Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом у якому просив визначити для нього додатковий строк тривалістю у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON] , яка настала [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказано, що [INFO] померла мати позивача, він є її єдиним спадкоємцем, але звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не мав можливості, оскільки на території України встановлено карантин у зв`язку із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, для запобігання чого рекомендовано особам похилого віку, які належать до групи підвищеного ризику ураження, до якої належить і позивач, досягнувши 59 років, самоізолюватися. Крім того, позивач розпочав процедуру заміни паспорту громадянина України у вигляді книжечки на ID-картку, яку було видано йому 26 жовтня 2020 року, а довідку про реєстрацію місця проживання 02 грудня 2020 року, що також ускладнило звернення до нотаріуса, оскільки у позивача були відсутні документи. Відповідач у своєму відзиві позов не визнав, заперечував проти задоволення позову, вказуючи, що позивач не доказав факт порушення, невизнання чи оспорення його прав чи інтересів збоку банку. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 18 січня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яку передано судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), для вирішення питання про відкриття провадження у справі. 22 січня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі у загальному порядку /а. с. 25-26/. 23 березня 2021 року засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив відповідача на позов /а. с. 38-42/. 26 травня 2021 року ухвалою судді у справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду /а. с. 51/. Позивач до Відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (загальна канцелярія суду) подав заяву про розгляд справи за його відсутності /а. с. 54/. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує /а. с. 55/. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини. 04 липня 2018 року [PERSON] оформила в АТ КБ «ПриватБанк» послугу «Стандарт безподатковий для пенсіонерів, одержувачів зарплати та соціальних виплат на 6 місяців» [NUMBER] , нарахування за якою зараховувалися на картку № [NUMBER] Т, проценти - [NUMBER] /а. с. 11/. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2», на усій території України з 12 березня 2020 року по 03 квітня 2020 року встановлено карантин, відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінет Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2020 року № 242 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» карантин встановлено до 24 квітня 2020 року, постановою № 291 від 22 квітня 2020 року - до 11 травня 2020 року, постановою № 343 від 04 травня 2020 року - до 22 травня 2020 року, постановою № 392 від 20 травня 2020 року - до 31 липня 2020 року, а постановою від 22 липня 2020 року № 641 - з 01 серпня до 31 грудня 2020 року. Протягом дії карантину [INFO] [PERSON] померла /а. с. 10/. Позивач є сином померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15 травня 1961 року Бабанською сільрадою Уманського району Черкаської області /а. с. 9/. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичних обставин. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс 17. Крім того, відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму ВСУ України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17. Судом встановлено, що позивач у визначений законом строк не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини через карантинні обмеження, а саме через те, що він досяг 59-річного віку, тобто майже віку людини, яка належить до групи ризику по захворюваності гострою респіраторною хворобою COVID-19 (60 років), спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, котрим рекомендовано з метою недопущення поширення захворюванності, самоізольовуватися, чого позивач дотримувався. Крім того, позивач у період встановленого карантину звернувся із заявою про зміну паспорту громадянина України зразка 1994 року на ID-картку, яку він отримав вже після спливу шестимісячного строку від відкриття спадщини, а подання такого документу, що посвідчує особу, є обов`язковим. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що строк на прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, у зв`язку із обставинами, які перебували поза волею заявника, тому позов підлягає задоволенню. Що стосується додаткового строку, що може бути встановлений для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, то суд приходить до висновку про можливість встановлення строку в два місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: partial