Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Із вказаним позовом звернулась [PERSON], в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь суму неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в сумі 127 246 грн. 30 коп. В позовній заяві посилалась на те, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист, виданий на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.11.2003 року щодо стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON]. Постановою державного виконавця від 22.09.2017 року виконавче провадження закінчено у звязку з досягненням дитиною повноліття. Проте за боржником [PERSON]О утворилась заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 22.09.2017 року становить 34 862 грн. 00 коп. Враховуючи вищенаведене, позивачем обрахована сума пені, що складає 127 246 грн. 30 коп., виходячи з 365 днів тривалості заборгованості, одного відсотка від загальної суми заборгованості, що дорівнює 348 грн. 62 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотанням про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надав. Також відповідач не зявився у судове засідання, яке відбулось 19 квітня 2018 року, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, в звязку з чим розгляд справи був відкладений. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 03.05.2018 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження [PERSON] серії І-НО № 106720 від 08 квітня 1999 року (актовий запис № 128 складений 08 квітня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Костянтинівки Донецької області), свідоцтва про шлюб серії І-НО № 036505 від 05.09.1998 року (актовий запис № 351 складений 05 вересня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Костянтинівки Донецької області) щодо [PERSON] (дошлюбне прізвище Деревянко), свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-НО № 093032 від 04.09.2007 року (актовий запис № 261 складений 04 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Донецької області), свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 115105 від 07.11.2007 року (актовий запис № 489 складений 07 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівки Донецької області) щодо [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]В.), свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-НО № 196075 від 10.12.2010 року (актовий запис № 215 складений 10 грудня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області), свідоцта про шлюб серії І-НО № 301340 від 12.12.2012 року (актовий запис № 340 складений 12 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області) щодо [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]В.), свідоцтва про розірвання шлюбу серія І-НО № 259387 від 17.03.2014 року (актовий запис № 28 складений 17 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області), свідоцтва про шлюб серії І-НО № 442970 від 29.03.2016 року (актовий запис № 64 складений 29 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області) щодо [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]В.). На підставі рішення Костянтинівського міського суду Донецької області від 10 листопада 2003 року Костянтинівським міським судом Донецької області було видано виконавчий лист щодо стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку, але не менше 50% неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, на утримання дитини [PERSON], [INFO], до його повноліття на користь матері [PERSON]. Вказаний виконавчий лист перебував на примусовому виконанні в Костянтинівському міськрайонному відділі державної виконавчої служби. 12.03.2017 року [PERSON] досяг повноліття. Постановою державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби [PERSON] від 22 вересня 2017 року виконавче провадження № 15671136 з примусового виконання виконавчого листа №2-6871, виданого 10.11.2003 року Костянтинівським міським судом Донецької області закінчено у звязку з досягненням дитиною повноліття та обрахована загальна сума заборгованості по аліментам - 34 862,00 грн. З розрахунку державного виконавця, копія якого долучена до матеріалів справи, вбачається, що ним продовжувалось нарахування аліментів після досягнення дитиною повноліття. В матеріалах справи також міститься розрахунок боргу по аліментам за даним виконавчим листом, складений державним виконавцем Лобінцевим Р.М., згідно якого борг станом на 23.12.2016 року складав 25544,29 грн., а на 12.03.2017 року (день набуття дитиною повноліття) 28069,51 грн. Крім того, згідно з листом Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 21 травня 2018 року за № 14.17-5/17489 заборгованість по аліментам за вказаним виконавчим листом по досягненню дитиною повноліття, а саме 12.03.2017 року складала 28069,51 грн., а розрахунок боргу станом на 22.09.2017 року у розмірі 34862,00 грн. помилковий. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що станом на 12.03.2017 року дійсна заборгованість за аліментами складала 28069,51 грн., а сума боргу зі сплати аліментів в розмірі 34862,00 грн. є помилково нарахованою. Відповідачем не спростована наявність його вини у виникненні вказаної заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Оскільки з вини відповідача, який зобовязаний сплачувати аліменти за рішенням суду, виникла заборгованість у розмірі 28069,51 грн., позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Враховуючи межі позовних вимог, суд бере за початок обрахунку пені 12.03.2017 року день досягнення дитиною повноліття та за кінець обрахунку пені 22.05.2018 року день ухвалення судом рішення про стягнення пені, що складає 435 днів. Таким чином сума пені становить 122 102,37 грн. (28069,51 грн. х 1 % х 435 днів), проте стягненню підлягає пеня лише в розмірі 28069,51 грн., оскільки пеня, що стягується не може бути більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Проте судом такі обставини не встановлені. Враховуючи, що позивач просив стягнути на свою користь пеню в сумі 127246,30 грн., з яких задоволенню підлягає 28069,51 грн., в задоволені позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 99176,79 грн. необхідно відмовити. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України у звязку із частковим задоволенням позову з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 280 грн. 70 коп., виходячи з розміру судового збору, який мало бути сплачено при подані позову майнового характеру в розмірі 1272,46 грн.

Outcome: partial