Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

КЕВ м.Мукачеве Міністерства Оборони України звернулося у суд із позовом до Виноградівської міської ради, третя особа: [PERSON] про визнання недійсним рішення міської ради від 11.12.2009 року та витребування земельної ділянки площею 0,0284 га, що входить до складу військового містечка № [NUMBER] на користь держави в особі Міністерства оборони України з незаконного володіння [PERSON] . Крім того, КЕВ м.Мукачеве Міністерства Оборони України звернулося у суд із позовом до Виноградівської міської ради, третя особа: [PERSON] про визнання недійсним рішення міської ради від 11.12.2009 року та витребування земельної ділянки площею 0,0067 га, що входить до складу військового містечка № [NUMBER] на користь держави в особі Міністерства оборони України з незаконного володіння [PERSON] . Ухвалою суду від 25.10.2018 року цивільну справу №299/2228/18 за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м.Мукачеве Міністерства Оборони України до Виноградівської міської ради, третя особа: [PERSON] про визнання недійсним рішення ради та витребування земельної ділянки об`єднати в одне провадження зі справою №299/2239/18 за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м.Мукачеве Міністерства Оборони України до Виноградівської міської ради, третя особа: [PERSON] про визнання недійсним рішення ради та витребування земельної ділянки, об`єднаній справі присвоїти № 299/2228/18. Позовні вимоги мотивовано тим, що у КЕВ м.Мукачеве на обліку перебуває земельна ділянка площею 7,9800 га військового містечка № [NUMBER] , яке розташоване у [ADDRESS] . Вказану земельну ділянку надано на підставі рішення Виноградівської районної ради народних депутатів від 14.03.1983 р. №04 «Про встановлення меж землекористування Мукачівської КЕЧ району Прик ВО» і видано Державний акт на право постійного користування землею на загальну площу 48,90 га в тому числі і на земельну ділянку військового містечка № [NUMBER] площею 7,9800 га. Однак, на підставі розпорядження голови Виноградівської РДА від 13.05.2015 року за №137 КЕВ м.Мукачеве почав виготовляти технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на війсьве містечко № [NUMBER] , загальною площею земельної ділянки 7,9800 га у [ADDRESS] . При погодженні меж земельної ділянки в натурі було встановлено, що на частину земельної ділянки, яка була раніше відведена під розміщення військової частини, були виготовлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на земельні ділянки площею 0,0284 га та 0,0067 га. Згідно рішень Виноградівської міської ради №1234 та №1235 від 11.12.2009 року [PERSON] було надано дозволи на приватизацію згаданих земельних ділянок та укладено договори купівлі-продажу. Позивач вказує, що з моменту надання спірних земельних ділянок у користування у 1983 році і до сьогоднішнього дня спірні ділянки постійно знаходилися у володінні і користуванні Мукачівського КЕЧ району, а в подальшому КЕВ м.Мукачеве, рішення щодо відмови від землекористування чи надання згоди на їх вилучення ні МОУ як власник, ні КЕВ не надавали, у зв`язку з чим, і надалі за законом відносяться до земель оборони, а КЕВ м.Мукачеве є єдиним належним землекористувачем зазначених земельних ділянок. Той факт, що спірні ділянки і надалі залишаються у складі земель оборони підтверджується і відомостями наявності розбіжностей між обліковими даними площ земельних ділянок МОУ та Держгеокадастру станом на 01.04.2018 року. Оскільки спірні земельні ділянки вибули із державної власності незаконно, усупереч волі держави, а відповідач отримав у власність спірні ділянки з порушенням установленого законом порядку та інтересів держави, позивач просить суд визнати недійсними рішення Виноградівської міської ради від 11.12.2009 року № 1234 та від 11.12.2009 року №1235 від 11.12.2009 року про приватизацію земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом продажу приватному підприємцю [PERSON] земельної ділянки площею 0,0284 га у районі [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0067 га\~ в районі [ADDRESS] ; витребувати вказані спірні земельні ділянки на користь держави в особі Міністерства оборони України з незаконного володіння [PERSON] . У свою чергу представником третьої особи [PERSON] адвокатом Дидинською Б.М., подано до суду відзиви на позовні заяви КЕВ м.Мукачеве. Вимоги відзиву на позовні заяви мотивовано тим, що позивач не надав належного та допустимого доказу на підтвердження того, що земельна ділянка, яка є власністю [PERSON] відноситься до земель оборони. Не може вважатися належним та допустимим доказом у справі твердження позивача, що при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на військове містечко №5 загальною пл.7,9800 га при погодженні меж земельної ділянки, на частину земельної ділянки, яка була відведена рішенням Виноградівської міської ради №04 від 14.03.1983 року для військового містечка були виготовлені документи, які посвідчують право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0284 га та 0,0067 га. Це твердження є голослівним так як позивач не дав належного та допустимого доказу, який би підтверджував, що спірні земельні ділянки накладаються на земельну ділянку пл.7,9800 га, яка знаходиться у постійному користуванні Міністерства оброни України. Вказує, що 25 січня 2007 року [PERSON] купив у [PERSON] розбірну конструкцію торгового кіоску, що розташована по [ADDRESS] . Рішенням виконкому Виноградівської міської ради №381 від 26 червня 2007 року відповідачу надано дозвіл на будівництво кафе-магазину та торгового центру по [ADDRESS] . Рішенням Виноградівського районного суду від 05 листопада 2008 року [PERSON] визнано власником недобудованого приміщення торгового центру по [ADDRESS] . [PERSON] звернувся із завою до Виноградівської міської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення забудованої земельної ділянки для комерційного користування та надання земельної ділянки пл.0,0351 га (категорії земель-землі житлової та громадської забудови) з них: 0,0067 га - для обслуговування торгового кіоску та 0,0284 га - для незавершеного будівництвом торгового центру по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Виноградівської міської ради за №784 від 23 грудня 2008 року присвоєно адресний номер: магазину «Гетьман» по вулиці Ардовецькійв м.Виноградів номер 2А; незавершеному будівництвом торговому центру по [ADDRESS] . Рішенням Виноградівської Виноградівської міської ради від 11 грудня 2009 року земельну ділянку пл.0,0067 га, яка перебувала в оренді [PERSON] у районі [ADDRESS] та земельну ділянку пл.0,0284 га, яка перебувала в оренді [PERSON] у районі [ADDRESS] передано у приватну власність шляхом продажу. У зв`язку із викупом земельної ділянки [PERSON] придбав у приватну власність спірні земельні ділянки. З викладеного випливає, що [PERSON] маючи на праві власності приміщення викупив від територіальної громади земельні ділянки, які не мають ніякого відношення до земель Міністерства оборони. За таких обставин неправомірними є вимоги позивача про скасування рішення Виноградівської міської та витребування земельних ділянок у порядку ст388 ЦК України від [PERSON] , у зв`язку з чим просить у задоволенні позовних вимог КЕВ м.Мукачеве відмовити повністю. Представником позивача КЕВ м.Мукачеве подано до суду відповідь на відзив. Так, представник позивача вказує, що з моменту надання спірних земельних ділянок у користування у 1983 році і до сьогоднішнього дня спірні ділянки постійно знаходилися у володінні і користуванні Мукачівського КЕЧ району, а в подальшому КЕВ м.Мукачеве, рішення щодо відмови від землекористування чи надання згоди на їх вилучення ні МОУ як власник, ні КЕВ не надавали, у зв`язку з чим, і надалі за законом відносяться до земель оборони, а КЕВ м.Мукачеве є єдиним належним землекористувачем зазначених земельних ділянок. Той факт, що спірні ділянки і надалі залишаються у складі земель оборони підтверджується і відомостями наявності розбіжностей між обліковими даними площ земельних ділянок МОУ та Держгеокадастру станом на 01.04.2018 року. Таким чином, твердження відповідача про відсутність підстав для задоволення позову є безпідставними. Просить врахувати вказані доводи та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представником відповідача Виноградівської міської ради подано до суду відзив на позовну заяву. Вказує, що при прийнятті оскаржуваних рішень, Виноградівська міська рада діяла у межах повноважень встановлених законодавчими та нормативно-правовими актами. [PERSON] звернувся до Виноградівської міської ради з проханням щодо купівлі земельних ділянок по [ADDRESS] , так як він набув право власності на приміщення розташовані на даних земельних ділянках. Згідно договору купівлі-продажу торгового кіоску від 29.01.2007 року [PERSON] придбав розбірну конструкцію торгового кіоску, що розташована в [ADDRESS] . За рішенням сесії Виноградівської міської ради від 27.02.2007 року № 338 [PERSON] надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на умовах оренди на земельну ділянку для обслуговування придбаного торгового кіоску по [ADDRESS] . Одним з основних документів при складанні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на умовах оренди стала Довідка видана [PERSON] в травні 2007 року за підписом Командира військової частини [NUMBER] полковником [PERSON] в тім, що військова частина [NUMBER] не заперечує проти будівництва магазина приватного підприємця [PERSON] біля наружніх стін сховища по вулиці Ардовецька. Згідно Акту встановлення на місцевості меж земельних ділянок від 08.06.2007 року, що надаються в оренду [PERSON] , розташованих в [ADDRESS] , претензій з боку суміжних землекористувачів та землевласників не заявлено. Рішенням виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 26.06.2007 року № 381 [PERSON] надано дозвіл на будівництво кафе-магазину та торгового центру по [ADDRESS] . Крім того, підставою для надання земельних ділянок загальною площею 0,0351 га в оренду [PERSON] для обслуговування торгового кіоску за адресою: [ADDRESS] /н стали висновки відповідних інстанцій. Зокрема: висновок Виноградівського відділу земельних ресурсів від 05.09.2007 р.; висновок Виноградівської районної санітарно-епіідеміологічної станції від 12.12.2007 р.; висновок відділу містобудування та архітектури Виноградівської РДА від 17.12.2007 р.; висновок відділу аналізу та координації співпраці з місцевими органами виконавчої влади та органами самоврядування Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Закарпатській області від 20.10.2007 р.; висновок державної експертизи землевпорядної документації від 13.02.2008 р. № 108-08, виданого Головним управлінням земельних ресурсів у Закарпатській області. 19.03.2008 року згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] зареєстрував право приватної власності на нерухоме майно на кафе-магазин за адресою: [ADDRESS] . 05.11.2008 року за рішенням Виноградівського районного суду у справі №2-1390/2008 [PERSON] визнано власником недобудованого приміщення торгового центру, який знаходиться по [ADDRESS] . 20.11.2008 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на незавершений будівництвом торговий центр за адресою: [ADDRESS] . Рішенням 22-ї сесії міської ради від 27.03.2009 року № 1007 [PERSON] надано на умовах оренди для комерційного використання земельні ділянки по вулиці Ардовецька для обслуговування торгового кіоску - площею 0,0067 га та для обслуговування незавершеного будівництвом торгового центру - площею 0,0284 га. Відповідно, [PERSON] , як власник об`єктів нерухомого майна по [ADDRESS] та орендар земельних ділянок, мав першочергове право на викуп земельних ділянок для обслуговування цих об`єктів. Виноградівська міська рада Закарпатської області вважає, що оскаржувані рішення прийняті відповідно до вимог чинного на день проведення сесії законодавства України, є законними та не підлягають скасуванню, а позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу м.Мукачеве Міністерства Оборони України є безпідставними та необгрунтованими. Крім того, звернуто увагу суду, що позивачем не надано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на військове містечко № [NUMBER] , загальною площею земельної ділянки 7,9800 га за адресою: [ADDRESS] , де було б чітко визначено межі земельної ділянки. Відповідно позивач не надав суду належних доказів того, що саме земельні ділянки, які перебувають у власності [PERSON] , розташовані за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] входять до складу земель військового містечка № [NUMBER] . У задоволенні позовних вимог просять відмовити повністю. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримала заявлені позовні вимоги КЕВ м.Мукачеве та просила суд такі задовольнити з підстав, які наведені у позові. У судовому засіданні представник відповідача Виноградівської міської ради Маркулинець Г.М., яка діє на підставі довіреності №02-12/1712 від 14.11.2018 року, повністю заперечила відносно заявлених позовних вимог КЕМ м.Мукачеве через їх безпідставність та необґрунтованість. У судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] адвокат Дидинська Б.М., яка діє на підставі ордеру серії ЗР №41369 від 09.10.2018 року повністю заперечила щодо задоволення позовних вимог КЕВ м.Мукачеве, просила у задоволенні таких відмовити з підстав, які наведені у відзиві. Пояснила, що вимоги позивача про скасування рішення міської ради та витребування земельної ділянки є неправомірними, оскільки [PERSON] , маючи на праві власності приміщення, викупив від територіальної громади земельну ділянку, яка немає ніякого відношення до земель Міністерства оборони України. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши подані відзиви сторін, відповідь на них, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно ч.ч.1,2 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 11 грудня 2009 року на пленарному засіданні двадцять п`ятої сесії п`ятого скликання Виноградівською міською радою прийнято рішення № 1234 «Про приватизацію земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом її продажу приватному підприємцю [PERSON] » на підставі заяви [PERSON] від 09.09.2009 р., Висновку державної експертизи землевпорядної документації від 17.08.2009 року № 897-09, затвердженого Начальником Головного управління Держкомзему у Закарпатській області, Висновку Експерта про вартість земельної ділянки несільськогосподарського призначення, погодженого Начальником управління Держкомзему у м.Виноградів 11.08.2009 р. 11 грудня 2009 року на пленарному засіданні двадцять п`ятої сесії п`ятого скликання Виноградівською міською радою прийнято рішення № 1235 «Про приватизацію земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом її продажу приватному підприємцю [PERSON] », на підставі заяви [PERSON] від 09.09.2009 року, Висновку державної експертизи землевпорядної документації від 17.08.2009 року № 898-09, затвердженого Начальником Головного управління Держкомзему у Закарпатській області, Висновку Експерта про вартість земельної ділянки несільськогосподарського призначення, погодженого Начальником управління Держкомзему у м.Виноградів 11.08.2009 року. Відповідно до ст.4 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення від 10.12.2009 року) (далі ЗК України) завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель. Згідно ст. 12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міста відноситься: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Стаття 78 ЗК України визначає, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до ст.81 ЗК України серед основних підстав набуття права власності на земельні ділянки громадянами України є придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; приватизація земельних ділянок, які були раніше надані їм у користування, тощо. За ст.82 ЗК України юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності також у разі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Відповідно до ст.83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ст. 116 ЗК України). Законодавець в ч.1 ст.122 ЗК України визначив право міських рад передавати земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Продаж земельних ділянок на момент прийняття оскаржуваного рішення визначався статтями 127, 128 ЗК України. Так, відповідно до ст.127 ЗК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.128 ЗК України продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. Орган державної влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови. Рішення міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки. Договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню. Документ про оплату або про сплату першого платежу (у разі продажу земельної ділянки з розстроченням платежу) є підставою для видачі державного акта на право власності на земельну ділянку та її державної реєстрації. Ціна земельної ділянки визначається за експертною грошовою оцінкою, що проводиться організаціями, які мають відповідну ліцензію на виконання цього виду робіт, на замовлення органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Кошти, отримані від продажу земельних ділянок державної або комунальної власності, зараховуються органами державної влади або органами місцевого самоврядування відповідно до державного та/або місцевих бюджетів у порядку, визначеному законом. Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сесії міської ради віднесено повноваження щодо прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна та вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до ст. 60 вказаного Закону органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Доцільність, порядок та умови відчуження об`єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Доходи від відчуження об`єктів права комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку. Враховуючи норми даних законодавчих актів, [PERSON] звернувся до Виноградівської міської ради з проханням щодо купівлі земельних ділянок по [ADDRESS] , так як він набув право власності на приміщення розташовані на даних земельних ділянках. Згідно договору купівлі-продажу торгового кіоску від 29.01.2007 року [PERSON] придбав розбірну конструкцію торгового кіоску, що розташована в місті Виноградів, вул.Ардовецька - перехрестя вул. Чкалова. За рішенням сесії Виноградівської міської ради від 27.02.2007 року № 338 [PERSON] надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на умовах оренди на земельну ділянку для обслуговування придбаного торгового кіоску по [ADDRESS] . Одним з основних документів при складанні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на умовах оренди стала довідка видана [PERSON] в травні 2007 року за підписом Командира військової частини [NUMBER] полковником [PERSON] в тім, що військова частина [NUMBER] не заперечує проти будівництва магазина приватного підприємця [PERSON] біля наружніх стін сховища по вулиці Ардовецька. Згідно Акту встановлення на місцевості меж земельних ділянок від 08.06.2007 року, що надаються в оренду [PERSON] , розташованих в [ADDRESS] , претензій з боку суміжних землекористувачів та землевласників не заявлено. Рішенням виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 26.06.2007 року № 381 [PERSON] надано дозвіл на будівництво кафе-магазину та торгового центру по [ADDRESS] . Крім того, як вбачається із досліджених у судовому засіданні доказів, підставою для надання земельних ділянок загальною площею 0,0351 га в оренду [PERSON] для обслуговування торгового кіоску за адресою: [ADDRESS] /н стали висновки відповідних інстанцій. Зокрема: висновок Виноградівського відділу земельних ресурсів від 05.09.2007 р.; висновок Виноградівської районної санітарно-епідеміологічної станції від 12.12.2007 р., висновок відділу містобудування та архітектури Виноградівської РДА від 17.12.2007 р.; висновок відділу аналізу та координації співпраці з місцевими органами виконавчої влади та органами самоврядування Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Закарпатській області від 20.10.2007 р., висновок державної експертизи землевпорядної документації від 13.02.2008 р. № 108-08, виданого Головним управлінням земельних ресурсів у Закарпатській області. 19.03.2008 року згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] зареєстрував право приватної власності на нерухоме майно на кафе-магазин за адресою: [ADDRESS] . 05.11.2008 року за рішенням Виноградівського районного суду у справі № 2-1390/2008 [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , визнано власником недобудованого приміщення торгового центру, який знаходиться по [ADDRESS] . 20.11.2008 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на незавершений будівництвом торговий центр за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 23.12.2008 року № 784 «Про впорядкування нумерації будівель по вул.Ардовецькій» за заявою [PERSON] та на підставі вище вказаних документів нерухомим об`єктам права приватної власності [PERSON] присвоєно адресні номери, а саме: магазину «Гетьман+» - [ADDRESS] ; незавершеному будівництвом торговому центру - [ADDRESS] . Рішенням 22-ї сесії міської ради від 27.03.2009 року № 1007 [PERSON] надано на умовах оренди для комерційного використання земельні ділянки по вулиці Ардовецька для обслуговування торгового кіоску - площею 0,0067 га та для обслуговування незавершеного будівництвом торгового центру - площею 0,0284 га. Відповідно, [PERSON] , як власник об`єктів нерухомого майна по [ADDRESS] та орендар земельних ділянок, мав першочергове право на викуп земельних ділянок для обслуговування цих об`єктів. Вказані обставини підтверджуються наявними в справі доказами. Що стосується позовних вимог КЕВ м.Мукачеве щодо визнання недійсним рішення міської ради, суд звертає увагу на те, що згідно статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування можуть бути визнаними незаконними в судовому порядку тільки з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України. Таким чином, проаналізувавши земельне законодавство в редакції чинній на момент прийняття рішень, суд приходить до висновку, що Виноградівська міська рада діяла в межах повноважень встановлених законодавчими та нормативно-правовими актами, у зв`язку з чим рішення двадцять п`ятої сесії Виноградівської міської ради п`ятого скликання від 11 грудня 2009 року №1234 «Про приватизацію земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом її продажу приватному підприємцю [PERSON] » та №1235 «Про приватизацію земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом її продажу приватному підприємцю [PERSON] » є законними та такими, що прийняті відповідно до вимог чинного на день проведення сесії законодавства України. Відтак вимоги позивача щодо захисту порушеного права в частині заявлених позовних вимог є недоведеними. Що стосується позовних вимог КЕВ м.Мукачеве про витребування земельних ділянок, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Відповідно до Постанови Вищого господарського суду України від 25.10.2016 року у справі № 911/2351/15, суд вирішив залишити без задоволення касаційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області про визнання недійсними рішень Ірпінської міської ради Київської області, визнання недійсними державних актів на право власності на землю та витребування земельних ділянок з незаконного володіння. У своєму рішенні суд висловлює таку позицію: «У випадку скасування рішення органу місцевого самоврядування відбудеться втручання в майнові права відповідача, а в частині визнання недійсним державного акту та зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку відбудеться непропорційне втручання в ці майнові права». Правова позиція Європейського суду з прав людини щодо цього питання викладена в рішеннях: «Стреч проти Сполученого Королівства», «Рисовський проти України» та ін., яка полягає в тому що: «Особа, на користь якої органом влади прийняте певне рішення, має повне право розумно очікувати, що якщо місцевий орган влади вважає, що в нього є певна компетенція, то така компетенція дійсно існує, а тому визнання незаконності дій органу влади не повинне змінювати відносин прав власності, які виникли внаслідок дій органу влади». Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державною виключно відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Це саме твердження встановлено також в ст. 321 Цивільного кодексу України. На ствердження своїх позовних вимог позивачем не надано суду технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на військове містечко № [NUMBER] , загальною площею земельної ділянки 7,9800 га за адресою: [ADDRESS] , де було б чітко визначено межі земельної ділянки. Відповідно позивач не надав суду належних доказів того, що саме земельні ділянки, які перебувають у власності [PERSON] , розташовані за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] входять до складу земель військового містечка №5. У судовому засіданні за участю сторін досліджено висновок експерта №387/04-19 від 15.05.2019 року судової земельно-технічної експертизи, об`єктом дослідження якої була земельна ділянка, яка у державному акті на право користування землею №05 від 15.06.1983 року позначена як «містечко-22», площею 7,98 га, а також прилеглі до неї земельні ділянки та інші об`єкти нерухомості. Так, під час експертного дослідження, для надання відповідей на поставлені питання, експертом, зокрема, досліджувалися такі об`єкти нерухомості: - магазин «Гетьман +» та торговий центр, які розташовані відповідно на земельних ділянках з кадастровими номерами 2121210100:00:003:0300 та 2121210100:00:003:0299 за адресою: [ADDRESS] і 2Б, - територія військового містечка №5. Торговий центр належить гр. [PERSON] на підставі Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області по справі № 2-1390/2008 від 05.11.2008 року, про що зокрема зазначено у Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.11.2008 року № 20993091. Стосовно магазину «Гетьман +», то у відповідності з Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.03.2008 року, така будівля належить гр. [PERSON] на підставі Розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації від 13.03.2008 року № 80. Земельні ділянки під даними будівлями з кадастровими номерами 2121210100:00:003:0300 та 2121210100:00:003:0299 були зареєстровані відповідним чином, про що свідчать відповідні документи, а саме: Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.05.2018 року № НВ-2102693762018, згідно з яким під будівлею магазину «Гетьман +» по [ADDRESS] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0284 га, а також Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.05.2018 року № НВ-2102693682018, згідно з яким під будівлею торгового центру по [ADDRESS] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0067 га. Експертом встановлено, що будівлі магазину «Гетьман+» та торгового центру, які належать [PERSON] , і розташовані відповідно на земельних ділянках з кадастровими номерами 2121210100:00:003:0300 та 2121210100:00:003:0299 за адресою: [ADDRESS] і 2Б, не розташовуються на території військового містечка № [NUMBER] (колишнє в/м №22, яке на підставі наказу начальника Головного управління розквартирування військ і капітального будівництва №53 від 25.05.1999 року та наказу начальника КЕЧ району №114г/г від 23.11.2001 року «Про проведення перенумерації в/містечок в Мукачівській КЕЧ р-ну» було перенумеровано в в/м №5), розташованого за адресою: [ADDRESS] . Будівлі магазину «Гетьман+» та торгового центру, які належать [PERSON] , і розташовані відповідно на земельних ділянках з кадастровими номерами 2121210100:00:003:0300 та 2121210100:00:003:0299 за адресою: [ADDRESS] , не розташовуються також і на земельній ділянці площею 7,98 га, яка була передбачена в державному акті на право користування землею Мукачівській КЕЧ району ПрикВО і може бути відведена для військового містечка № [NUMBER] (колишнє військове містечко-22) із урахуванням усіх розташованих на місцевості нерухомих об`єктів, без завдання їм будь-якої шкоди, та з урахуванням уже фактично сформованих усіх земельних ділянок, тобто таких, що внесені в публічну кадастрову карту. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Підставою звернення до суду з позовом є порушення прав чи охоронюваних законом інтересів особи, яка звертається з таким позовом, при цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів. При цьому відсутність факту порушення права особи є підставою для відмови в позові, оскільки саме порушене (оспорюване) право та інтерес підлягають захисту. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 911/1506/17, від 13.06.2018 у справі №922/2973/17. Позивач всупереч вказаним вимогам не надав суду належних, допустимих, достовірних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, порушення відповідачем його права. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог КЕВ м.Мукачеве Міністерства Оборони України, які заявлені до Виноградівськогої міської ради та [PERSON] про визнання недійсними рішення міської ради та витребування земельних ділянок.

Outcome: dismissed