Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») за довіреністю Савіхіна А.М. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] і просить стягнути заборгованість у розмірі 121069,63 грн. за кредитним договором №б/н від 03 лютого 2011 року, яка складається: заборгованість за кредитом у розмірі 830,30 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом з 03 лютого 2011 року по 29 квітня 2019 року у розмірі 120239,33 грн., а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн. ІІ. РУХ СПРАВИ 2. 25 жовтня 2019 року позовна заява надійшла до суду. 3. 28 жовтня 2019 року ухвалою суд відкрив провадження у справі і постановив її розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. 4. Судові засідання призначались на 08 квітня 2020 року, на 16 вересня 2020 року. 5. 08 січня 2020 року, 21 квітня 2020 року на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення направлено судові повістки, які вручені [PERSON] відповідно 16 січня 2020 року і 23 квітня 2020 року про що наявний її підпис. ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА 6. Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 03 лютого 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 7. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між сторонами договір , що підтверджується підписом у заяві. 8. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто свої зобов`язання за договором не виконала. 9. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. 10. Станом на 30 вересня 2019 року виникла заборгованість, яка становить 154850,28 грн., з них: заборгованість за кредитом у розмірі 830,30 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 147856,14 грн., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 6163,84 грн. 11. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, тому кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. 12. Враховуючи зазначене банк просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 121069,63 грн.: заборгованість за кредитом у розмірі 830,30 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом з 03 лютого 2011 року по 29 квітня 2019 року у розмірі 120239,33 грн. 13. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином, згідно клопотання просить розгляд проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. IV. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА 14. Відповідач в жодне судове засідання не з`явилася, про дату і час розгляду справи двічі повідомлена належним чином, причин неприбуття не повідомила, не заявила про розгляд справи за її відсутності, не подала до суду ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. 15. На підставі ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про розгляд справи, не з`явилася в судове засідання без поважних причин і не повідомила причин неявки. V. ПОЗИЦІЯ СУДУ ЩОДО ЗАОЧНОГО РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 16. Умови, визначені в ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у даній справі дотримані, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. VI. ФІКСУВАННЯ СУДОВОГО ПРОЦЕСУ 17. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. VІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) 18. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1). Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ч. 2). 19. За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч. 1). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2). 20. В ч. 1 ст. 526 ЦК України вказано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 21. В силу ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3). 22. Як зазначено у ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно (ч. 1). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (ч. 2). Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3). 23. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 24. У ч. 1 ст. 628 ЦК України вказано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 25. За приписами ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). 26. В силу положень ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 27. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2). 28. Як зазначено у ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 29. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. 30. В силу ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 1). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2). 31. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2). 32. Як зазначено у ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2). 33. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 1). Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку (ч. 2). Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною (ч. 3). 34. У п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» вказано, що надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, вважається фінансовою послугою. 35. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. VІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 36. 03 лютого 2011 року [PERSON] була подана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У заяві вказано, що [PERSON] народилася [INFO] , її місце проживання - [ADDRESS] , зазначено ідентифікаційний номер та номер телефону, відомості про працевлаштування, наявність нерухомості, місячний дохід в сумі 1500 грн., бажаний розмір кредитного ліміту по платіжній карті кредитка Універсальна/Gold» 2000 грн. 37. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 03 лютого 2011 року станом на 30 вересня 2019 року [PERSON] користувалася кредитними коштами. 38. Як вбачається з позовної заяви, розрахунку заборгованості за договором №б/н від 03 лютого 2011 року станом на 30 вересня 2019 року за [PERSON] існує заборгованість, яка становить 154850,28 грн., до стягнення банком заявлено суму 121069,63 грн. ІХ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 39. Із встановлених обставин, на підставі досліджених доказів випливає наступне. 40. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. 41. Внаслідок подання анкети-заяви від 03 лютого 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] виникли договірні відносини і, як наслідок, відповідач отримав кредитні кошти у позивача, що підтверджується розрахунком заборгованості. 42. Однак, у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 03 лютого 2011 року відсутні умови договору, адже не зазначено ні сума кредиту, ні процентна ставка, не вказано про встановлення відповідальності у виді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також інші умови на яких відповідач отримує кредитні кошти. 43. Банк у позовній заяві стверджує, що відповідач станом на 30 вересня 2019 року має заборгованість за кредитом, а також заборгованість по процентам за користування кредитом та заборгованість за пенею і комісією. Банк, реалізовуючи надані права, звернувся з позовом і просить стягнути заборгованість за кредитом і заборгованість по процентам за користування кредитом. Тобто, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, банк просить стягнути, крім тіла кредиту, також складові його повної вартості - заборгованість за процентами за користування кредитом. 44. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03 лютого 2011 року, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифи банку, як невід`ємні частини укладеного між сторонами договору. 45. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг отримав відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. 46. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. 47. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15). 48. В даному випадку неможливо застосувати до даних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (03 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду з позовом (25 жовтня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг і Тарифи банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. 49. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує цих обставин. 50. Наданий позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана нею і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. 51. Отже, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який міститься в матеріалах справи, не містить підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03 лютого 2011 року шляхом підписання анкети-заяви, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. 52. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка висловлена в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19). 53. Таким чином, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом на підставі анкети-заяви від 03 лютого 2011 року не можуть бути задоволені через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у зазначеній анкеті-заяві, адже витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який викладений на банківському сайті: https://privatbank.ua/ не може вважатися складовою частиною кредитного договору. 54. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що банк не довів, що саме надані ним Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи анкету-заяву від 03 лютого 2011 року, та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитним коштами в обумовленому позивачем розмірі. 55. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2). 56. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку не повернуті банку, у відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 57. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів повернення банку тіла кредиту, що є його процесуальним обов`язком. 58. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитом в сумі 830,30 грн., адже з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 03 лютого 2011 року вбачається, що [PERSON] отримала кредитні кошти у АТ КБ «ПриватБанк», ними неодноразово користувалася, вносила кошти на погашення заборгованості. 59. Як вже зазначалось, у позовній заяві, крім заборгованості за кредитом в сумі 830,30 грн., банк також просить стягнути з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом з 03 лютого 2011 року по 29 квітня 2019 року у розмірі 120239,33 грн. 60. До матеріалів позовної заяви, крім анкети-заяви від 03 лютого 2011 року, банк додав також довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN50000040622167, яка підписана [PERSON] 03 лютого 2011 року. Вказано, що з фінансовими умовами надання платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів [PERSON] ознайомлена, що підтвердила своїм підписом. 61. В силу ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6). 62. За своєю природою принцип змагальності судового процесу засновується на розподілі процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог - покладається на відповідача. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 липня 2020 року (справа 519/875/14-ц). 63. В суду немає підстав ставити під сумнів, що підпис, який міститься у зазначеній довідці, не належить [PERSON] , дану обставину відповідач не спростувала належними і допустимими доказами, що є її процесуальним обов`язком. 64. З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається, що: тип карти - Master Card Mass; тип кредитної лінії - відновлювальна; пільговий період (нарахування відсотків здійснюється по ставці 0,01% річних) - до 55 днів (пільгова ставка діє при умові погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); валюта карткового рахунку - гривня; розрахунок банком процентів на залишок власних коштів клієнта (від 100 грн. і більше) - 10% річних; базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок непростроченої заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів в рік) - 2,5%; комісія за кредитне обслуговування - немає, однак є у випадку зняття кредиту готівкою: в банкоматах і пунктах видачі готівки ПриватБанк - 4% від суми операції; в банкоматах інших банків України - 4% + 5 грн. / 1 долар; в закордонних банкоматах - 4% + 30 грн. / 3 долара; розмір щомісячних платежів (які включають плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним; комісія за зняття власних коштів - 1% від суми операції; пеня з несвоєчасне погашення заборгованості - пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка по договору)/30 - нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочки по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. і більше; штраф при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів - 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій; комісія за моніторинг неактивної карти (у випадку, якщо на рахунку наявні кошти клієнта у вигляді позитивного залишку і протягом 3 місяців підряд операції по карті не здійснюються - в розмірі залишку коштів на картковому рахунку, але не більше 10 грн. (або еквівалент по курсу НБУ) в місяць; процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування - 3,75%; вартість довідки про стан заборгованості - 30 грн.; вартість надання виписки по карті у відділенні банку - 2 грн.; комісія за отримання балансу на чек в банкоматах ПриватБанк (крім чека операції зняття готівки) - 0,95 грн.; комісія за безособовий платіж - в ТСП та інтернет закупівлі - 0%; в Приват24 і в касах банку в рахунок кредитного ліміту - 3%; в Приват24 і касах банку в рахунок власних коштів - 1%. 65. Тобто, у довідці про умови кредитування від 03 лютого 2011 року з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» зазначено базову відсоткову ставку за користування кредитом - 2,5% в місяць, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття особистих коштів, безготівкових платежів, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, штрафи та комісії. 66. Підписавши довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 03 лютого 2011 року, яка фактично стала складовою частиною кредитного договору, [PERSON] відповідно до ст.ст. 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання. 67. У зв`язку з тим, що довідкою, яка підписана [PERSON] , визначено розмір відсотків за користування кредитом, тому вказані кошти підлягають стягненню. 68. Водночас, як встановлено судом, у довідці про умови кредитування від 03 лютого 2011 року з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» визначено базову відсоткову ставку - 2,5% в місяць на залишок непростроченої заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів в рік. 69. Разом з тим, у наданому АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості [PERSON] проценти за користування кредитом визначено за різними ставками, а саме 30%, 34,80%, 43,20%. 70. В силу ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. 71. Згідно ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. В ч. 1 ст. 3 ЦК України передбачено загальні засади цивільного законодавства, серед яких є: свобода договору (п. 3); справедливість, добросовісність та розумність (п. 6). 72. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. 73. Як зазначено у ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1). Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3). 74. У цій справі договірні відносини виникли між банком та фізичною особою-споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). 75. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. 76. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. 77. Конституційний Суд України у рішенні № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту (абз. 3 п. 3.2 мотивувальної частини). 78. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) вказала, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. 79. В даному випадку ставка 30% в розрахунку заборгованості за договором б/н від 03 лютого 2011 року вираховується наступним чином: 2,5% (базова відсоткова ставка в місяць) * на 12 (кількість місяців у році). 80. Отже, ставка 30% в розрахунку заборгованості становить ставку відсотків у рік та відповідає обумовленій сторонами в довідці про умови кредитування від 03 лютого 2011 року базовій відсотковій ставці в місяць 2,5%. 81. Однак, як вбачається з довідки про умови кредитування від 03 лютого 2011 року з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», [PERSON] погодилась на базову відсоткову ставку - 2,5% в місяць (30% в рік), а не на 34,80% в рік і 43,20% в рік. 82. Це дозволяє суду прийти до висновку, що визначений позивачем розмір заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 120239,33 грн. суперечить умовам кредитування, обумовленим сторонами у письмовому вигляді, а саме базова ставка за процентами за користування кредитними коштами, зазначена у довідці, становить 2,5 % на місяць, проте із розрахунку вбачається, що позивачем нараховувались відсотки як у передбаченому розмірі (2,5% в місяць, тобто 30% в рік) - у період з 03 лютого 2011 року по 31 серпня 2014 року, так і у підвищеному розмірі, а саме 34,80% - у період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року, і 43,20% в рік - у період з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2019 року. 83. Отже, при укладенні 03 лютого 2011 року договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» не дотрималося вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про належне повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. 84. За вказаних обставин вимоги про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, виходячи з розміру відсоткової ставки 2,5% в місяць, тобто 30% в рік, яка погоджена сторонами при підписанні довідки про умови кредитування від 03 лютого 2011 року з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», є обґрунтованими, однак дана заборгованість має бути визначена наступним чином. 85. За розрахунком Банку щодо розміру нарахованих відсотків за користування кредитом, а саме з урахуванням первісно узгоджених з відповідачем умов кредитування (30% річних, 2,5% на місяць) (без подальших збільшень), станом на 31 серпня 2014 року (до дати підняття відсоткової ставки до 34,80% річних) заборгованість за тілом кредиту становить 830,30 грн. (679,02+151,28), а заборгованість за процентами - 330,52 грн. 86. У позовній заяві банк просить стягнути заборгованість по процентам за користування кредитом з 03 лютого 2011 року по 29 квітня 2019 року. Отже, період з 03 лютого 2011 року по 29 квітня 2019 року становить 3007 днів. 87. За цей період має бути нараховано 828,23 грн. - проценти за користування кредитом згідно первісно узгоджених з відповідачем 03 лютого 2011 року умов кредитування (30% річних, 2,5% на місяць), а саме: 30/360*3007*330,52/100 = 828,23 грн. Суд звертає увагу, що саме така формула розрахунку процентів за користування кредитом наведена в постанові Хмельницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року по справі №686/1046/18 (провадження №22-ц/4820/384/20). 88. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 89. Сукупність встановлених судом обставин дозволяє прийти до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №б/н від 03 лютого 2011 року у розмірі 1658,53 грн., яка складається: заборгованість за кредитом у розмірі 830,30 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом з 03 лютого 2011 року по 29 квітня 2019 року у розмірі 828,23 грн. 90. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 91. Позовні вимоги судом задовольняються частково на суму 1658,53 грн., при цьому ціна позову була визначена в сумі 121069,63 грн. 92. Отже, судом позов задовольняється на 1,37% (1658,53/121069,63*100), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1,37% від сплаченої ним суми судового збору, а саме 26,32 грн. (1921,00*1,37%).

Outcome: partial