Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з його матір`ю [PERSON] ою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження дитини, [PERSON] вказаний батьком, а [PERSON] - матір`ю. 04.10.2013 року рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області шлюб між ними розірвано та зазначено, що дитина залишена на вихованні у [PERSON] , але не вказано, місце проживання сина, що створює для неї з сином перешкоди. [PERSON] проживає з нею з народження. Батько жодного разу не відвідував сина, не спілкується з ним, не вітає з днем народження. Кожного разу, за потребою, змушені звертатися до [PERSON] за дозволом на виїзд. Часто відповідач взагалі не бере слухавку і підтвердження місця проживання дитини разом з нею вимушена брати в службі міської ради у справах дітей. Відповідач заперечень проти позовних вимог не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. [PERSON] усудове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Представник Орган опіки та піклування Конотопської міської ради Левченко І.В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечує. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 лютого 2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання на 11.03.2021 року. 01 квітня 2021 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду по суті на 16 квітня 2021 року. IV. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно із свідоцтвом про народження, [PERSON] народився [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а. с. 6, 4-5). З копії рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 жовтня 2013 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.8). З довідки про реєстрацію місця проживання, вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , склад сім`ї: мати - [PERSON] , 1959 року народження та син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Згідно висновку начальника служби міської ради №231 від 19.12.2019 року та рішення Конотопської міської ради виконавчого комітету від 19.12.2019 року №231 заяву [PERSON] про необхідність підтвердження місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , для його тимчасового виїзду за межі України, було задоволено. Термін дії рішення для перетинання кордону один рік (а.с.9-10). З актів обстеження умов проживання затверджених начальником служби у справах дітей від 19.01.2021 року, 22.02.2021 року, вбачається, що [PERSON] створила належні для дитини умови проживання, виховання та розвитку сина (а.с.11). Відповідно до довідки Красненського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів дошкільного навчального закладу» Бахмацької районної ради Чернігівської області [PERSON] працює в даному закладі вчителем англійської мови та зарубіжної літератури з повним тижневим навантаженням (а.с.12). Згідно довідки Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області №29 від 02.03.2021 року, [PERSON] , вчителю Красненського НВК в період з 01.02.2021 року по 28.02.2021 року нарахована заробітна плата в сумі 10314 грн 99 коп (а.с.44). З характеристики Красненського НВК Бахмацької районної ради Чернігівської області вбачається, що [PERSON] працює вчителем Красненського НВК з 25.01.2021 року та заректеризується позитивно (а.с.45). Відповідно до довідок КНП Конотопської ЦРЛ ім. ак. М.Давидова [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с.46, 48). Як вбачається з інформаційної довідки Конотопської ЗОШ №13 І-ІІІ ступеня [PERSON] , [INFO] , навчається в даній школі. Характеризується позитивно. Опікується сином мати [PERSON] , систематично відвідує батьківські збори, щоденно забирає дитину зі школи, цікавиться успіхами своєї дитини, допомагає у навчанні, у підготовці до виховних заходів, приходить на індивідуальні консультації щодо навчання та виховання сина, допомагає в проведенні позакласних заходів,, своєчасно вносить плату за харчування. Батько дитини, [PERSON] , не приймає участі в вихованні хлопчика. За три роки навчання не приходив до школи, не телефонував вчителю, не цікавиться успіхами сина (а.с.47). Відповідно до довідки КНП Конотопської міської ради «Конотопська міська лікарня» догляд за [PERSON] , [INFO] , здійснюють мати дитини - [PERSON] та баба - [PERSON] . Рекомендації лікаря-педіатра виконуються вчасно та в повному обсязі. В дитячу поліклініку з дитиною з`являються вчасно, щеплення хлопчику проведено згідно віку. Матеріальний стан будинку задовільний. Батько дитини [PERSON] з родиною не проживає та жодного разу з питань здоров`я сина не звертався (а.с.49). Згідно із висновком Органу опіки та піклування Конотопської міської ради від 14 квітня 2021 року, визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , відповідає інтересам дитини (а.с. 35-38). V. Норми права. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи убачається про існування між колишнім подружжям особистого конфлікту, проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні Європейського суду з прав людини від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. VI. Оцінка суду. Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позову. При визначенні місця проживання дитини, суд враховує висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області, доброзичливе відношення позивача до дитини, малолітній вік дитини, та місце проживання останньої. Крім того, при визначенні місця проживання дитини суд враховує те, що житло за адресою його проживання є звичним для дитини середовищем. Отже, суд вважає, що місце проживання дитини [PERSON] слід визначити з матір`ю [PERSON] , що буде виключно в інтересах дитини. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved