Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

КНП ХОР «ОКПЛ №3» звернувся до Московського районного суду м. Харкова з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] на підставі Закону України «Про психіатричну допомогу». В заяві заявник зазначив, що [PERSON] госпіталізований до КНП ХОР «ОКПЛ №3» 17.02.2020, направлення на госпіталізацію видано лікарем-психіатром БШД-204. Відповідно до Акту психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні від 18.02.2020 року [PERSON] страждає на тяжку психічну хворобу у формі шизофренії, параноїдної форми, епізодичного типу перебігу з нарастаючим дефектом, внаслідок якого хворий є небезпечним для себе. Внаслідок захворювання хворий потребує примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару. Сторони у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечували. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] госпіталізовий до КНП ХОР «ОКПЛ №3» 17.02.2020, направлення на госпіталізацію видано лікарем-психіатром БШД-204. 18.02.2020 [PERSON] оглянутий комісією лікарів. Відповідно до Акту зазначеної комісії [PERSON] страждає на тяжку психічну хворобу у формі шизофренії, параноїдної форми, епізодичного типу перебігу з нарастаючим дефектом, внаслідок якого хворий є небезпечним для себе, тому потребує примусової госпіталізації згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров`я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч.2-5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу», виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. Встановлені факти свідчать про наявність у [PERSON] психічного захворювання, а також про те, що хворий становить небезпеку для себе і має потребу в примусовій госпіталізації. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе застосувати у відношенні [PERSON] примусову стаціонарну психіатричну допомогу.

Outcome: approved