Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 3 693,00 грн у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок протиправних дій, а також понесених судових витрат (а.с.3-6). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 03.02.2020 близько 08 год 30 хв виїжджаючи зі свого двору за адресою: [ADDRESS] , рухаючись заднім ходом наїхав на каміння, яке знаходилось на землі загального користування, а саме на проїзній частині [ADDRESS] . В результаті наїзду був пошкоджений паливний бак автомобіля, виявлено протікання палива на зламі. Вважає, що каміння та будівельне сміття на дорогу висипав відповідач, який у поясненнях поліцейському визнав той факт, що самостійно поклав на землю загального користування булижник, щоб [PERSON] на дорозі не ставив свій автомобіль. Посилаючись на ст. 1166 ЦК України просить відшкодувати шкоду, завдану неправомірними діями [PERSON] . ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 07 травня 2021 року прийняв справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно відмовив у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив (а.с.36-38), відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що дійсно з позивачем у них є неприязні стосунки, оскільки [PERSON] постійно використовує прохід до його будинку для паркування свого автомобіля. Таким чином створює перешкоди у користуванні будинком [ADDRESS] , унеможливлюючи прохід та проїзд до нього. Зазначив, що дійсно час від часу біля кута паркану встановлював кругляк (булижник) як захисник, який позивач систематично прибирав. Однак в лютому 2020 ніякого кругляка (булижника) не було. Крім того, просить стягнути з позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн. Отримавши відзив позивач надіслав відповідь на відзив (а.с.54-56), де вказав, що твердження відповідача про те, що він створює перешкоди в користуванні його будинком не відповідають дійсності. Відповідач не являється власником будинку [ADDRESS] та не зареєстрований за зазначеною адресою. Крім того, [PERSON] сам стверджує, що особисто встановлював каміння на землі загального користування. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити повністю з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив. Доповнив, що відповідач поклав каміння на землю загального користування напередодні 03.02.2020. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що власником автомобіля ВАЗ 21130-120-20 д.н.з. [NUMBER] являється позивач [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-9). Відповідно до акту дефектації від 03.02.2020, складеного ФОП [PERSON] , виявлено аварійний дефект автомобіля ВАЗ 21130 д.н.з. [NUMBER] , зокрема: деформація паливного баку нижньої частини та протікання бензину на зламі (а.с.14). Згідно акту №03/02 приймання-здавання робіт (послуг) ФОП [PERSON] від 03.02.2020, проведено ремонт автомобіля ВАЗ 21130 д.н.з. [NUMBER] , замінено паливний бак (а.с. 15). [PERSON] за ремонт автомобіля сплатив 3 693,00 грн, що підтверджується чеком №209 (а.с.16). Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.02.2020, [PERSON] просить прийняти міри до [PERSON] , який блокує проїзд дороги, яка знаходиться у загальному користуванні (а.с.17). ЧВП ГУНП в Чернігівській області за указаною заявою проводилась перевірка, у ході якої відбирались пояснення у [PERSON] та [PERSON] , останній указав, що поклав на дорогу каміння; за результатами перевірки [PERSON] рекомендовано звернутися до суду (а.с.18-22). Позивачам надані фотознімки, на яких зафіксовано камінь, який знаходиться позаду припаркованого автомобіля, а також транспортний засіб та місце паркування автомобіля (а.с.13, 57-58). [PERSON] , згідно довідки виконавчого комітету Чернігівської міської ради №1-362/06/21 від 23.06.2021 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] з 07.07.1994 року без реєстрації (а.с.65), та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.42). На підтвердження заперечень проти позовних вимог відповідачем надані копія генерального плану будинку [ADDRESS] (а.с.39-40) та копія листа ГУНП в Чернігівській області від 03.03.2020 щодо суперечок з приводу спільного користування під`їздом (а.с.41). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 , ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила бо мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відсутність хоча б одного з наведених складових елементів шкоди виключає склад цивільного правопорушення, і, як наслідок, настання юридичної відповідальності. Отже, наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності Разом з тим, хоча обов`язок доведення відсутності вини лежить саме на відповідачеві, проте обов`язок доведення причинного наслідкового зв`язку між діянням відповідача та відповідними негативними наслідками, що настали саме в результаті такого діяння, лежить саме на позивачеві. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Суд не приймає до уваги додані позивачем акт дефектації від 03.02.2020 та акт №03/02 приймання-здавання робіт (послуг), складені ФОП [PERSON] , фотокартки, оскільки указані докази не підтверджують, що саме пошкодження транспортного засобу виникли 03.02.2020 внаслідок наїзду на перешкоду - каміння. Матеріали справи також не містять доказів того, що саме напередодні 03.02.2020 відповідач поклав каміння на землі загального користування. Крім того, в п. 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (пункт 2.3 «б» ПДР України). Отже, з наданих позивачем доказів не вбачається вини відповідача та причинного наслідкового зв`язку між діяннями відповідача та настанням шкоди, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимоги, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Позивачем понесені та документально підтвердження витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн (а.с.1-2). Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати, понесені позивачем не стягуються. Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до приписів ч.ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач, просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. На обґрунтування вартості правничих послуг стороною відповідача надано договір про надання професійної правничої допомоги від 09 червня 2021 року, укладеного з адвокатом Святною О.В. (а.с.44), ордер (а.с.48), акт-розрахунок від 09.07.2021 (а.с.68) та квитанція до прибуткового касового ордеру від 09.06.2021 про сплату 4 000,00 грн (а.с.67). Позивачем вимога про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не була заявлена. З огляду на викладене, суд вважає, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу пов`язаний з підготовкою процесуальних документів (відзив), участю у судових засіданнях, є співмірними зі складністю справи та наданими послугами, часом, витраченим на надання послуг, їх обсягом, ціною позову, а тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved