Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

КП «Харківські теплові мережі» звернулося з позовом до суду, у якому просить стягнути солідарно з відповідачів 6169, 17 грн. заборгованості за використану послугу опалення та теплопостачання, мотивуючи тим, що відповідачі своїх обов'язків тривалий період часу не виконують, добровільно заборгованість не погашають. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти задоволенні позовної заяви заперечувала, та просив відмовити в задоволенні позову, вважаючи нараховану суму заборгованості безпідставною. Відповідачі [PERSON], [PERSON] просять слухати справу у їх відсутності. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши і зваживши всі доводи, що наведені в матеріалах справи приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надавало відповідачам послуги у вигляді централізованого опалення та теплопостачання за адресою: [ADDRESS]. Власниками вказаної квартири є відповідачі, які є споживачами житлово-комунальних послуг згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Станом на 31.10.2012 року у відповідачів створилась заборгованість перед позивачем. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше встановлено договором або законом. У відповідності із ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги, в т.ч. теплову енергію, береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. У відповідності зі ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно із п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобовязаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із ст. 32 цього Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісяця. Згідно п.18 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМ України №630 від 21.07.2005 року плата за житлово-комунальні послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідачі, будучі зобовязані своєчасно сплачувати надані послуги, в односторонньому порядку припинили виконувати свої обовязки, чим порушили права та інтереси позивача. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином. З наведених вище підстав суд вважає, що позовна заява щодо стягнення суми заборгованості з відповідача підлягає частковому задоволенню в межах строків позовної давності. У відповідності зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.12.2011 року за заявою [PERSON], [PERSON], [PERSON] скасовано судовий наказ від 17.10.2011 року, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова за заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення. Відповідно вказаної ухвали суду від 13.12.2011 року період, за який було стягнуто заборгованість з 01.02.2004 року по 31.07.2011 року. Як вбачається з позовних вимог, заборгованість, яка виникла за період до 31.10.2009 року стягненню не підлягає, тому що виникла поза межами періоду, встановленого законодавством щодо трьох річного строку позовної давності. А тому суд вважає, що стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає сума заборгованості за надані послуги за опалення та теплопостачання в межах строків позовної давності та з урахуванням періоду, вказаному в ухвалі про скасування судового наказу, за період з 31.10.2009 року по 31.07.2011 року у розмірі 7704,40 грн. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 215 ЦПК України у резолютивній частині судового рішення має бути вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно зі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial