Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Ковальчук Ірина Миколаївна , яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до Бериславського районного суду Херсонської області із позовом до [PERSON] про виділ частки в окремий об`єкт нерухомості, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності. В позовній заяві посилається на те, що згідно рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 28.03.2007 року позивачці по справі [PERSON] належить частина житлового будинку [ADDRESS] . На підставі договору дарування від 13.10.2016 року, відповідачу по справі [PERSON] належить 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, розділений на два самостійна домоволодіння, кожен з яких має свої комунікації, огорожу, господарські будівлі, санітарні будівлі та ін.. Між співвласниками існує встановлений порядок користування фактичними домоволодіннями. Спору щодо користування приміщеннями не має. Однак те, що приміщення перебуває юридично у спільній частковій власності створює для позивача ряд незручностей , вона не можу продати своє домоволодіння, оскільки обмежена наявністю співвласника, майно не виділене в натурі. Крім того, позивачка не може реалізувати своє право на субсидію, оскільки фактично проживає одна, а до її доходів включаються доходи зареєстрованих у цілому житловому будинку. У зв`язку з чим просить суд виділити в натурі окремий об`єкт нерухомості 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] згідно висновку судово-технічної експертизи. Припинити між [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 22.01.2019 року провадження у зазначеній справі було відкрито в загальному порядку та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 05.03.2019 року по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 21.05.2019 року провадження у справі було поновлено. Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 04.07.2019 року провадження у справі було призначено до судового розгляду. Позивач та представник позивача-адвокат Ковальчук І.М. в судове засідання не з`явилися, до суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, наполягала на їх задоволенні, не заперечує проти винесення заочного розгляду по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надала. З повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що виклики до суду не були вручені, оскільки конверти з судовою повісткою повернуто до суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Тому виклик відповідача в судове засідання було здійснено через офіційний веб-портал судової влади, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. В порядку ч.3 ст.211 та відповідно до ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди представника позивача, який заявою не заперечував проти винесення заочного рішення у випадку не надходження до суду відзиву у визначений строк, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази по справі та всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, оглянувши матеріали інвентарної справи №962, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав: Суд ст. ст. 81, 13, ч.5 ст.263 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, що повністю узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом.. Згідно копії виписки із рішення від 28.03.2007 року з урахуванням ухвали суду від 11.06.2007 року про виправлення описки в рішенні суду від 28.03.2007 року визнано дійсною угодою купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] від 04.01.2002 року між [PERSON] та [PERSON] . За [PERSON] визнано право власності на 1/2 житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20,19). З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності в розмірі 1/2 кожній - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10-11). Позивачка та відповідачка є співвласниками домоволодіння. На виконання ухвали суду від 05.03.2019 року до суду надійшов висновок №204 судової будівельно-технічної експертизи від 14.05.2019 року. Експерт зробив висновок про можливість фактичного розподілу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з урахуванням існуючого порядку користування між співвласниками. Запропонувавши наступний варіант розподілу житлового будинку, надвірних будівель та споруд. За [PERSON] з ідеальною часткою пропонується виділити: в житловому будинку літ. «А»: 1-1 - житлова кімната пл. 12,8 м.кв., 1-2 - житлова кімната пл. 7,9 м.кв., прибудова літ. «а1» у складі приміщень: 1-ІІ - коридор пл. 5,8 м.кв., 1-ІІІ - кухня пл. 7,1 м.кв. Тамбур літ. «а2» (в первісних розмірах) у складі приміщення: 1-І - тамбур пл. 3,3 м.кв. Загальна площа частки становить 36,9 м кв., у т.ч. житлової 20,7 м.кв. Надвірні будівлі та споруди: літ. «Г» - туалет, літ. «Д» - літній душ, №1 - хвіртка, №2 - огорожа. Реальна частка складає 4/10, що на 1/10 менше за ідеальну належну. За [PERSON] з ідеальною часткою пропонується виділити: в житловому будинку літ. «А»: 2-1 - коридор пл. 6,8 м.кв., 2-2 - кухня пл. 7,0 м.кв., 2-3 - житлова кімната пл..23.8 м. кв. Прибудова літ. «а» у складі приміщень: 2-5 - коридор пл. 9.3 м.кв. Загальна площа частки становить 46,9 м кв., у т.ч. житлової 23,8 м.кв. Надвірні будівлі та споруди: літ. «а3» - тераса, літ. «Б» - сарай, літ. «В» - сарай, літ. «Е» - літній душ,№3- ворота, №4 - огорожа, № 5 - водопровід. Реальна частка складає 6/10, що на 1/10 більше за ідеально належну. В силу положень ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. При цьому слід також враховувати, що в силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Згідно змісту норм ст.ст.183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин, виділ (поділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Таким чином, визначальним для виділу частки будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи виділ частки, повинен передати співвласнику частку нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частці. У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № №204 від 14.05.2019 року можливий поділ спірного житлового будинку, враховуючи фактичний порядок користування, розміщення будівель і господарських споруд на земельній ділянці і правовий статус останньої, можливість перспективної розбудови для організації повноцінних ізольованих кварти, з відхиленням від ідеальних часток: 4//10 [PERSON] і 6/10 [PERSON] . Як вбачається з технічного паспорту на спірне домоволодіння та висновку експертизи, горище домоволодіння є спільним. Варіанти поділу домоволодіння відповідно до висновку експерта передбачають виділення позивачу частку в будинку в розмірі 36,9 м кв., у т.ч. житлової 20,7 м.кв., відповідачу 46,9 м кв., у т.ч. житлової 23,8 м.кв. тобто відповідачу у більшому розмірі, з перевагою, перед позивачем. У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 та від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13. При цьому позивачка не наполягає на стягненні з відповідачки грошової компенсації як співвласнику, частка якого зменшилася. За вказаного у висновку експерта варіанті поділу будинку, можливим є виділення частки належної кожному із співвласників у вигляді окремих кімнат, які є ізольованими від приміщень іншого співвласника; мають окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення, тобто складають окремий обєкт нерухомого майна. Такий варіант поділу нерухомого майна не передбачає необхідності здійснення певних будівельних робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку. У силу вимог статті 152 ЖК України не потребує отримання документів, що дають право на виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції або інженерні системи загального користування, а тому відсутні підстави для отримання дозволу органу місцевого самоврядування та виконання таких робіт. Пункт №56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майнових та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127 визначає, що для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду. Частиною четвертою статті 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Позовних вимог щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, або визнання права власності на земельну ділянку сторона не заявляла. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, то і судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, в межах заявлених вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: approved