Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Ковельський міжрайонний прокурор звернувся в суд з позовом до [PERSON] про припинення, шляхом примусового відчуження із передачею виручених коштів відповідачеві [PERSON], права власності на земельну ділянку площею 2,39 га, цільовим призначенням якої є ведення особистого селянського господарства, нормативною грошовою вартістю 29116,01 грн., що знаходиться на території Поворської сільської ради Ковельського району за межами населених пунктів (кадастровий номер [NUMBER]) та на земельну ділянку площею 0,6195 га для ведення особистого селянського господарства нормативною грошовою вартістю 3155,98 грн., розташовану на території Поворської сільської ради Ковельського району за межами населених пунктів (кадастровий номер [NUMBER]), право власності на які посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованим 10.10.2006 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER]. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач посилається на наступні обставини: відповідачці [PERSON], яка є громадянкою Російської Федерації і постійно мешкає за адресою: [ADDRESS], на праві приватної власності належать земельні ділянки загальною площею 3,01 га, цільовим призначенням яких є ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Поворської сільської ради Ковельського району (кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER]), право власності відповідача на які підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованим 10.10.2006 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER]. Зазначений державний акт видано відповідачеві на підставі розпорядження голови Ковельської райдержадміністрації №495 від 21.09.2006 року «Про передачу у власність земельних ділянок» на виконання рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2005 року у цивільній справі №2-2520/05 за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Поворської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. До теперішнього часу земельні ділянки перебувають у власності відповідача у справі. Нормами ст. 81 Земельного кодексу України регламентується обов'язкове відчуження землі сільськогосподарського призначення, прийнятої у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року з часу набуття права власності. Відповідачем ігноруються неодноразові письмові повідомлення Поворської сільської ради про необхідність відчуження успадкованих нею земельних ділянок сільськогосподарського призначення. З врахуванням наведеного, посилаючись на норми ч.5 ст. 22, ч.2 п. «в» ч.3, ч.4 ст. 81, п. «е» ч.1 ст. 140, п. «д» ч.1 ст. 143, ч.ч. 1,2 ст. 145 Земельного кодексу України Ковельський міжрайонний прокурор прохає суд задовольнити позов про припинення права власності відповідача [PERSON] на земельні ділянки шляхом їх примусового відчуження. В судовому засіданні прокурор позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, прохає суд ухвалити рішення, яким припинити, шляхом примусового відчуження із передачею виручених коштів відповідачеві [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 2,39 га, цільовим призначенням якої є ведення особистого селянського господарства, нормативною грошовою вартістю 29116,01 грн., що знаходиться на території Поворської сільської ради Ковельського району за межами населених пунктів (кадастровий номер [NUMBER]) та на земельну ділянку площею 0,6195 га для ведення особистого селянського господарства загальною нормативною грошовою вартістю 3155,98 грн., розташовану на території Поворської сільської ради Ковельського району за межами населених пунктів (кадастровий номер [NUMBER]), право власності на які посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованим 10.10.2006 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER]. Судові витрати прохає покласти на відповідача [PERSON]. Відповідач [PERSON] позов визнала і не заперечила проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.5 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особами без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2005 року у цивільній справі №2-2520/05 за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Поворської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування позов [PERSON] задоволено повністю, визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування на спадкове майно, яке залишилось після смерті [INFO] в с. Гулівка Ковельського району її брата, [PERSON], у тому числі на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Золотий колос» с. Поворськ Ковельського району, згідно сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON]. На підставі вказаного рішення суду 21.09.2006 року головою Ковельської райдержадміністрації було прийняте розпорядження №495 «Про передачу у власність земельних ділянок», на підставі якого відповідачеві [PERSON] 10.10.2006 року було видано Державний акт серії [NUMBER] про право власності на земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER], відповідно до якого відповідач є власником двох земельних ділянок загальною площею 3,01 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на території Поворської сільської ради Ковельського району (кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER]). Згідно паспорту громадянина Російської Федерації, виданого 11.03.2002 року ОВД «Фільовський парк» м. Москви [PERSON], [INFO] є громадянкою Російської Федерації. За змістом ч.2, п. «в» ч.3, ч.4 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належить їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті, зокрема у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно Державного акту серії [NUMBER] про право власності на земельну ділянку, відповідач є власником двох земельних ділянок загальною площею 3,01 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за межами населених пунктів. Як вбачається з довідки про кількісну характеристику земельної ділянки, розподілення земель між власниками і користувачами (заданими форми 6-зем) №665/06 від 19.12.2014 року, виданої управлінням Держземагенства у Ковельському районі, земельні ділянки площею 2,39 га та 0,6195 га, які перебувають у власності [PERSON] згідно державного акта на право власності на землю серії [NUMBER] від 10.10.2006 року, є земельними ділянками сільськогосподарського призначення. Таким чином вказані земельні ділянки не можуть перебувати у власності відповідача, яка є іноземкою. Згідно ч.ч.1,2 ст. 145 Земельного кодексу України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Копіями письмових повідомлень №242 від 16.08.2010 року, №336 від 26.06.2012 року та № 826 від 06.12.2013 року, які містять дані про ознайомлення відповідача [PERSON] із змістом повідомлень, підтверджується та обставина, що відповідач неодноразово повідомлялась про необхідність відчуження належних їй земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Даними, що містяться у інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкт нерухомого майна, індексний номер 31500598 від 23.12.2014 року та з Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, індексний номер 31500679 від 23.12.2014 року, підтверджується та обставина, що відповідач не відчужила належні їй земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані за межами населених пунктів. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 145 Земельного кодексу України у разі невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених Земельним кодексом, примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] отримані у спадок земельні ділянки сільського господарського призначення, розташовані за межами населених пунктів, добровільно, упродовж встановленого законодавством України річного строку, не відчужила, право власності відповідача на ці земельні ділянки підлягають примусовому припиненню у судовому порядку. Згідно витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки № 2717/02 від 19 грудня 2014 року, грошова оцінка земельних ділянок, які перебувають у власності відповідача [PERSON] відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 10.10.2006 року, р.н. [NUMBER], становить 32271 грн. 99 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved