Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, яка діяла на момент смерті батька позивачки, спадкоємицею першої черги після його смерті є позивачка, інші спадкоємці відсутні. Онуки та правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був спадкоємцем. Але за повідомленням державного нотаріуса, за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця звернулась [PERSON] , яка доводиться померлому онукою. Її мати - [PERSON] , яка спадкодавцю доводилась рідною донькою померла у 2013 році, тобто після відкриття спадщини за законом. За отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця, позивачка звернулась у 2019 році. Але, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки позивачка не змогла надати нотаріусу документів, які б підтверджували її вступ в управління чи володіння майном. Позивачка вважає, що фактично прийняла спадщину після смерті батька, оскільки ст. 549 ЦК УРСР, яка діяла на момент смерті батька позивачки передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Про фактичний вступ позивача у володіння спадковим майном свідчить те, що в неї є домова книга на спірний будинок, паспорт спадкодавця, його фотографії. Крім того, будинок в якому вона зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] та спірний будинок розташовані на одному плані один проти одного, в них загальний двір та загальний вхід, який закривається одними воротами. Позивачка була зареєстрована за даною адресою на момент смерті батька, але фактично мешкала у будинку батька. До будинку [ADDRESS] позивач навідується кожного дня, прибирає там, дивиться за ним, тобто фактично вступила в управління ним. Оскільки позивачка вважає себе власницею спірного будинку, просила встановити факт прийняття нею спадщини за законом після смерті батька та визнати за нею право власності на спірний будинок. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі. Згідно з наданим відзивом на позов, відповідачка [PERSON] з позовними вимогами не погодилась у повному обсязі, обґрунтовуючи наступним. Дійсно спірний будинок належав [PERSON] на праві приватної власності. Після його смерті відкрилась спадщина на зазначений будинок. У спадкодавця було три доньки, а саме: [PERSON] 1925 року народження, [PERSON] 1929 року народження та [PERSON] 1927 року народження. Згідно з ст. 529 ЦК УРСР, у першу чергу право на спадщину за законом мають діти спадкодавця, подружжя, яке його пережило та батьки померлого. Позивачка посилається на те, що онуки та правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б за законом їх померлим батькам. Але, позивачка не зазначає, що пропустила строки на прийняття спадщини, не надала доказів вступу в управління та володіння майном. На час відкриття спадщини, позивачка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками, які маються у матеріалах справи та отримала від нотаріуса Мирноградської державної нотаріальної контори постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того, позивачка зазначає, що спадкування за правом представлення має місце за умови, якщо спадкоємець першої-третьої черги спадкування за законом помер до відкриття спадщини, але приховує той факт, що одна з доньок спадкодавця - [PERSON] 1925 року народження, проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , тож прийняла спадщину. Разом з [PERSON] до 2008 року проживала її донька [PERSON] , що підтверджується записом в домовій книзі. Факт прийняття спадщини [PERSON] можуть підтвердити свідки [PERSON] , [PERSON] . Статтею 549 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця, довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому окладному страхуванню або збору; квитанція про сплату податків, платежів, зборів, копія рішення суду, яке вступило в законну силу про встановлення факту прийняття спадщини, запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи , що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Враховуючи викладене, спадщину, а саме будинок за адресою: [ADDRESS] прийняла [PERSON] 1925 року народження, а після неї її донька - [PERSON] [INFO] , які проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Із заявою про прийняття спадщини [PERSON] звернулась оскільки не знала, що [PERSON] має право на спадщину після свого діда. Стосовно твердження позивачки щодо фактичного вступу у володіння на підставі перебування у її володінні особистих речей спадкодавця, а саме паспорта, фотографій, домової книги, то цей факт спростовується тим, що зазначені документи не є правовстановлюючими. Фотознімки були у всіх дочок спадкодавця і на теперішній час знаходяться у онуків. У позивача відсутній основний документ, свідоцтво про право особистої власності на спірний будинок, який перебуває у [PERSON] 1953 року народження. Твердження позивачки щодо загального плану у будинків № [ADDRESS] є безпідставним, адже існує технічний паспорт на будинок, а наданий позивачкою новий технічний паспорт є невірним з наступних підстав. Будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] частково згорів. Донька [PERSON] - [PERSON] 1955 року народження самовільно розібрала будівлю і в 2015 році розпочала незаконне будівництво та зробила на ім`я своєї матері новий технічний паспорт. Вона не заперечує, що позивачка проживала по сусідству, але твердження щодо одного двору між будинками № [ADDRESS] є абсурдними. Позивачка ніколи не навідувалась до будинку та не прибирала в ньому до 2008 року доки в ньому мешкала [PERSON] . Станом на сьогодні [PERSON] не піклується про будинок, її донька [PERSON] намагається привласнити даний будинок, тому і виник даний спір. Також є невірним твердження про те, що домоволодіння № [ADDRESS] об`єднані одними воротами, що підтверджується рішенням суду, адже рішення Димитровського міського суду підтвердило лише факт складання протоколу про адміністративне правопорушення, який не відповідає вимогам закону. Крім того, саме на підставі самовільного встановлення воріт між домоволодіннями на позивача і був складений адміністративний протокол. Враховуючи, що позивачка ніколи не була зареєстрована у спірному будинку, не проживала в ньому разом зі спадкодавцем на момент його смерті, за будинком не доглядала, будинки та двори не є спільними, незаконно встановила між домоволодіннями ворота, самовільно з 2015 року почала розбирати спірний будинок, то у задоволенні її вимог повинно бути відмовлено. Згідно з наданою відповіддю на відзив, [PERSON] заперечувала проти доводів наданих у відзиві та зазначила, що відповідачка вважає, що вона пропустила строки для прийняття спадщини не подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори або фактично не прийнявши спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР. Але вона в своїй позовній заяві зазначала, що фактично прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння майном та надала докази цього. Крім того, відповідачка вважає, що вона приховала той факт, що у спадкодавця є донька [PERSON] , яка проживала з ним на час відкриття спадщини зі своєю донькою [PERSON] [PERSON] вважає, що [PERSON] прийняла фактично спадщину, а після її смерті фактично спадщину прийняла її донька [PERSON] . Але вона не погоджується з цим, оскільки [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини та не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, не отримала свідоцтво про прийняття спадщини, тобто не виявила бажання прийняти спадщину. Окрім того, [PERSON] померла у 2007 році, тобто на час відкриття спадщини була живою, як і її сестра. Тому [PERSON] (онука спадкодавця) не має права на спадщину оскільки повинні застосовуватися вимоги ст. 529 ЦК УРСР. У зазначеному будинку вони не проживали з 1985 року. Твердження відповідачки, що сестра разом зі своєю донькою прийняли спадщину не стосуються справи, оскільки [PERSON] не претендує на спадщину. Стосовно того, що у неї немає основного документу на спірний будинок та який знаходиться у [PERSON] , то це вірно, але ж [PERSON] не виявляє наміру прийняти спадщину, оскільки не зверталась ні до нотаріальної контори ні до суду з відповідною заявою, як онука спадкодавця не має права на спадщину, оскільки її матір померла після відкриття спадщини. Після смерті спадкодавця, частина речей залишилась як у позивача так і у [PERSON] вважає, що наданий нею до суду технічний паспорт на спірний будинок відповідає вимогам діючого законодавства. Вона не може отримати з БТІ технічний паспорт на спірний будинок оскільки відповідач здійснює певні перешкоди в його отриманні. Крім того, думка відповідачки щодо того, що рішення Димитровського міського суду від 29.01.2019 року не є доказом того що домоволодіння № [ADDRESS] об`єднані одними воротами, є необґрунтованою та суперечить чинному законодавству. Просила задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Згідно з наданим запереченням на відповідь відзив, відповідачка [PERSON] зазначила, що твердження позивачки, що [PERSON] після смерті батька відмовилась від спадщини та не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, не отримала свідоцтво про спадщину за законом, тобто не виявила бажання прийняти спадщину є неправдивим. [PERSON] проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та до самої смерті, володіла майном, що належить спадкодавцеві, від спадщини не відмовлялась, оскільки немає відомостей нотаріальної контори про даний факт. Позивачка не має на спадщину жодного права, оскільки не вступила у володіння зазначеним майном та не проживала у спірному будинку зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, як і зараз проживає за іншою адресою, спірний будинок зайнятий її донькою [PERSON] , 1955 року народження, яка перемістилась з тимчасово окупованої території - м. Донецьк, незаконно намагається заволодіти спірним майном та є ініціатором подання позовної заяви, що буде підтверджене у судовому засіданні поясненнями свідків. Крім того, сварки стосовно встановлення [PERSON] , яка під прізвищем матері [PERSON] встановила ворота між домоволодіннями № [ADDRESS] намагається привласнити будинок № 197 , тривають не один рік, що підтверджується листом Мирноградського ВП від 14.12.2018 року, листом від 03.10.2018 року та актом від 25.09.2018 року Мирноградської міської ради. Твердження позивачки, що [PERSON] не прийняла спадщину та її донька - [PERSON]. взагалі не претендує на спадщину, не вірне, адже [PERSON]. претендує на спадщину після смерті матері [PERSON] , що остання підтвердить в судовому засіданні, крім того нею подано заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Твердження про те, що відповідачка чинить позивачці перешкоди в отриманні з БТІ технічного паспорту на спірний будинок є абсурдним. Технічний паспорт знаходиться у [PERSON] , а позивачці відмовлено у його виготовленні, оскільки в неї відсутній правовстановлюючий документ на будинок, тому його було виготовлено приватною особою. Новий технічний паспорт є невірним, оскільки після смерті спадкодавця, будинок частково згорів, донька [PERSON] - [PERSON] самовільно розібрала будівлю та у 2015 році розпочала незаконне будівництво, зробила новий технічний план на будинок на ім`я матері. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивачка зараз проживає у [ADDRESS]. На [ADDRESS] на даний час знаходиться відремонтований позивачкою будинок, все майно з [NUMBER] знаходиться у [NUMBER] . На протязі 6 місяців після смерті батька, позивачка забрала всі речі спадкодавця, ліжка, шифоньєр, документи. У них є оригінали технічного паспорту та домова книга. Технічний паспорт зроблений фізичною особою, а суду відповідачкою наданий технічний паспорт БТІ. Позивачка білила будинок, доглядала за ним. Позивачка мешкала разом з батьком, оскільки був спільний двір, інші діти спадкодавця не проживали. Сумісний двір - це спільні ворота, є постанова суду щодо цих воріт. Відповідачка у судовому засіданні пояснила, що підтримує відзив. Вона не зверталася ні до нотаріуса ні до суду після смерті своєї матері щодо оформлення спадщини після [PERSON] . [PERSON] померла у 2012 році, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживала там. Це власність матері. Цей будинок вона подарила їй. На момент смерті матері, цей будинок вже матері не належав. З 1950 року мати проживала у цьому будинку. Інколи вона сама ходила до діда та мила там поли, будинок не зачинявся. У неї самої дитина народилася [INFO] . Матір також усиновила [PERSON] , який мешкає у Криму. Третьої особою, Мирноградської міською радою надані письмові пояснення по справі, де зазначено, що земельна ділянка, на якої розташовані будинки 195 та 197 є землею комунальної власності Мирноградської міської ради та до складу спадщини не входить. Право власності або право користування на вищезазначену земельну ділянку оформлено не було та межі земельної ділянки визначені не були. Технічний паспорт на житловий будинок не є правовстановлюючим документом на земельну ділянку та виготовляється по фактичному користуванню земельної ділянки, яка на теперішній час використовується самовільно. Тому для твердження позивачки, що ці два домоволодіння об`єднані одним двором, немає підстав. Комісією з розгляду земельних спорів при Виконавчому комітеті Мирноградської міської ради було встановлено, що неподалік будинків 195 та 197 на організованому проїзді для автотранспорту самовільно встановлений паркан з воротами, який перешкоджає руху автомобілів та спеціалізованого транспорту. Існування проїзду через [ADDRESS] підтверджують матеріали стереотопозйомки 1986 року. Рішенням Димитровського міського суду від 29.01.2019 скасовано постанову адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Мирноградської міської ради як таку, що винесена з порушенням чинного законодавства та ніяким чином цим рішенням не встановлювався факт об`єднання будинків 195 та [ADDRESS] , тому твердження позивача про те, що ці два домоволодіння закриваються одними воротами є уявними і не мають жодних доказів. З огляду на викладене, вважають, що у позові повинно бути відмовлено. Представник відповідачки пояснила у судовому засіданні, що у [PERSON] були три доньки, в живих зараз є лише одна - це позивачка. Також були доньки [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] не працював і по день смерті з ним проживала [PERSON] 1925 р. н., яка працювала у колгоспі, платили тоді за трудодні та допомагала батькові, інші доньки з ним ніколи не проживали. У [PERSON] є донька [PERSON] 1953 р. н., яка також на день смерті мешкала разом з матір`ю та відповідно з [PERSON] . Те, що будинки 195 та 197 з одним подвір`ям, нічим не підтверджується. Є припис, що ворота треба прибрати. Цим рішенням суду доведено, що неправильно складений протокол. При цьому, саме у [PERSON] маються правовстановлюючи документи на спірний будинок. Позивачка ніколи не проживала у цьому будинку. Питання стало з приводу її доньки, яка з початку АТО приїхала з Донецька, вселилася до [ADDRESS] та почала там незаконне будівництво. Відповідачка вважає, що спадкоємцем є лише [PERSON] Позивачка строк прийняття спадщини пропустила, заяву про прийняття спадщини не подала, зі спадкодавцем на день його смерті не проживала і тому спадщину не прийняла. Це також підтверджується тим, що правовстановлюючих документів у позивачки немає, вони знаходяться у [PERSON] Позивачка ніколи спірний будинок не навідувала, не проживала там, та жила [PERSON] І у даний час позивачка не піклується даним будинком і весь спір виник саме через її доньку [PERSON] , яка через позов своєї матері намагається привласнити цей будинок. Графік роботи щодо роботи у колгоспі не може сказати, вела господарство, але яке - не знає. Третя особа, [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона заперечує щодо задоволення позову. Вважає, що єдиною спадкоємницею після смерті [PERSON] є її матір - [PERSON] , тому що вона з 1939 по 1985 рік мешкала за адресою [ADDRESS], а до 1991 це [NUMBER] . [PERSON] не працював, отримував трудодні, а потім їх взагалі перестали давати та знаходився на утриманні її батьків. Сама вона проживала також в цьому будинку. Матір померла у 2007 році. Після смерті матері, вона подавала заяву про прийняття заяви на спадщину тільки на пай, оскільки у неї не було свідоцтва про народження матері. Свідоцтво про право на спадщину їй видали. Її матір, після смерті батька, не подавала заяву про прийняття спадщини. Вона вважає, що їй належить на праві спадкування цей спірний будинок. З 2008 року по 2018 році не оформляла спадщину внаслідок матеріальних та інших проблем. У неї є власний будинок, вона його побудувала. Працювала у Донецьку, їздила кожен день з 1975 по 1979 додому, одружилася у 1976 році, свідоцтво про одруження видано у м. Макіївка. Свій будинок будувала, наймала робітників та допомагали батьки. На протязі 6 місяців після смерті [PERSON] , позивачка до них не приходила, будинком у цей період піклувалася її матір та батько. Зараз у цьому будинку ніхто не проживає, тому що будинок не придатний до житла. Правовстановлюючий документ на спірний будинок вона отримала від матері. Будинки 195 та 197 розташовані поруч, між ним був паркан по 1980 рік. Представник третьої особи, Мирноградської міської ради пояснила суду, що покриття проїзду зазначити не може, сама вона у склад комісії не входила. Дорога без асфальтного покриття. [PERSON] проживав у будинку до 1978 року, проживав з донькою, але з якою - не знає. Повністю дату смерті сказати не може. У будинку 195 не знає хто проживав. Вона працює на посаді з 01.10.2019. Проживала після смерті донька, але яка - не знає. Також проживала донька цієї доньки. Їй невідомо, чи приходили сестри до цієї доньки. Їй невідомо про факти, що хтось з цих доньок щось забрав з будинку. На підставі зібраних доказів, вважає, що позов не підлягає задоволенню. ІІІ. Процесуальні дії у справі. На підставі ухвали судді від 22.03.2019, позовна заява залишена без руху з наданням строку для виправлення недоліків, які були усунуті 27.03.2019. 28.03.2019 до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи суддею був зроблений запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача, відповідь на який надійшла до суду 23.04.2019. 23.04.2019 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у загальному позовному провадженні, призначене підготовче засідання на 08.30 год 21.05.2019 року, відповідачці запропоновано подати суду відзив на позовну заяву іншим відповідачам та третім особам - копії відзиву та доданих до нього документів. На підставі ухвали суду від 03.09.2019 року закінчено підготовку справи до судового розгляду та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні о 13.00 год. 26.09.2019 року з викликом свідків. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] 1893 р. н., який позивачці [PERSON] доводиться рідним батьком (а. с. 9, 10, 11, 202 т. 1). Після його смерті відкрилась спадщина на будинок за адресою: [ADDRESS] (колишнє [ADDRESS] ), який належав йому на підставі дублікату свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Димитровським міськвиконкомом 17 травня 1991 року (свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння видано Новоекономічним міськкомгоспом 11 травня 1961 року на підставі рішення виконкому Новоекономічної міської Ради депутатів трудящих № 2 від 30 червня 1959 року). Дублікат свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння зареєстровано в Красноармійському БТІ 07 червня 1991 року, реєстр № 2330 (а. с. 18, 96, 98 т. 1). Інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у Спадковому реєстрі відсутня (а. с. 19, 181 т. 1). Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] станом на 04.02.2019 року відсутня (а. с. 20 т. 1). Оціночна вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] станом на 24.01.2019 року складає 40606 грн (а. с. 21, 22, 23-27 т. 1). Після смерті [INFO] [PERSON] , за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] звернулась [PERSON] (а. с. 48 т. 1). 12 квітня 2008 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , яка складалась з права на земельну частку, пай зверталась [PERSON] , якій було видано свідоцтво про право на спадщину. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались. На майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] спадкова справа не відкривалась, заповіти від його імені не посвідчувались. 18.12.2018 року відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] за заявою доньки померлої [PERSON] , мати якої була спадкоємцем [PERSON] , а також рідною сестрою [PERSON] (а. с. 167, 181 - 185, 201 т. 1). 28.01.2019 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] через ненадання нею довідки про підтвердження сумісного проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті, або документів, які б підтверджували вступ її в управління чи володіння майном спадкодавця (а. с. 46, 47 т. 1). На момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , з 1939 року по 06.02.1985 , за адресою: [ADDRESS] разом з ним мешкала його донька [PERSON] 1925 року народження (зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ), а також, зі слів сусідів його онука - [PERSON] 1953 року народження (а. с. 44, 86, 87, 101, 102, 103, 168 т. 1). [INFO] року [PERSON] померла (а. с. 104 т. 1). [PERSON] [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 07.06.1959 по 01.09.1980 рік та поряд з нею, за адресою: [ADDRESS] мешкав її батько [PERSON] [INFO] до дня смерті [INFO] (а. с. 52, 61 т. 1). Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Мирноградської міської ради від 08.11.2018 року, яка була скасована рішенням Димитровського міського суду Донецької області 29.01.2019 року, [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП зі стягненням з неї на користь держави штрафу в сумі 1020 грн, через самовільне встановлення нею воріт між домоволодіннями [ADDRESS] (а. с. 58-60, 115-116 т. 1). Рішенням Мирноградської міської ради від 12.09.2018, [PERSON] надано дозвіл на розробку документації із землеустрою на ділянці за адресою: [ADDRESS] (а. с. 159, 160 т. 1). 12.12.2018 року [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] звернулась до Мирноградського відділення поліції Покровського ВП ГУНП в Донецькій області із заявою про вжиття заходів до [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , яка вчиняє сварки та заважає робити дорогу до будинку заявниці, оскільки проїзд до будинку заявниці лежить через проїзд, який перегорожений воротами, встановленими [PERSON] (а. с. 143 т. 1). 14.08.2019 комісією з обстеження земельних ділянок садибної забудови та вирішення спорів з питань містобудування встановлено, що проїзду до домоволодіння [ADDRESS] немає, можливості його облаштувати немає, проїзд до даного домоволодіння можливий лише між домоволодіннями [ADDRESS] (а. с. 169 т. 1). Свідок [PERSON] пояснив суду, що після смерті [PERSON] у [ADDRESS] мешкала його матір, вона білила, підтримувала будинок. Це один двір. У діда вона забрала диван та шифоньєр. Забрали документи, паспорт діда. Матір доглядала землю біля будинку. [PERSON] весь час мешкала у колгоспі, проживала по [ADDRESS] , в 6 годин вставала і уходила. Господарство у [PERSON] було по [ADDRESS]. [PERSON] мешкала по [ADDRESS]. Ні [PERSON] , ні [PERSON] він у діда не бачив. [PERSON] мешкала у Донецьку. [PERSON] працював у колгоспі до 1958 року. Позивачка у колгоспі не працювала. Матір мешкала і в 195 і в 197 будинках. [PERSON] не проживала там не проживала. Мешкали за кошти його батька, який працював у шахті, мешкав батько у будинку 195. На протязі 6 місяців після смерті [PERSON] у спірному будинку ніхто не проживав. Він сам ходив у цей будинок, за ці півроку він сестер матері не бачив. [PERSON] він теж не бачив на протязі цих 6 місяців, та якщо вона і приїжджала, то до своєї матері на [ADDRESS] . Сам він мешкав на протязі 6 місяців після смерті [PERSON] по [ADDRESS] , був у спірному будинку 3-4 разу на тиждень. Свідок [PERSON] пояснила суду, що сторони по справі - це її сусіди. Вона мешкає по [ADDRESS] з 1963 року. По [ADDRESS] проживав дід [PERSON] , помер приблизно у 1978 році. Разом з дідом мешкала донька [PERSON] . Також у діда були ще 2-і доньки. [PERSON] мешкала і після смерті [PERSON] в цьому будинку. Інша донька , [PERSON] , мешкала поруч, інколи приходила. Донька [PERSON] - [PERSON] приїжджала кожен день, хоч була у Донецьку. Після смерті [PERSON] [PERSON] залишилася там жити приблизно на протязі року. Коли померла саме померла [PERSON] - не пам`ятає. Вона не знає, чи забирав хтось майно після смерті діда [PERSON] . Зараз у цьому будинку ніхто не проживає. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] - це дід, вона його пам`ятає, помер влітку 1978 року. Вона це пам`ятає, тому що у цей рік захворіла її матір. Їй на той час було 20 років. Після смерті діда вона відносила довідку позивачці, спочатку постукала у будинок 195, але чоловік сказав, що та у 197-му будинку. Вона пішла туди, віддала довідку позивачці, там та прибиралася. Інших осіб в цьому будинку вона не бачила. У будинків 195 та 197 був один двір. У [PERSON] ще були доньки. Донька [PERSON] зранку йшла на роботу, увечері поверталася, проживала по [ADDRESS] . [PERSON] - це сама молодша донька [PERSON] , також проживала по [ADDRESS]. Позивач - це сусідка. [PERSON] мешкав один. Хто поховав [PERSON] - не знає. У будинку після його смерті ніхто не проживав. На даний час у цьому будинку ніхто не проживає. До кінця 1978 року матір у неї була здорова та виконувала всі функції. У будинку [PERSON] після його смерті була приблизно 3 рази та бачила там позивачку. Вона не була на весіллі відповідача. Свідок [PERSON] пояснив суду, що відповідач - це його дружина. [PERSON] знав, у того були 3 доньки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач мешкає по [ADDRESS] з 60-х років. [PERSON] проживав по [ADDRESS] , працював у колгоспі, помер [INFO] . По день смерті з ним проживала [PERSON] У [PERSON] була донька [PERSON] , мешкала з матір`ю, працювала з чоловіком у Донецьку, їздила сюди. Після смерті [PERSON] у цьому будинку залишилася проживати [PERSON] , а [PERSON] приїжджала з Донецька кожен день. Ніхто речі [PERSON] після його смерті не забирав. Позивачка інколи приходила провідати будинок після смерті свого батька, а мешкала вона навпроти. Зараз ніхто у цьому будинку не проживає. Будинки 195 та 197 - це різні двори. Воріт спільних не було. Відносини з позивачем нормальні. Після смерті діда, з позивачем спілкувався. Між будинками 195 та 197 була дорога, він сам по ній їздив на машині. Якщо ворота зачинять, то проїзду немає. У будинку були після смерті діда були ліжка, шифоньєр. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він мешкає по [ADDRESS] , його дід проживає у буд. 171 . Позивача він знає, дружив з нею. [PERSON] та позивач мешкали у одному будинку. Він дружив з сином позивачці. Його будинок знаходиться недалеко від [PERSON], через 5 будинків. [PERSON] помер влітку 1978 року. Позивачка весь час ходила до [PERSON] , ще когось після смерті [PERSON] у його будинку, він не бачив. [PERSON] проживала нижче, а [PERSON] ще дальше. У [PERSON] були діти - позивачка, тітка [PERSON] та ще жінка. Поруч з [PERSON]. проживала тітка [PERSON] , в одному дворі, наступна по дальності - [PERSON] . Часто ходив до [PERSON] , але номер будинку сказати не може. У [PERSON] позивача бачив часто, бував там після школи. Після смерті [PERSON] він ходив з сином позивачки до самої позивачки. Сам він одружився 44 роки тому, мешкав з дружиною на [ADDRESS] , спадщину отримав у 2003 році на будинок по [ADDRESS] , там у нього машина. Позивач приходила після смерті [PERSON] до цього будинку, але чи до чи після 6 місяців його смерті - сказати не може. На його думку, на момент смерті [PERSON] той мешкав один. Він не може сказати, чи приходила позивачка на протязі 6 місяців до будинку [PERSON] після його смерті, щоб доглядати цей будинок. Йому невідомо таких фактів, щоб хто-небудь, а саме позивачка, [PERSON] чи [PERSON] щось забирали після смерті [PERSON] з його будинку. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивачка - це її двоюрідна сестра. [PERSON] помер у 1978 році, це її дядько. На день смерті з ним проживала [PERSON] , також її чоловік та їх донька. Загального двору між [PERSON]. та [PERSON] не було, був навіть паркан та номера будинків різні. Була дорога між будинками. По [ADDRESS] проживає вона сама. Відносини зі всіма родичами прекрасні. Будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] , коли та почала там мешкати - не пам`ятає. Крім цих трьох осіб, після смерті діда ніхто не проживав у цьому будинку. Чи приходила позивачка до [PERSON] на протязі 6 місяців після смерті [PERSON] , не знає. Вона не може сказати, чи приходила сама вона у цей період після смерті [PERSON] у спірний будинок. Точно підтверджує, що після смерті [PERSON] у цьому будинку мешкали [PERSON] з чоловіком та донькою, але наскільки довго, півроку чи рік - не може сказати. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона знає добре [PERSON] - матір [PERSON] , познайомилися з нею на роботі. [PERSON] - це батько [PERSON] , помер у 1978 році. [PERSON] проживав зі своєю донькою [PERSON] , яка його доглядала до останнього дня. Також мешкав з ними її чоловік. У діда ще були доньки. [PERSON] з ними працювала в бригаді до 1979 року. [PERSON] їй запропонувала придбати будинок по [ADDRESS] , що вони й зробили. Вона не часто бувала у [PERSON] , але бувала. Хто мешкає по [ADDRESS] - не знає. На протязі 6 місяців після смерті [PERSON] у спірному будинку не була. Після смерті діда, [PERSON] приблизно 6 місяців прожила у будинку діда з чоловіком та дітьми. [PERSON] у цей період працювала на фермі. У будинку 197 вона не була, вона спілкувалися з [PERSON] тільки на вулиці біля цього будинку. Їй невідомо, щоб хтось з інших родичів забирав речі діда після його смерті на протязі 6 місяців. Свідок [PERSON] пояснив суду, що позивачка - це мати його друга, жили раніше на одній вулиці. Він особисто не знав [PERSON] , але знав, що це батько позивачки, він проживав по [ADDRESS] , номер не пам`ятає, який помер трохи пізніше, коли згоріла шахта «Новатор», тобто помер приблизно у 1978 році. На час смерті [PERSON] мешкав один. Після смерті [PERSON] , у тій хаті ніхто не мешкав. Інколи, він з сином позивачки, [PERSON] приходили до того будинку та пили вино. [PERSON] брав ключ від цього будинку у матері, тобто у позивачки. Бували у цьому будинку 2-3 рази. Чи доглядав хтось за цим будинком на протязі 6 місяців після смерті [PERSON] , він не знає. Чи брав хтось будь-які речі після смерті [PERSON] , йому невідомо. Сам він зареєстрований по [ADDRESS] з 1977 року, з цього періоду і проживає там. Позивачка мешкала поруч з будинком [PERSON] Дороги між будинками не було. З боку позивачки огорожі не було. Він не знає третю особу - [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивачка - це її сусідка. Вона знала [PERSON] , це сусід та дідусь її подруги - [PERSON] [PERSON] помер у 1978 році, було тепло. На час смерті той мешкав з [PERSON] та [PERSON] які проживали там і на протязі 6 місяців після його смерті. Крім них, ніхто за будинком не доглядав. Їй невідомо про те, щоб хтось забирав речі [PERSON] на протязі 6-ти місяців після його смерті. Не було такого, щоб [PERSON] кудись уїхали і в будинок прийшов хтось ще. Позивачка проживала на час смерті [PERSON] у своєму будинку по [ADDRESS] , а [PERSON] проживав у будинку 197, подвір`я було не спільне у цих будинків. У кожного з них був свій паркан, а між цими парканами була дорога і вони по ній їздили. Сама вона там мешкала з 1954 по 1979 роки. Після смерті [PERSON] приходила до [PERSON] майже щотижневе. Вона бачила документи на будинок діда у [PERSON] , сама [PERSON] будувала свій будинок з 1985 року. У [PERSON] був довгий будинок, там була столярна та 2-і великих жилі кімнати. Вона пам`ятає, що була також радіола. Зараз ходить у гості до [PERSON] на [ADDRESS] . Паркани між будинками 195 та 197 були з 1962 року. Свідок [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] - це його дружина, вона проживала по [ADDRESS] разом з [PERSON] та [PERSON] , тобто зі своїми батьками в будинку її дідуся на протязі 6 місяців після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На протязі цих 6 місяців у цьому будинку дідуся більш ніхто не мешкав. Наскільки йому відомо, на протязі цього періоду ніхто від-туди нічого не забирав, оскільки там жили батьки його дружини. V. Оцінка суду. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами. Оскільки спадкодавець помер [INFO] , то суд застосовує законодавство, яке діяло на той час. Згідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Таким чином, на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцями є його діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , після її смерті [PERSON] , яка є донькою [PERSON] , отримала свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] померла [INFO] , після смерті якої за заявою її доньки, [PERSON] , 18.12.2018 відкрита спадкова справа. Зазначені факти учасниками справи не заперечуються. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За матеріалами справи, заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори протягом 6 місяців після смерті [PERSON] , ніхто з його доньок не подавав. Згідно п. 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР № 45/5 від 31.10.1975, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити наявність у спадкоємців ощадної книжки, квитанції про здані в ломбард речі, технічного паспорту на автомобіль чи мотоцикл або свідоцтва на моточовен та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. За матеріалами справи, у позивачки є лише в наявності будинкова книга на спірний будинок та паспорт спадкодавця, жодного документу з вказаного переліку, у позивача немає. Технічний паспорт, наданий позивачем, виготовлений лише 14.01.2019. У третьої особи [PERSON] є правовстановлюючий документ на будинок - Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 11.05.1961 та технічний паспорт на нього. Також [PERSON] надані довідки про проживання її матері - [PERSON] у спірному будинку як на час смерті спадкодавця , так і протягом 6 місяців після його смерті. До того ж, згідно будинкової книги, наданої позивачем, [PERSON] була зареєстрована у вказаному будинку на час смерті свого батька - [PERSON] . Зазначені факти узгоджуються з показами, які надали у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В свою чергу, покази вищевказаних свідків та документи про реєстрацію і місце мешкання [PERSON] спростовують покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Сама по собі наявність у позивача будинкової книги та паспорту спадкодавця не свідчить про прийняття нею спадщини. До речі, згідно ст. 533 ЦК УРСР, предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року. Тому всі речі у спірному будинку, після смерті [PERSON] , належать [PERSON] як особі, яка спільно мешкала разом зі спадкодавцем. Крім цього, відповідно до абз. 1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Враховуючи викладене, [PERSON] повинна була бути позивачкою залучена у якості співвідповідачки по цій справі. Те, що [PERSON] претендує на спадщину, позивачці стало відомо під час підготовчого засідання з відзиву відповідачки та доданих до нього документів. Проаналізувавши докази у їх сукупності, суд вважає, що факт прийняття позивачем спадщини не є доведеним, а тому вимоги позивача про встановлення даного факту та визнання за нею права власності задоволенню не підлягають. При цьому суд також враховує, що [PERSON] не залучена співвідповідачкою по справі. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 533, 548, 549 ЦК УРСР, п. 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР № 45/5 від 31.10.1975 та

Outcome: dismissed