Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У серпні 2021 року позивач звертаючись до суду просить суд, позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо дітей : неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , малолітньої [PERSON] , [INFO] . Аргументує свої вимоги тим, що відповідачі є батьками дітей : неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , малолітньої [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [PERSON] своїх батьківських обов`язків щодо дітей не виконують, не беруть будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Не піклуються про їх здоров`я, матеріально їх не утримують. [PERSON] не працює, проживає за рахунок тимчасових підробіток. Батькі дітей періодично вживають спиртні напої, в результаті чого виникають сімейні сварки. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] неодноразово притягувалась до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків Оскільки батьки не створили належних умов для проживання, виховання та розвитку дітей, які в даний час мешкають разом з бабусею в с.Охіньки, перебувають на її утриманні, тому позивач звернувся з відповідною заявою до суду. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 01.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду в загальному провадженні на 11 год. 30 хв. 30 вересня 2021 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 30 вересня 2021 відкладено попередній розгляд справи відкладено до 08 год. 30 хв. 28 жовтня 2021. У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 10 год. 00 хв. 01 грудня 2021 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 01 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 09 год. 00 хв. 21 грудня 2021. ІІІ. Позиції сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, але попередньо надала заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися та не скористалися правом на надання відзиву на позовну заяву. Суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. 15 липня 1978 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу її прізвище змінено на « [PERSON] »(а.с.11) [INFO] народився [PERSON] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). [INFO] народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15) [INFO] народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.18) Відповідно до листа №420 від 18.08.2021 року Служби у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , перебували на обліку Служби у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області з 26 липня 2018 по 25 серпня 2020, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах у частині «проживання дитини в сім`ї, де батьки або особи, що їх заміняють, ухиляються від виконання батьківських обов`язків». Мати дітей [PERSON] неодноразово притягувалась до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Батьки не створили умов для проживання, виховання та розвитку дітей. Питання щодо виконання батьківських обов`язків у родині [PERSON] неодноразово розглядалось на засіданні постійної комісії з питань захисту прав дитини. На даний час діти на території міста не проживають. Вони мешкають з бабусею за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). Відповідно до характеристики виданої комітетом самоорганізації населення №1 Центрального мікрорайону Прилуцької міської ради Чернігівської області №024/1-09, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , мешкає разом з чоловіком [PERSON] . Мають двох неповнолітніх дітей у вихованні яких з чоловіком участі не приймають. [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в даний час мешкають разом з бабусею в с.Охіньки(а.с.25) Згідно з характеристики [PERSON] , вихованка Охіньківського закладу дошкільної освіти «Сонечко» Сухополов`янської сільської ради, характеризується позитивно(а.с.20) Відповідно до характеристики [PERSON] , вихованки Охіньківської загальосвітньої школи І-ІІІ ступенів Прилуцького району Чернігівської області від 27.04.2021 № 32, характеризується позитивно. Бабуся приділяє належну увагу вихованню [PERSON] , підтримує постійний контакт з адміністрацією школи, цікавиться навчанням та поведінкою [PERSON] . [PERSON] не цікавиться навчанням доньки, її успішністю, навчальними досягненнями. Жодного разу не відвідувала закладу освіти, де навчається її донька. [PERSON] проживає разом з бабусею та дідусем(а.с.21) Згідно з довідки Охіньківського старостинського округу №12 Сухополов`янської сільської ради №107 від 05.05.2021, [PERSON] жителька [ADDRESS] , проживає за однією адресою разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.22). Відповідно до акту обстеження умов проживання у будинку [ADDRESS] , умови проживання задовільні, будинок газофікований, проведено централізоване водопостачання. Родина має присадибну ділянку, яка обробляється, ведуть селянське господарство (утримують ВРХ, свиней, курей, качок)(а.с.24). Відповідно до характеристики [PERSON] , він за час проживання в с.Охіньки, Прилуцького району, Чернігівської області зарекомендував себе з позитивної сторони. Від мешканців села скарг щодо нього не надходило(а.с.23) Відповідно до висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області №02-16/5137 від 22.10.2021, орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно їх дітей: неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , малолітньої [PERSON] , [INFO] , не суперечитиме інтересам дітей(а.с.53-54). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до вимог ст.122 СК України, дитинна, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документу закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України). При цьому, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). При цьому, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (ст.166 СК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Згідно ч. 4,5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування; Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. В даній ситуації Суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. В силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в право відповідачів на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітніх дітей не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини). Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідачів законом» Суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Зокрема, відповідно до статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої). Тому, для Суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається. Обговорюючи питання чи відповідало втручання у право відповідача «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров`я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) Суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дитини, і відповідно воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8. Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідачів, «необхідним в демократичному суспільстві», Суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України). Так, відповідачам, як батькам дітей в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України). Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів. Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. На думку Суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Повертаючись до обставин даної справи Суд підкреслює, що матеріалами справи підтверджується, що відповідачі не приймають участі в навчально-виховному процесі своїх дітей, не цікавляться здоров`ям дітей. Наведене в своїй сукупності на думку Суду може свідчити про ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків. При цьому, в даній конкретній ситуації Судом враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Але реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, в даній справі відповідачі жодного разу не звернулися до уповноважених органів держави з метою захисту прав своїх дітей, сприянні їм будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов`язки. За таких обставин позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дітей у батьків, оскільки вони не проживають разом протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення батьків із своїми дітьми. Тобто, позбавлення батьківських прав відповідачів фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між батьками та дітьми. Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачі мають право у випадку зміни їх поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України(стаття 169). З огляду на те, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дітей, Суд розуміє, що таке розлучення має проводитися лише в крайньому випадку, тому перш ніж вдатися до позбавлення батьківських прав в даній ситуації Судом була перевірена можливість застосування менш радикальних заходів. Зокрема враховано, що держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов`язків і відновити або зміцнити здатність сім`ї піклуватися про свою дитину. Проте, в правовідносинах, що склались між сторонами Суд не знаходить підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків, оскільки відповідачам надавалась можливість та час для виправлення свого ставлення до виховання дітей, такий час у них був і протягом судового розгляду, але виходячи з наведених вище обставин, батьки дітей таких заходів не вжили. Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, Суд розцінює як ухилення від виховання дітей відповідачами, свідомого нехтування ними своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав. В даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачі можуть бути позбавлені батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і в такому випадку Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3)). Судом встановлено, що відповідачі не цікавляться здоров`ям, вихованням, навчанням дітей, не утримують їх, та не бачаться з дітьми, тобто свідомо ухиляються від виховання своїх дітей та нехтують своїми обов`язками, то є всі підстави позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо дітей : неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , малолітньої [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за правилами ч.1 ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, судовий збір у розмірі 908 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved