Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У вересні 2021 року [PERSON] , що діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправними рішення щодо припинення страхових виплат та зобов`язання нарахування та виплати страхових виплат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] перебував на постійному обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Шахтарську Донецької області та отримував страхові виплати. З червня 2014 року м. Шахтарськ знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно Переліку населених пунктів, затвердженого Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 № 1085-р. Нарахування та виплату зазначених страхових виплат було припинено з 01.09.2017 року на підставі рішення комісії з питань призначення соціальних виплат Волноваської районної державної адміністрації. В обґрунтування припинення страхових виплат Управління посилається на те, що [PERSON] не набув статусу внутрішньо переміщеної особи та не звернувся з заявою для продовження щомісячних страхових виплат до будь яких відділень Управління. Після смерті [PERSON] позивач звернулась до нотаріусу та нею було зроблено запит до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації, останнім надано відповідь № 07-04/5697 від 13.07.2021 року у якій зазначалось, що надати запитувану у адвокатському запиті інформацію неможливо, оскільки вона містить персональні данні. Крім того, на думку відповідача, оскільки [PERSON] до управління фонду не надав довідку про взяття на облік, як внутрішньо переміщеної особи, то він не реалізував свого права на продовження отримання страхових виплат з 01.09.2017 року. Позивач вважає, що відсутність довідки про взяття на облік позивача як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району АТО, не може бути підставою для невиплати позивачу страхових виплат, тому просить суд, визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат Волноваської районної державної реєстрації оформленого протоколом комісії від 28.08.2017 року № 56 та зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати й виплатити [PERSON] не виплачені належні [PERSON] страхові виплати за період з 01.09.2017 року по 05.12.2020 року. Представник відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до суду не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. 22.09.2021 року до суду надано відзив на позовну заяву (а.с.29-33), представник відповідача зазначив, що [PERSON] перебував на обліку та отримував виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Шахтарську Донецької області, де органи державної влади здійснювали свої повноваження в повному обсязі до набуття чинності розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07.11.2014 № 1085-р. Згідно з даним розпорядженням Уряду місто Шахтарськ віднесено до населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Реалізуючи свої права [PERSON] звернувся до Волноваського міського відділення, де отримував страхові виплати в період з січня 2016 року по серпень 2017 року. З 01 вересня 2017 року [PERSON] щомісячну страхову виплату припинено на підставі рішення комісії № 56 від 28.08.2017 року у зв`язку із закінченням строку дії довідки ВПО. Одночасно, підстав для нарахування та здійснення страхових виплат за період з 01 вересня 2017 року по 05 грудня 2020 року не було, оскільки [PERSON] не обліковувався у жодному з відділень, а довідку ВПО скасовано рішенням комісії № 56 від 28.08.2017 року. Тобто, за приписами законодавця, без взяття на облік внутрішньо переміщеної особи неможливо отримувати соціальні виплати гарантовані державою, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити (а.с.57). Таким чином, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за наявності одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою про відкриття провадження та призначення справи до загального позовного провадження від 07.09.2021 року, витребувано з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області інформацію про рух справи відносно [PERSON] , [INFO] , стосовно здійснених йому виплат, прийняття рішень щодо припинення та поновлення виплат (а.с.57). Ухвалою підготовчого засідання від 02.11.2021 року (а.с.54) призначено справу до судового розгляду. Встановлено порядок з`ясування обставин по справі. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з довідки від 14.01.2016 року № 1438028566, [PERSON] перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа з 01.12.2015 року по 13.07.2016 року (а.с.9). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Шахтарськ Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31.05.2021 року (а.с.10). Відповідно до листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 14.06.2021 року в якому зазначено, що з 01 вересня 2017 року [PERSON] припинено страхові виплати на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат Волноваської районної державної адміністрації (протокол комісії від 28.08.2017 року № 56). З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65754939 від 27.07.2021 року вбачається, що спадкоємцем після померлого [PERSON] є [PERSON] (а.с.11). Відповідно до постанови Волноваського відділення управління ВД Фонду соціального страхування України від 31.08.2017 року припинено потерпілому [PERSON] щомісячну страхову виплату на підставі рішення комісії № 56 від 28.08.2017 року (довідку ВПО скасовано), виплату припинено з 01.09.2017 року (а.с.34). V. Оцінка суду. Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (в редакції Закону від 28 грудня 2014 року № 77-VIII) страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Згідно з частинами четвертою і сьомою статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці». Частиною 10 цієї статті визначено, що належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України). Проте, існують такі спадкові права, які можуть переходити у порядку спадкування, але їхній перехід може бути обмежений на підставі прямої вказівки закону. Так у відповідності до статті 1227 ЦК України, згідно з якою суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя (виплати нараховані, але не отримані спадкодавцем), передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Системний аналіз положень статей 1219 ЦК України та статті 1227 ЦК України, при застосуванні до встановлених у цій справі обставин, дає підстави для висновку, що потрібно розрізняти: право на відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, каліцтвом як об`єкт цивільних прав), яке нерозривно пов`язане із особою і яке, відповідно не входить до складу спадщини та припиняється зі смертю особи, яка мала таке право; та право на суми відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, нараховані за життя спадкодавцю, тобто належали йому, але не отриманні ним за життя, які передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України). Таким чином, право на відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом не входить до складу спадщини. Право на нараховані за життя суми відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, а не отримані спадкодавцем входять до складу спадщини за умови, що на час відкриття спадщини відсутні члені сім`ї спадкодавця. При вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26.02.2020 року у справі № 243/2404/19-ц та у справі №431/6232/18-ц від 14.04.2020 року. Проте припинення нарахування Фондом страхових виплат потерпілому [PERSON] здійснено з 01.09.2017 року на підставі постанови Фонду від 31 серпня 2017 року, тобто за життя [PERSON] , але останній у встановленому законом порядку не оскаржив дії відповідача, тобто за життя не виявив інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, а отже, указані суми йому за життя не нараховувались, а тому вони не можуть входити до складу спадщини після смерті останнього, у зв`язку з тим, що відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише призначена сума страхового відшкодування, а право на її призначення та виплату, згідно із статтею 1219 ЦК України, до складу спадщини не входить. [PERSON] помер [INFO] , тобто через три роки від дати прийняття Фондом рішення про припинення виплати щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, а отже, [PERSON] як спадкоємець не має права на те, що за життя спадкодавця йому не нараховано і спадкодавець дій відповідача із ненарахування вказаних страхових виплат не оскаржував. Оскільки право на призначення та виплату щомісячної страхової суми у випадку трудового каліцтва згідно із статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить, тому вимоги спадкоємця [PERSON] про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити їй страхові суми або стягнути на її користь належні померлому [PERSON] страхові виплати у порядку спадкування за законом є безпідставними. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц та у справі №431/6232/18-ц від 14.04.2020 року. За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог [PERSON] , оскільки [PERSON] припинена виплата страхових виплат за життя і ним не вчинено дій спрямованих на відновлення виплати, у результаті чого [PERSON] у період із 01 вересня 2017 року по 05 грудня 2020 року страхові виплати не нараховувалися, а отже, [PERSON] , враховуючи положення статті 1227 ЦК України, не набула право на отримання цих виплат як спадкове майно. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. Таким чином, оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed