Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Моторно(транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, мотивуючи свої вимоги тим, що 02 жовтня 2015 року на автодорозі Т-02-26 24км + 800м м.Гайсин смт Теплик з вини відповідача, який керував мотоциклом «Днепр-11», державний номерний знак [NUMBER], була скоєна дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована не була. Вина відповідача у скоєні ДТП підтверджується постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 20 листопада 2015 року та матеріалами справи про адміністративне правопорушення. В результаті ДТП був пошкоджений транспортний засіб ВАЗ 211540-110-20 з державним номерним знаком АВ 4602 АР, що належить [PERSON]. Розмір завданих збитків за пошкодження транспортного засобу відповідно до звіту №28/12-325 від 19 січня 2016 року становить 37 809 грн. 22 коп..Оскільки, зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі, власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування 08 грудня 2015 року звернувся до МТСБУ. Договірних зобовязань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування та встановлення розміру збитків, збір документів по справі позивач поніс витрати в розмірі 31 507 грн. 69 коп. з фонду захисту потерпілих, а також 2000 грн. на правову допомогу, 979 грн. 40 коп. витрат за послуги аварійного комісара, і судові витрати в розмірі 1\~600 грн. сплаченого судового збору. В судове засідання представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 16 березня 2017 року, не зявився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги про стягнення заборгованості підтримує, просить винести у справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому порядку, заперечень проти позову не подав, про поважність причини своєї неявки суду не повідомив, від відповідача не надходила заява про розгляд справи у його відсутність. Судові повістки надсилались поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою місця проживання відповідача [PERSON], зареєстрованого у встановленому порядку, поштові відправлення повернули до суду з відміткою про те, що за зазначеною адресою він не проживає, на підставі ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручено відповідачеві належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Як вбачається із довідки відділення ДАІ Теплицького РВ УМВС України у Вінницькій області від 02 жовтня 2015 року за №7665, 02 жовтня 2015 року приблизно о 09 годині 25 хвилин на автодорозі Т-02-26 24 + 500м Гайсин-Теплик водій мотоцикла «Днепр-11», державний номерний знак [NUMBER], виїжджаючи з польової дороги, не надав дорогу автомобілю «ВАЗ-211540», державний номерний знак [NUMBER], що рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль отримав механічні пошкодження передньої частини, розбите лобове скло, пошкоджений капот, передні крила, радіатор, бампер, стійка зі сторони водія, пошкоджено рульове керування та коробка перемикання передач(а.с. 10). Відповідно до постанови Теплицького районного суду Вінницької області від 20 листопада 2015 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 02 жовтня 2015 року. В постанові вказано, що [PERSON], керуючи мотоциклом Днепр-11, державний номерний знак [NUMBER], виїжджаючи на автодорогу Т-02-26 24км + 800м Гайсин-Теплик з іншої прилеглої території, не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ-2111540-120-20, державний номерний знак [NUMBER], в результаті чого відбулось зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.10.2 Правил дорожнього руху України(а.с.13). В матеріалах справи міститься поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 2595130, відповідно до якого [PERSON] застрахував в ПрАТ «СК «Провідна» цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів (а.с.9). Відповідач [PERSON] на дату ДТП не мав договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Відповідно до звіту № 28/12-325 субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи [PERSON] від 19 січня 2016 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля ВАЗ-211540-110-20, державний номерний знак [NUMBER], складає 37\~809 грн. 22 коп., в тому числі з ПДВ(а.с.16-20). Відповідно до калькуляції вартості відновлювального ремонту ТЗ вартість відновлювального ремонту складає 41 819 грн. 85 коп. без ПДВ(а.с.21-25). Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] звернувся із заявою - 2 - до Моторно-транспортного страхового бюро України із проханням відшкодувати шкоду, спричинену під час ДТП (а.с.8). Моторно-транспортне страхове бюро України перерахувало [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 31 507 грн.69 коп., що підтверджується платіжним дорученням №2701рв від 07 квітня 2016 року та Наказом МТСБ України за №2701 від 06 квітня 2016 року (а.с. 37,38). Відповідно до п. 22.1. ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, з огляду на викладене вище, суд прийшов до висновку, що вина відповідача [PERSON] у ДТП встановлена постановою Теплицького районного суду Вінницької області, яка оскаржена не була. Позивач МТСБ України виплатив страхове відшкодування [PERSON] в розмірі 31 507 грн. 69 коп. і набув право зворотної вимоги в порядку регресу до винної особи відповідача [PERSON] в розмірі виплаченого відшкодування. Оскільки, відповідач у добровільному порядку відмовляється повернути виплачене страхове відшкодування, то зазначена вище сума виплаченого відшкодування підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вирішуючи вимоги позивача про відшкодування витрат за послуги аварійного комісара в розмірі 979 грн. 40 коп., то суд вважає, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено таких витрат, в матеріалах справи відсутні докази виконання робіт аварійним комісаром та факту проведеного розрахунку. Відносно судових витрат, які складаються із сплаченого судового збору в розмірі 1\~600 грн., які були понесені позивачем та документально підтверджені(а.с.1), то вони відповідно до вимог ст.88 ЦПК України присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем було заявлено до стягнення 32 487 грн. 09 коп., а до задоволення підлягає 31 507 грн. 69 коп., що становить 96,99% (31 507,69 х 100% : 32 487,09) від заявлених вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню в розмірі 1 551 грн. 84 коп.(1 600 грн. х 96,99%), які слід стягнути з відповідача. Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2\~000 грн., то вказані витрати не підлягають до задоволення, оскільки позивачем ці витрати документально не підтверджені та не доведені, а відповідно до п.48 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial