Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернулася до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням навчання. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що 25.04.2019 року шлюб укладений між сторнами в Завадівській сільській раді Монастириського району Тернопільської області 25.04.2019 року було розірвано. За час перебування в шлюбі у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу виданого Монастириським районним судом Тернопільської області від 06.06.2019 року (Справа №603/215/19) з відповідача в користь позивача вирішено стягувати аліменти на утримання дитини: сина [PERSON] , [INFO] . [INFO] син сторін [PERSON] досяг повноліття та навчається на ІІІ курсі денного відділення Коледжу електронних приладів Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газув групі КІ-17-91 з терміном закінчення навчання [INFO]. Дане навчання потребує значних коштів, а сама вона не здатна в повній мірі цього забезпечити, син своїх доходів не має так як ніде не працює. Також в позовній заяві зазначає, що відповідач в добровільному порядку коштів на навчання дитини не надає, хоча є здоровою, працездатною особою, що надає йому можливість працювати та утримувати дитину, проте відповідач фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. ІІ. Процесуальні рішення в справі. Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І.М. від 14.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. 25.02.2020 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області підготовче засідання по цивільній справі відкладено на підставі п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. 12.03.2020 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. 25.06.2020 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області постановлено рішення про проведення заочного розгляду даної цивільної справи на підставі наявних у справі доказів. ІІІ. Позиції сторін. Позивача, посилаючись на ст. 199, ст. 182 СК України просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не довше як до досягнення 23 - річного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду позивачем подано заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча судом вживались заходи для належного його повідомлення за останнім відомим місцем проживання (реєстрації) та за допомогою розміщення повідомлення на WEB сторінці Монастириського районного суду Тернопільської області, про причини неявки суд не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався та суду не надіслав. Згідно з п.1 ч. 3, ч. 4 ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд, дослідивши матеріали справи не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] 25.04.2019 року розірвано, що підтверджується рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 25.04.2019 року (Справа №603/870/18, яке набрало законної сили 28.05.2019 року. За час перебування в шлюбі в подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно Судового наказу виданого Монастириським районним судом Тернопільської області 06.06.2019 року (Справа №603/215/19.) з відповідача в користь позивача вирішено стягувати аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , починаючи з 09.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] на даний час є повнолітнім та навчається на третьому курсі денного відділення в Коледжі електронних приладів Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу з терміном закінчення навчання [INFO], що підтверджується довідкою виданою 18.12.2019 року Коледжем електронних приладів Івано-Франківського технічного університету нафти і газу №533. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] , [INFO] , знаходиться на утриманні матері [PERSON] , що також підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку, виданою Завадівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області 23.12.2019 року №606, яка не взмозі сама повністю забезпечити навчання свого сина. В зв`язку з навчанням на денній формі [PERSON] власних коштів для забезпечення умов навчання не має так як в нього відсутні можливості влаштуватися на роботу до закінчення навчального закладу, проте він потребує матеріальної допомоги на оплату проїзду до місця навчання, найму житла, придбання навчальної літератури, одягу, а відповідач в добровільному порядку коштів на навчання дитини не надає хоча, як зазначає позивач він є працездатною, здоровою особою, що надає йому можливість працювати та утримувати дитину. V. Джерела права й акти їх застосування. Визначаючись щодо заявленого позову суд враховує наступне. Частиною 1 ст. 2 СК України встановлено, що Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною 1 ст. 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У постанові Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебуванні у шлюбі та у випадку його розірвання. Оскільки, згідно матеріалів справи відомості про постійне місце роботи відповідача в матеріалах справи відсутні, відповідач є працездатного віку, що надає йому можливість працювати, одержувати зарплату та надавати допомогу своєму повнолітньому сину який навчається, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню в твердій грошовій сумі за вибором його матері з якою він проживає (ч. 3 ст. 181 СК України). Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище дитини, яка навчається на денній формі навчання проте не має можливості влаштуватися на роботу до закінчення навчального закладу, відсутність даних про незадовільний на даний час стан здоров`я відповідача, його матеріальне становище, відсутність відомостей про інших осіб на його утриманні, а також беручи до уваги відсутність відомостей про місце роботи відповідача та систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати його розмір, суд з врахуванням положень ч. 2 ст. 182, ст. 199 СК України, визначає аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. 00 коп., вважаючи, що такий їх розмір буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини. Щодо визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину щомісяці, суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України від 03.07.2018 року № 2475-VIII ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. В зв`язку з наведеним вимога позивача про стягнення аліментів не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину щомісяця є безпідставною і задоволенню не підлягає. VІ. Висновки за результатами розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи встановлено, що відповідач в судове засідання не з`явився та не скористався своїм првом на надання суду у встановленому законом порядку відзиву на позовну заяву із викладом своїх заперечень щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, враховуючи викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність законних підстав для їх задоволення та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , аліментів в твердій грошовій сумі щомісяця починаючи з 10.01.2020 року до закінчення [PERSON] навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. VІІ. Судові витрати. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Отже, з відповідача - [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial