Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. 29 січня 2021 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором від 24 травня 2019 року у формі Заяви приєднання №835900/250117 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) в розмірі 29\~200,07 грн загальної кредитної заборгованості, з яких: основний борг (кредит) 28 536,56 грн; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредитом) 74,31 грн; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 23,10 грн, розмір 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 525,33 грн; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 39,99 грн; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 0,78 грн, а також про стягнення судових витрат в розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що шляхом підписання заяви про приєднання до Договору відповідач беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці банку та укладено з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Відповідачу відповідно\~до вищезазначених\~умов Договору\~комплексного обслуговування\~фізичних осіб\~АТ «Ощадбанк»,\~в тому\~числі заяви\~про приєднання\~№835900/250117\~від 24\~травня 2019\~року встановлено\~кредитну лінію\~(кредит)\~в розмірі\~38\~000\~грн.\~за картковим\~рахунком № [NUMBER] .\~Позивач зазначив,\~що ним\~виконані взяті\~на себе\~зобов`язання за\~Договором,\~а відповідач\~не надав\~своєчасно Банку\~грошові кошти\~для погашення\~заборгованості за\~борговими зобов`язаннями,\~у зв`язку\~з чим\~станом на\~22\~січня 2021\~року має\~заборгованість в\~сумі \~29\~200,07\~грн.\~загальної кредитної\~заборгованості,\~яка включає\~заборгованість за\~основним боргом\~(кредитом),\~пеню за\~несвоєчасне погашення\~основного боргу\~(кредитом\~),\~пеню за\~несвоєчасне погашення\~процентів за\~користування кредитом;\~3%\~річних за\~несвоєчасне погашення\~основного боргу\~(кредиту);\~3%\~річних за\~несвоєчасне погашення\~процентів за\~користування кредитом,\~втрати від\~інфляції за\~несвоєчасне погашення\~основного боргу\~(кредиту)\~згідно ст.\~625\~ЦК України. Узагальнені доводи та заперечення відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений в установленому порядку, долучив до позовної заяви клопотання про проведення розгляду справи у його відсутність, не заперечив проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, позов підтримав у повному обсязі. Ухвалою суду від 04 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 03 березня 2021 року. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі- - ЦК України). Судом встановлено, що 24 травня 2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем укладено договір у формі заяви №835900/250117 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», надано кредитну картку типу Mastercard World Debit Standard та ПІН конверт до неї. \~ \~ \~ \~Відповідачу встановлено кредитну лінію (кредит) в сумі 38\~000 грн. за картковим рахунком № [NUMBER] . За договором комплексного обслуговування фізичних осіб АТ «Ощадбанк» та заявою про приєднання №835900/250117 встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 38 процентів річних за користування кредитними коштами, плата за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку (овердрафт) становить 60 відсотків на рік, строк користування кредитом встановлюється до дати закінчення строку дії договору кредитної картки, якщо умовами Договору та/або додатками, що є його невід`ємними частинами не встановлено інше. Відповідно до п.1.24 розділу ХХП Основного договору Банк має право вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, сплати комісійної винагороди за користування кредиту та інших платежів за договором , строк сплати яких не настав. Звертаючись до суду, позивач посилався на те, що у зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо непогашення кредитної заборгованості у Банку виникло право вимоги до останнього щодо повернення всієї суми кредиту, яка складається із заборгованості за тілом кредиту, нарахованої пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу та та процентів а також інфляційних втрат за несвоєчасне погашення боргу. На підтвердження\~вказаних обставин\~позивач надав\~суду:\~копію Заяви\~№835900/250117\~до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, витяг з вказаного Договору. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором станом на 22 січня 2021 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 29\~200,07 грн загальної кредитної заборгованості, з яких: основний борг (кредит) 28 536,56 грн; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредитом) 74,31 грн; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 23,10 грн, розмір 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 525,33 грн; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 39,99 грн; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 0,78 грн, \~ \~ \~ \~Застосовані норми права. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту - основної заборгованості, стягнути складові його повної вартості, зокрема, пеню за несвоєчасне погашення основного боргу (кредитом), пеню за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, розмір 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту). Мотиви та висновки суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Банк надав відповідачу кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності, однак такі кошти не були повернуті відповідачем. Вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та пенею ґрунтується на вимогах закону, підтверджується належними доказами, наданими позивачем, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини 4 статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Тобто у постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною 1 статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1 статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Водночас, аналіз норми частини 1 статті 1048 ЦК України дає підстави зробити висновок, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку сплатити проценти за право тимчасово користуватися наданими йому коштами, однак до спливу визначеного договором строку кредитування. Суд зазначає, що проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст.625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошовими коштами, зокрема за кредитним договором, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК і охоронна норма ч.2 ст. 625 ЦК не можуть застосовуватись одночасно. Тому в межах строку дії кредитної картки підлягають стягненню проценти від суми кредиту відповідно до умов договору та частини першої ст.1048 ЦК, як плата за наданий кредит, а за період після закінчення строку кредитування підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. З огляду на викладене, вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК не підлягають задоволенню, оскільки термін дії строку кредитування не закінчився. Суд зазначає, що саме з моменту пред`явлення вказаного позову припинилось право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом та, відповідно, виникло право на нарахування врегульованої приписами статті 625 ЦК плати за прострочення виконання грошового зобов`язання. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги на 98,06% (28633,91:29200,07х100%). Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 2270 грн, а тому поверненню підлягає судовий збір в розмірі 2225,96 грн. Відповідно до ч.1 ст.142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачу підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір в сумі 1113 грн (2225,96 грн:100%х50%). Решта судового збору в сумі 1113 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст. ст.\~526,\~530,\~549,\~553,\~554,\~1049,\~1054 ЦК України,

Outcome: partial