Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. ІП «Агро Вільд - Україна» (далі - Підприємство, позивач) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач), та Приватного сільськогосподарського підприємства «Аскольд-Агро» (далі - ПСП, відповідач 2) із вказаним позовом. Позивач зазначив, що 15.07.2013 року Підприємство та відповідач уклали договір оренди землі б/н, згідно умов якого в оренду передавалась земельна ділянка площею 1.37 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За умовами п.8 договору позивачу передано в оренду вказану земельну ділянку строком на 6 років з моменту державної реєстрації договору. Вказаний договір зареєстрований 30.05.2014 року. В цьому ж пункті зазначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. З метою реалізації свого переважного права на поновлення договору оренди позивач завчасно звернувся до відповідача з листом-повідомленням, до якого було надано проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі строком на 7 років. 16.06.2020 року від відповідача надійшов лист про заперечення у поновленні договору. В подальшому позивачу стало відомо про те, що 08.06.2020 року відповідач уклав з відповідачем 2 договір оренди вказаної земельної ділянки. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що дотримався процедури повідомлення про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, своєчасно надавши проект додаткової угоди, що, на його думку, є підставою для задоволення позову. Відповідач надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що повідомив позивача про те, що не бажає продовжувати договір оренди землі та заперечує проти поновлення договору на новий строк. На підставі викладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач 2 надіслав на адресу суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначає, що позивач втратив своє переважне право та не вправі просити суд визнати поновленим договір оренди, термін дії якого скінчився. А відтак не в праві просити суд визнати недійсним договір, укладений між відповідачами, оскільки дана вимога є похідною від первинної вимоги. В судовому засіданні представники позивача та відповідача підтримали вказані доводи. ІІ. Заяви, клопотання та процесуальні дії у справі. 24.11.2020 року Жашківський районний суд Черкаської області ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду. Розгляд справи провести у порядку загального позовного провадження. 29.03.2021 року від позивача надійшло клопотання про залучення додаткових письмових доказів, а саме копії платіжного доручення. 30.03.2021 року Жашківський районний суд Черкаської області ухвалив закрити підготовче провадження у справі, судовий розгляд призначено на 27.04.2021 року. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Земельна ділянка площею 1.37 га, яка розташована на території Литвинівської сільської ради, належить на праві власності [PERSON] , про що свідчить Державний акт на право приватної власності на землю серії № 042924 (арк. с. 14-15). 15.07.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди землі. Згідно договору в оренду передається земельна ділянка площею 1.37 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір укладено на 6 років з моменту його державної реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (арк. с. 10-13). Вказаний договір зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.05.2014 року (арк. с. 16). Відповідач надала суду копію листа від 19.12.2019 року, в якому позивача повідомлено про заперечення у поновленні договору оренди землі, та докази отримання його позивачем (арк. с. 66). В номері газети «Жашківщина» від 27.12.2019 року (№ 106-107) надруковано лист-повідомлення про заперечення у поновленні договорів оренди землі, підписаний, зокрема, відповідачем (арк. с. 69). Листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі від 16.04.2020 року позивач повідомив відповідача про бажання скористатись переважним правом на поновлення договору оренди землі від 15.07.2013 року та просив розглянути даний лист та погодити додаткову угоду про поновлення договору, яка є додатком до даного листа (арк. с. 23, 29). У відповідь на вказаний лист 23.04.2020 року відповідач надіслав заперечення у поновленні договору оренди землі (арк. с. 67). Також, відповідач листом від 12.06.2020 року повідомив позивача про заперечення у поновленні договору оренди землі (арк. с. 27). IV. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Суд не приймає до уваги, як доказ фактичного поновлення договору оренди земельної ділянки, надану позивачем копію платіжного доручення № 2320 від 27.10.2020 року. Вказаним платіжним дорученням на картковий рахунок [PERSON] перераховано 3 785,90 грн із зазначенням платежу «орендна плата за пай за 2020 рік (с. Литвинівка)». Суд зазначає, що не є спірним між сторонами, що договір оренди землі між позивачем та відповідачем діяв до 30.05.2020 року. В той же час, в договорі відсутні будь які реквізити, на які відповідач бажав би отримувати оренду плату, сума орендної плати по договору 1 882,065 грн. За таких обставин суд приходить до висновку, що одностороння сплата на самостійно визначені реквізити, самостійно визначеної суми не може бути підтвердженням узгодженого продовження договору оренди землі. V. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі. Відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист- повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Згідно з частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Посилаючись на положення частин 2, 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», позивач направив відповідачу лист-повідомлення про намір скористатись своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди. В свою чергу, не маючи наміру продовжувати з позивачем договірні відносини та будучи сумлінним орендодавцем, відповідач повідомив позивача про заперечення у поновленні договору оренди землі. Листи із запереченням надсилались позивачу не тільки після отримання зазначеного проекту, а й після закінчення строку дії договору. Верховний Суд у постанові від 18.03.2020 року (справа № 473/4367/17) навів правовий висновок, з урахуванням якого повідомлення орендаря про відмову в поновленні договорів оренди за місяць до закінчення строку їх дії, а не протягом місяця після закінчення цього строку, не впливає на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, оскільки наявність заперечень орендодавця щодо поновлення договору унеможливлює застосування положень частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» для переукладення договорів оренди землі на новий строк. Тобто, незалежно від того, коли саме орендодавець повідомив орендаря про заперечення у поновленні договору оренди землі (до чи після закінчення строку дії договору оренди землі), наявність такого повідомлення унеможливлює поновлення договору на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі». Таким чином, позивач належними, допустимими і достовірними доказами у справі не довів обставину наявності у нього переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, факту порушення його переважного права на поновлення договору оренди землі, а також необхідних, визначених статтею 33 Закону України «Про оренду землі», умов і обставин, за яких додаткова угода є укладеною, а договір оренди землі - поновленим. Натомість, наданими відповідачем доказами і поясненнями повністю спростовуються всі доводи позивача, що вказує на відсутність підстав для задоволення позовної заяви в цій частині. Щодо визнання правочину недійсним, суд зазначає, що приписами ст. 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Враховуючи, що у ході судового розгляду позивачем не доведено порушення його прав, договір оренди земельної ділянки, укладений 08.06.2020 року між відповідачем та відповідачем 2 є правомірними, а тому суд не вбачає підстав для визнання правочинів недійсними. Крім того, згідно з частиною шостою статті 177 ЦПК України до позовної заяви про визнання договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного договору, а у разі відсутності договору у позивача - клопотання про йоговитребування. У порушення наведених імперативних приписів процесуального закону,копії оспорюваного договору від 08.06.2020 року до позовної заяви позивачем не додано, як і не подано клопотання про витребування даних договорів. Згідно частин 1, 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. За приписами частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, відсутність копій договорів оренди землі, які позивач просить визнати недійсними, а також клопотання про їх витребування, вказує на відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Враховуючи викладене, позивач належними допустимими і достовірними доказами у справі не довів обставину наявності у нього переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, факту порушення його переважного права на поновлення договору оренди землі, а також необхідних, згідно із статтею 33 Закону України «Про оренду землі», умов і обставин, за яких додаткова угода є укладеною, а договір оренди землі - поновленим. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та неможливість задоволення позовних вимог. VI. Розподіл судових витрат. Відповідно до частин 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. Щодо витрат відповідача на правничу допомогу. За приписами частин 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В супереч вказаним вимогам відповідачем не надано суду договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Довідка, надана приватним адвокатом, не є документом, передбаченим вищезазначеною нормою (арк. с. 76). З урахуванням викладеного, вимоги відповідача щодо стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed