Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.11.2019 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Однак подружнє життя з відповідачем не склалося, тривалий час шлюбних стосунків вони не підтримують. З урахуванням наведеного просить шлюб розірвати, так як він існує формально, дитину залишити проживати з нею та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 23.07.2021 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась; представник позивача адвокат Удод В.Ф. подав письмову заяву про проведення розгляду справи у відсутності позивача, та підтримання позовних вимог. Клопотання про надання строку для примирення позивачем заявлено не було. Відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій вказує, що не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому просить розглядати справу у його відсутності. Клопотання про надання строку для примирення позивачем заявлено не було. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 02.11.2019 року, вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 02.11.2019 року (актовий запис №137). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 26.11.2019 року, сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно положень ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Судом із позовної заяви встановлено, що між подружжям склались відносини, які унеможливлюють подальше збереження шлюбу, клопотання про надання строку для примирення жодною зі сторін не заявлено, зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги вік дитини, відсутність заперечень з боку відповідача, суд вважає за можливе залишити дитину на виховання матері. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Із квитанції до прибуткового касового ордеру від 21.07.2021 року, виданою адвокатом Удодом В.Ф. вбачається, що позивачем оплачено правничу допомогу у розмірі 2500 грн. На підставі наведеного, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору (квитанція\~від 21.07.2021\~року у\~розмірі 908,00\~грн.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Outcome: approved