Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Керівник Новоград - Волинської місцевої прокуратури звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 06.10.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, застосовано покарання у виді п'яти років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік. Вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області від 06.10.2017 року набрав законної сили 06.11.2017 року. В ході судового розгляду кримінального провадження було встановлено, що потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження, з якими був госпіталізований до Ємільчинської ЦРЛ. На його лікування в період з 17.04.2017 року по 28.04.2017 року включно було витрачено 1483,32 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Управління фінансів Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області кошти, витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 1482,32 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник Управління фінансів Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву та просив провести розгляд цивільної справи без участі представника управління. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає та просив провести розгляд цивільної справи без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступного. 17.04.2017 року біля 11.00 год., в с. Сербо - Слобідка, Ємільчинського району Житомирської області, в кухні будинку домоволодіння [PERSON] по [ADDRESS] на грунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла суперечка між господарем та неповнолітнім [PERSON], [INFO]. Будучи обуреним образами [PERSON], [PERSON] вирішив спричинити йому тілесні ушкодження. Реалізуючи свій злочинний намір, [PERSON] дістав з кишені кухонний ніж, яким перед цим користувався по господарству, наблизився до [PERSON] та умисно наніс йому клинком один удар в область черевної порожнини зліва. У результаті нанесеного удару [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді одиночного проникаючого колото-різаного поранення живота зліва з ушкодженням очеревини, тонкого кишківника, великого чепця, яке ускладнилося розвитком внутрішньо-черевної кровотечі та серозного перитоніту, супроводжувалося небезпечним для життя явищами, які належать до тяжких тілесних ушкоджень. Вказані обставини були встановлені під час розгляду кримінального провадження, по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та підтверджуються вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 06.10.2017 у справі № 277/525/17. Зазначеним вироком [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та застосовано покарання у виді п'яти років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік. Вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області від 06.10.2017 року набрав законної сили 06.11.2017 року. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу з положеннями ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікуванні потерпілого від злочинного діяння, зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету та їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості лікування. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. В період з 17.04.2017 року по 28.04.2017 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Ємільчинській ЦРЛ, загальна вартість його лікування становить 1483,32 грн., що підтверджується довідкою Ємільчинської ЦРЛ від 26.03.2018 року № 340. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов керівника Новоград - Волинської місцевої прокуратури є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь Управління фінансів Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області витрати на лікування потерпілого [PERSON] у розмірі 1483,32 грн. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» статтю 5 Закону України «Про судовий збір» викладено в новій редакції, відповідно до якої органи прокуратури повинні сплачувати судовий збір при здійсненні представницьких повноважень. Разом з тим, відповідно до п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved