Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня №1» звернулося до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до закладу з надання психіатричної допомоги - комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня №1» в умовах стаціонару без його згоди. В обґрунтування заяви зазначив, що громадянка [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , була госпіталізована [INFO] о 15:30 в КНП ХОР «Обласна психіатрична лікарня №1». Направлення на госпіталізацію було видане районним психіатром Богодухівської ЦРЛ [PERSON] , яка після особистого огляду громадянки [PERSON] зробила висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження і лікування у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих; суттєву шкоду її здоровлю внаслідок погіршення психічного стану в разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку громадянки [PERSON] , які надійшли від [PERSON] (сина хворої), що проживає за адресою [ADDRESS] . До лікарні доставлена бригадою швидкої медичної допомоги, супровідний листок №1993/С603 (фельдшер [PERSON] ). На підставі цих відомостей громадянка [PERSON] була оглянута черговим лікарем-психіатром КНП ХОР «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON] у приймальному відділенні КНП ХОР «Обласна психіатрична лікарня № 1» о 15:30 год., 07 жовтня 2020 року, яка підтвердила висновок про необхідність госпіталізації. Громадянка [PERSON] була оглянута завідуючим відділення [PERSON] 08 жовтня 2020 року о 09:00 год., який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Громадянка [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів КНП ХОР «Обласна психіатрична лікарня №1» 08 жовтня 2020 року о 10.00 год. у складі Парасюка С.В. -лікаря психіатра вищої категорії, в.о. завідуючого медичною частиною, [PERSON] - лікаря-психіатра вищої категорії, кандидата медичних наук, завідуючого відділенням №3, [PERSON] - лікаря-психіатра. Комісія підтвердила обгрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Комісія прийшла до висновку, що громадянка [PERSON] потребує медичну допомогу, яка можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі. У судовому засіданні представник психіатричного закладу - КНП ХОР «Обласна психіатрична лікарня № 1» лікар-психіатр Задорожна Л.О., підтримала заяву у повному обсязі, просила її задовольнити та пояснила про обставини, викладені у заяві комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня №1». Прокурор у судовому засіданні підтримав заяву про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу. Особа, у відношенні якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги, [PERSON] , у судовому засідання пояснення не надавала, на питання суду не відповідала. Представник особи, у відношенні якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги [PERSON] - адвокат Кіслова О.О. у судовому засіданні не заперечувала проти примусової госпіталізації [PERSON] .. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] була направлена на стаціонарне лікування до комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня №1» районним психіатром Богодухівської ЦРЛ Коваленко. 08 жовтня 2020 року о 10.00 год. [PERSON] , 1968 року народження, оглянута комісією лікарів-психіатрів у зв`язку з тим що при госпіталізації в психіатричний стаціонар не дала згоди на надання медичної допомоги. Як вбачається зі змісту висновку комісії лікарів-психіатрів психіатричного стаціонару, складеного в.о. зам. директора по лікувальній роботі КНП ХОР «Обласна психіатрична лікарня №1» лікарем-психіатром вищої категорії Парасюком С.В., завідуючим 3 відділення лікарем-психіатром вищої категорії кандидатом медичних наук Вовк І.Л. та лікарем-психіатром [PERSON] , [PERSON] страждає хронічним психічним розладом у формі шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу, з частими загостреннями. В даний час рецидив захворювання. Період розвитку і стабілізації параноїдного типу дефекту. [PERSON] потребує надання психічної допомоги в умовах психіатричного стаціонару. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступних підстав. Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається із Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», Закону України «Про психіатричну допомогу» та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них. Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг. Цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади. Відповідно до частини першої статті 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Згідно із частинами першою, другою статті 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусової амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Частинами першою та другою статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею. Однак, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України. Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу. Зазначене відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 (провадження № 14-9свц18). Судом встановлено, що [PERSON] 4 рази знаходилася на лікуванні в психіатричній лікарні. З 2020 року психічний стан погіршився, почала висловлювати маячні ідеї, вважала себе «намісницею [PERSON] »», проявляти агресію на адресу сина, вважати його «сатаною». Дане погіршення протягом останніх двох місяців, коли стала злобною, агресивною, проявляла агресію на адресу оточуючих. Під час огляду контакт малопродуктивний. На питання відповідає односкладно, після пауз, жестами. Уникає зорового контакту. Занурена у свої переживання, в яких не розкривається. Скритна. Мислення паралогічне, маяне. Висловлює маячні ідеї відношення на адресу сина. Безпричинно озлоблена. Критики до свого стану не має. Дозволу на надання допомоги не надає. Отже, з наданих заявником документів вбачається, що [PERSON] є психічно хворою особою, яка неодноразово проходила лікування в умовах психіатричного закладу. Судом встановлено, що на підставі висновку про необхідність госпіталізації [PERSON] у психіатричний стаціонар районного психіатра Богодухівської ЦРЛ Коваленко, громадянка [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів КНП ХОР «Обласна психіатрична лікарня №1» 08 жовтня 2020 року о 10.00 год. у складі Парасюка С.В. -лікаря психіатра вищої категорії, в.о. завідуючого медичною частиною, [PERSON] - лікаря-психіатра вищої категорії, кандидата медичних наук, завідуючого відділенням №3, [PERSON] - лікаря-психіатра, яка підтвердила обгрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України «Про психіатричну допомогу», прийшла до висновку, що громадянка [PERSON] потребує медичну допомогу, яка можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Судом під час розгляду заяви про примусову госпіталізацію [PERSON] не було встановлено порушення процедури госпіталізації [PERSON] та звернення до суду з даною заявою, встановленої Законом України «Про психіатричну допомогу». В судовому засіданні представником психіатричного закладу також доведено, що психічний розлад хворої [PERSON] на даний час слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні, що підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів психіатричного стаціонару у складі Парасюка С.В. -лікаря психіатра вищої категорії, в.о. завідуючого медичною частиною, [PERSON] - лікаря-психіатра вищої категорії, кандидата медичних наук, завідуючого відділенням №3, [PERSON] - лікаря-психіатра 08 жовтня 2020 року , відповідно до якого [PERSON] страждає хронічним психічним розладом у формі шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу; з частими загостреннями; стан хворої обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих; суттєву шкоду здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. У суду відсутні підстави ставити під сумнів зазначений висновок лікарів-психіатрів щодо наявності у [PERSON] важкого психічного розладу, внаслідок якого вона представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчить, що [PERSON] потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару, внаслідок гострого психіатричного розладу, який зумовлює її небезпеку для себе і оточуючих (агресія, погрози) та суттєву шкоду її здоров`ю і небезпеку оточуючих внаслідок погіршення психічного стану в разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. Отже, в ході судового розгляду судом встановлено наявність підстав для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачених статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», досліджені в ході судового розгляду докази свідчать про наявність у [PERSON] гострого психічного розладу, у зв`язку з чим обстеження та лікування хворої можливе лише в умовах психіатричного стаціонару. На підставі викладеного,

Outcome: approved