Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Кредитна спілка «Перше Кредитне Товариство» (далі - позивач, КС «Перше Кредитне Товариство») звернулась до суду з вказаним позовом до [PERSON] (далі відповідач - [PERSON]), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму боргу в розмірі 2 555 302,99 грн., в тому числі: залишок боргу за тілом кредиту (основне зобов'язання) в розмірі 120 000,00 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 97 702,99 грн., заборгованість по пені за прострочення платежів в розмірі 2 307 600,00 грн., штраф за нецільове використання кредиту в розмірі 30 000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 30.01.2009 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № КВ-1/0001/09/529, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 120 000,00 грн. При укладені договору сторони домовились про зміну строку позовної давності до 10 років, що було закріплено у договорі. Відповідач зобов'язався повертати кредит протягом 12 місяців з моменту отримання, тобто до 30.01.2010 року, та сплачувати відсотки за узгодженим рафіком платежів. За прострочення повернення кредитних коштів у договорі встановлено відповідальність у виді пені в розмірі 1 відсотка від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежів. Кредит видавався з цільовим призначенням, а за нецільове використання кредиту встановлено штраф у розмірі 25% від суми нецільового використання кредиту. Відповідач умови кредитного договору не виконував, вчасно кредит не повернув, проценти за його використання не сплатив. Станом на 05.05.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 2 555 302,99 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2015 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та справу призначено до судового розгляду. 06.10.2015 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про застосування позовної давності в якій останній просив відмовити в позові у зв'язку із закінченням строку позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, у заявах від 14.08.2015 року та від 02.10.2015 року просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом. Вислухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 30.01.2009 року між КС «Перше Кредитне Товариство» (Кредитодавець) уклало кредитний договір № КВ-1/0001/09/529 з [PERSON] (Позичальник), згідно умов якого Кредитодавець зобов'язується надати Позичальнику кредит в сумі 120 000,00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Сума кредиту використовується на соціальні потреби. Згідно п. 2.1 договору, кредит надається строком на 12 фактичних місяців від дати надання кредиту з умовою щомісячної сплати процентів за користування кредитом визначеної відповідно до п. 3.1 цього договору. У п. 3.1 договору сторони погодили, що плата з користування кредитом (проценти) становить 0,036 процентів від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом, починаючи з дати, наступної за датою надання кредиту. Відповідно до п. 4.1 та п. 4.2 договору, Позичальник зобов'язується використати суму кредиту на вказані в цьому договорі цілі та вчасно повернути Кредитодавцю суму кредиту у розмірі та в строки, згідно Додатку № 1 до цього договору. У п. 9.1 договору сторони погодили, що у випадку нецільового використання кредиту згідно п.п. 1.2 цього договору Позичальник сплачує Кредитодавцю штраф у розмірі 25 процентів від суми нецільового використання кредиту. Згідно п. 9.4 договору, у випадку прострочення Позичальником сплати процентів за користування кредитом або несвоєчасного повернення суми кредиту повністю або відповідної його частини, Позичальник сплачує Кредитодавцю пеню в розмірі 1 процента від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Відповідно до п. 10.1 договору, цей договір діє з моменту підписання сторонами до моменту виконання всіх зобов'язань Позичальника за цим договором перед Кредитодавцем. Як визначено у ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі анкети позичальника та заяви [PERSON] від 30.01.2009 року КС «Перше Кредитне Товариство» видало відповідачу кредит в розмірі 120 000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 30.01.2009 року. Проте, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, відсотки за користування кредитом вчасно не сплачував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Станом на 05.05.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором № КВ-1/0001/09/529 від 30.01.2009 року складає 2 555 302,99 грн., з яких залишок боргу за тілом кредиту становить 120 000,00 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 97 702,99 грн., заборгованість по пені за прострочення платежів становить 2 307 600,00 грн., штраф за нецільове використання кредиту становить 30 000,00 грн. (а. с. 7). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження виконання взятих на себе за кредитним договором № КВ-1/0001/09/529 від 30.01.2009 року зобов'язань відповідач не надав. Разом з тим, [PERSON] просить застосувати строк позовної давності. Так, як визначено у ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як визначено у ч. 1 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.. 253 ЦПК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ч. 1 ст. 254 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Так, у п. 2.1 договору визначено строк виконання зобов'язань за договором 28.01.2010 року, відтак, останнім днем на звернення КС «Перше Кредитне Товариство» до суду за захистом порушених прав за кредитним договором № КВ-1/0001/09/529 від 30.01.2009 року є 29.01.2013 року. Разом з тим, згідно штампу поштового відділення на конверті КС «Перше Кредитне Товариство» подало позов 07.05.2015 року, тобто поза межами строку позовної давності. Твердження КС «Перше Кредитне Товариство», що сторони у п. 12.7 договору погодили, що до правовідносин, пов'язаних з укладенням та виконанням цього договору застосовується строк позовної давності тривалістю у 10 років (ст.. 259 ЦК України), не приймаються судом до уваги, зважаючи на наступне. Відповідно до ч. 1 ст.. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Проте, КС «Перше Кредитне Товариство» не надало укладеного з відповідачем письмового договору про збільшення позовної давності. Відтак, до спірних правовідносин застосовується загальний строк позовної давності три роки. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, застосовуючи строк позовної давності, позовні вимоги КС «Перше Кредитне Товариство» не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed