Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

КС «Актив» звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 11 листопада 2013 року між КС «Актив» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № МИХ/Л2773. Відповідно до умов договору відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 5000 гривень, строком на 18 місяців, з терміном погашення до 11 травня 2015 року та відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 45 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки № МИХ/Л2773 від 11 листопада 2013 року, відповідно до яких відповідачі [PERSON] та [PERSON] взяли на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням [PERSON]. Однак, відповідачі свої зобов'язання за кредитом виконують не належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредиту, яка до теперішнього часу не погашена. Позивач просить суд розірвати укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] кредитний договір № МИХ/Л2773 від 11 листопада 2013 року та стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 6079 гривень 20 копійок і понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило, тому суд визнає їх неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити рішення за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв представника позивача та відповідача [PERSON] про слухання справи за їх відсутності та в зв'язку з неявкою відповідачів [PERSON] і [PERSON], фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і виплати проценти. Як встановлено в судовому засіданні, 11 листопада 2013 року між КС «Актив» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № МИХ/Л2773. Відповідно до умов договору відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 5000 гривень, строком на 18 місяців, з терміном погашення до 11 травня 2015 року та відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 45 % річних. При укладенні договору відповідач [PERSON] прийняв на себе зобов'язання повернути кредит не пізніше 11 травня 2015 року та сплачувати відсотки за користування кредитом. Отже, належним виконанням зобов'язання з боку відповідача [PERSON] є повернення кредиту та сплата відсотків за користування коштами в строк, в розмірі та в валюті, які визначені в договорі. На виконання договору позивач здійснив видачу кредитних коштів відповідачу [PERSON] в сумі, визначеній у договорі, у повному обсязі, тим самим позивач повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем [PERSON] за кредитним договором. За умовами п.п. 3.2.2 кредитного договору, позичальник зобов'язаний погашати кредит та сплачувати проценти в порядку, визначеному розділом 4 цього договору. Згідно п. 4.1. кредитного договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту позичальнику (зарахування на рахунок позичальника або сплати готівкою в касу спілки) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок кредитодавця або внесення в касу кредитодавця готівкою) включно. Згідно п. 4.2. кредитного договору, сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати процентів. Цим же пунктом передбачений щомісячний графік погашення кредиту та виплати процентів. Згідно п. 4.3. кредитного договору, прострочення сплати кредиту та процентів згідно пункту 4.2 не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем. Однак, в порушення умов договору відповідач [PERSON] систематично не виконував належним чином зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ними, а саме сплачуючи відсотки за користування кредитом з порушенням визначених договором строків та розміру їх сплати, має прострочену заборгованість, що згідно вимог ст. 610 ЦК України є порушенням зобов'язань. Згідно п. 9.2 кредитного договору, у разі порушення позичальником умов користування кредитом, відсоткова ставка становитиме 90 % річних за весь період користування кредитом. При цьому, кредитодавець проводить перерахунок сплати по кредиту позичальника за подвійною відсотковою ставкою, з моменту видачі кредиту до його повного погашення. Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, відповідач [PERSON] має заборгованість - 6079 гривень 20 копійок, яка складається з наступного: сума в розмірі 4257 гривень 18 копійок - заборгованість по тілу кредиту; сума в розмірі 1822 гривні 02 копійок - заборгованість за процентами. Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, наданого позивачем. Крім того, 11 листопада 2013 року, як забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, були укладені договори поруки № МИХ/Л2773 між позивачем та відповідачами [PERSON] і [PERSON], відповідно до яких відповідачі [PERSON] та [PERSON] прийняли на себе зобов'язання солідарно відповідати перед позивачем в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № МИХ/Л2773 від 11 листопада 2013 року. Згідно п.п. 3.4 договорів поруки, відповідальність поручителя наступає у випадку, коли жоржин не виконує або неналежним чином виконує (порушує графік погашення кредиту) свої грошові зобов'язання згідно кредитного договору, а також у випадку смерті боржника. Згідно п.п. 3.5 договорів поруки, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає по зобов'язаннях боржника в повному обсязі, тобто: повернення кредиту, виплату відсотків за його користування, сплату додаткових відсотків, відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником умов кредитного договору. Згідно п.п. 3.6 договорів поруки, поручитель зобов'язаний самостійно щомісячно контролювати процес повернення боржником кредиту, а також сприяти кредитору в здійсненні контролю над виконанням боржником умов кредитного договору. Згідно п.п. 5.1 договорів поруки, поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору № МИХ/Л2773 від 11 листопада 2013 року між кредитором і боржником. Таким чином, в зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору, взяті на себе зобов'язання виконує неналежним чином, а його зобов'язання було забезпечено договором поруки, тому, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору та договору поруки, суд приходить до висновку, що можливо розірвати кредитний договір, укладений між позивачем та відповідачем [PERSON], а також вважає необхідним суму заборгованості стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, розірвання кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON], і стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 6079 гривень 20 копійок та судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved