Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

із позовною заявою про визнання за заповітом права власності на спадкове майно у суд звернулися [PERSON], [PERSON] до Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті матері батька - [PERSON], який помер [INFO], спадщину (шляхом вступу в управління спадковим майном) прийняла його дружина - [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті останньої залишилося спадкове майно, яке як спадщину у визначений строк позивачі прийняли, проте оформити право власності на успадкований будинку [ADDRESS], не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на ім'я померлих. В судові засідання учасники справи не з'являлися. В матеріалах справи міститься: - клопотання позивачів про розгляд справи за їх відсутності; - заява за підписом голови Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO]. На час відкриття спадщини 04 травня 1998 року діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Бригинцівської сільської ради від 25 лютого 2014 року, [PERSON] вступила в управління спадковим майном після смерті свого чоловіка [PERSON]: проводила ремонт жилого будинку та господарських будівель, обробляла земельну ділянку. Таким чином, позивач відповідно до діючого на момент відкриття спадщини законодавства, прийняла її шляхом вступу в управління спадковим майном, що підтверджується викладеним вище. З аналізу змісту довідки, виданої виконкомом Бригинцівської сільської ради 25 лютого 2014 року, відповідно до якої [PERSON] проживав на день своєї смерті з [PERSON], вбачається, що інші особи, крім [PERSON], спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, не прийняли. В той же час відповідно до відповіді, отриманої з Державного нотаріального архіву Чернігівської області, спадкова справа до майна [PERSON] Козелецькою районною державною нотаріальною конторою не заводилась. Тобто, [PERSON] є єдиною, хто прийняв спадщину після смерті [PERSON]. [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Бригинцівської сільської ради 25 лютого 2014 року, [PERSON] на день своєї смерті проживала одна. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу [PERSON] була заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що: 27 січня 1997 року [PERSON] залишила заповіт, за яким все своє майно заповідала [PERSON] та [PERSON] (за станом на 25 лютого 2014 року заповіт не відмінявся, майно нікому іншому не перезаповідалося); 25 лютого 2014 року [PERSON] та [PERSON] подали заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 25 лютого 2014 року, житловий будинок [ADDRESS] був побудований та введений в експлуатацію в 1962 році і був зареєстрований в погосподарській книзі сільської ради за № 55 за станом на 01.01.1963, що відповідало діючому на той час законодавству. Згідно з довідкою, виданою виконкомом Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 25 лютого 2014 року, житловий будинок [ADDRESS] за станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого на той час були [PERSON] та [PERSON], що також встановлено судом на підставі аналізу копії погосподарської книги за 1986-1991 роки. Як суспільна група «колгоспний двір» існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність». Оскільки за станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] та [PERSON], будучи членами колгоспного двору, мали рівні частки в майні цього двору, то після смерті [PERSON] ? житлового будинку [ADDRESS] як спадкову масу, шляхом вступу в управління майном, прийняла [PERSON]. Тобто, [PERSON] після смерті [PERSON] фактично стала власником всього будинку, проте правовстановлюючі документи не оформила. Відповідно до інформації з Реєстру права власності на нерухоме майно від 03.10.2014 № 27670324 у вказаному реєстрі відомості щодо об'єкта по [ADDRESS] відсутні. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.10.2014 № 27670026 на земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS] зареєстроване право спільної часткової власності (по 1/2) за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS], побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в сільській раді та розташований на земельній ділянці, яка на праві приватної власності належить позивачам, він може бути об'єктом спадкування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцем не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок. Таким чином, позовні вимоги щодо визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] підлягають задоволенню; за позивачами підлягає визнання права власності за кожним на ? частину вказаного будинку.

Outcome: approved