Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Київський міський центр зайнятості звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просив суд стягнути останньої грошові кошти в розмірі 5 885,40 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.06.2020 року з заявою про надання статусу безробітного до Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості звернулась через електронну поштову скриньку [PERSON] . Відповідачу надано статус безробітного з 02.06.2020 року, призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 02.06.2020 р. по 27.05.2021 р., 27.10.2020 року відповідачем надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 18.09.2020 року серія КС №9434/10. Позивачем складено Акт №2504 від 03.11.2020 року та встановлено, що в період одержання допомоги по безробіттю у Голосіївській районній філії КМЦЗ відповідач має право на заняття адвокатською діяльністю з 18.09.2021 року. Відповідачу надсилалося повідомлення про необхідність відшкодування незаконно отриманих коштів, проте кошти не повернуті, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. 29.07.2021 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву. Також відповідачем не подано заперечень з приводу розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. На підставі положень ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.06.2020 року [PERSON] звернулась до Голосіївської районної філії Київського міського центру, зайнятості, шляхом надсилання на електронну поштову скриньку, з заявою про надання їй статусу безробітної. Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції станом на час подання заяви) статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. [PERSON] було надано статус безробітної з 02.06.2020 року. За приписами п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи, як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Виплати по безробіттю відповідачу були призначені на період з 02.06.2020 р. по 27.05.2021 р. 27.10.2020 року відповідачем надано позивачу свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 18.09.2020 року серія КС №9434/10. Згідно витягу із наказів про прийняті рішення по [PERSON] наказом від 04.11.2020 року №НТ201104 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного відповідно до п. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», п.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п.п.1, 2 п. 30 Порядку від 19.09.2018 р. №792 у зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення . Наказом від 04.11.2020 року №НТ201104 припинено реєстрацію безробітного. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного. Відповідно до ст. 13 ч. 1 Закону України «Про адвокату та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Згідно ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» для зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Відповідно до висновку Верховного Суду в постанові від 31.05.2018 р. у справі №750/9213/16-ц та від 07.04.2020 р. у справі №287/21/15-а, Верховний Суд зазначив, що адвокату, який має діюче свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, надана законом можливість забезпечувати себе роботою, тобто адвокат є особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, належить до зайнятого населення та не може бути визнаний безробітним. Судом встановлено, що з 18.09.2020 р. по 02.11.2020 р. відповідачу виплачувалася допомога як безробітному. При цьому, 27.10.2020 року відповідачем надано позивачу свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 18.09.2020 року серія КС №9434/10. Дія зазначеного Свідоцтва не була зупинена. Вказані обставини призвели до безпідставного нарахування допомоги по безробіттю за період з 18.09.2020 по 02.11.2020 року. За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. У відповідності до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Згідно бухгалтерської довідки Київського міського центру зайнятості від 10.11.2020 року №346 сума виплаченого матеріального забезпечення, по підлягає поверненню за період з 18.09.2020 по 02.11.2020 року становить 5 885,40 грн. Враховуючи викладене, 04.11.2020 року Голосіївською районною філією Київського міського центру зайнятості було видано наказ №45/279-02/20 про відшкодування безпідставно отриманих коштів. Голосіївська районна філія Київського міського центру зайнятості надіслала відповідачу повідомлення від 12.11.2020 року №279.5-4087/20, у якому відповідача було повідомлено про необхідність повернення Київському міському центру зайнятості незаконно отриманих коштів згідно розрахунку в сумі 5 885,40 грн. Проте, вказані кошти не були повернуті. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Зважаючи на те, що [PERSON] не повідомила позивача про факт отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, сума виплаченого матеріального забезпечення за період з 18.09.2020 по 02.11.2020 року становить 5 885,40 грн. підлягає поверненню, а отже вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved