Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА У липні 2020 року заявник звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою, в якій просить суд встановити факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком заявника [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер батько заявника [PERSON] . Після смерті батька заявник звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус при перевірці поданих нею документів виявив, що у свідоцтві про смерть батька його ім`я вказано як « [PERSON] », а в її свідоцтві про народження по-батькове зазначено як « [PERSON] », у зв`язку з чим заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. 22.07.2020 року справа надійшла до Білгород-Дністровського міськрайонного суду. Ухвалою суду від 23.07.2020 року відкрито провадження по справі за заявою [PERSON] та призначено судове засідання. У судове засідання заявник не з`явилася, була сповіщена про час та місце розгляду справи належним чином, у поданій заяві та в отриманій судом 02.09.2020 року заяві [PERSON] просить суд справу розглянути за її відсутності, вимоги підтримує. Представник виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи сповіщався. До суду надійшла заява про визнання вимог [PERSON] з проханням справу розглянути без участі представника. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. ІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН Вказана заява обґрунтована тим, що внаслідок наявності розбіжностей в написанні по-батькові заявника та ім`я батька - спадкодавця в свідоцтві про смерть, вона не може належним чином успадкувати майно батька та отримати Свідоцтво про право на спадщину. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даною заявою. ІІІ. ФАКТИЧНИ ОБСТАВИНИ СПРАВИ. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управлінням юстиції Одеської області. Згідно з свідоцтвом про народження заявника [PERSON] , серії [NUMBER] видане Бритівською сільською радою Білгород-Дністровського району, Одеської області від 11.02.1975 року, по-батькові зазначено « [PERSON] ». Відповідно до залучених заявником документів, а саме: копії трудової книжки від 06.08.1968 року, видної на ім`я [PERSON] 1939 року народження; копії посвідчення УМВС України в Одеській області від 1999 року виданого на ім`я [PERSON] ; (російською) «удостоверения министерсва внутренних дел СССР» виданого 01.11.1976 року; копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] 1939 року народження; копії свідоцтва про народження від 08.03.1958 року виданого на ім`я [PERSON] ; копії свідоцтва про народження від 26.09.1988 року про те, що батьком [PERSON] являється [PERSON] ; копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 18.08.1992 року на ім`я [PERSON] ; вбачається, що на протязі всього життя [PERSON] його ім`я постійно зазнавало змін. Після смерті батька заявник звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус при перевірці поданих нею документів виявив, що у свідоцтва про смерть батька вказано ім`я як « [PERSON] » а в свідоцтві про народження заявника значиться прізвище « [PERSON] », у зв`язку з чим заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. З огляду на викладене, суд вважає, що різниця в написанні в свідоцтві про народження по-батькові заявника та в свідоцтві про смерть батька заявника виникла внаслідок помилки. ІІІ. ОЦІНКА СУДУ. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Зміст статті 89 ЦПК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року) визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За наданими суду матеріалами суд вбачає, що в написанні в свідоцтві про народження по-батькові заявника та в свідоцтві про смерть батька заявника виникла внаслідок помилки. Сам факт родинних відносин заявника та померлого [PERSON] суд вважає доведеним. За розглядом справи на виконання положень ст.ст. 76-81 ЦПК України, заявником надано до суду належні та допустимі докази в обґрунтування поданої заяви та з урахуванням викладеного суд приходить до висновку про задоволення заяви .

Outcome: approved