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, повинні додавати оплату такої послуги як періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) квартирних засобів обліку води та теплової енергії до тарифу на оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Оплата споживачем цієї послуги повинна здійснюватись згідно з укладеним договором між виконавцем і споживачем. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, КП «Дніпроводоканал» ДМР як виконавець послуг з водопостачання та водовідведення контролює міжповіркові інтервали та інформує споживача про необхідність виконання періодичної повірки лічильника. Споживач, якщо ним не укладений договір з виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, самостійно виконує періодичну повірку та оплачує за виконані роботи спеціалізованим атестованими організаціям та підприємствам. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.04.2016 року №6-60цс15, ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 року у справі № 6-41565св14 та від 03.12.2015 року у справі №6-21728ск15. Щодо посилання відповідача на те, що КП «Дніпроводоканал» ДМР не виконало свій обовязок контролювати міжповіркові інтервали та інформувати споживача про необхідність виконання періодичної повірки лічильника, суд зазначає, що відповідач був повідомлений про строк допуску в експлуатацію його лічильника та, відповідно, про необхідність його повірки після закінчення цього строку, що підтверджується його підписом на акті від 29.11.2000 року (а.с. 30, зворотній бік). Суд також зазначає, що складені за участю позивача [PERSON] акти щодо невиконання КП «Дніпроводоканал» ДМР обовязку періодичної повірки приладів обліку холодної води, суд не приймає до уваги, оскільки [PERSON] як споживач, з яким не укладений договір з виконавцем послуг, мав самостійно виконувати періодичну повірку та сплачувати за виконані роботи. Разом з тим, встановлено, що КП «Дніпроводоканал» ДМР нарахував відповідачам заборгованість за водопостачання та водовідведення згідно із діючими нормативами споживання відповідно до кількості зареєстрованих осіб за період з 2002 року по 30.04.2017 року у розмірі 17\~738,17 грн. (без урахування 3% річних та інфляційного збільшення). Частиною першою статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність, про застосування котрої зазначав відповідач [PERSON], встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2 ст. 264 ЦК). [PERSON] встановлено, що 11 квітня 2016 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за заявою КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради був виданий судовий наказ № 2-н/0202/67/2016 про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення, котрий ухвалою цього ж суду скасований 08.06.2016 року (а.с.4). Приймаючи до уваги, що пред*явленням заяви про видачу судового наказу строк позовної давності перервався, суд вважає можливим стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.05.2013 року по 30.04.2017 року у розмірі по 7\~325,66 грн. з кожного (заборгованість у розмірі 12\~848,37 грн. + інфляційні втрати у розмірі 7\~956,41 грн. + 3% річних у розмірі 1\~172,21 грн. = 21\~976,99 грн. : 3 = 7\~325,66 грн., згідно розрахунку на а.с. 105,106 ), задовольнивши вимоги КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради частково. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 533,33 гривень з кожного.

Outcome: partial