Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Між [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю-продаж житлового будинку по [ADDRESS] . 18 вересня 2020 року [PERSON] передала [PERSON] 2 тисячі доларів США, а 05 листопада 2020 року - 28250 гривень в якості авансу за житловий будинок, про що було складено відповідні розписки. В обумовлений сторонами строк договір купівлі-продажу житлового будинку укладено не було, аванс, сплачений [PERSON] , їй не повернуто. Вважаючи свої права порушеними, позивач за захистом своїх прав та інтересів 03 листопада 2021 року звернулася до суду з відповідним позовом і просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за розписками від 18.09.2020 та 05.11.2020 на загальну суму 84 750 гривень та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908 гривень та витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 2 500 гривень. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 22 вересня 2021 року судом було отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача в смт Муровані Курилівці Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с. 14). Ухвалою від 16 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом, відкрито провадження у справі та призначено підготовче провадження (а.с. 15). Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року (а.с. 22) підготовче провадження закрито і справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач 06 грудня 2021 року через канцелярію суду подала заяву (а.с. 25) про розгляд справи без її участі та про ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання судової повістки (а.с. 26). Не подав суду відзиву на позов, не просив про відкладення розгляду справи чи про її розгляд без його участі. Судом на підставі ч. 3 ст. 211, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України ухвалено розглядати справу за відсутності сторін. Враховуючи обставину, що в наявності є всі умови, визначені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши надані позивачем докази та проаналізувавши чинне законодавство, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 18 вересня та 05 листопада 2020 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 2 тисячі доларів США та 28 250 гривень (а.с. 19, 20). Як слідує із позовної заяви, вказані кошти позивач передала відповідачу як аванс за купівлю житлового будинку по [ADDRESS] ; усі документи для укладання договору купівлі-продажу будинку відповідач зобов`язався передати до 01 січня 2021 року. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. В той же час, текстом позовної заяви та наявними у позивача оригіналами розписок про отримання авансу доведено, що відповідач не надав позивачеві документів для оформлення договору купівлі-продажу, не уклав такий договір самостійно. Цієї обставини відповідач належними доказами не спростував. Згідно із частинами 1 і 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку. За договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Договір купівлі - продажу житлового будинку (квартири) та іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 657 ЦК). В разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1ст. 220 ЦК України). Тобто, правовідносини при здійсненні оплатної передачі нерухомого майна його власником за грошові кошти іншій особі, а також відповідні наслідки цих правовідносин виникають лише після укладення в письмовій формі договору купівлі-продажу та його нотаріального посвідчення. Слід зазначити, що ч. 2 ст. 570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, якщо не буде встановлено, що сплачена сума є завдатком. На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов`язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами у справі укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передані відповідачу грошові суми в розмірі 2 тисячі доларів США та 28 250 гривень є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Зазначений правовий висновок сформований Верховним Судом України в постанові від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, в постанові від 25 вересня 2013 року у справі № 6-82цс13 та в подальшому підтримувався Верховним Судом в постановах від 28 серпня 2019 року у справі № 128/1885/14-ц та від 27 листопада 2019 року у справі № 520/6286/16-ц. Як встановлено судом, позивач передала відповідачу як аванс за майбутні купівлю-продаж житлового будинку 2 тисячі доларів США та 28 250 гривень. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення гривневого еквіваленту переданого відповідачу. Зокрема, 2 тисячі доларів США позивач просить стягнути як 56500 гривень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог. Станом на день розгляду справи в суді офіційний курс гривні щодо долару США становить 27,2846 грн. Тобто, еквівалентом 2 тисяч доларів США є 54569 гривень 20 копійок. Станом на день підписання позову (02 листопада 2021 року) еквівалент був 52580 гривень (офіційний курс гривні щодо долару США становив 26,29 грн.). Частина 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України зобов`язує сторони довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Оскільки позивач не довела суду в повному обсязі вимогу про стягнення з відповідача попередньої суми авансу в розмірі 84750 гривень, суд вважає доведеною і такою, що підлягає до задоволення, вимогу позивача в сумі 82819 гривень 20 копійок (54569 гривень 20 копійок, що еквівалентно станом на 21.12.2021 2 тисячам доларів США, + 28250 гривень = 82819 гривень 20 копійок). Під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. У позовній заяві позивач зазначила, що її судові витрати складатимуться із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 908 гривень судового збору (а.с. 6). За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Цим рішенням суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги [PERSON] , а тому судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору підлягають компенсації з відповідача у повному розмірі. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу. Виходячи із приписів ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката включають в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, суми компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлених умовами договору про надання правничої допомоги. Наданими стороною позивача документами, зокрема, квитанцією до прибуткового касового ордера № 30 від 01.11.2021 (а.с. 7), Додатком № 1 до договору від 29.10.2021 (а.с. 8), ордером (а.с. 9) та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 10) доведено, що [PERSON] на правничу допомогу адвоката витратила 2 500 гривень. Такий розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом роботи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (підготовчку позову, вивчення судової практики і т.п.). Відповідно до норм ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, зокрема, у вигляді витрат на правничу допомогу адвоката у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також і судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 2 500 гривень. Таким чином, позивач понесла у цій справі судові витрати на загальну суму 3 408 гривень (2500 грн + 908 грн), і вони в повному розмірі підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved