Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Луцький національний технічний університет звернувся в суд з позовом до [PERSON] про повернення кредиту. Позовні вимоги мотивує тим, що 25.12.2010 року між Луцьким національним технічним університетом та [PERSON] укладено угоду №13-1 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, за яким останній було надано цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр та напрямом підготовки (спеціальністю) управління персоналом і економіка праці у розмірі 9090 грн. на навчальний рік та 18400 грн. на весь термін навчання. Відповідно до п. 6.1 укладеної угоди [PERSON] зобовязалась повертати використаний на навчання кредит в сумі 1226,67 грн. та відсотки за користування ним у розмірі 3% річних до 31 грудня кожного року, починаючи з 01.10.2013 року по 01.10.2027 року. Однак, відповідач свої зобовязання щодо погашення кредиту не виконала, суму щорічного внеску за 2014 рік не сплатила. У звязку з цим, просить суд стягнути з відповідача 17173,33 грн. кредиту, наданого на здобуття вищої освіти, 515,20 грн. нарахованих відсотків, 607 грн. пені та судові витрати, повязані з розглядом справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги уточнила в частині прізвища відповідача, оскільки останньою його було змінено з «Гребенюк» на «Трофімчук». В решті позов підтримала з підстав, викладених у заяві та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. А тому, суд зі згоди представника позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 25.12.2010 року між Луцьким національним технічним університетом та [PERSON] укладено угоду №13-1 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, за яким останній було надано цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр та напрямом підготовки (спеціальністю) управління персоналом і економіка праці у розмірі 9090 грн. на навчальний рік та 18400 грн. на весь термін навчання (а.с. 6-7). Згідно п. 6.1 укладеної угоди [PERSON] зобовязалась повертати використаний на навчання кредит в сумі 1226,67 грн. та відсотки за користування ним у розмірі 3% річних до 31 грудня кожного року, починаючи з 01.10.2013 року по 01.10.2027 року (а.с. 7). Пунктом 7.2 угоди передбачено, що у випадку ухилення одержувачем кредиту від повернення кредиту чи відсотків за користування ним, одержувач сплачує начальному закладу пеню у розмірі подвійної кредитної ставки Національного банку України від неповерненої в строк суми (а.с. 7). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобовязання, суму щорічного внеску за 2014 рік не сплатила і як вбачається з представленого розрахунку ціни позову, її борг становить 18295,53 грн., з яких: 17173,33 грн. кредит, наданий на здобуття вищої освіти, 515,20 грн. нараховані відсотки, 607 грн. пеня (а.с. 10). У відповідності до ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену суму заборгованості за договором про надання кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення. Разом з тим, з відповідача в дохід держави слід стягнути 974,40 грн. недоплаченого судового збору.

Outcome: approved