Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Кредитна спілка «Імперіал ЛТД» в особі в.о. голови Бондара В.А. (далі КС «Імперіал ЛТД») звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди та матеріальних збитків. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що під час судових засідань, які відбулися в Біловодському районному суді 14 січня 2016 року та у Апеляційному суді Луганської області 21 січня 2016 року [PERSON] принизив честь, гідність та ділову репутацію КС «Імперіал ЛТД», що виразилося в образливих висловлюваннях в бік КС «Імперіал ЛТД» та його працівників та у безпідставному звинуваченні працівників спілки у шахрайських діях. З огляду на викладене, посилаючись на ст.ст.3, 28, 55 Конституції України, ст.ст. 16,23,270,277,1167 ЦК України, Постанову Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 вересня 1995 року, Постанову Пленуму Верховного Суду України від 28 вересня 1990 року № 7 «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» позивач КС «Імперіал ЛТД» звернувся до суду з цим позовом, в якому просить суд визнати дії [PERSON] такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію КС «Імперіал ЛТД» та стягнути з відповідача на користь КС «Імперіал ЛТД» моральну шкоду в розмірі 81000 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] Ю [PERSON] І [PERSON] , позов підтримав, підтвердив обставини, що викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнав. До суду надав відзив на позов, в якому заперечував факт завдання ним моральної шкоди КС «Імперіал ЛТД», вказуючи, що всі звинувачення представників КС «Імперіал ЛТД» в спричиненні моральної шкоди обґрунтовуються надуманими фактами та спростовуються раніше винесеними судовими рішеннями, в також не відповідають положенням діючого законодавства. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов КС «Імперіал ЛТД» таким, що не підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 4 частини 2 цієї статті передбачено, що моральна шкода полягає: у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У своєму позові КС «Імперіал ЛТД» просить визнати дії відповідача такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію спілки. \~ \~ \~ \~Разом з цим, аналізуючи вимоги статей 94, 297, 299 Цивільного кодексу України, слід зазначити, що право на недоторканість честі та гідності мають лише фізичні особи. Право на недоторканість ділової репутації мають як фізична особа, так і юридична особа. Так, в пункті 4 постанови Пленуму від 27.02.2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» Верховний Суд України зазначив, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової\~ репутації, оскільки вони\~ є\~ морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності\~ кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних\~ якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств,\~ фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх\~ підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Наведене свідчить, що вимога позивача щодо визнання дій відповідача такими, що принижують честь та гідність кредитної спілки «Імперіал ЛТД» є некоректною та такою, що не відповідає чинному законодавству. Що стосується вимоги позивача відносно визнання дій відповідача такими, що принижують, точніше порочать ділову репутацію кредитної спілки «Імперіал ЛТД», суд зазначає таке. З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено,що спір між сторонами виник з приводу того, що позивач КС «Імперіал ЛТД» вважає відповідача [PERSON] таким, що порушує його ділову репутацію, шляхом розповсюдження недостовірної інформації в судових засіданнях. Вказані правовідносини регулюються нормами\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~Конституції України\~та\~Цивільного кодексу України. \~ \~ \~ \~Доказами цих обставин позивач вважає аудіо записи судових засідань. Відповідно до\~статті 2\~Закону України\~«Про банки\~і банківську\~діяльність» ділова репутація - відомості, зібрані Національним банком України, про відповідність діяльності юридичної або фізичної особи, у тому числі керівників юридичної особи та власників істотної участі у такій юридичній особі, вимогам закону, діловій практиці та професійній етиці, а також відомості про порядність, професійні та управлінські здібності фізичної особи. Поняття ділової репутації, зазначене у вказаній нормі закону застосовується до правовідносин, на які поширюється цей Закон. Дане поняття є більш вузьким поняттям, оскільки використовується у сфері надання фінансових послуг. Відповідно до п.6 \~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №1 від 27.02.2009\~«Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» а також \~Конституцією України\~кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Водночас, відповідно до\~статті 68 Конституції України\~кожен зобов`язаний неухильно додержуватися\~Конституції\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв`язку з цим\~статтею 32 Конституції України\~передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених\~Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Позивач КС «Імперіал ЛТД», як особа, відносно якої поширено, як він вважає, недостовірну інформацію, скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , як до особи, яка поширила недостовірну інформацію, шляхом висловлення нею в судовому засіданні. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до п. 15\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до п. 19постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1\~Закону України «Про інформацію»\~оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Як встановлено судом і вивченням наданих сторонами доказів, відповідач [PERSON] в судових засіданнях висловлював свої власні оціночні висловлювання, які не містили конкретних фактів, які підлягають спростуванню., та мали виключно власний критичний характер. Враховуючи викладене, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди є похідною від вимоги щодо визнання дій відповідача такою, що порочать ділову репутацію позивача, ця вимога також не може бути задоволена через необґрунтованість, тому у задоволенні позову слід відмовити в цілому. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed