Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (надалі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію в сумі 33306,42 грн., а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.03.2014 р. між сторонами було укладено договір № 11223 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари. Об`єктом тепло споживання є два нежитлових приміщення, а саме: офіс за адресою: [ADDRESS] та офіс за адресою: [ADDRESS] . Свої договірні зобов`язання Позивач виконав, а саме: постачання теплоносія на протязі всього періоду, передбаченого Договором, проводилось не порушуючи щорічні розпорядження Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області «Про початок та закінчення опалювального періоду». Відповідач не виконав обов`язок, покладений на нього умовами Договору, не здійснив розрахунок в повному обсязі та в строки передбачені Договором, у зв`язку з чим за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. у Відповідача утворилася заборгованість, яку позивач просить суд стягнути. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, з письмових матеріалів справи встановлено, що 18.03.2014 р. між Комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломерсжа» та [PERSON] було укладено договір № 11223 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари (а.с. 4-5). Згідно до таблиці 2, яка є невід`ємною частиною Договору об`єктом тепло споживання є два нежитлових приміщення, а саме: офіс за адресою: [ADDRESS] та офіс за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Зазначені об`єкти теплоспоживання належать Відповідачу на підставі договорів купівлі - продажу нежитлового приміщення - перукарні від 23.10.2013 р. та квартири від 23.10.2013 р. (а.с. 9-10, 11-12). Приміщення № 2 було переведено із жилого фонду в нежилий на підставі рішення Криворізької міської ради від 11.12.2013 р. № 380 (а.с. 13). Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з надання, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню та гарячому водопостачанню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV,Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-IV, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Свої договірні зобов`язання Позивач виконав, а саме: постачання теплоносія на протязі всього періоду, передбаченого Договором, проводилось не порушуючи щорічні розпорядження Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області «Про початок та закінчення опалювального періоду» (а.с. 23-29). Водночас, згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості (а.с. 14, 15-16), сума боргу відповідача за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 року становить 25698,19 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву споживача кореспондує визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено й ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Облік споживання теплової енергії здійснюється згідно приладів обліку або розрахунковим способом, за їх відсутності, що передбачено п.2.1 Договору. Згідно п.3.1. Договору, оплата за відпущену теплову енергію проводиться Відповідачем щомісяця, самостійно, в грошовій формі, та іншими формами розрахунку за згодою сторін не пізніше 20 -го числа місяця наступного за розрахунковим на рахунок Позивача. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, оскільки позивач свої обов`язки з постачання теплової енергії виконував, але відповідач в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснював, внаслідок чого утворилась заборгованість, враховуючи те, що відповідачем не надано жодних відомостей щодо погашення вказаної заборгованості, суд доходить до висновку, що саме встановлений розмір необхідно враховувати при ухвалені рішення. Одночасно з цим, як вбачається зі статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь`час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума збитків від інфляції - 5 052,15 грн. (за період з березня 2016 р. по вересень 2018 р.), 3 % річних - 1 401,35 грн. (з 20.02.2016 о. по 01.11.2018 р.), що підтверджується розрахунком (а.с. 15). Згідно п. 3.4. Договору якщо «Споживач» є суб`єктом іншого сектору господарювання економіки і не здійснив оплату за відпущену теплову енергію в термін, встановлений п. 3.1 Договору, він несе відповідальність згідно п.п.4-7 ст. 321 ГК України та Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» № 543/96 - ВР від 22.11.1996 р. в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, сплати, а отже сума пені складає 1 154,73 грн. з 20.12.2017 р. по 17.09.2018 р. (а.с. 15-16). Крім того, позивач вжив заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення Відповідачу претензії № 11223/5862 від 02.05.2018 р., однак відповідач свої зобов`язання не виконав, обставини, викладені у позові не спростував. У зв`язку з викладеним, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved