Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Ліквідатор товариства з обмеженою відповідальністю «Бовісан» [PERSON] звернувся до суду з даним позовом стверджуючи, що [PERSON] являється директором даного Товариства. Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 03.07.2012 року по справі №5010/278/2012-Б-26/12 боржника ТзОВ «Бовісан» визнано банкрутом. Вимоги ліквідатора щодо передачі документів та майна даного товариства директор [PERSON] не виконав, стверджуючи, що після припинення виробничої та фінансово-господарської діяльності товариства вся документація, печатка та все рухоме майно були передані власнику ТОВ «Бовісан» [PERSON], однак жодних доказів такої передачі він не надав. Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 25.12.2012 року [PERSON] зобов'язано передати арбітражному керуючому [PERSON] - ліквідатору ТОВ «Бовісан» бухгалтерську та іншу документацію підприємства-банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута. Однак дана ухвала не була виконана в примусовому порядку, оскільки у директора ТОВ «Бовісан» [PERSON] відсутнє визначене у виконавчому документі майно, а здійснені державним виконавцем заходи щодо його розшуку виявилися безрезультатними. Оскільки дії директора [PERSON], які призвели до втрати майна підприємства на загальну суму 861200,00 грн. та призвели до банкрутства підприємства, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму матеріальної шкоди. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, однак подав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив слухати справу в його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з копії постанови господарського суду Івано-Франківської області від 03.07.2012 року по справі №5010/278/2012-Б-26/12, боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бовісан» (вул.Богдана Хмельницького, 30/82, м.Калуш Івано-Франківська область) визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Також призначено ліквідатором підприємства [PERSON] Крім того, даною постановою встановлено, що дії [PERSON] призвели до втрати майна підприємства на загальну суму 861200,00 грн. (а.с.4-6). 18.07.2012 року на ім'я керівника ТОВ «Бовісан» - [PERSON] ліквідатором було скеровано запит з вимогою передати печатки підприємства, установчі документи, архівну, бухгалтерську, іншу документацію, майно та основні фонди ліквідатору (а.с.11). Оскільки дана вимога не була виконана, 07.11.2012 року ліквідатором повторно був направлений запит щодо передачі вищезазначеного майна (а.с.12). 14.11.2014 року [PERSON] надано відповідь, в якій він зазначив, що вся документація, печатка та все рухоме майно ТзОВ «Бовісан» після припинення виробничої та фінансово-господарської діяльності були передані власнику підприємства [PERSON] Крім того, комісією, в яку входили [PERSON] та призначений розпорядник майна [PERSON]. була проведена інвентаризація майна та встановлена недостача товарно-матеріальних цінностей. Це підтверджує, що всі бухгалтерські документи, установча документація, основні засоби та інше вже передано в розпорядження [PERSON], який надавав дану документацію для здійснення вищевказаних дій (а.с.13). 19.11.2012 року втретє направлено листа [PERSON] про з вимогою повернути документи та майна, однак, так як дана вимога не була виконана, 25.12.2012 року господарським судом Івано-Франківської області винесена ухвала, якою зобов'язано директора ТОВ «Бовісан» [PERSON], який проживає: 77300, [ADDRESS], передати арбітражному керуючому [PERSON] - ліквідатору ТОВ «Бовісан» бухгалтерську та іншу документацію підприємства-банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута (а.с.7-8). 16.04.2013 16.01.2013 року головним державним виконавцем ВДВС Калуського МРУЮ Данилишин О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання вищезазначеної ухвали (а.с.9). 16.04.2014 року заступником начальника ВДВС Калуського МРУЮ Дзундзою Т.Я. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, оскільки у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу, а здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с.10). Згідно ч.1 ст.130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.131 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Як вбачається з п.3 Постанови Пленуму ВСУ від 29.12.1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» У відповідності зі ст.130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації. Ч.1 ст.39, ч.6 ст.95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачає, що власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника у будь-який час до закінчення дії ліквідаційної процедури має право одночасно задовольнити всі вимоги конкурсних кредиторів відповідно до реєстру вимог кредиторів або надати боржнику грошові кошти, достатні для задоволення всіх вимог кредиторів. Власник майна боржника (уповноважена ним особа), керівник боржника, голова ліквідаційної комісії (ліквідатор), які допустили порушення вимог частини першої цієї статті, несуть солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути в користь ТзОВ «Бовісан» суму в грошовому еквіваленті до втраченого майна в розмірі 861200,00 грн. У відповідності до ст.ст. 84, 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 3654,00 грн. На підставі наведеного, ч.1 ст.39, ч.6 ст.95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ч.1 ст.130, ч.1 ст.131 Кодексу законів про працю України, п.3 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», ст.1166 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved