Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 08.09.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.02.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану цивільного стану реєстрації служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 42, мотивуючи тим, що з 20.08.2020 року шлюбні відносини між подружжям фактично припинені у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, втрати почуттів поваги та любові, з цього часу спільне господарство не ведуть, шлюб носить виключно формальний характер, збереження шлюбу не можливе. Заяви, клопотання 17.09.2020 року від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. 17.09.2020 року від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Аргументи учасників справи Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяви від 17.09.2020 року позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно заяви від 17.09.2020 року позов визнав в повному обсязі. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони знаходяться в шлюбі з 14.02.2013 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14.02.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану цивільного стану реєстрації служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 42 (а.с. 8). Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10.04.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану цивільного стану реєстрації служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 446, який проживає з матір`ю. Сторони не проживають разом та спільне господарство з 20.08.2020 року у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, втрати почуттів поваги та любові один до одного, шлюб носить виключно формальний характер, збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам позивачки. Позиція суду Частиною ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України). Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, а також його розірвання, що відповідає частині 1 статті 16 Загальної декларації прав людини та статті 16Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок в частині 1 підпункту «с». Приймаючи до уваги, що сторони однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам, що мають істотне значення, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved