Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] , в якому просить стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі, з індексацією відповідно до закону, від дня подання позовної заяви щомісячно на утримання неповнолітніх дітей: синів - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує на те, що діти проживають разом із позивачкою, знаходяться на її утриманні. Належної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, не виконує своїх обов`язків по піклуванню за своїми дітьми. На час подання позову домовленості з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто. Рух справи в суді. Ухвалою суду від 14 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. Позиції сторін у справі. [PERSON] у судове засідання не з`явилася. В позовній заяві просила суд розглядати дану справу за наявними у ній матеріалами. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Позиція суду. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступних міркувань. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 06 березня 2008 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб у Галицькому відділі ДРАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №51. Від шлюбу у сторін народились двоє дітей , сини - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 7,8). Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 31.07.2020 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.4-5). Згідно довідки ЛКП «Княже місто» від 26.11.2020 р. та акту № 66 від 23.11.2020 р. діти проживають разом з матір`ю - [PERSON] та знаходяться на повному її утриманні ( а.с.17, 18). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За правилами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. У судовому засіданні встановлено, що діти проживають із матір`ю та знаходяться на повному її утриманні, забезпечені необхідними умовами для проживання та повноцінного розвитку, виховуються належним чином, будь-яких випадків порушення позивачем її законних прав у ході судового розгляду справи судом не встановлено. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Відповідач в судовому засіданні не заперечив щодо стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В судовому засіданні відповідач зазначив, що він офіційно не працює. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Висновки за результатами розгляду справи. Беручи до уваги вищенаведені обставини, зокрема стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, які дозволяють йому утримувати своїх неповнолітніх дітей, враховуючи, що останній має нерегулярний, мінливий дохід, має доходи, які неможливо підтвердити, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а тому слід стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі, з індексацією відповідно до закону, від дня подання позовної заяви, щомісячно, на утримання неповнолітніх дітей: синів - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн, на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved