Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] (а.с.2-3). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власником квартири [ADDRESS] . Разом з нею у квартирі зареєстрований, але не проживає з 2014 року відповідач. Зазначає, що за комунальні послуги відповідач не сплачує, особистих речей в його квартирі немає, а тому, посилаючись на ст. 405 ЦК України, вважає, що він втратив право користування даним житловим приміщенням. ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи, пояснення учасників справи в судовому засіданні. Ухвалою суду від 24.04.2019 року відкрито провадження по вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 22 травня 2019 року розгляд справи відкладався у зв`язку з неповідомленням відповідача про дату, час і місце судового засідання. У судове засідання позивач не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. З урахуванням вищевикладеного судом 22.07.2019 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання проводити у відсутність сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Як вбачається із договору дарування від 15.12.2006 року позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Право власності зареєстровано в КП «Чернігівське МБТІ» 19.12.2006 року, реєстраційний номер 10452565 (а.с.7-8,9). Також вбачається, що у період з 25 квітня 1987 року по 02 березня 2016 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтверджується копією рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова (а.с.11-12). Як вбачається із довідки ОСББ «Габріель-ІІ» №22 від 05.04.2019 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач, відповідач [PERSON] та їх донька [PERSON] , але [PERSON] з листопада 2014 року в квартирі не проживає (а.с.10). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно положень ст.ст.17, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Обставин, які б свідчили, що позивач або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні спірним житлом, та що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Враховуючи, що відповідач добровільно змінив своє місце проживання, за вказаною адресою не проживає більше 5 років, поважність причин відсутності відповідача у вказаному житлі в судовому засіданні встановлено не було, збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, а отже, відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України, позов обґрунтований та підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив із того, що відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн (а.с.1), які підлягають стягненню з [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved