Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що на підставі постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2012 року [PERSON] було визнано винним у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11 травня 2012 року. На дату, коли сталася дорожньо-транспортна пригода відповідач не виконав вимогу Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. У звязку з чим у відповідності до п.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування потерпілому [PERSON] в розмірі 7\~862 грн. 65 коп. Крім того Моторне (транспортне) страхове бюро України понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 790 грн. Добровільно відповідач відшкодувати завдані збитки відмовився, а тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України понесені витрати в сумі 8652 грн. 65 коп. та судові витрати 1218 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 31 травня 2012 року на підставі постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом встановлено, що [PERSON] керував автомобілем «Деу Ланос» д/з АЕ 5647 ЕІ. Судом також встановлено, що внаслідок ДТП автомобіль «ВАЗ-21099» д/з АЕ 1754 ВІ під керуванням [PERSON] отримав механічні пошкодження (а.с.5). Факт завдання механічних пошкоджень та самі пошкодження також засвідчено довідкою, яка видана інспектором Сектору оформлення матеріалів ДТП безпосередньо після ДТП (а.с.98). Розмір завданої шкоди згідно зі звітом № 120/2012 від 14 червня 2012 року становить 9435 грн. 18 коп.(з урахуванням ПДВ) (а.с.7; 102-110). Судом встановлено що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «ВАЗ-21061» д/з АЕ 8752 ЕВ, власником якого є [PERSON], який звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування завданої шкоди (а.с.6). Право власності на вказаний автомобіль підтверджується реєстраційним свідоцтвом (а.с.95). На підставі наказу № 2756 від 17 вересня 2012 року [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в сумі 7862 грн. 65 коп. (а.с.8). Факт виплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням № 3434 від 18 вересня 2012 року (а.с.10). Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі визначеного відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно із п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 статті 13 цього Закону. При цьому відповідно до п.1. 6 ст. 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власниками транспортного засобу є юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] неодноразово надсилалися вимоги про відшкодування завданої шкоди в добровільному порядку (а.с. 89,90), проте завдана шкода не була відшкодована відповідачем. Доказів на спростування зазначених обставин відповідачем суду не надано. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] суми страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 7\~862 грн. 65 коп. законними та обґрунтованими. В той же час суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з [PERSON] витрат, понесених Моторним (транспортним) страховим бюро України на страхового агента в сумі 790 грн., оскільки дана сума не є шкодою, повязаною з пошкодженням транспортного засобу, передбаченою ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не належить до суми страхового відшкодування, право на стягнення якої має Моторне (транспортне) страхове бюро України в порядку регресу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено частково, а тому згідно з ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial