Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Кредитна спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство» (далі КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство», кредитор) звернулось до суду із вказаним позовом. Свій позов мотивують тим, що 01 липня 2008 року між КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та [PERSON] (далі відповідач1) укладено кредитний договір №0572-50-08 (далі Кредитний договір), з подальшими змінами згідно додаткового договору від 26 листопада 2008 року, відповідно до умов яких остання отримала кредит у розмірі 50000.00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 60,00 % річних, з кінцевим терміном повернення до 26 листопада 2013 року. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] вказаним за Кредитним договором, 26 листопада 2008 року між КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та [PERSON] (далі відповідач2) укладено договір поруки № 0572-50-08-П (далі Договір поруки), за умовами якого останній зобов`язався відповідати перед кредитором за своєчасне повернення кредиту, оплати процентів і погашення неустойки за кредитним договором. КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» свої зобовязання виконала, надавши [PERSON] кредитні кошти в сумі 50000 грн., однак, остання неналежним чином виконувала зобовязання за Кредитним договором з березня 2010 року, внаслідок чого станом на 23.11.2016 року виникла заборгованість на загальну суму 115224,72 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача суму у розмірі 115224 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1728,38 гривень. В судовому засідання представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, підтримав вимоги, із підстав вказаних у позові. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], що діє на підставі довіреності в судовому засіданні позов визнав частково у розмірі 1644,09 грн., надав заяву про застосування позовної давності до іншої частини заборгованості. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 01 липня 2008 року між кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0572-50-08 з подальшими змінами згідно додаткового договору від 26 листопада 2008 року. Відповідно до умов Кредитного договору та Додаткового договору, [PERSON] отримала кредит у розмірі 50000.00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 60,00 % річних згідно графіку, з кінцевим терміном повернення до 26 листопада 2013 (а.с.6-11). Із видатково-касового ордеру № 105 від 02 липня 2008 року, № 306 від 26 листопада 2008 року вбачається, що позивач виконав свої зобовязання належним чином, надавши [PERSON] кредитні кошти. (а.с.13). В порушення умов Кредитного договору відповідачка [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує з березня 2010 року, внаслідок чого станом на 23 листопада 2016 року має заборгованість на загальну суму 115224,72 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту 46463,95 грн., сума нарахованих відсотків 68760,77 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із статтями 1049, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 256 ЦК України вказує, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України. У ч. 5 ст. 266 ЦК України вказано, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. На підставі наведеного, суд вважає, що позов в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Стосовно вимог про стягнення солідарно заборгованості з поручителя, слід вказати наступне. 26 листопада 2008 року між кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та [PERSON] укладено договір поруки № 0572-50-08-П, в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за договором кредиту № 0572-50-08 від 01 липня 2008 року. Згідно п.1.1 Договору поруки: поручитель поручається перед кредитором за виконання обовязку [PERSON], по своєчасному поверненню кредиту, оплаті процентів і погашенню неустойки за кредитним договором, передбаченим в п. 2.1. даного договору. Відповідно до п. 2.1., 2.2. Договору поруки - під основним договором в даному договорі розуміють кредитний договір № 0572-50-08 від 01 липня 2008 року, укладений між кредитором (в основному договорі іменується - «кредитодавець») і позичальником (в основному договорі іменується «позичальник»). Пунктом 3.1. Договору поруки визначено, що поручитель зобовязаний у випадку порушення позичальником обовязку за основним договором, які передбачені п. 1.1. цього договору, самостійно виконати зазначені обовязки позичальника перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора в строк не більше 3 (трьох) робочих днів шляхом повернення суми кредиту, що залишилася, оплати нарахованих процентів і неустойки нарахованих згідно з умовами основного договору. Положеннями п. 4.1. Договору поруки передбачено, що договір діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст. 559 ЦК України. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Частиною 2 ст.554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Згідно із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові №6-53цс14 від 17 вересня 2014 року: з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини 4 статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому, зазначене положення не виключає можливості предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутись з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Отже, вказаною постановою визначено, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). Як вбачається із Графіку погашення кредиту, що є Додатком №1 до Кредитного договору, для Позичальника встановлені періодичні платежі. Така ж Правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16. Суд вважає, що зі збігом шестимісячного строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову) кредитор вчиняти не може. Враховуючи наведене, у вимогах до поручителя [PERSON] слід відмовити. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial