Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

І. Зміст доводів пред`явленого позову. 1. В липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 30 березня 2007 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклав з [PERSON] кредитний договір №014/5644/134/011341, за яким ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» зобов`язався надати кредит в розмірі 94000 доларів США, а [PERSON] зобов`язався щомісячно до 29 березня 2027 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 13,25% річних. У випадку неналежного виконання вказаних грошових зобов`язань [PERSON] зобов`язався додатково сплатити пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. 3 квітня 2007 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклав з [PERSON] договір іпотеки №014/5644/134/011341, за яким з метою забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за кредитним договором [PERSON] передав в іпотеку квартиру [ADDRESS]. 2 . 24 жовтня 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклав з ПАТ «Юнекс-Банк» договір відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив ПАТ «Юнекс-Банк» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №014/5644/134/011341 від 30 березня 2007 року. В той же день ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклав з ПАТ «Юнекс-Банк» договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, за яким ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив ПАТ «Юнекс-Банк» право вимоги до [PERSON] за договором іпотеки №014/5644/134/011341 від 3 квітня 2007 року. 24 жовтня 2017 року ПАТ «Юнекс-Банк» уклав з ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» договір відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Юнекс-Банк» відступив ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №014/5644/134/011341 від 30 березня 2007 року. В той же день ПАТ «Юнекс-Банк» уклав з ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, за яким ПАТ «Юнекс-Банк» відступив ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» право вимоги до [PERSON] за договором іпотеки №014/5644/134/011341 від 3 квітня 2007 року. 3. Водночас, кредитні грошові кошти були призначені для використання [PERSON] на споживчі цілі. Загальна площа іпотечної квартири [ADDRESS] становила лише 81,9 кв.м. та не перевищувала 140 кв.м. Цей об`єкт нерухомого майна використовувався позивачем як місце його постійного проживання. У власності [PERSON] було відсутнє інше житло. Ці обставини свідчать про те, що договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладений 24 жовтня 2017 року між ПАТ «Юнекс-Банк» та ТОВ «ФК «Інвест-Кредо», суперечив пп.3 п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Всупереч п.4 цього ж Закону право вимоги до позивача за договором іпотеки №014/5644/134/011341 від 3 квітня 2007 року було відступлено ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» без згоди [PERSON] . Крім того, ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» не отримувало генеральну та індивідуальну ліцензії на здійснення валютних операцій. Ця обставина є додатковою підставою, передбаченою ч.1 ст.227 ЦК України, для визнання оспорюваного договору недійсним. 4. Тому [PERSON] просить суд з метою відновлення законності визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладений 24 жовтня 2017 року між ПАТ «Юнекс-Банк» та ТОВ «ФК «Інвест-Кредо». ІІ. Процесуальні дії, вчинені у цивільній справі. 5. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 16 липня 2018 року (а.с.37-38) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 6. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 29 січня 2019 року (а.с.84-85) було закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. 7. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримують пред`явлений позов та наполягають на його задоволенні. 8. Представник відповідача Попова М . В. не визнає позов та посилається на те, що [PERSON] був власником 1/4 частки в квартирі [ADDRESS] . Ця обставина свідчить про те, що іпотечна квартира [ADDRESS] була не єдиним місцем проживання позивача, а договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладений 24 жовтня 2017 року між ПАТ «Юнекс-Банк» та ТОВ «ФК «Інвест-Кредо», не суперечив пп.3 п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Крім того, 7 липня 2015 року ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» отримало свідоцтво серії ФК [NUMBER] про право на здійснення фінансових послуг факторингу, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів та залучення фінансових активів юридичних осіб із зобов`язанням щодо наступного їх повернення. Ця обставина свідчить про відсутність підстави, передбаченої ч.1 ст.227 ЦК України, для визнання оспорюваного договору недійсним. Тому представник відповідача Попова М.В. просить суд відмовити у задоволенні позову. IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 9. 30 березня 2007 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклав з [PERSON] кредитний договір №014/5644/134/011341 (а.с.14-16), за яким ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» зобов`язався надати кредит в розмірі 94000 доларів США, а [PERSON] зобов`язався щомісячно до 29 березня 2027 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 13,25% річних. У випадку неналежного виконання вказаних грошових зобов`язань [PERSON] зобов`язався додатково сплатити пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. 10. 3 квітня 2007 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклав з [PERSON] договір іпотеки №014/5644/134/011341 (а.с.11-13), за яким з метою забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за кредитним договором [PERSON] передав в іпотеку квартиру [ADDRESS]. 11 . 24 жовтня 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклав з ПАТ «Юнекс-Банк» договір відступлення права вимоги (а.с.23-28), за яким ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив ПАТ «Юнекс-Банк» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №014/5644/134/ 011341 від 30 березня 2007 року. 12. В той же день ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклав з ПАТ «Юнекс-Банк» договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки (а.с.19-22), за яким ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив ПАТ «Юнекс-Банк» право вимоги до [PERSON] за договором іпотеки №014/5644/134/011341 від 3 квітня 2007 року. 13. 24 жовтня 2017 року ПАТ «Юнекс-Банк» уклав з ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» договір відступлення права вимоги (а.с.31-34), за яким ПАТ «Юнекс-Банк» відступив ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №014/5644/134/011341 від 30 березня 2007 року. 14. В той же день ПАТ «Юнекс-Банк» уклав з ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки (а.с.29-30), за яким ПАТ «Юнекс-Банк» відступив ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» право вимоги до [PERSON] за договором іпотеки №014/5644/134/011341 від 3 квітня 2007 року. 15. Ці обставини свідчать про те, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються главою 16 «Правочини» ЦК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 16. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 17. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 18. Відповідно до ч.1 ст.15 цього Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 19. Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний провочин). 20. Відповідно до пп.1 п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та (або) предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника (майнового поручителя) або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. 21. Згідно з пп.3 п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. VІ. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 22. Дійсно, зі змісту п.2.1 кредитного договору №014/5644/134/011341 від 30 березня 2007 року (а.с.14) вбачається, що кредитні кошти були призначені для використання [PERSON] на споживчі цілі. Крім того, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №109854545 від 3 січня 2018 року (а.с.17) вбачається, що загальна площа іпотечної квартири [ADDRESS] 81,9 кв.м. та не перевищує 140 кв.м. 23. Водночас, з копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 21 лютого 1996 року (а.с.75) та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №96756338 від 8 вересня 2017 року (а.с.54-55) вбачається, що станом на 24 жовтня 2017 року, тобто на день укладення оспорюваного договору, [PERSON] був власником 1/4 частки в квартирі [ADDRESS] . Відтак, іпотечна квартира [ADDRESS] була не єдиним місцем проживання позивача. 24. Аналіз цих обставин переконливо свідчить про те, що договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладений 24 жовтня 2017 року між ПАТ «Юнекс-Банк» та ТОВ «ФК «Інвест-Кредо», не суперечив пп.3 п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». 25. Крім того, [PERSON] не стороною оспорюваного договору. Його укладення жодним чином не порушує права позивача. Ця обставина свідчить про те, що [PERSON] не вважаєтьсяє навіть заінтересованою особою, яка має право оспорювати дійсність вказаного договору. 26. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеного 24 жовтня 2017 року між ПАТ «Юнекс-Банк» та ТОВ «ФК «Інвест-Кредо», відсутні. Тому у задоволенні пред`явленого позову [PERSON] належить відмовити. VІІ. Доводи та докази позивача, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. 27. В матеріалах цивільної справи міститься копія листа заступника голови НБУ №27-0006/ 80042 від 24 листопада 2017 року (а.с.35), з якого вбачається, що ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» не отримувало генеральні та індивідуальні ліцензії на здійснення валютних операцій. Однак ця обставина жодним чином не перешкоджала ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» укласти оспорюваний договір та набути право вимоги до [PERSON] за договором іпотеки №014/5644/134/011341 від 3 квітня 2007 року. 28. Тому вказаний письмовий доказ є неналежним в розумінні ст.77 ЦПК України, а ч.1 ст.227 ЦК України та п.4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» взагалі не поширюються на спірні правовідносини. VІІІ. Розподіл судових витрат. 29. За правилом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 30. [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №60 від 10 липня 2018 року (а.с.9). Однак у задоволенні пред`явленого позову відмовлено в повному обсязі. 31. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору відсутні.

Outcome: dismissed