Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Відповідно до укладеного договору №б/н від 04.08.2008 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Підписавши анкету-заяву, вона підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, складає між нею та банком договір. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, але відповідач зобов`язання за договором не виконав і своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості. Станом на 20.05.2018 [PERSON] має заборгованість у загальному розмірі 34030,61 грн., яку позивач, разом з судовими витратами, просить стягнути на свою користь. Короткий зміст заперечень відповідача. Відповідач вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надав документи, які підтверджують безспірність його заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Такими документами, на його думку, є виключно документи первинної бухгалтерської документації. Розрахунок боргу, наданий працівником Банку, є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум. При цьому, розмір штрафу, який стягнуто з відповідача, значно перевищує розмір збитків. Окремо заявив клопотання про застосування строку позовної давності. Послався на практику верховного суду по справі №342/180/17. Процесуальні дії у справі. 04.06.2018 позовна заява надійшла до суду. 17.09.2018 заочним рішенням позовну заяву задоволено повністю. 26.05.2021 від відповідача надійшла заява про перегляд заочного рішення. 07.07.2021 заочне рішення скасовано. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 25.05.2021 підготовче провадження закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. В судове засідання сторони не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. За таких підстав, суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у ній доказів. Фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Фактичні обставини, встановлені судом. 04 серпня 2008року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір (без номера), за яким позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. В Анкеті-заяві [PERSON] погодився з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами і Тарифами банку. Із розрахунку заборгованості по карті відповідача слідує, що останній користувався кредитною карткою: знімав кошти з рахунку, поповнював рахунок. Із розрахунку позивача вбачається, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 20.05.2018 року його заборгованість перед позивачем становить 34030,61 гривень і складається з наступного: заборгованість за кредитом - 3012,73 грн. заборгованість за процентами 24638,24 грн. в т.ч. несплачені проценти на поточну заборгованість - 2,28 грн. несплачені проценти на прострочену заборгованість - 24635,96 грн. комісія в т.ч нарахована комісія 4521,04 грн. заборгованість по судовим штрафам 1858,60 грн. Доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості, суду не надано. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачем [PERSON] та порушення ним взятих на себе зобов`язань. Проте, позивачем не доведений факт досягнення сторонами домовленості про сплату відповідачем відсотків у будь-якому розмірі, оскільки у заяві позичальника від 04.08.2008 відсутня умова про відповідальність боржника у вигляді сплати відсотків за користування кредитом та її розмір. До позовної заяви додано роздруківку витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та витяг з «Тарифів», однак вони не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Так, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з тарифів та витяг з умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, укладаючи кредитний договір. Відсутні також і докази того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в цих документах розмірах і способу нарахування, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Тому нарахування відсотків у даному випадку є безпідставним. Зазначені висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року за результатами розгляду справи № 342/180/17-ц і відповідно до ст. 263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Щодо посилань відповідача на застосування позовної давності, суд керується розрахунком заборгованості за договором, з якого видно, що 31.07.2015 відповідачем було внесена сума погашення 125,61 грн., а позивач звернувся до суду 04.06.2018, тому застосування позовної давності в даному випадку судом не можливе. Щодо посилання відповідача на те, що розрахунок заборгованості не відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» слід зазначити що розрахунок наданий банком не є бухгалтерськім документом, оскільки відповідно до статт1 цього закону бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Таким чином оскілки розрахунок заборгованості не обробляє(виявляє, вимірює, реєструє, накопичує, узагальню, зберігає) інформацію про діяльність підприємства не є таким документом. Щодо розміру штрафу який стягнуто з відповідача слід зазначити, що відповідно до статті 21 Закону України «Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Як видно з розрахунку заборгованості перевищує майже в 10 разів. Таким чином, позовні вимоги АТ КБ Приватбанк є обґрунтованими тільки в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту і позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Суд

Outcome: partial