Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 25.02.2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 000 (три тисячі) грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову вказала, що з травня 2018 року відповідач припинив шлюбні відносини, змінив місце проживання, залишивши дітей на утриманні позивача. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Позивач зазначає, що [PERSON] працює неофіційно, має мінливий дохід, тому вважає за доцільне розмір аліментів визначити у твердій грошовій сумі. Обґрунтовуючи розмір аліментів, позивач посилається на те, що для нормального зростання та розвитку дітям необхідне повноцінне харчування, також діти мають ряд інших повсякденних потреб, для реалізації яких аліментів у меншому розмірі буде недостатньо. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН Ухвалою судді від 03.03.2021 року дану позовну заяву було залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків, що не перевищує семи днів з моменту отримання копії ухвали. 11.03.2021 року, на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивач надала уточнену позовну заяву. 16.03.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 26.03.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що позовні вимоги визнає частково (а.с.19-20). В обґрунтування заперечення проти позову вказав, що єдиним джерелом доходу є монетизація пільг як учасника бойових дій, інших доходів не має. Зауважив, що у зв`язку з погіршенням стану здоров`я не може влаштуватись на роботу та отримувати заробітну плату. Відповідач зазначив, що не знімає з себе відповідальність за утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , проте сина позивачки [PERSON] від попереднього шлюбу, не усиновлював, а тому вважає, що аліменти на його утримання сплачувати не має. Оскільки він є безробітним, не має ніяких джерел доходу, не може сплачувати аліменти в розмірі 3000,00 грн, просить позовні вимоги задоволити частково та стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини усіх видів його доходів. Інших заяв від сторін по суті справи до суду не надходило. В судовому засіданні 30.06.2021 року позивач позовні вимоги підтримала, вказала, що відомості про батька в свідоцтві про народження сина [PERSON] внесені відповідно до заяви відповідача про визнання батьківства. Вважає, що [PERSON] повинен надавати допомогу на утримання обох дітей. Відповідач в судових засіданнях 21.04.2021 року та 30.06.2021 брав участь особисто, заяв про участь в справі представника до суду не надавав, В судовому засіданні [PERSON] заперечував проти сплати аліментів на утримання сина, оскільки не є його біологічним батьком, не заперечував проти надання йому матеріальної допомоги добровільно. З приводу аліментів на утримання спільної доньки вказав, що немає змоги сплачувати аліменти в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, оскільки офіційно не працює, отримує лише соціальні пільги, має незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з частим перебування на лікуванні, виникли труднощі у працевлаштуванні. Крім того, зазначив, що не має у власності ніякого майна, лише земельну ділянку, проживає разом з матір`ю та сестрою, які йому допомагають матеріально. Не заперечував проти стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Зі змісту витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] № [NUMBER] від 19.05.2021 року вбачається, що відомості про батька внесені на підставі заяви матері та батька дитини про визнання батьківства (а.с. 52). Відповідно до довідки №212 від 24.02.2021 року, яка видана ПП Управляюча компанія «Житлове експлуатаційне підприємство №1», діти [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані та проживають разом з мамою - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва серії [NUMBER] [PERSON] є учасником бойових дій (а.с.23). Зі змісту індивідуальних відомостей про застраховану особуРеєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України вбачається, що з 2019 року [PERSON] не має страхового стажу (а.с.24-26). Відповідно до Відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів на утримання податків за період з 1-го кварталу 2020 року по 4-ий квартал 2020 року [PERSON] отримував державну соціальну матеріальну допомогу, інших доходів за вказаний період не мав (а.с.27-28). ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 УПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками цього обов`язку визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 статті 184 Сімейного кодексу України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. V. ОЦІНКА СУДУ Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, вислухавши пояснення позивача, заперечення відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідач є батьком дітей та нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати їх до досягнення повноліття. Домовленість між батьками щодо виконання даного обов`язку відсутня. За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо. При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями ст. 182 СК України, бере до уваги стан здоров`я відповідача, те, що він є працездатним, відсутність в нього на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб; враховуючи розмір встановленого законодавством України прожиткового мінімума на 2021 рік, який для дітей віком до 6 років становить близько 2100,00 грн, для дітей віком від 6 до 18 років - близько 2600,00 грн., які щороку збільшуються, вимоги ч. 2 ст. 182 СК України щодо рекомендованого розміру аліментів на одну дитину в розмірі одного прожиткового мінімуму, розмір реальних витрат, необхідних для забезпечення дітей повноцінним харчуванням, сезонним одягом, шкільним приладдям, речами особистої гігієни суд, присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей, в розмірі 3000, 00 (три тисяч) гривень щомісячно і до повноліття старшої дитини. Відповідач зазначає, що на даний час він не працює та не має жодного джерела доходу. Суд критично відноситься до доводів відповідача про те, що він на даний час не працює, а тому не може сплачувати аліменти, оскільки відповідач є особою молодого віку, повинен прцювати для забезпечення не лише своїх особистих потреб, а і потреб своїх дітей. Хоча відповідач надав копії виписок з медичних карток про стан здоров`я, однак перешкод для його працевлаштування судом не встановлено (до матеріалів справи не долучено висновок судово-медичної експертизи про встановлення відповідачу групи інвалідності з втратою працездатності чи її обмеження або інших доказів, що йому заборонена праця взагалі). Суд вважає, що відповідач не довів належними і допустимими доказами, що він не може працевлаштуватись та отримувати дохід, є особою молодого віку, працездатним, а відтак, на переконання суду, зобов`язаний брати участь в матеріальному забезпеченні дітей, які проживають з матір`ю. Крім того, суд не бере до уваги посилання відповідача, що він не є батьком неповнолітнього [PERSON] , оскільки відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дитини, який долучений до матеріалів справи, вбачається, що відомості про батька внесення за заявою [PERSON] про визнання батьківства, з позовом про оспорення батьківства [PERSON] не звертався. Згідно приписів ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини. З огляду на викладене, відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON] , а тому його доводи про те, що він немає обов`язку сплачувати аліменти на його утримання суд визнає неспроможними, оскільки з моменту подачі заяви про визнання батьківства у відповідача виникли обов`язки по відношенню до малолітнього як до сина, а відтак він зобов`язаний брати участь в його матеріальному забезпеченні. Не заслуговують на увагу і доводи відповідача щодо визначення аліментів в частці від заробітку з огляду на те, що відповідач не отримує постійного регулярного доходу, а в силу ст.ст. 181, 184 СК України право на обрання способу стягнення аліментів належить стороні, з якою проживають діти. Разом з тим, суд вважає, що позивачем, на виконання вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України, не доведено належними та допуститими доказами, які долучені до матеріалів справи, можливість відповідача сплачувати аліменти в сумі 6000,00 гривень щомісячно на обох дітей. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн, оскільки при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved