Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 09.06.2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.12.2010 року з нього стягуються аліменти в розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] до досягнення ним повноліття, які сплачуються [PERSON] з 11.10.2010 року. З 09.06.2015 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , з якою мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження яких позивач записаний батьком, у зв`язку з чим просить змінити розмір аліментів стягуваних з нього за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області на утримання сина [PERSON] та стягувати аліменти в розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, позивач просить відкликати з відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції виконавчий лист, виданий Охтирським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] , [INFO] та аліменти сплачувати [PERSON] починаючи з 11.10.2010 року. Процесуальні дії та аргументи учасників справи. 09.06.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін та призначено справ до розгляду на 09.07.2020 року, справу визнано малозначною відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.19, ч.3 ст. 274 ЦПК України, відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с.11). 09.07.2020 року розгляд справи відкладено на 22.07.2020 року, в зв`язку з тим, що відповідачка отримала копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками 01.07.2020 року. 09.07.2020 року відповідачкою до Охтирського міськрайонного суду Сумської області подано заяву, в якій вона вказує, що 01.07.2020 року вона отримала ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою, оскільки в ухвалі про відкриття провадження зазначено строк подачі відзиву 24.06.2020 року, просить надати їй більше часу для подачі відзиву на позовну заяву та укладання договору з адвокатом в додаток до заяви надала копію паспорту, в якому її прізвище зазначено, як [PERSON] (а. с. 21). Відповідачка не обґрунтувала поважність причин, з яких вона не надала у встановлений судом у відповідності до положень ст. 178 ЦПК України строк відзиву, не надала належних доказів про неможливість подачі відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання документів станом на 22.07.2020 року. На думку суду, у такий спосіб відповідачка недобросовісно користується процесуальними правами та такі дії направлені на зволікання з розглядом вказаної справи, хоч відповідачка мала реальну можливість надати до суду відповідні докази чи письмові пояснення по суті справи, однак таким правом не скористалась та не обґрунтувала поважності причин їх неподання у визначений строк. За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи проводити за наявними матеріалами, підстав для продовження строку для подання відзиву відповідачкою суд не вбачає. Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи, що дана справа по суті є малозначною, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають розгляду справи за правилами загального позовного провадження для повного та всебічного встановлення обставин справи, обґрунтованих заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачка суду не надала, законних підстав для переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження суд не вбачає відповідно до положень ст.277, ст.279 ЦПК України. Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Оскільки, Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В розумінні ч.6 ст.279 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. У відповідності зі ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.12.2010 року з позивача [PERSON] стягуються аліменти в розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] , [INFO] та аліменти сплачуються [PERSON] починаючи з 11.10.2010 року (а.с.4). 09.06.2015 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , після одруження прізвище якої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 24.06.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області (а.с.5). Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] у позивача народилося двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьками яких згідно свідоцтва про народження є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6,7). Згідно довідки про склад сім`ї від 01.06.2019 року № 8, виданої головою ОСББ імені «Ю.Гагаріна» [PERSON] , [INFO] в тім, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: чоловік - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідачкою надано копію паспорту, з якої вбачається, що на даний час її прізвище [PERSON] (а. с. 23). Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховною Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі зміною сімейного становища платника аліментів він може подати до суду позовну заяву про зменшення розміру аліментів. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , окрім старшого сина, на якого він сплачує аліменти, має ще двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів, стягуваних на утримання сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходів) позивача, а не до 1/8 частини заробітку (доходу) позивача, як просить позивач виходячи з принципів розумності, виваженості, пропорційності, справедливості, врахувавши обов`язок обох батьків забезпечувати належний рівень майнового забезпечення дітей. На думку суду, саме такий розмір буде достатнім, справедливим, співмірним для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2020 року становить 2318 грн. Разом з тим враховуючи викладене, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд вважає, що маються законні підстави для часткового задоволення позову в частині зменшення аліментів, які стягуються на утримання [PERSON] , [INFO] з ј частини від заробітку (доходу) позивача на 1/6 частину від заробітку (доходу) позивача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягування з дня набрання рішенням законної сили, так як такий розмір аліментів не порушує баланс інтересів сторін. При цьому судом враховано обставини, про які вказано вище, а саме матеріальне становище обох сторін, що з народженням двох дітей у новому шлюбі та в зв`язку з перебуванням на утриманні позивача матері дитини на час її відпустки по догляду за дитиною до трьох років змінився не лише сімейний стан позивача, а і майновий, оскільки крім обов`язку з утримання сина від першого шлюбу у нього виникли зобов`язання з утримання ще двох дітей від другого шлюбу та їх матері, тобто розмір витрат збільшився. Вирішуючи позов у іншій частині про відкликання виконавчого листа виданого на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.12.2010 року про стягнення з позивача аліментів в розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти сплачувати [PERSON] починаючи з 11.10.2010 року, суд вважає, що дана позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки нормами чинного цивільного процесуального законодавства вирішення даного питання судом не передбачено, однак дане питання розглядається ст. 432 ЦПК України. Висновок суду. Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, вирішуючи позов у межах заявлених вимог з урахуванням принципів розумності, справедливості, виваженості, пропорційності, виходячи з розумного балансу інтересів сторін, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача згідно рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.12.2010 року в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) на 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, так як такий розмір аліментів не порушує балансу інтересів сторін, буде достатнім і необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини, відмовивши в решті вимог за необґрунтованістю. Стосовно судових витрат. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено на 50 %, тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 420,40 грн. (50 % від 840,80 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial