Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

Керівник Бахмацької місцевої прокуратури звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, передбачені ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП (порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів), як депутат місцевої ради всупереч ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції» 20.04.2016 року під час засідання десятої сесії Дмитрівської селищної ради сьомого скликання у ході розгляду питання про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2.0000 га, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив сесію Дмитрівської селищної ради та голову вказаної селищної ради про наявність конфлікту інтересів і в умовах реального конфлікту інтересів взяв участь у голосуванні по питанню про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення собі у приватну власність земельної ділянки; 04.11.2016 року шістнадцятою сесією Дмитрівської селищної ради Бахмацького району сьомого скликання прийнято рішення «Про затвердження проекту із землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність», відповідно до якого [PERSON] було затверджено проект із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано у власність земельну ділянку загальною площею 2.0000 га, яка знаходиться в [ADDRESS], з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. На підставі вказаного рішення органу місцевого самоврядування 04.04.2017 року державним реєстратором відділу державної реєстрації Бахмацької РДА (індексний номер рішення 34599847) за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], площею 2.0000 га, розташовану в [ADDRESS] (номер запису про право власності 19788982). Згідно з постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27.04.2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень. З урахуванням зазначених обставин, позивач на підставі ст.131-1 Конституції України, ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» ст.45 ЦК України, з урахуванням зменшення позовних вимог, просив: 1) визнати незаконним рішення десятої сесії Дмитрівської селищної ради Бахмацького району сьомого скликання від 20.04.2016 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність», яким надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2.0000 га, розташованої в [ADDRESS] в приватну власність для ведення особистого селянського господарства; 2) визнати незаконним рішення шістнадцятої сесії Дмитрівської селищної ради Бахмацького району сьомого скликання від 04.11.2016 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність», яким [PERSON] затверджено проект із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано у власність земельну ділянку загальною площею 2.0000 га, яка знаходиться в [ADDRESS], з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства; 3) скасувати рішення державного реєстратора відділу реєстрації Бахмацької РДА від 04.04.2017 року за індексним номером 34599847 про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області Кагало Г.В. в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, зазначивши, що за рішення десятої сесії Дмитрівської селищної ради Бахмацького району сьомого скликання від 20.04.2016 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність», яким надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою проголосувало 10 депутатів з 14 і голос [PERSON] не був вирішальним, оскільки згідно з п.12 ст.46 ЗУ «Про місцеве самоврядування», сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради; на даний час рішення, які просить визнати незаконними позивач не скасовані, оскільки прийняті повноважним складом колегіального органу відповідно до вимог чинного законодавства; до того ж йому не зрозуміло в чиїх інтересах даний позов поданий до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні також позов не визнав в повному обсязі, просив відмовити в його задоволенні і пояснив, що рішення, які просить скасувати прокурор, прийняті не ним особисто, а сесією селищної ради, тобто колегіальним органом, тому не можуть бути скасовані з підстав, які зазначені прокурором. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ковалюх В.М. в судовому засіданні також вважає, що даний позов не підлягає задоволенню, зокрема зауважив, що [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного правопорушення при голосуванні лише за рішення десятої сесії Дмитрівської селищної ради Бахмацького району сьомого скликання від 20.04.2016 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність», тому визнавати незаконним рішення шістнадцятої сесії Дмитрівської селищної ради Бахмацького району сьомого скликання від 04.11.2016 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність» немає жодних підстав. Окрім того, на думку представника відповідача, вимога про скасування рішення державного реєстратора відділу реєстрації Бахмацької РДА від 04.04.2017 року за індексним номером 34599847 про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] взагалі має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Також представник відповідача зауважив, що в даному випадку селищна рада має бути позивачем, а не відповідачем, оскільки саме в інтересах даного органу заявлені вимоги прокурора, однак, з огляду на те, що представник Дмитрівської селищної ради проти позову заперечує, то справу слід вирішити відповідно до п.7 ч.1 ст.207 ЦПК України або ж повністю відмовити у позові. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є депутатом Дмитрівської селищної ради 7 скликання та відповідно до ст.2 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» наділений повноваженнями представника інтересів територіальної громади. 08.04.2016 року [PERSON] звернувся до Дмитрівської селищної ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства в межах смт.Дмитрівка. 20.04.2016 року на засіданні десятої сесії Дмитрівської селищної ради сьомого скликання, в якій прийняли участь з 14 депутатів селищної ради 9 депутатів, в тому числі [PERSON], а також селищний голова, серед інших питань порядку денного, розглядалось питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки. По зазначеному питанню депутатами селищної ради, в тому числі й [PERSON], було одноголосно проголосовано за прийняття рішення «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», відповідно до якого [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2.0000 га, для ведення особистого селянського господарства в межах смт.Дмитрівка. 04.11.2016 року шістнадцятою сесією Дмитрівської селищної ради Бахмацького району сьомого скликання прийнято рішення «Про затвердження проекту із землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність», відповідно до якого [PERSON] було затверджено проект із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано у власність земельну ділянку загальною площею 2.0000 га, яка знаходиться в [ADDRESS], з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Згідно з постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27.04.2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень. Вказаним судовим рішенням було встановлено, що [PERSON], будучи депутатом Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області та у відповідності до підпункту «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року, особою, уповноваженою на виконання функції держави або місцевого самоврядування - суб»єктом відповідальності за правопорушення пов»язані з корупцією, під час голосування 20.04.2016 року в проміжок часу з 08:00 год. по 18:00 год. в адміністративній будівлі Дмитрівської селищної ради в смт.Дмитрівка Бахмацького району Чернігівської області, по вул.Незалежності,18, на засіданні десятої сесії Дмитрівської селищної ради сьомого скликання по питанню про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2.0000 га не повідомив про наявність реального конфлікту інтересів та 20.04.2016 року в проміжок часу з 08:00 год. по 18:00 год. в адміністративній будівлі Дмитрівської селищної ради в смт.Дмитрівка Бахмацького району Чернігівської області, по вул.Незалежності,18 на засіданні десятої сесії Дмитрівської селищної ради сьомого скликання вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, що виразилися у голосуванні по питанню про надання згоди на складання проекту землеустрою щодо відведення собі у власність земельної ділянки, чим порушив вимоги ч.1 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції». Дана постанова суду не оскаржувалась в апеляційній інстанції і набрала законної сили 19.05.2017 року. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 89750505 від 16.06.2017 року, державним реєстратором Бахмацької РДА внесено запис № 19788982 про право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], площею 2.0000 га, розташовану в [ADDRESS]; підставою виникнення права власності зазначено рішення Дмитрівської селищної ради від 04.11.2016 року; підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34599847 від 04.04.2017 року. Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (ч.1 ст.144 Конституції України). Відповідно до ст.25 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. селищні ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Відповідно до ст.12 ЗК України та ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р., до повноважень селищних рад у галузі земельних відносин на території селищ належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. В силу ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Водночас положеннями ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. визначено, що питання щодо регулювання земельних відносин, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян вирішується виключно на пленарних засіданнях ради. Таким чином, органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями у сфері земельних відносин на відповідній території, тому в силу цих норм Закону уповноважені приймати рішення, пов'язані із надання громадянам земельних ділянок у користування із земель комунальної власності та вирішення інших питань у галузі земельних відносин. Положеннями ч.1 ст.74 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. передбачено, що органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами. Підстави, види і порядок відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Конституцією України, цим та іншими законами. Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.67 ЗУ «Про запобігання корупції», нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) внаслідок вчинення корупційного правопорушення, можуть бути скасовані органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об'єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Відповідно до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ч.1 ст.15 ЦК України закріплюється право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (ст.13), захист прав і свобод людини і громадянина здійснюється судом (ч.1 ст.55). Згідно із ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст.155 ЗК України), а також визнається недійсним й державний акт виданий на виконання такого недійсного акту. Відповідно до ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки факт корупційного діяння встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили, обставини, встановлені цим рішенням стосуються особи, уповноваженої на виконання функцій органу місцевого самоврядування, яка брала участь у прийнятті оспорюваного рішення, враховуючи, що в силу Закону прокурор уповноважений на звернення з таким позовом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і не вбачає підстав для прийняття рішення згідно з положеннями п.7 ч.1 ст.207 ЦПК України чи для відмови у позові, на які вказував представник відповідача [PERSON] Також, суд не вважає такими, що свідчать про відсутність підстав для скасування вищевказаного рішення від 04.11.2016 року доводи відповідача [PERSON] та його представника щодо того, що при голосуванні за дане рішення не було встановлено порушень вимог закону і [PERSON] з приводу даного рішення не притягувався судом до адміністративної відповідальності з огляду на наступне. Рішення шістнадцятої сесії Дмитрівської селищної ради Бахмацького району сьомого скликання від 04.11.2016 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність» було прийняте внаслідок виконання рішення десятої сесії Дмитрівської селищної ради Бахмацького району сьомого скликання від 20.04.2016 року, голосування за яке було проведено не у відповідності до вимог чинного законодавства та за наявності корупційних дій з боку відповідача [PERSON] і без прийняття та виконання якого прийняття рішення від 04.11.2016 року було б неможливим, тому воно також підлягає скасуванню. Щодо доводів представника відповідача [PERSON] - адвоката Ковалюха В.М. про необхідність розгляду вимоги про скасування рішення державного реєстратора відділу реєстрації Бахмацької РДА від 04.04.2017 року за індексним номером 34599847 про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] в порядку адміністративного судочинства, то, на думку суду, вказана вимога про скасування рішення щодо реєстрації права власності відповідача [PERSON] на земельну ділянку стосується саме фізичної особи, а не подана до суб»єкта владних повноважень з приводу оскарження його дій, тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином, враховуючи встановлені обставини й факти справи, виходячи з викладених вище норм права, позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню у користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 4800 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved