overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Комунальна установа «Ізмаїльський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» (далі: терцентр) до [PERSON], [PERSON] про стягнення 3063грн. 11коп. шкоди від надмірно списаних продуктів харчування. В судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги, дали пояснення, що відповідачі працювали в терцентрі на посадах - [PERSON] - директор, [PERSON] - завідуюча стаціонарним відділенням. Під час проведення ревізії за час їх роботи, було встановлено надмірне списання продуктів харчування на вищевказану суму. Сам відповідачі були відповідальними за таке списання, тому позивачі просять стягнути шкоду у рівних долях з відповідачок та судові витрати. Відповідачки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали, дали пояснення, що відповідальною за списання продуктів була дієтсестра, а тому саме вона повинна нести відповідальність за зазначену вище шкоду. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі працювали у терцентрі: [PERSON] 3 24 лютого 2009 року по 1 червня 2011 року - директором, [PERSON] з 1 січня 2007 року по 14 червня 2011 року - завідуючий стаціонарним відділенням. Державною фінансовою інспекцією в Одеській області було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності терцентру за період з 1 грудня 2009 року по 31 серпня 2012 року, якою встановлено порушення фінансової дисципліни, що відображено в акті № 041-19/569 від 9 листопада 2012 року. Зокрема встановлено надмірне списання продуктів харчування. Сума надмірно списаних продуктів за час роботи відповідачів становить 3063грн. 11коп. Згідно до акту ревізії відповідальними посадовими особами за надмірне списання є саме відповідачі, бо дієтсестра, що працювала на той час не була ознайомлена із посадовою інструкцією, а тому відповідальними за порушення є директор та завідуюча стаціонарним відділенням. Висновки ревізії ніхто не оскаржував, а тому факти встановлені ревізією додатковому доказуванню не підлягають відповідно до ст.ст.60-61 ЦПК України. Обов'язок відповідачів відшкодувати шкоду підприємству передбачений нормами ст.ст.130, 136 КЗпП України. Сума відшкодування підтверджена актом ревізії і становить 3063грн. 11коп., відповідно до ст.1190 ЦК України, відповідачі повинні сплатити шкоду по 1531грн. 56коп. - [PERSON], 1531грн. 55коп. - [PERSON] Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачі не надали суду жодного доказу належного та допустимого у відповідності до ст.ст.57,58 ЦПК України в підтвердження своїх заперечень, окрім власних пояснень. Тому суд доходить до виводу про законність та обґрунтованість вимог позивача. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

Комунальна установа «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], недієздатним і встановити над ним опіку у зв'язку з тим, що він не може розуміти значення своїх дій, керувати ними. В судове засідання зявилась представник КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР [PERSON], яка просила задовольнити заяву в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області в судове засідання не зявилась, від неї надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності та просить призначити судово-психіатричну експертизу. Суд, заслухав думку представника заявника, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним в задоволені заяви відмовити. Судом встановлено, що відповідно до довідки Комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради [PERSON], [INFO], знаходиться на стаціонарному лікуванні в Комунальній установі «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради з 22 березня 2017 року по теперішній час \\а.с.3\\. Відповідно до ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 422 від 03.08.2017 року, [PERSON], [INFO], виявляє ознаки психічного розладу у вигляді помірно-вираженого розладу особистості й поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенезу (черепно-мозкова травма у 1998 році, алкоголізація). Ступінь наявних порушень така, що вона істотно впливає (обмежує) на його здатність розуміти значення своїх дій і керувати ними, тому є підстави для визнання його недієздатним. Так заявником не подано належних та допустимих доказів того, що [PERSON] внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Наявні у [PERSON] психічні розлади лише впливають на здатність усвідомлення ним своїх дій та керування ними, що відповідно до\~ст. 36 ЦК України\~може бути підставою для обмеження цивільної дієздатності останнього. З зазначеного висновку експертів не вбачається, що [PERSON] має хронічний, стійкий психічний розлад та не здатен внаслідок захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним в задоволенні заяви КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради про визнання фізичної особи недієздатною - відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Комунальна установа «Одеська обласна психіатрична лікарня №3» звернулась з цією заявою до суду, посилаючись на те, що з 01 червня 1998 року у добровільному порядку був госпіталізований [PERSON], [INFO], у зв'язку з порушенням поведінки та неспроможністю самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У зв'язку з цим, заявник просить в судовому порядку вирішити питання про доцільність продовження госпіталізації вказаної особи у примусовому порядку до психіатричного закладу для надання їй психіатричної допомоги. Заслухавши учасників справи та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.9 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] за рішенням Березівського районного суду Одеської області від 29 травня 2007 року визнаний недієздатним та призначено його опікуном Заводівську ОПЛ №3 (а.с.6,7). Як убачається з комісійного висновку №102 лікарів-психіатрів ОПЛ №3, 21 травня 2018 року [PERSON], який має з дитинства 2 групу інвалідності за загальним захворюванням, був оглянутий та в результаті проведення цього огляду виявлена потреба в продовженні примусової його госпіталізації у психіатричному закладі (а.с.5,10). Статтями 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачається, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність; в подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. З наданої епікриз-виписки з історії хвороби вбачається, що [PERSON] має розумову відсталість помірного ступеню (а.с.8). Крім того, з пояснень у судовому засіданні лікаря-психіатра ОПЛ №3 також слідує, що [PERSON] у зв'язку з психічним розладом потребує продовження госпіталізації до ОПЛ №3 в примусовому порядку. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність продовження [PERSON] психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах ОПЛ №3.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Комунальна установа «Одеська обласна психіатрична лікарня №3» звернулась з цією заявою до суду, посилаючись на те, що з 11 грудня 1990 року у добровільному порядку був госпіталізований [PERSON], [INFO], у зв'язку з параноїдною шизофренією, безперервним перебігом, галюцинаторно-параноїдним синдромом, апатико-абуличним дефектом, агресивністю та неспроможністю самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 07 грудня 2017 року останнього вже було госпіталізовано у примусовому порядку до КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня №3» строком на шість місяців. У зв'язку з цим, заявник просить в судовому порядку вирішити питання про доцільність продовження госпіталізації вказаної особи у примусовому порядку до психіатричного закладу для надання їй психіатричної допомоги. Заслухавши учасників справи та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.9 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] за рішенням Березівського районного суду Одеської області від 6 квітня 2010 року визнано недієздатним та його опікуном призначено Одеську ОПЛ №3 (а.с.6). Відповідно до рішення Березівського районного суду Одеської області від 7 грудня 2017 року [PERSON] було госпіталізовано у примусовому порядку до КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня №3» (а.с.7). Як убачається з комісійного висновку №107 лікарів-психіатрів ОПЛ №3, 22 травня 2018 року [PERSON] був оглянутий та в результаті проведення цього огляду виявлена потреба в продовженні примусової його госпіталізації у психіатричному закладі (а.с.5). Статтями 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачається, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність; в подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. З наданої епікриз-виписки з історії хвороби вбачається, що [PERSON] має діагноз: безперервний перебіг параноїдної шизофренії, галюцинаторно-параноїдний синдромом, апатико-абуличний дефект (а.с.8). Крім того, з пояснень у судовому засіданні лікаря-психіатра ОПЛ №3 також свідчить, що [PERSON] у зв'язку з психічним розладом потребує продовження госпіталізації до ОПЛ №3 в примусовому порядку. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність продовження [PERSON] психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах ОПЛ №3.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Комунальна установа «Одеська обласна психіатрична лікарня №3» звернулась з цією заявою до суду, посилаючись на те, що з 19 грудня 2008 року у добровільному порядку був госпіталізований [PERSON], [INFO], у зв'язку з порушенням поведінки, агресивністю та неспроможністю самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У зв'язку з цим, заявник просить в судовому порядку вирішити питання про доцільність продовження госпіталізації вказаної особи у примусовому порядку до психіатричного закладу для надання їй психіатричної допомоги. Заслухавши учасників справи та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.9 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] за рішенням Березівського районного суду Одеської області від 6 квітня 2010 року визнаний недієздатним та його опікуном призначено Одеську ОПЛ №3 (а.с.6). Крім того, відповідно до рішення Березівського районного суду Одеської області від 7 грудня 2017 року, [PERSON] вже було госпіталізовано у примусовому порядку до КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня №3» (а.с.7). Як убачається з комісійного висновку №106 лікарів-психіатрів ОПЛ №3, 22 травня 2018 року [PERSON] був оглянутий та в результаті проведення цього огляду виявлена потреба в продовженні примусової його госпіталізації у психіатричному закладі (а.с.5). Статтями 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачається, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність; в подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. З наданої епікриз-виписки з історії хвороби вбачається, що [PERSON] має діагноз: алкогольна деменція, початкові прояви церебрального атеросклерозу (а.с.9). Крім того, з пояснень у судовому засіданні лікаря-психіатра ОПЛ №3 також слідує, що [PERSON] у зв'язку з психічним розладом потребує продовження госпіталізації до ОПЛ №3 в примусовому порядку. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність продовження [PERSON] психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах ОПЛ №3.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Комунальна установа «Одеська обласна психіатрична лікарня №3» звернулась з цією заявою до суду, посилаючись на те, що з 1 листопада 2011 року у добровільному порядку була госпіталізована [PERSON], [INFO], у зв'язку з галюцинаціями, маячними ідеями, порушенням поведінки, агресивністю та неспроможністю самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У зв'язку з цим, заявник просить в судовому порядку вирішити питання про доцільність продовження госпіталізації вказаної особи у примусовому порядку до психіатричного закладу для надання їй психіатричної допомоги. Заслухавши учасників судового процесу та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.9 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] за рішенням Березівського районного суду Одеської області від 30 липня 2013 року визнана недієздатною та її опікуном призначено Одеську ОПЛ №3 (а.с.6). Крім того, відповідно до рішення Березівського районного суду Одеської області від 6 грудня 2017 року [PERSON] вже було госпіталізовано у примусовому порядку до КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня №3» (а.с.7). Як убачається з комісійного висновку №105 лікарів-психіатрів ОПЛ №3, 22 травня 2018 року [PERSON], була оглянута та в результаті проведення цього огляду виявлена потреба в продовженні примусової її госпіталізації у психіатричному закладі. (а.с.5). Статтями 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачається, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність; в подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. З наданої епікриз-виписки з історії хвороби вбачається, що [PERSON] має діагноз обмежений психічний розлад у виді психоорганічного синдрому, травматичного гніву переважно дементного типу (а.с.8). Крім того, з пояснень у судовому засіданні лікаря-психіатра ОПЛ №3 також свідчить, що [PERSON] у зв'язку з психічним розладом потребує продовження госпіталізації до ОПЛ №3 в примусовому порядку. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність продовження [PERSON] психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах ОПЛ №3.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Комунальна установа «Одеська обласна психіатрична лікарня №3» звернулась з цією заявою до суду, посилаючись на те, що з 1 червня 1998 року у добровільному порядку був госпіталізований [PERSON], [INFO], у зв'язку з порушенням поведінки, агресивністю та неспроможністю самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У зв'язку з цим, заявник просить в судовому порядку вирішити питання про доцільність продовження госпіталізації вказаної особи у примусовому порядку до психіатричного закладу для надання їй психіатричної допомоги. Заслухавши учасників справи та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.9 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] за рішенням Березівського районного суду Одеської області від 27 травня 2009 року визнаний недієздатним та його опікуном призначено Одеську ОПЛ №3 (а.с.6). Як убачається з комісійного висновку №103 лікарів-психіатрів ОПЛ №3, 22 травня 2018 року [PERSON], який має 2 групу інвалідності за загальним захворюванням, був оглянутий та в результаті проведення цього огляду виявлена потреба в продовженні примусової його госпіталізації у психіатричному закладі (а.с.5,9). Статтями 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачається, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність; в подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. З наданої епікриз-виписки з історії хвороби слідує, що [PERSON] в результаті наслідків органічного враження ЦНС важкого ґенезу має такий діагноз як галюцинаторно-параноїдний синдром на фоні вираженого слабоумства (а.с.7). Крім того, з пояснень у судовому засіданні лікаря-психіатра ОПЛ №3 також свідчить, що [PERSON] у зв'язку з психічним розладом потребує продовження госпіталізації до ОПЛ №3 в примусовому порядку. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність продовження [PERSON] психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах ОПЛ №3.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Комунальна установа «Одеська обласна психіатрична лікарня №3» звернулась з цією заявою до суду, посилаючись на те, що з 20 грудня 2013 року у добровільному порядку була госпіталізована [PERSON], [INFO], у зв'язку з галюцинаціями, маячними ідеями, порушенням поведінки, агресивністю та неспроможністю самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У зв'язку з цим, заявник просить в судовому порядку вирішити питання про доцільність продовження госпіталізації вказаної особи у примусовому порядку до психіатричного закладу для надання їй психіатричної допомоги. Заслухавши учасників справи та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.9 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] за рішенням Березівського районного суду Одеської області від 16 листопада 2017 року була госпіталізована до КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня №3» (а.с.6). Як убачається з комісійного висновку №97 лікарів-психіатрів ОПЛ №3, 22 травня 2018 року [PERSON] була оглянута та в результаті проведення цього огляду виявлена потреба в продовженні примусової його госпіталізації у психіатричному закладі. (а.с.5). Статтями 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачається, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність; в подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. З наданої епікриз-виписки з історії хвороби вбачається, що [PERSON] має діагноз пресенильна деменція, параноїдний синдром. (а.с.7). Крім того, з пояснень у судовому засіданні лікаря-психіатра ОПЛ №3 також слідує, що [PERSON] у зв'язку з психічним розладом потребує продовження госпіталізації до ОПЛ №3 в примусовому порядку. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність продовження [PERSON] психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах ОПЛ №3.

Outcome: approved