Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Лікар-психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Чорній П.П. звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу, у примусовому порядку без його згоди. В обґрунтування вимог лікар-психіатр посилається на те, що 04 лютого 2019 року [PERSON] поступив в Тернопільську обласну клінічну комунальну психоневрологічну лікарню в супроводі матері та працівників поліції, за направленням Шумської ЦРЛ, у зв`язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Після огляду лікар-психіатр дійшов висновку про необхідність його госпіталізації для обстеження та лікування у зв`язку з наявність у нього тяжкого психічного розладу. Вказані обставини також підтвердженні висновком комісії лікарів-психіатрів. Посилаючись на наведене, просить задовольнити заяву. У судовому засіданні лікар психіатр, який одночасно є і представником Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні - заяву підтримав, з підстав викладених у ній. Вказав, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, діагноз легка розумова відсталість, синдром емоційно вольової нестійкості. 04 лютого 2019 року [PERSON] поступив в медичний заклад вперше в даному році у супроводі працівників поліції. На даний час, у зв`язку з погіршенням психічного стану потребує госпіталізації до психіатричного закладу з метою лікування. Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення заяви лікаря-психіатра Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON] . Мати [PERSON] [PERSON] , просила заяву задовольнити, оскільки син змінився в поведінці, став агресивний, піднімає на неї руку, поломав меблі, порізав собаку осколком скла. Представник управління соціальної політики Петрик Ю.В. не заперечив щодо задоволення заяви лікаря-психіатра Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON] . У судове засідання був доставлений [PERSON] , який не заперечив щодо його госпіталізації, з метою лікування та обстеження. Судом встановлено, що [PERSON] 04 лютого 2019 року вперше в даному році поступив в Тернопільську клінічну комунальну психіатричну лікарню у супроводі матері та працівників поліції, за направленням Шумської ЦРЛ. Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого за №01149 від 04.02.2019 року вбачається, що [PERSON] хворіє, діагноз легка розумова відсталість з синдромом емоційно - вольової нестійкості. На даний час не працює, не навчається, проживає разом з матір`ю, виконує хатню роботу, доглядає молодшу сестру. 03.02.2019 року перебував вдома, заснув, близько 12 год. ночі прокинувся, став агресивним, трощив меблі, все перекидав, побив вікна, порізав свого собаку. Після огляду [PERSON] , лікар-психіатр дійшов висновку про необхідність його госпіталізації для обстеження та лікування у зв`язку з наявність у нього тяжкого психічного розладу, погіршення психічного стану, що обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. З висновку комісії лікарів-психіатрів від 04 лютого 2019 року встановлено, що [PERSON] у 2013 році проходив обстеження по лінії військомату в 9 відділенні ТОККПНЛ, де був встановлений йому діагноз легка розумова відсталість. Враховуючи скарги, анамнез, психічний стан, комісія лікарів дійшла висновку, що має місце діагноз легка розумова відсталість, синдром емоційно вольової нестійкості. Після огляду [PERSON] , комісія лікарів прийшла до висновку, що останній потребує стаціонарного обстеження і лікування, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. [PERSON] \~не заперечив щодо його госпіталізації, з метою лікування та обстеження. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що заяву лікаря-психіатра слід задовольнити. Згідно з вимогами ст.\~340\~ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд. Відповідно до вимог ст. 14 цього ж Закону, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. Згідно з вимогами ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність такої госпіталізації. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] 1995 року народження, страждає на тяжкий психічний розлад, діагноз- легка розумова відсталість, синдром емоційно вольової нестійкості. При огляді [PERSON] 04 лютого 2019 року встановлено, що у нього погіршився психічний стан. Комісія дійшла висновку про необхідність госпіталізації [PERSON] , оскільки останній страждає на психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку є доцільною, тому заяву лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved