Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Кредитна спілка «СуперКредит» (по тексту - позивач) звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] (по тексту - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №СК-43/0221/17/56/06 від 08.12.2017 року в сумі 9512, 06 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08.12.2017 року з відповідачем було укладено кредитний договір №СК-43/0221/17/56/06, що не підпадає під дію Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов`язався надати [PERSON] кредит в сумі 3000, 00 грн. Також покликається і на ту обставину, що відповідно до п. 3.1 кредитного договору кредит мав надаватися відповідачу у національній валюті, після підписання кредитного договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок відповідача в додатковий капітал за його заявою. За покликанням позивача ним виконано умови кредитного договору та перераховано кошти в сумі 3000, 00 грн. згідно заяви відповідача на цільовий внесок в додатковий капітал. Крім цього вказує, що на підставі заяви відповідача від 08.12.2017 року, останньому повернено цільовий внесок в додатковий капітал, який останній отримав, що підтверджується відповідним касовим ордером. Позивач також акцентує увагу, на п. 3.2, 3.4, 3.6 та 3.7 кредитного договору, які визначають умови нарахування процентів, їх ставку та право її змінювати. На думку позивача, відповідач порушив п. 3 умов кредитного договору, а саме зобов`язання щодо проведення сплати нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами не меншими ніж вказані в графіку платежів, що спричинило затримку повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором. Крім цього, позивач акцентує увагу, що відповідач згідно умов договору та ст. 625 ЦК України зобов`язаний крім суми простроченого кредиту та нарахованих процентів відповідно до кредитного договору сплатити три проценти річних від простроченої суми грошового зобов`язання. Вказує і на підстави стягнення з відповідача інфляційних витрат на прострочене тіло кредиту та заборгованості по пені. Враховуючи викладене позивач вказав на наявність підстав для стягнення в судовому порядку з відповідача 1297, 23 грн. несплаченої заборгованості по тілу кредиту, 1663, 31 грн. заборгованості по сплаті процентів за період з 22.08.2018 року по 01.06.2020 року, 6239, 54 грн. заборгованості по пені за період з 19.09.2018 року по 29.02.2020 року, 154, 05 грн. інфляційних витрат на прострочене тіло кредиту за період з 22.08.2018 року по 30.04.2020 року, 69, 20 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 22.08.2018 року по 01.06.2020 року та 88, 73 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 22.08.2018 року по 01.06.2020 року, всього - 9512, 06 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся в установленому порядку, відзиву та клопотань про відкладення судового розгляду не подавав. У відповідності до положень ст. ст. 280-281 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.12.2017 року між кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №СК-43/0221/17/56/06, що не підпадає під дію Закону України «Про споживче кредитування», згідно умов якого кредитодавець - позивач зобов`язується надати позичальнику - відповідачу кредит в сумі 3000, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Як визначає п. 3.1 договору №СК-43/0221/17/56/06 від 08.12.2017 року кредит мав надаватися відповідачу в національній валюті, після підписання договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача або шляхом спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок в додатковий капітал за його заявою. При цьому п. 3 вказаного вище кредитного договору сторонами було погоджено графік платежів по кредиту та процентам Як встановлено судом, на підставі заяви відповідача від 08.12.2017 року суму коштів у розмірі 3000, 00 грн. за кредитним договором №СК-43/0221/17/56/06 від 08.12.2017 року зараховано на цільовий внесок в додатковий капітал. У подальшому на підставі заяви відповідача від 08.12.2017 року йому повернено цільовий внесок в додатковий капітал в сумі 3000, 00 грн., що підтверджуються копією видаткового касового ордера від 08.12.2017 року. Суд констатує, що умовами договору, передбаченими у п. 3.2 визначено, що нарахування процентів здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку сімдесят два процентів річних. Натомість п. 3.4 договору визначає, що у випадку прострочення понад 3 дні термінів платежів, зазначених в п. 3 графіків платежів позивач має право стягувати з відповідача пеню за кожен день прострочення в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. У відповідності до пп. 10 п. 2.4 кредитного договору відповідач зобов`язаний проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 15-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими ніж в Таблиці 1, пп.3.3 кредитного договору. Як визначає п. 3.6 кредитного договору, прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів та пені. Згідно з п. 3.7 кредитного договору, у випадку, якщо відповідач не повернув у строки, зазначені у п. 5.1 кредитного договору, то з наступного дня після закінчення строку дії кредитного договору проценти по кредиту продовжують нараховуватися за тією ж ставкою, що вказана в п. 3.2 та п. 3.4 кредитного договору. Як вбачається з матеріалів справи позивач виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, натомість відповідач зобов`язання виконує неналежним чином у зв`язку з чим станом 01.06.2020 року виникла заборгованість в загальному розмірі 9512, 06 гривень. Згідно розрахунків заборгованості по договору №СК-43/0221/17/56/06 від 08.12.2017 року вбачається, що [PERSON] допустив заборгованість перед позивачем, яка станом на 01.06.2020 року складає 9512, 06 гривень, в тому числі: 1297, 23 грн. несплаченої заборгованості по тілу кредиту, 1663, 31 грн. заборгованості по сплаті процентів за період з 22.08.2018 року по 01.06.2020 року, 6239, 54 грн. заборгованості по пені за період з 19.09.2018 року по 29.02.2020 року, 154, 05 грн. інфляційних витрат на прострочене тіло кредиту за період з 22.08.2018 року по 30.04.2020 року, 69, 20 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 22.08.2018 року по 01.06.2020 року та 88, 73 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 22.08.2018 року по 01.06.2020 року. Суд враховує, що позивачем було направлено боржнику-відповідачу повідомлення (вимогу) №1532/19 від 05.06.2019 року щодо порушення останнім зобов`язання по виконанню умов кредитного договору №СК-43/0221/17/56/06 від 08.12.2017 року та необхідність здійснення відповідних проплат простроченої заборгованості, однак така вимога не була виконана. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Враховуючи зазначене, 3 % річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором. Таким чином, відповідно до встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що для задоволення позовних вимог наявні правові підстави, передбачені законом та договором, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним документально підтверджені судові витрати у сумі 2102, 00 грн.

Outcome: approved