Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 05.03.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 10.03.2020 року провадження по справі відкрито. В ході розгляду справи судом були витребувані докази. Ухвалою суду від 15.07.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача Одеської міської ради до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що є донькою покійного [PERSON] , після смерті якого [INFO] відкрилась спадщина на належне померлому на праві приватної власності майно, а саме нежилі приміщення №4, які в цілому складаються з нежилих приміщень цокольного поверху, загальною площею 70,5 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . 26.12.2019 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ярош О.М. з питанням про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Листом приватного нотаріуса від 09.01.2020 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - прийняття заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , в якому роз`яснено, що позивачем [PERSON] пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Про те, що після смерті батька залишилось спадкове майно позивачу стало відомо лише у грудні 2019 року. Позивач посилається на те, що смерть її батька позначилась на її психічно-емоційному стані, а також з юридичної необізнаності позивач своєчасно не звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини. В судовому засіданні 18.06.2020 року позивач та її представник надали пояснення, та підтримали позовні вимоги у повному обсязі, в подальшому до судового засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за відсутності. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, будь-яких заяв стосовно суті позовних вимог на адресу суду не надавав. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 28.08.2004 року позивач по справі [PERSON] зареєструвала шлюб, про що складено актовий запис №587, що вбачається з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, змінивши прізвище з [PERSON] на « [PERSON] »/а.с.18/. Як вбачається зі свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 23.10.1981 року Жовтневим ЗАГС м. Одеси, позивач по справі [PERSON] , [INFO] , є донькою померлого [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що 09.10.2018 року складено актовий запис №10437, що вбачається з свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області /а.с.13/. Згідно свідоцтва про право власності на нежилі приміщення №4 від 03.10.2007 року померлому [PERSON] на праві приватної власності належали приміщення цокольного поверху, загальною площею 70, кв. м, за адресою: [ADDRESS] /а.с.14/. Судом досліджено відповідь приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ярош О.М. вих.№1/01-16 від 09.01.2020 року, згідно якої позивачу роз`яснено про відмову у вчиненні нотаріальної дії - прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті батька позивача - [PERSON] , у зв`язку з тим, що позивачем [PERSON] пропущено строк на прийняття спадщини спадкоємцем /а.с.19/. 24.04.2020 року на ухвалу суду від 10.03.2020 року Київська державна нотаріальна контора у м. Одесі надала інформаційну довідку №60000786, згідно якої вбачається, що спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась /а.с.30-31/. В ході судового розгляду справи судом допитано свідка [PERSON] . В судовому засіданні 18.06.2020 року свідок пояснив, що позивач по справі [PERSON] є дружиною його сина, вона перебувала у неналежному психічно-емоційному стані після смерті батька [PERSON] , а також вказав, що вона не мала інформації щодо існування спадкового майна, так як правовстановлюючі документи на спадщину зберігались у свідка. Свідок проживає більшу частину часу за межами держави та не мав можливості надати позивачці оригінали вказаних документів своєчасно, через вказані обставини на думку свідка позивач не змогла у встановлений законом строк звернутись до нотаріуса для прийняття спадщини. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи судом достеменно встановлено, що позивач [PERSON] є донькою померлого [INFO] [PERSON] , тому є спадкоємцем першої черги за законом. З матеріалів справи вбачається, що 09.01.2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ярош О.М. було відмовлено позивачу у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] . Проаналізувавши встановлені обставини, та враховуючи пояснення позивача та представника позивача, надані у судовому засіданні, а також пояснення свідка [PERSON] , суд погоджується, що позивач по справі після смерті свого батька [PERSON] знаходилась у неналежному психічно-емоційному стані, не мала в своєму розпорядженні оригіналів документів на спадкове майно, також була юридично необізнана щодо строків звернення з заявою про прийняття спадщини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved