Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» (далі - позивач, КП УЖГ «Печерськжитло») звернулось до суду з зазначеним позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1, [PERSON].), [PERSON] (далі - відповідач-2, [PERSON].), в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 11 843,67 грн.; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що позивач надає мешканцям будинку [ADDRESS] різноманітні комунальні послуги та проводить санітарно-технічне обслуговування будинку. Квартира [ADDRESS] на паві власності належить відповідачам. Квартира має усі комунальні зручності, якими користуються відповідачі, проте, за одержані комунальні послуги грошові кошти не сплачують. 01.02.1995 року між позивачем та відповідачем-1 укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до умов якого відповідач-1 зобов'язувався не пізніше останнього дня поточного місяця вносити плату на рахунок позивача за комунальні та інші послуги. Однак, відповідачі, користуючись усіма комунальними послугами, не сплачують за них. За період з 01.10.2009 року по 01.06.2014 року заборгованість відповідачів за житлово-комунальні послуги становить 11 843,67 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.7.2014 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України повідомлений належним чином, направив на адресу суду клопотання в якому просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що згідно розпорядження Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 11.10.2001 року № 127 «Про зміни в системі управління житлово-комунальним господарством району у зв'язку із зміною адміністративно-територіальних меж району» та внесених до нього змін розпорядженням від 01.02.2002 року № 122, будинок [ADDRESS] закріплено за КП УЖГ «Печерськжитло» та було передано ЖЕО № 607. Відповідно до рішення Печерської районної у м. Києві ради від 12.06.2007 року № 47 «Про реорганізацію комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського районну м. Києва «Печерськжитло» шляхом поділу», будинок № 25 по вул. Кіквідзе у м. Києві, закріплено на праві оперативного управління за КП УЖГ «Печерськжитло». [PERSON] та [PERSON] є співвласницями квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою Форми 3 (а. с. 4). Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Стаття 24 ЖК УРСР визначає, що житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території. Відповідно до ст. 10 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР), громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Як визначено ч. 1 ст. 68 ЖК УРСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 179 ЖК УРСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 592, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Згідно п. 1. ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. 01.02.1995 року між ЖЕО-605, правонаступником якого є КП УЖГ «Печерськжитло» (Власник будинку) та [PERSON] (Співвласник) було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, згідно умов якого Власник будинку забезпечує обслуговування та ремонт житлового будинку за адресою: [ADDRESS], а також утримання прибудинкової території, а Співвласник приймає участь у витратах на виконання названих робіт. Згідно п. 2.1.2 договору, Власник будинку зобов'язується забезпечити надання Співвласнику комунальних та інших послуг за діючими розцінками і тарифами, в тому числі, по обслуговуванню технічного обладнання квартири та ведення особистого рахунку. Відповідно до п. 2.2.3 договору, Співвласник зобов'язується не пізніше останнього дня поточного місяця вносити плату на рахунок Власника будинку, або підприємства, що обслуговує будинок, за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будинку, технічне обслуговування будинку відповідно загальній площі квартири, на ремонт відповідно відновної вартості квартири, а також за комунальні та інші послуги. Згідно п. 6 та п. 7 договору, цей договір складено на строк з 01.02.1995 року по розторгнення. Невід'ємною частиною договору є розрахунок щомісячних платежів за обслуговування та ремонт будинку, комунальні та інші послуги. Як визначено у п. 1 та п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, позивач умови договору виконує належним чином та надає усі послуги, проте, відповідачі в порушення умов договору належним чином за надані житлово-комунальні послуги не сплачують - заборгованість відповідачів перед КП УЖГ «Печерськжитло» за період з 01.02.1995 року по 01.05.2014 року становить 11 843,67 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості (а. с. 5-6). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження сплати заборгованості або розірвання договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 01.02.1995 року відповідачі не надали. Отже, позовні вимоги щодо солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 11 843,67 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд задовольняє позов, то з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню 243,60 грн. у відшкодування судового збору, а саме, по 121,80 грн. з кожного. Враховуючи викладене,

Outcome: approved