Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією. Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно з особовим рахунком №225819 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. [PERSON] за період з 01.09.2015 року по 01.12.2016 рік не вносилась оплата за користування тепловою енергією, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 6 264,93 грн, яку позивач просить стягнути.. Також позивач просить суд стягнути з відповідача у зв'язку з не виконанням зобов'язання щодо сплати споживчих послуг на користь підприємства суму інфляційних витрат за весь час прострочки, яка складає 298,71 грн., та 3% річних, які складають 101,97 грн., а також судовий збір в сумі 1 378,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні що позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у зв'язку з тим, що не користується послугами ККП «Маріупольтепломережа». Зазначив, що на підставі договору дарування з 03 травня 2001 року є власником квартири [ADDRESS]. У 2015 році він повторно звернувся із заявою до позивача про відключення квартири від системи опалення, оскільки в квартирі ніхто не мешкає. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову, вважає, що оскільки між сторонами відсутній договір на постачання послуг ККП «Маріупольтепломережа», підстав для стягнення сум немає. Дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку, що позов Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з нотаріально посвідченим договором дарування від 03 травня 2001 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 10 листопада 2016 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за користування тепловою енергією за період з 01.09.2015 року по 01.11.2016 рік у розмірі 4 980,42 грн., інфляційних витрат у розмірі 298,71 грн., 3% річних у розмірі 101,97 грн. та судовий збір в сумі 689 грн. Ухвалою Жовтневого райсуду м.Маріуполя від 25 листопада 2016 р. судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованість за користування тепловою енергією від 10 листопада 2016 року скасовано. Рішенням Жовтневого райсуду м.Маріуполя від 26.12.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 07.02.2017 року, у задоволенні позову [PERSON] до ККП «Маріупольтепломережа» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії відмовлено. Відповідно до ст. 162 ЖК України, п. 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року (в редакції постанови КМУ №45 від 24.01.2006 року), наймач (орендар) квартири - зобов'язаний, у тому числі: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. У відповідності зі ст.68 ЖК України відповідач зобов'язаний проводити оплату за користування комунальними послугами щомісяця до 10 числа, однак свої зобов'язання не виконує. Судом встановлено, що з 01.09.2015 року по 01.12.2016 рік відповідач не здійснював регулярну оплату за користування тепловою енергією, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 6 264,93 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV та ст. 67 Житлового Кодексу України оплата за користування тепловою енергією та гарячим водопостачанням стягується в установленому порядку за затвердженими тарифами. Ч. 5 п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198, передбачено обов'язок споживача теплової енергії своєчасно проводити розрахунки за використану теплову енергію. Як вбачається з письмових заперечень представника відповідача на позов, між ККП «Маріупольтепломережа» та [PERSON] відсутні договірні відносини. Вважає, що оскільки між сторонами відсутній належним способом укладений договір про надання послуг теплопостачання, то будь-які нарахування з боку ККП «Маріупольтепломережа» не підлягають стягненню з [PERSON] Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Згідно із ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 202 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особами. Разом з тим недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 218 ЦК України). Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, а споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст. 19 Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Переконання відповідача щодо того, що за відсутності укладеного в письмовій формі договору про надання послуг централізованого опалення і постачання гарячої води його звільнено від сплати отриманих послуг, є помилковим. Свої зобов'язання по забезпеченню тепловою енергією ККП «Маріупольтепломережа» виконало своєчасно, належним чином, що підтверджується актами на включення будинку №№78 по вулиці Італійській від 2015, 2016 р.р. Що стосується заяви відповідача про відключення належної йому квартири від системи централізованого опалення, то суд її до уваги не приймає, оскільки відповідно до п.26 постанови КМУ від 21.07.2005 року №630, наказу Міністерства з питань ЖКХ України від 06.11.2007 року №169 відключення від мережі центрального опалення здійснюється за умови переведення усіх квартир будинку на індивідуальне опалення, чого виконано не було. Таким чином, за період з 01.09.2015 року по 01.12.2016 рік з відповідача підлягає стягненню заборгованість за користування тепловою енергією у розмірі 6 264,93 грн., інфляційні витрати у розмірі 298,71 грн., 3% річних у розмірі 101,97 грн. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1 378,00 грн.

Outcome: approved