Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 22 червня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач зазначає наступне. 17 квітня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір за номером R52110239643B у відповідності до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 92000,00 гривень зі строком кредитування до 17 квітня 2019 року під 20% річних за користування кредитом. В якості забезпечення виконання зобов'язань з приводу повернення кредитних коштів відповідачем в приватне обтяження було надано автотранспортний засіб ВАЗ 217230-124-01, державний номерний знак [NUMBER]. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами №220615НВ, відповідно до якого позивач набув право Нового кредитора до відповідача за кредитним договором. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зп. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань по поверненню кредитних коштів, по кредитному договору налічується заборгованість у розмірі 93640,42 гривень. Відповідач у задоволенні позовної заяви заперечував у повному обсязі, обґрунтування незгоди відповідача з позовними вимогами зводяться до наступного. З наданої копії договору про відступлення прав вимоги №220615 від 22.06.2015 року неможливо встановити, що предметом відступлення права вимоги є кредитний договір R52110239643B від 17.04.2012, укладений з [PERSON] Позивачем не надано належних та допустимих доказів розміру заявленої до стягнення кредитної заборгованості. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів сплати первісному кредитору - ПАТ «ВТБ Банк» ціни договору, після чого позивач набуває права вимоги до боржників, зазначених у договорі за відповідними кредитним договорами. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 22 червня 2016 року було відкрито провадження по справі та призначено попереднє судове засідання. Ухвалою суду від 07 вересня 2016 року справу призначеного до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. 12 березня 2018 року по справі було ухвалене заочне рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задоволено у повному обсязі. 03 травня 2018 року відповідачем на адресу суду було подано заяву про перегляд заочного рішення суду від 12 березня 2018 року. Ухвалою суду від 09 серпня 2018 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення суду від 12 березня 2018 року скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. Представник позивача про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином та з'явився до Шевченківського районного суду м. Києва для участі у розгляді справи в режимі відео конференції. Водночас, у зв'язку з технічними причинам відео конференція не відбулась. Представник відповідача та відповідач у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. У зв'язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 3 ст. 288, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] 17 квітня 2012 року уклали кредитний договір за номером R52110239643B за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 92000,00 грн. зі строком кредитування до 17 квітня 2019 року та нарахуванням ПАТ «ВТБ Банк» процентів за кредитом за ставкою у розмірі 20 % річних. Спосіб повернення кредиту та процентів встановлено щомісячно, відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг. Дата списання ПАТ «ВТБ Банк» платежів вставлено 28 число кожного місяця (а.с. 2-6). Отримання [PERSON] грошових коштів згідно кредитним договором за номером R52110239643B у розмірі 92000.00 гривень підтверджується меморіальнм ордером №47706 (а.с.8). 22 червня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (Новий кредитор) та ПАТ «ВТБ Банк» (Первісний кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв. Підпунктом 1.1.1. Договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв від 22 червня 2015 року визначено, що боржниками за даним договором є позичальники первісного кредитора, яким первісний кредитор надав кредити та які мають зобов'язання по відношенню до первісного кредитора за кредитними договорами та найменування якого зазначено в реєстрі прав вимог, що наведений в додатку № 1 до цього договору (а.с. 13, 157). Предмет договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв від 22 червня 2015 року визначається в пункті 2 даного договору, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення та сплачує кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору, яка, згідно п. 4.1. договору складає 2231409,27 грн . Момент переходу до нового кредитора права вимоги визначений в п. 3.1.3. Договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв від 22 червня 2015 року з якого вбачається, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора. Платіжним дорученням № 2183 від 22 червня 2015 року підтверджується факт перерахування ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Кредит» коштів у розмірі 2231409,27 грн. (ціна договору) на рахунок ПАТ «ВТБ Банк» (а.с. 165) та саме з цієї дати у нового кредитора виникло право вимоги. Як вбачається з п. 11.4 Договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв від 22 червня 2015 року всі додатки та додаткові договори до цього договору після їх підписання сторонами є його невід'ємними частинами. Відповідно до п. 1.1.8 Договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв від 22 червня 2015 року реєстр прав вимог - погоджена сторонами форма реєстру прав вимог, що передаються за цим договором з переліком кредитних договорів і договорів забезпечення, інформації щодо боржників. Форма реєстру наведена в додатку № 1 до цього договору. Таким чином, Реєстр прав вимог є невід'ємною частиною Договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв від 22 червня 2015 року. Відповідач стверджував, що позивачем не доведено, що предметом відступлення за Договором про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв від 22 червня 2015 року є саме кредитний договір за номером R52110239643B від 17.04.2012. Водночас, судом встановлено, що Витяг з реєстр прав вимог № 1, який є додатком до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв від 22 червня 2015 року, та відображає перелік кредитних договірів за якими передається право вимоги, містить в собі кредитний договір № R52110239643B, з сумою кредиту 92000 гривень, боржник - [PERSON] (а.с. 160). Актом приймання-передачі документації до договору про відступлення права вимоги № 220615нв від 22 червня 2015 року підтверджується, що ПАТ «ВТБ Банк» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» прийняло кредитну справу за номером кредитного договору R52110239643B від 17.04.2012 року боржником за яким є [PERSON] (а.с. 161). Підпунктом 3.1.6. встановлено обов'язок ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» протягом 10 календарних днів з моменту переходу до нього прав вимоги надіслати боржникам письмові повідомлення про відступлення прав вимоги. Виконання ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» свого зобов'язання про надіслання боржникам відповідних повідомлень підтверджується Повідомлення про відступлення прав вимоги (а.с. 163), яке згідно списку № 22618-58-46 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів було направлено ТОВ «Фінансова компанія Довіра та гарантія» [PERSON] на адресу [ADDRESS] (а.с. 164). Згідно Витягу з реєстру прав вимог № 1, який є додатком до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв від 22 червня 2015 року, загальна сума заборгованості за кредитним договором R52110239643B від 17.04.2012 року складає 63177,16 гривень (а.с. 160). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № R52110239643B від 17.04.2012 (а.с. 162) заборгованість за даним договором станом на дату розрахунку тобто на 22.06.2015 року становить 63177,16 гривень. Як вбачаєтсья з розрахунку заборгованості, наведеному в позовній заяві заборгованість [PERSON] за кредитним договором R52110239643B від 17.04.2012 станом на 01.10.2015 року з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних становить 93640,42 гривні (а.с. 1). ІV. Мотиви, з яких суд виходить при ухваленні рішення Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, вирішуючи заявлений спір, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно до умов договору. Відповідно до частини першої ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобовязання. Зобовязання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Твердження відповідача, що кредитний договір за номером R52110239643B від 17.04.2012 не був предметом відступлення права вимоги не заслуговують на увагу, оскільки Договором про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв від 22 червня 2015 року, додатки до якого є невід'ємними частинами самого договору № 220615нв від 22 червня 2015 року, чітко ідентифіковано перелік кредитних договорів, серед яких наявний договір за номером R52110239643B від 17.04.2012, за якими передається (відступається) право вимого. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ч. 2 ст. 517 ЦК України встановлено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Суд відхиляє посилання відповідача про правомірність його дій з невиконання своїх обов'язків за кредитним договором новому кредитору, оскільки при укладання кредитного договору R52110239643B від 17.04.2012 року між [PERSON] та ВТБ «Банк» сторони у п. 9.2. даного кредитного договору погодили, що повідомлення, що направляються сторонами одна одній у зв'язку з цим договором повинні бути викладені в письмові формі та будуть вважатися поданими належним чином, якщо вони відправлені рекомендованим листом або доставлені особисто на адресу сторін. Матеріалами справи підтверджується, що новий кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» направило на адресу боржника, а саме: [ADDRESS], яка вказана в кредитному договорі, та у випадку зміни якої [PERSON] зобов'язаний був повідомити письмово згідно підпункту 5.3.2. кредитного договору R52110239643B від 17.04.2012, рекомендованим листом повідомлення про відступлення прав вимоги. Між тим, з комплексного аналізу статті 516, частини другої статті 517 ЦК України слідує, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору, і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України. Зокрема, в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 вказується, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним». Матеріали справи не містять наданих відповідачем доказів спростування наявності заборгованості або невідповідності її фактичного розміру. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав виписок по поточному рахунку позичальника, які б спростовували факт перерахування кредитних коштів на рахунки відповідача, не надав власний розрахунок заборгованості за відсотками, який би спростовував правомірність заявленої вимоги позивача, а також доказів сплати заборгованості за кредитним договором, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. V. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення № 3820 від 02 березня 2016 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1404 гривні 61 копійка. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто 1404 гривні 61 копійку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved