Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - Позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.07.2018 року [PERSON] (далі - Відповідач) було визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України. Також, було вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ«Альфа - банк» - 21 619 (двадцять одна тисяча шістсот дев`ятнадцять) грн. 90 коп., на користь ТОВ «Споживчий кредит» - 800 (вісімсот) грн. 00 коп., та на користь ПАТ «Укрсиббанк» - 16 478 (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 77 коп. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»суму матеріальної шкоди, що завдана злочином, у розмірі 17 046 (сімнадцять тисяч сорок шість) грн. 44 коп. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подала. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать судові повістки, та повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки в судове засідання не повідомила, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, яка належним чином була повідомлена і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені нею причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.07.2018 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України та призначено їй покарання у вигляді одного року позбавлення волі. Також, було вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ«Альфа - банк» - 21 619 (двадцять одна тисяча шістсот дев`ятнадцять) грн. 90 коп., на користь ТОВ «Споживчий кредит» - 800 (вісімсот) грн. 00 коп., та на користь ПАТ «Укрсиббанк» - 16 478 (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 77 коп. (а.с.7-9). Судом також встановлено, що ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24.10.2018 року в частині вирішення цивільного позову Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором скасовано, в іншій частині залишено без змін (а.с. 10-13). Відповідно до обставин що встановлені вищевказаним вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, 08.01.2017 року, в вечірній час, [PERSON] , знаходячись у приміщенні магазину ТОВ «Ельдорадо - Україна» (код ЄДРПОУ 31991838) за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.1, шляхом обману, спонукаючи кредитного консультанта Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» [PERSON] до добровільних дій, використовуючи підроблений паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] зі вклеєною фотокарточкою [PERSON] , уклала кредитний договір № 300765197501 від 08.01.2017 року з Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ 14282829), заповнивши при цьому всі необхідні документи для видачі кредиту на купівлю холодильника «Samsung», вартістю 15 149 грн. 88 коп., під час укладання якого [PERSON] внесла перший внесок у розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп., видаючи себе за [PERSON] отримала від зазначеного кредитного консультанта кредитну картку на ім`я останньої з встановленим лімітом 1 000 грн. 00 коп., здійснивши при цьому покупки за вказаною кредитною карточкою на суму 993 грн. 43 коп., не маючи при цьому наміру повертати витраченні грошові кошти. Внаслідок кримінального правопорушення, яке скоєно [PERSON] , Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк», заподіяно матеріальну шкоду, яка станом на 07.03.2017 року обраховується позивачем у наступному розмірі: 17 046 (сімнадцять тисяч сорок шість) грн. 44 коп., із якої: основний борг за сумою кредиту у розмірі 15 149 (п`ятнадцять тисяч сто сорок дев`ять) грн. 88 коп., прострочена заборгованість за процентами у розмірі 22 (двадцять дві) грн. 00 коп., прострочена заборгованість по основному боргу у розмірі 896 (вісімсот дев`яносто шість) грн. 34 коп., основний борг за користування кредитною карточкою у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. Оскільки відповідач у добровільному порядку не бажає відшкодовувати завдану кримінальним правопорушенням шкоду, між сторонами виник спір. З урахуванням сукупності приписів частини 3 статті 28 ЦПК України і частини 7 статті 128 КПК України пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства має право особа, яка не пред`явила цивільного позову у кримінальному провадженні до початку судового розгляду або такий пред`явлений у кримінальному провадженні цивільний позов особи був залишений без розгляду у цьому ж кримінальному провадженні. Як свідчать матеріали справи судовий розгляд у кримінальному провадженні завершений постановленням обвинувального вироку щодо відповідача, але відповідний цивільний позов, судом залишений без розгляду, що обумовлює розгляд даних вимог в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Суд зазначає, що в силу ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», при розгляді справи про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки в даному випадку вина відповідача у скоєні злочину підтверджений відповідним актом судової влади, що набув чинності, а позивачем, як потерпілою сообою, надано суду докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана внаслідок кримінального правопорушення у загальному розмірі 17 046 (сімнадцять тисяч сорок шість) грн. 44 коп. Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явилася, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надала, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, то з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави. Оскільки, відповідно до п.6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, такий обов`язковий платіж підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved