Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

із первісним позовом про стягнення заборгованості в розмірі 577743.37 гривень за кредитним договором № К2V4А724300089 від 11 вересня 2008 року у суд звернулося Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» м. Дніпропетровська до [PERSON] і [PERSON]. Із зустрічним позовом про визнання недійсним договору поруки № К2V4А724300089 від 11 вересня 2008 року у суд звернулася [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» м. Дніпропетровська, третьої особи [PERSON]. У судове засідання представник позивача за первісним позовом і представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності та позовні вимоги за первісним позовом підтримала, зустрічні позовні вимоги не визнала. Відповідач за первісним позовом і третя особа за зустрічним позовом [PERSON], відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом [PERSON], які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не зявилися. Представник відповідача за первісним позовом і представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом і не визнав позовні вимоги за первісним позовом. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що 11 вересня 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] укладений кредитно-заставний договір № К2V4А724300089. Відповідно до умов вказаного договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 101489.00 гривень на термін до 10 вересня 2013 року. Відповідач зобовязувався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У забезпечення виконання зобовязання за вище вказаним кредитним договором укладений договір поруки № К2V4А724300089 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON]. У цьому договорі поруки зазначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором. Порука за цим договором припиняється після закінчення пяти років із дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (п.п. 11 і 12). [PERSON] не виконує належним чином зобовязань за кредитним договором і за розрахунком, проведеним ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 21 березня 2016 року загальна сума заборгованості у [PERSON] становить 577743.37 гривень. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У випадку, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до ст. 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне зачинення (частина 1 статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Вислухавши пояснення представника відповідача за первісним позовом і представника позивача за зустрічним позовом [PERSON], вивчивши надані сторонами докази, суд вважає, що первісний позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» м. Дніпропетровська до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню. Тоді як у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» м. Дніпропетровська, третьої особи [PERSON] про визнання недійсним договору поруки необхідно відмовити. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надані належні та допустимі докази про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» в оспорюваному договорі поруки умисно спотворював, викривляв та замовчував дійсні умови основного зобовязання за кредитним договором. Твердження позивача за зустрічним позовом [PERSON] про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» ввів її в оману щодо обставин, які мають істотне значення, внаслідок чого розмір її грошових обовязків перед банком є значно більшим, ніж вона обєктивно вважала на підставі умов договору поруки, є необґрунтованими. За таких обставин у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» м. Дніпропетровська, третьої особи [PERSON] про визнання недійсним договору поруки необхідно відмовити. У відповідача [PERSON], яким не дотримані умови кредитного договору № К2V4А724300089 від 11 вересня 2008 року, за розрахунками позивача, станом на 21 березня 2016 року перед ПАТ КБ «ПриватБанк» існує заборгованість у розмірі 577743.37 гривень, із них: заборгованість за кредитом 87467.45 гривень; заборгованість по процентах за користування кредитом 28564.62 гривень; заборгованість по комісії за користування кредитом 42929.80 гривень; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 391031.82 гривень; штраф (фіксована частина) 250.00 гривень; штраф (процентна складова) 27499.68 гривень. Відповідно до ст.ст. 257 і 258 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю три роки, а для вимог про стягнення неустойки позовна давність встановлена тривалістю один рік. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач за первісним позовом [PERSON] подала письмову заяву про застосування позовної давності щодо стягнення усіх щомісячних платежів, неустойки (штрафів та пені). Згідно із розрахунком, наданим ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 21 березня 2016 року пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором складає 391295.68 гривень, що обчислена за період із 1 вересня 2009 року до 21 березня 2016 року. Позивач звернувся у суд із позовом у березні 2016 року, тому в межах строку позовної давності необхідно обраховувати вказану заборгованість, починаючи з березня 2015 року. Станом на 6 лютого 2015 року заборгованість із пені складала 293772.57 гривень. Тому, підлягає стягненню заборгованість із пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором в межах річного строку позовної давності в розмірі 97523.11 гривень (391031.82 гривень 293772.57 гривень). Відповідач [PERSON] є поручителем за кредитним договором № К2V4А724300089 від 11 вересня 2008 року, що укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON], а тому відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що із відповідачів [PERSON] і [PERSON] у солідарному порядку необхідно стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № К2V4А724300089 від 11 вересня 2008 року в розмірі 284234.66 гривень, із них: 87467.45 гривень - заборгованості за кредитом; 28564.62 гривень - заборгованості по процентах за користування кредитом; 42929.80 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 97523.11 гривень - заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 250.00 гривень заборгованості зі штрафу (фіксована частина); 27499.68 гривень заборгованості зі штрафу (процентна складова). Крім того, із відповідачів [PERSON] і [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути грошові кошти в розмірі 2465.98 гривень судового збору (позовні вимоги задоволені на 49.20% (284234.66 гривень х 100% : 577743.37 гривень), судовий збір сплачений позивачем у розмірі 5012.15 гривень (5012.15 гривень х 49.20% : 100%)). Також із відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути грошові кошти в розмірі 1260 гривень судових витрат, повязаних із поміщенням оголошення до друкованого засобу про його виклик у судове засідання.

Outcome: partial