Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування вимог позивач вказав, що 09 серпня 2012 року по вул. Злуки в м. Тернополі водій [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «Daewoo», державний номерний знак [NUMBER], порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого отримав механічні пошкодження автомобіль марки «Пежо», державний номерний знак ВО 8867АР, який належить [PERSON]. Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 05 жовтня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до звіту про оцінку автомобіля №120 від 22 серпня 2012 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Пежо, становить 31157,67 гривень. На дату вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не була застрахована. У добровільному порядку [PERSON] завданої шкоди не відшкодував. Посилаючись на те, що МТСБУ здійснило виплату потерпілій особі завданої шкоди на суму 29424,18 гривень, позивач просив стягнути з відповідача в порядку регресу вказану суму коштів, а також витрати, повязані з викликом аварійного комісара на суму 840 гривень, судові витрати у справі, в тому числі 2000 гривень витрат на правову допомогу. В судове засіданні представник позивача подав суду заяву, відповідно до якої позов підтримав, просив його задовольнити, розглянувши справу в його відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою заявою не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що [PERSON] 09 серпня 2012 року о 21 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом «DАEWOO NEXIA», державний реєстраційний номер [NUMBER], по вул. Злуки в м. Тернополі, був неуважний, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем марки «PEUGEOT», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що рухався попереду нього у попутному напрямку. Після зіткнення з транспортним засобом марки «PEUGEOT», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіль «DАEWOO NEXIA», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з транспортним засобом марки «PEUGEOT», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що рухався в зустрічному напрямку по своїй смузі, чим порушив вимоги п. п. 1.5, 2.3 (б), 10.1, 11.4, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вищевказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 05 жовтня 2012 року, [PERSON] визнано винним в вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адмінстягнення у виді штрафу. В результаті таких дій [PERSON] автомобіль марки «PEUGEOT», державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], отримав механічні пошкодження, що підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду від 05 жовтня 2012 року протокол огляду транспортного засобу від 22 серпня 2012 року та звітом про оцінку автомобіля №120 від 22 серпня 2012 року. Відповідно до звіту про оцінку автомобіля «PEUGEOT», державний реєстраційний номер [NUMBER], за № 120 від 22 серпня 2012 року наданого фізичною особою-підприємцем [PERSON], матеріальний збиток (без урахування ПДВ), завданий власникові автомобіля марки «PEUGEOT», державний реєстраційний номер [NUMBER], становить 31157,67 гривень. Судом встановлено, що на дату вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не була застрахована. У добровільному порядку [PERSON] завданої шкоди не відшкодував. 18 жовтня 2012 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про виплату завданої матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09 серпня 2012 року з вини водія [PERSON] у розмірі 35309,01 гривень. Згідно з платіжним дорученням №4756 від 28 листопада 2012 року МТСБУ здійснило виплату фізичній особі-підприємцю [PERSON] коштів у розмірі 840 гривень за послуги аварійних комісарів згідно рах. №1810 від 18 жовтня 2012 року. 07 грудня 2012 року МТСБУ здійснило виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 29424,18 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №1/18388 від 07 грудня 2012 року. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу вимог п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до вимог п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом установлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце з вини водія [PERSON] 09 серпня 2012 року, автомобілю марки «PEUGEOT», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], завдано матеріальних збитків на суму 31157,67 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була та в добровільному порядку завданої шкоди він не відшкодував. 07 грудня 2012 року МТСБУ здійснило виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 29424,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1/18388 від 06 грудня 2012 року. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з [PERSON] в користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 29424,18 гривень страхового відшкодування, виплаченого [PERSON] До задоволення також підлягають понесенні МТСБУ витрати на оплату послуг аварійного комісарі в сумі 840 гривень, що підтверджується платіжним дорученням за №4756 від 27 листопада 2012 року. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач у судове засідання не зявився та не надав суду жодних доказів щодо безпідставності позовних вимог. Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 2000 гривень не підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справи у п. 48 Постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» за №10 від 17 жовтня 2014 року, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем не надано суду будь-яких доказів, які підтверджують оплату вказаних послуг на суму 2000 гривень та розрахунку вказаних витрат. Долучення позивачем додаткової угоди за №119 до Контракту за №80 від 19 грудня 2012 року як на підтвердження понесених витрат на правову допомогу у розмірі 2000 гривень суд не бере до уваги, оскільки вказана додаткова угода не підтверджує факту понесення таких витрат позивачем чи перерахування позивачем коштів на рахунок особи, яка таку правову допомогу надавала. Враховуючи вищенаведені вимоги та встановлені обставини справи, суд вважає, що діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення 29424,18 гривень страхового відшкодування, 840 гривень витрат на виклик аварійного комісара, а також у судового збору в розмірі 1218 гривень. На підставі наведеного, відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України, ст. ст. 38, 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial