Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Лікар-психіатр КНП «Обласної клінічної психіатричної лікарні Кіровоградської обласної ради» звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] з метою надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заяву обґрунтовує тим, що поставлений діагноз: важка розумова відсталість із значними порушеннями поведінки, що вимагає нагляду й лікування. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2004 року [PERSON] визнано недієздатною та встановлено опіку, рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Кіровограда від 16 грудня 2004 року призначено [PERSON] опікуном недієздатної доньки [PERSON] . Останній раз лікувалась з 10.04.2020 по 2.10.2020. На даний час за своїм психічним станом [PERSON] потребує примусової госпіталізації в психіатричну лікарню. Лікар-психіатр в судовому засіданні пояснив, що теперішня госпіталцізація обумовлена погіршенням психічного стану. Потребує активного стаціонарного лікування, оскільки створює небезпеку для себе та оточуючи, не здатна себе обходити та перебувати у суспільстві, рве на собі одяг, агресивна, кидається на оточуючих безпідставно. Просив заяву задовольнити. Заінтересована особа в судовому засіданні вимоги заяви підтримала. Прокурор заяву підтримав. Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2004 року [PERSON] визнано недієздатною та встановлено опіку. Рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Кіровограда від 16 грудня 2004 року призначено [PERSON] опікуном недієздатної доньки [PERSON] . Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів визнано доцільним госпіталізувати [PERSON] у примусовому порядку до КНП «Обласної клінічної психіатричної лікарні Кіровоградської обласної ради». [PERSON] має діагноз важка розумова відсталість із значними порушеннями поведінки, неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність та може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих.Останній раз лікувалась з 10.04.2020 по 12.10.2020. Дана госпіталізація обумовлена погіршенням психічного стан, а саме агресивна в поведінці, б`є матір, неадекватно поводиться, кричить, псує речі, відмовляється від прийому ліків. Відповідно до ч.1 ст.13 ЗУ «Про психіатричну допомогу», особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною 2 ст.13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених ч.1 цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті щодо госпіталізація особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра, без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч.1 ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви, про примусову госпіталізацію, надається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Зібрані у справі докази вказують про наявність підстав для задоволення заяви. На підставі ст.ст.13, 14, 16-19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved