Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Керівник Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області в інтересах малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, - Служби у справах дітей Барської районної державної адміністрації, [PERSON], [PERSON] про накладення заборони на відчуження будинку. Позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Барського районного суду у Вінницькій області від 16.07.2014 [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Дітям надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштовано на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] належить житловий будинок із належними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Садова, 1, у с. Гулі Барського району Вінницької області. При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав [PERSON], питання про накладання заборони на відчуження житла не вирішувалося. До позбавлення батьківських прав, діти проживали у вказаному вище будинку. З метою забезпечення дотримання гарантованих державою прав дітей на забезпечення житлом, позивач звернувся до суду з проханням накласти заборону на відчуження житлового будинку, загальною площею 39 м. кв., який розташований за адресою: вул. Садова, 1, с. Гулі, Барського району Вінницької області, та на праві приватної власності належить [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача прокурор Хорошун М.Я. позов підтримав повністю, наполягав на його задоволенні з підстав, які викладені у позовній заяві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Служби у справах дітей Барської районної державної адміністрації Вінницької області, у судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 36). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився повторно, про час, дату та місце розгляду справи, з урахуванням положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. 28.11.2016 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, ураховуючи заяву представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до даних копії свідоцтва про народження серії 1-БВ №130446, виданого 07.10.2002 Виконавчим комітетом Дашковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до даних копії свідоцтва про народження серії І-АМ №302685, виданого 12.11.2014 Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Мурованокуриловецького районного управління юстиції у Вінницькій області, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до даних копії свідоцтва про народження серії І-АМ №047667, виданого 20.11.2006 виконавчим комітетом Конищівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 16.07.2014 [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], позбавлено батьківських прав відносно малолітніх: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Відповідно до даних копії витягу з Державного реєстру правочинів (а.с. 12) та копії договору купівлі-продажу будинку від 22.12.2008, посвідченого приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] придбав житловий будинок із належними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Садова, 1, с. Гулі Барського району Вінницької області (а.с. 11). Відповідно до даних копії розпорядження Голови Барської районної державної адміністрації №192 від 30.07.2014, малолітнім [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 17). Відповідно до даних копії розпорядження Голови Барської районної державної адміністрації №256 від 08.10.2014 малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] влаштовано на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON], які мешкають по вул. Леніна, 8 у с. Войнашівка Барського району Вінницької області (а.с. 18-19). Відповідно до даних довідки Гулівської сільської ради Барського району Вінницької області від 05.09.2016 [PERSON] належить житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Садова, 1, с. Гулі Барського району Вінницької області, у якому зареєстровані діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до даних довідки КП «Барське районне бюро технічної інвентаризації» №133 від 05.09.2016 за [PERSON] зареєстровано житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Садова, 1, с. Гулі Барського району Вінницької області, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу за № 3674 від 22.12.2008 (а.с. 22). Відповідно до даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна будинку по вул. Садовій, 1 у с. Гулі Барського району Вінницької області обтяження відсутні (а.с. 23). Відповідно до даних довідки Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області №1481 від 05.09.2016 [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [INFO]. До складу його сімї входять: дружина [PERSON], донька, двоє онуків та девять прийомних дітей, серед яких: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Звернення прокурора до суду з даним позовом обґрунтовується наступним. Відповідно до вимог ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в судах у випадках, визначених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Відповідно до вимог ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі. Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених ч. 2 або ч. 3 ст. 25 Закону України «Про прокуратуру». Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Малолітні та неповнолітні особи є особливою категорією населення, яка характеризується соціальною вразливістю та неспроможністю внаслідок власного віку звернутися до суду з метою реалізації процесуального права, що гарантоване ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України. Позовні вимоги ґрунтуються на наступних нормах права. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти ? члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Конвенції ООН Про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення, або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сімю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сімї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 248 СК України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сімї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сімї. Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що держава забезпечує право дитини на житло. Держава діє через органи опіки та піклування. Згідно з ч. 3 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» контроль за дотриманням житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей здійснюють органи опіки і піклування. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що одними з основних принципів державної політики в частині соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування є захист прав та інтересів таких дітей, а також забезпечення соціально-правових гарантій. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За звернення до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1653,60 грн (а.с. 1). Однак, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за звернення до суду з позовною заявою немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, що складає 551,20 грн. Тому позивачу слід повернути судовий збір у розмірі 1102,40 грн (1653,60 грн - 551,20 грн), а 551,20 грн стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved