Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Маневицьке виробниче управління житлово - комунального господарства (далі - Маневицьке ВУЖКГ) звернулося в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по комунальних послугах, мотивуючи позов тим, що відповідачі проживають та зареєстровані в [ADDRESS] і дане жиле приміщення обслуговується позивачем. Квартира боржників є упорядкованим житловим приміщенням, забезпеченим технічною можливістю споживання всіх комунальних послуг, а тому бухгалтерією нараховувався розмір оплати житлово - комунальних послуг. Проте відповідачі не проводили оплати спожитих комунальних послуг, хоча неодноразово отримували письмові попередження про виникнення заборгованості, відмов від споживання житлово - комунальних послуг не заявляли, із заявами та скаргами щодо неякісного надання комунальних послуг також не звертались. А тому просили стягнути із [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість в сумі 2503 гривні 68 копійок та судові витрати у даній справі. В судовому засіданні представники позивача Шульга М.С. та Косько Т.В., кожен зокрема, позов підтримали із наведених у ньому підстав та просили задовольнити, зазначили, що відповідачі в установленому порядку не відмовлялися від послуг, а тому повинні вносити плату за спожиті комунальні послуги за встановленими тарифами. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов заперечили та просили відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що вони є лікарями, які проживають та працюють в селищі міського типу, а тому користуються 100 % пільгами, як медичні працівники. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово - комунальну послугу. Обов»язок споживача провадити оплату наданих послуг у встановлені строки регламентовано п.1 ст.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 з наступними змінами. Відповідно до ст. ст. 20, 32 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач зобов»язаний оплачувати житлово - комунальні послуги щомісяця у строки встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 11 Цивільного Кодексу України визначено, що цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки. Судом установлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають у приватизованій квартирі в [ADDRESS] (а.с. 127). За вказаною адресою відповідачам Маневицьким ВУЖКГ надаються послуги централізованого теплопостачання та послуги з обслуговування будинку. Незважаючи на відсутність договору про надання послуг з централізованого опалення, укладеного між позивачем та відповідачами, існують відповідні договори, укладені між Маневицьким ВУЖКГ та Маневицькою ЦРЛ, і будинок, в якому мешкають [PERSON], відноситься до даної тепломережі (а.с.10-11, 15, 16-18). Крім того, незважаючи на відсутність договорів, сторони не заперечували факт надання послуг, відсутній спір щодо тарифів на послуги, а тому, відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, дані обставини не підлягають доказуванню. Із пояснень представника позивача Косько Т.В., яка працює головним бухгалтером Маневицького ВУЖКГ, судом установлено, що у відповідачів за період з 1 листопада 2010 року по 1 листопада 2013 року у зв»язку з несплатою отриманих комунальних послуг утворилась заборгованість в сумі 2 503 гривні 68 копійок, з них заборгованість за опалення в сумі 1 697 гривень 74 копійки, за обслуговування будинку - 805 гривень 94 копійки. Згідно довідок, виданих 16 грудня 2013 року Маневицькою ЦРЛ, відповідачі працюють у вказаній установі, зокрема [PERSON] працює на посаді хірурга з 16 грудня 1992 року, [PERSON] працює на посаді лікаря-акушер-гінеколога з 4 вересня 1995 року, [PERSON] - на посаді лікаря - ендоскопіста з 1 серпня 2012 року (а.с.41-43). Згідно ч.1 ст. 69 та ст.70 ЖК України пільги по квартирній платі та платі за комунальні послуги встановлюються законодавством. Спеціалісти, які працюють і проживають у сільській місцевості, поза населеними пунктами (а в установлених законодавством Союзу РСР випадках - селищах), користуються безплатно жилим приміщенням з опаленням і освітленням. Відповідно до пункту «ї» ст. 77 Основ законодавства України про охорону здоров»я встановлено, що медичні і фармацевтичні працівники мають право на: безоплатне користування житлом з освітленням і опаленням тим, хто проживає і працює в сільській місцевості і селищах міського типу, а також пенсіонерам, які раніше працювали медичними та фармацевтичними працівниками і проживають у цих населених пунктах, надання пільг щодо сплати земельного податку, кредитування, обзаведення господарством і будівництва приватного житла, придбання автомототранспорту. Пільги на безоплатне користування житлом з опаленням та освітленням, передбачені абзацом першим цього пункту, надаються: працівникам за умови, якщо розмір наданих пільг у грошовому еквіваленті разом із середньомісячним сукупним доходом працівника за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; пенсіонерам за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За таких обставин суд приходить висновку про те, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] мають право на пільги, передбачені пунктом «ї» ст. 77 Основ законодавства про охорону здоров»я. Проте, відповідно до п.22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 з наступними змінами, у разі коли споживач відповідно до законодавства має пільги з оплати послуг, у договорі робиться відповідна позначка. При цьому дані про зазначені пільги вносяться у договір між виконавцем та постачальником. У разі отримання права на пільги споживач подає виконавцю письмову заяву та документи, що його підтверджують. Оплата за послуги з урахуванням пільг нараховується з дати подання документів, що підтверджують право на пільгу. Порядок надання вказаних пільг затверджений спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики, Міністерства освіти і науки, Міністерства охорони здоров»я, Міністерства культури і туризму України від 13 вересня 2006 року №341/651/619/769 «Про Порядок забезпечення працівників бюджетних установ (закладів) безплатним користуванням житлом з опаленням і освітленням відповідно до пункту «ї» частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров»я, частини четвертої статті 29 Основ законодавства України про культуру, абзацу першого частини четвертої статті 57 Закону України «Про освіту». Пунктом 3.2. вищевказаного Порядку визначено, що бюджетні установи (заклади) ведуть персоніфікований облік працівників, які мають право на відповідні гарантії, та щомісячно надають інформацію про них головним розпорядникам коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення відповідно до постійного місця проживання працівників зазначених установ (закладів) за формою згідно з додатком. У разі ненадходження такої інформації розпорядники коштів не провадять розрахунки з підприємствами та організаціями, що надали послуги. Згідно п.3.3.органи праці та соціального захисту населення як головні розпорядники коштів місцевих бюджетів, спрямованих на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, відшкодовують підприємствам та організаціям - постачальникам послуг витрати за надані гарантії відповідним категоріям працівників установ (закладів) державної і комунальної форми власності та пенсіонерам. Відповідно до п.2 Порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2003 року №426 (далі - Порядок) пільги педагогічним, медичним та фармацевтичним працівникам і працівникам культури надаються щомісяця шляхом зменшення плати за користування житлом з опаленням та освітленням. Розмір наданих пільг у грошовому еквіваленті разом з середньомісячним доходом пільговика не повинен перевищувати величини визначеного відповідно до підпункту 6.5.1 пункту 6.5 статті 6 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. В п.3 зазначеного Порядку вказано, що видатки на відшкодування витрат за надані педагогічним, медичним та фармацевтичним працівникам і працівникам культури послуги провадяться відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року №256. Пунктом 5 зазначеного Порядку передбачено, що для відшкодування фактичних витрат пільговик подає в бухгалтерію установи копії квитанцій про оплату за користування житлом (квартирну плату), паливом, телефоном і за комунальні послуги у строк, за який здійснюється відшкодування (абзац другий пункту 2 цього Порядку), а також довідку про склад сім»ї (раз на рік). Для нарахування грошового еквівалента вартості послуг можуть використовуватися відомості у вигляді списків, довідок, даних на електронних носіях інформації, одержаних від житлово - експлуатаційний та інших підприємств і організацій, які надають послуги. Згідно п.8 грошовий еквівалент наданих пільг, компенсацій виплачується пільговику установою разом з іншими щомісячними виплатами (заробітна плата, грошове забезпечення, надбавки, премії, матеріальна винагорода тощо). Відповідно до п.10 вказаного Порядку установи провадять роботу з надання пільг, компенсацій і гарантій та організовують облік, систематизацію і зберігання інформації про пільговиків, надають ним консультації щодо порядку та умов надання пільг: подають в установленому порядку органам праці та соціального захисту населення, підприємствам і організаціям, що надають послуги, відомості про працівників та розмір грошового еквівалента пільг. Пунктом 5 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року №117 передбачено, що для включення до Реєстру інформації про пільговика він подає уповноваженому органу довідку про склад сім»ї, копії документів, що підтверджують право пільговика та членів його сім»ї на пільги (з пред»явленням оригіналів цих документів), копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов»язкових платежів, пред»являє паспорт та надає інформацію про характеристику житла та послуги, щодо отримання яких він має пільги та реально ними користується. У сільській місцевості пільговик подає зазначені документи (копії документів), пред»являє оригінали документів та паспорт, а також надає інформацію виконавчому органу сільської, селищної ради. Виконавчий орган приймає подані документи (копії документів), перевіряє відповідність поданої копії документа, що підтверджує право на пільги, його оригіналу, фіксує надану інформацію та реквізити паспорта пільговика і передає їх відповідному уповноваженому органу. Однак відповідачами, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не було надано жодних доказів того, що вони зареєстрували свої пільги у встановленому законом порядку. Наданий відповідачем [PERSON] лист - звернення до начальника виробничого управління житлово - комунального господарства Ковальського Л.В., підписаний відповідачами, а також іншими лікарями Маневицької ЦРЛ, з вимогою припинити тиск на медичних працівників щодо оплати за опалення, не може судом прийматися до уваги як належний чи допустимий доказ для оформлення пільг, оскільки він суперечить вимогам вищенаведених нормативних актів. Крім того, із пояснень відповідачів установлено, що вони особисто не оформлювали належним чином пільги та не надавали до відповідного органу необхідний пакет документів, а відповідач [PERSON] не є медичним працівником Маневицької ЦРЛ і не відноситься до членів сім»ї пільговика згідно п.4 Порядку. Оскільки відповідачі в установленому порядку не відмовлялися від послуг Маневицького ВУЖКГ, то, відповідно до ст. 68 ЖК України, Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 вони повинні вносити плату за затвердженими тарифами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Враховуючи вимоги ч.1 ст. 11 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить висновку про задоволення позову, оскільки отримання пільг є правом пільговика, а не обов»язком держави їх застосовувати у безспірному порядку без волевиявлення самого пільговика. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України унормовано, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому із відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати (судовий збір) у розмірі 229 гривень 40 копійок, відповідно з кожного по 57 гривень 35 копійок.

Outcome: approved