Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 1.1. 16.07.2020 [PERSON] звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до [PERSON] , в якому просила: (1) розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 13.11.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2397; (2) залишити місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] . 1.2. Поданий позов обґрунтовувався тим, що з 13.11.2007 сторони перебувають у шлюбі. Мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що через протилежні погляди на шлюб та сім`ю спільне життя сторін не склалося. Протягом останнього часу сімейне життя між сторонами погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Оскільки збереження сім`ї та подальше спільне проживання є неможливим, позивач просила шлюб розірвати. Після фактичного припинення спільного проживання діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю [PERSON] та перебувають на її утриманні, у зв`язку з чим просила визначити місце проживання дітей разом з нею. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 30.07.2020 ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира відкрито провадження у справі №296/5973/20 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 2.2. 23.11.2020 представник позивача [PERSON] на електронну пошту суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити (а.с.24). 2.3. 24.11.2020 позивач [PERSON] подала через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила справу розглядати за її відсутності, а також не стягувати з відповідача на її користь судові витрати (а.с.29). 2.4. 24.11.2020 відповідач [PERSON] подав через канцелярію суду заяву, в якій заявлені позивачем позовні вимоги визнав, розгляд справи просив проводити за його відсутності (а.с.28). 2.5. 24.11.2020 представник третьої особи - Кравець А.Й. на електронну пошту суду подала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, при ухваленні рішення в частині визначення місця проживання дітей поклалась на розсуд суду (а.с.26). ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 13 листопада 2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2397, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11). 3.2. [INFO] у м. Андрушівка Житомирської області у сторін народився син - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис за №60 (а.с.7). 3.3. [INFO] у м. Житомирі у сторін народився син - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис за №1071 (а.с.8). VІ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 4.2. Згідно з частиною п`ятою статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. 4.3. Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. 4.4. Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. 4.5. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). 4.6. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб (частина другої статті 115 Сімейного кодексу України). 4.7. Згідно статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначаються нею самою. 4.8. Стаття 161 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. 4.9. Відповідно до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. 4.10. Відповідно до частини 3 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. 4.11. Згідно частини 4 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1. Між сторонами виникли правовідносини з приводу припинення шлюбних відносин та визначення місця проживання дітей. 5.2. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] , подав заяву про визнання позову повністю та проти його задоволення не заперечував. 5.3. Суд враховує положення частини четвертої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 5.4. За вказаних фактичних обставин, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю. ІV. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. Оскільки, позивач просила не стягувати з відповідача судовий збір, суд не вбачає підстав для його стягнення.

Outcome: approved