Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Керівник Ужгородської місцевої прокуратури звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 19 грудня 2015 року близько 19.30 год. [PERSON], знаходячись біля АВС «Ципа», розташованого за адресою: смт. Великий Березний, вул. Рибарська, 1, у ході сварки виниклих на ґрунті неприязних відносин між ним та [PERSON], [INFO], мешканцем [ADDRESS], умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс останньому удар кулаком в обличчя, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: «Травматичного ангулярного перелому нижньої щелепи зліва», які згідно висновку експерта № 19 від 26.01.2016 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості. Продовжуючи своє злочинне діяння, [PERSON] у той же день близько 19.40 год., біля вищевказаного АВС «Ципа», у ході сварки, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс удар кулаком в обличчя [PERSON], [INFO], мешканцю [ADDRESS], спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: «Травматичного перелому нижньої щелепи, центральний та суглобового відростка зліва», які згідно висновку експерта № 27 від 15.01.2016 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості. Внаслідок цих злочинних дій відповідача [PERSON] та [PERSON] перебували на стаціонарному лікуванні у отоларингологічному відділені Закарпатської обласної клініки з 23.12.2015 року по 29.12.2015 року з 24.12.2015 року по 29.12.2015 року, де на їх лікування закладом охорони здоров'я затрачено 3 918 гривень 42 копійок. Доказом вини [PERSON], у спричиненні потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень є вирок Великоберезнянського районного суду від 25.05.2016 р., яким [PERSON] визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробуванням, встановленого іспитового строку терміном в один рік. На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Департаменту охорони здоров'я Закарпатської області вищевказану суму понесених витрат на лікування потерпілих від злочину. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити такий, з підстав зазначених у ньому. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. По справі встановлено, що вироком Великоберезнянського районного суду від 25.05.2016 року, відносно [PERSON] визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном в один рік. На підставі п.п.2,3 ч.1 ст. 76 КК України покладено на [PERSON] обов'язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання. (а.с.6-13). Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 09.08.2016 року задоволено апеляційну скаргу прокурора, а апеляційну скаргу захисника залишено без задоволення. Вирок Великоберезнянського районного суду змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку ч.1 ст.122 КК України «або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину «та судження суду про «наявність в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.1 КК України (хуліганство), що разом із інкримінованим йому злочином становить ідеальну сукупність цих злочинів». В решті вирок залишено без змін (а.с.14-19). Доказом понесених медичною установою витрат на лікування потерпілих від злочину - довідки цієї установи. Управління охорони здоров'я Закарпатської області зазнало матеріальних витрат на лікування потерпілого [PERSON], 1987 року народження, мешканця [ADDRESS] в розмірі 1 781,10 грн., що стверджується довідкою Закарпатської обласної клінічної лікарні від 20.03.2017 року № 564/01-10 (а.с. 21); на лікування потерпілого [PERSON], 1974 року народження, мешканця [ADDRESS] в розмірі 2 137,32 грн., що стверджується довідкою Закарпатської обласної клінічної лікарні від 23.02.2017 року № 400/01-10 (а.с. 20). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно 1206 ЦК України передбачено відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину - особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Цією статтею як виключення із загального правила встановлено такі винятки: завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. З урахуванням наведеного, судом встановлено, що жодного з цих винятків не було, а отже понесені закладом охорони здоров'я витрати на лікування потерпілих від злочину [PERSON], [PERSON], підлягають стягненню з [PERSON], на користь Департаменту охорони здоров'я Закарпатської області - 3 918 грн. 42 коп. Оскільки позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ звільняються від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України в сумі 640 грн. (пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону № 3674-VІ).

Outcome: approved