Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Міське комунальне підприємство «Основаніє» звернулося з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг у сумі 3334 грн. 01 коп. В позові зазначило, що є виконавцем житлово-комунальних послуг, які надаються мешканцям будинку [ADDRESS] в зазначеному будинку і споживачами житлово-комунальних послуг в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тому повинні виконувати обов'язок щодо оплати комунальних послуг та утримання будинку. Однак відповідачі неналежним чином виконують свої зобов'язання, у результаті чого у них утворилася заборгованість зі сплати зазначених видатків за період з 1 січня 1997 року по 1 березня 2014 року в сумі 3334 грн. 01 коп. Крім зазначеної суми, позивач просить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову. Просить про його задоволення. Пояснила, що вартість заборгованості становить заборгованість зі сплати утримання будинку і прибудинкової території у сумі 1745 грн. 73 коп., а також заборгованість зі сплати комунальних послуг у сумі 1588 грн. 28 коп. Відповідачі проти задоволення позову заперечують, посилаючись на те, що минула давність звернення до суду з цим позовом, оскільки вимоги про стягнення заборгованості простираються на період з 1 січня 1997 року по 1 березня 2014 року. Крім того, зазначають, що на теперішній час договірних відносин з у них з позивачем не існує, тому є безпідставними його вимоги про стягнення заборгованості за договорами, які не існують. Поряд з наведеними підставами для залишення позову без задоволення посилаються на його необґрунтованість з точки зору ненадання доказів про постачання послуг, вартість яких стягується, а також неповідомлення про тарифи цих послуг, що унеможливлює перевірку правильності розрахунків ціни позову. У зв'язку з викладеним просять про відмову у задоволенні позову. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що позивач є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідачам належить квартира [ADDRESS] (а. с.5-7). Як випливає з довідки центру обслуговування абонентів № 3 (а. с. 3), заборгованість відповідачів з утримання будинку і прибудинкової території у сумі 1690 грн. 29 коп. утворилася станом на 01.04.2011 року, а заборгованість з опалення і гарячого водопостачання в сумі 1588 грн. 28 коп. виникла станом на 01.01.2009 року. Відповідно до ст. 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, а виконавець - це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. В силу ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У відповідності до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний вчасно вносити плату за надані послуги. Наведені положення житлового закону узгоджуються з правилами статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до яких споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом Вирішуючи позов, суд виходить з того, що відповідно до Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг, що затверджений Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства, міське комунальне підприємство «Основаніє» рішенням органу місцевого самоврядування визначено як виконавець житлово-комунальних послуг, тому обов'язок зі сплати наданих комунальних послуг на користь позивача є таким, що ґрунтується на законі. Відповідачі як власники житлового приміщення є учасниками права спільної власності на будинок, в якому знаходиться ця квартира, і споживачами в сенсі Закону «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. ст. 322, 360 ЦК України, ст. ст. 67, 68 ЖК України зобов'язані брати участь в утриманні цього будинку, прибудинкової території, внутрішньобудинкових комунікацій, сплачувати комунальні послуги. Відсутність договору про надання-отримання комунальних послуг, який є договором приєднання і обов'язок укладення якого стаття 20 «Про житлово-комунальні послуги» Закону покладає на споживача, не звільняє його від обов'язку сплачувати отримані послуги, які, як встановлено судом, своєчасно та якісно, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надаються виконавцем цих послуг. Надані суду письмові докази, зокрема: довідки центру обслуговування абонентів № 3, особистий рахунок, розрахунок заборгованості (а. с. 5-15) вказують на характер правовідносин сторін і підтверджують обґрунтованість позову. Між тим суд не вбачає підстав для ухвалення рішення на користь позивача, виходячи з таких міркувань. За змістом ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю в три роки, перебіг якого починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В силу ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд не знайде підстав для визнання поважними причини пропущення позовної давності. Вирішуючи клопотання відповідачів про застосування позовної давності, суд доходить висновку, що встановлена законом давність звернення за судовим захистом пропущена без поважних причин, оскільки, якщо виходити з дати звернення позивача до суду з цим позовом, вимоги за ним (позовом) не можуть простиратися на період раніше ніж 18 квітня 2011 року (дата звернення до суду - 18 квітня 2014 року). Між тим, як пояснила представник позивача і про що свідчить розрахунок заборгованості, послуги з утримання будинку і прибудинкової території сплачуються відповідачами протягом трьох років, що передували зверненню до суду, вчасно і в повному обсязі. Що стосується вимог про стягнення заборгованості зі сплати комунальних послуг, а саме: послуг з опалення та гарячого водопостачання, вона утворилася станом на 1 січня 2009 року, і саме з цього часу право стягнення заборгованості, що утворилася пізніше, перейшло до виконавця цих послуг - концерну «Міські теплові мережі». Про причини пропуску давності звернення до суду представник позивача не повідомила, пояснивши лише, що їй невідомо, чому комунальне підприємство «ВРЕЖО», правонаступником якого є позивач, вчасно не звернулось до суду з відповідними вимогами. Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що право позивача не підлягає захисту, оскільки ним не доведено поважність причини пропуску позовної давності.

Outcome: dismissed