Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] звернувся до суду з позовом, уточнивши вимоги якого просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від 03.10.2017 року в сумі 554253 грн; 166257,90 грн -штрафу та 49042,19 грн відсотки за користування сумою позики, а всього 769553,09 грн. Також просить стягнути 6500,00 грн витрат на правову допомогу та 7796,71 грн. судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та [PERSON] було укладено договір позики, згідно з яким він 03.10.2017 року передав [PERSON] 554253 грн, а [PERSON] зобов`язався повернути отриману позику та відсотки до 29.12.2017 року, про що власноручно написав розписку. Суму отриманої позики [PERSON] у зазначений термін - 29.12.2017 року року не повернув. 01 жовтня 2020 року [PERSON] було скеровано вимогу про повернення позики. 02.10.2020 р. відповідач отримав даний лист. Згідно п. 3.2 Договору позики при порушенні строку сплати відсотків за користування позикою, більш ніж один календарний день, вони автоматично добавляються до суми основного боргу і на них нараховується 3% за місяць у порядку визначеному п. 1.4 Договору. Згідно розрахунку 3% річних становить 49042,19 грн. П.3.1. Договору передбачено, що у випадку повернення позики у порядку та строк встановлений Договором, Позичальник сплачує на користь Позикодавця пеню в розмірі 1% від суми неповернутої в строк позики за кожен день прострочення. Пеня нараховується на суму боргу у гривнях та на відсотки за користування позикою. Згідно розрахунку сума пені складає - 10099,10 грн. Відповідно до п.3.1.1. Договору у випадку порушення строку повернення позики за даним Договором понад 30 календарних днів від строку встановленого Договором Позичальник також сплачує на користь Позикодавця штраф у розмірі 30% від суми неповернутої позики, що згідно розрахунку становить 166257,90 грн. Вважає, що вищенаведені дії відповідача, є порушенням права позивача, як кредитора у грошовому зобов`язанні, на його належне виконання, що спонукає звернутися до суду з вказаним позовом. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Інші процесуальні. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 жовтня 2021 відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено о 08 год 20 хв 23.11.2021 року. 23.11.2021 року підготовче судове засідання відкладено на 01.12.2021 року. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 01.12.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання о 12:45 год 17 грудня 2021 року. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 03 жовтня 2021 року [PERSON] та [PERSON] підписали договір позики за яким позикодавець [PERSON] передав позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 554253,00 грн, що є еквівалентом 20919,00 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю вказану суму у строк до 03 жовтня 2017 року (п. 1.1, п.2.1). Відповідно до п. 3.2 Договору при порушенні строку сплати відсотків за користування позикою, більш ніж один календарний день, вони автоматично добавляються до суми основного боргу і на них нараховується 3% за місяць у порядку визначеному п. 1.4 Договору. П.3.1. Договору передбачено, що у випадку повернення позики у порядку та строк встановлений Договором, Позичальник сплачує на користь Позикодавця пеню в розмірі 1% від суми неповернутої в строк позики за кожен день прострочення. Пеня нараховується на суму боргу у гривнях та на відсотки за користування позикою. Згідно п.3.1.1. Договору у випадку порушення строку повернення позики за даним Договором понад 30 календарних днів від строку встановленого Договором Позичальник також сплачує на користь Позикодавця штраф у розмірі 30% від суми неповернутої позики (а.с.6-7). Як вбачається з копії розписки про отримання грошей за договором позики від 03 жовтня 2017 р. [PERSON] , мешканець [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Конотопським МВ УМВС України в Сумській області 04.07.1998 року отримав 03 жовтня 2021 року від [PERSON] 554253 грн. Вказану позику та відсотки за користування нею зобов`язується повернути у строк до 29 грудня 2017 року (а.с.8). У визначений в розписці строк, [PERSON] отриману позику та відсотки не повернув. У жовтні 2020 року [PERSON] було скеровано вимогу на адресу [PERSON] про повернення позики. Вимога направлена поштовим відправленням з ідентифікатором 4161509494302, (а.с. 9-10). Як вбачається з копії трекінгу, [PERSON] 02.10.2020 р. отримав вимогу (а.с.11). Також, 28 жовтня 2020 р. на адресу [PERSON] повторно [PERSON] надіслав вимогу про повернення боргу (а.с.12-13). У позовній заяві наведено відповідні розрахунки: Розрахунок 3 відсотків за місяць за користування грошовими коштами: 554253х3%=16627,59 грн. за період з 03.10.2017 по 03.11.2017; 570880,59х3%=17126,42 грн. за період з 03.11.2017 по 03.12.2017; (588007,01х3%)/30х26=15288,18 грн. за період з 03.12.2017 по 29.12.2017, всього 16627,59+17126,42+15288,18=49042,19 грн. Розрахунок пені: з 30.12.2019 до 31.12.2019 - 603295,19х1%/365х2=33,06 грн; з 01.01.2020 до 31.12.2020 - 603295,19х1%/366х366=6032,95 грн; з 01.01.2021 до 01.09.2021 - 603295,19х1%/365х244=4033,08 грн, всього 10099,10 грн. Розрахунок штрафу: 554253х30%=166275,9 грн. Загальний розмір заборгованості складає: 554253+49042,19+10099,10+166257,90 = 779670,19 грн. ІV. Норми права. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. V. Оцінка суду. Суд, дослідивши зібрані в справі докази та надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Позивачем доведено, що у встановлений договором та розпискою строк, [PERSON] суму боргу, позивачу не повернув, у зв`язку із чим з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню неповернута сума боргу за договором позики від 03 жовтня 2017 року в сумі 554253 грн; 166257,90 грн -штрафу та 49042,19 грн відсотків за користування сумою позики, а всього на загальну суму 769553,09 грн. Вказаний розмір заборгованості підтверджується матеріалами справи і визнається відповідачем. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат. Згідно із ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Ч.2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.5 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (п.1) ч.2 ст .141 ЦПК України). При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 7796,71 грн., що вбачається з квитанції АТ «Райфайзен Банк» від 16.09.2021 року (а.с. 1). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем наданий договір про правничу допомогу від 01.09.2021 року, акт виконання робіт по договору про надання правової допомоги від 15.12.2021 року (підготовка позовної заяви 8 год - 2500,00 грн., участь в судових засіданнях - 3000 грн., вивчення судової практики з предмету спору - 1000 грн, а всього 6500,00 грн. Прибутковий касовий ордер від 01.09.2021 року на суму 6500 грн. Вказані судові витрати та їх розмір відповідач визнає. З огляду на викладене, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 7796,71 грн. витрат за сплату судового збору та 6500 грн витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved