Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 11 вересня 2020 року надійшла позовна заява, в якій [PERSON] просить визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] недійсним та відшкодувати збитки у розмірі 1/2 суми за договором купівлі-продажу у зв`язку із вчиненням недійсного правочину. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що вона є рідною донькою [PERSON] , [INFO] . Між позивачем та [PERSON] і сином відповідача [PERSON] - [PERSON] існувала давня домовленість щодо розпорядження належним [PERSON] майном у разі її смерті, що підтверджується заповітом від 21.12.2007 , згідно з яким все своє майно відповідач де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належить відповідачу за законом, а також на що відповідач має право за законом та грошові вклади, заповідає у власність внука [PERSON] , 1993 року народження. Позивачка є матір`ю [PERSON] . Крім того позивачка з дня свого народження ( [INFO] ) по 1990 рік проживала в [ADDRESS] , в домоволодіння матері - [PERSON] , і тривалий час також вкладала свої кошти в цей будинок на ремонт і придбання предметів тривалого вжитку. Позивачу 21.04.2020 стало відомо, що з 15.08.2019 власником вказаного будинку є [PERSON] . Оскільки [PERSON] не попередила позивача про свої наміри щодо продажу будинку та землі, а тому своїми діями порушила попередні домовленості, тим самим порушила права позивача на відшкодування коштів вкладених у будинок і права внука [PERSON] на спадкування, що спонукало [PERSON] звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце його проведення. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце його проведення. Подала заяву, в якій позов не визнає, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] 15.10.2020 надала до суду відзив, згідно з яким вважає вимоги позивача надуманими і необґрунтованими у зв`язку із чим просить суд відмовити їй в задоволенні позовних вимог повністю. Зі змісту відзиву, [PERSON] зазначила, що житловий будинок, що розташований у [ADDRESS] був її приватною власністю. Раніше вона тричі складала заповіт на своє майно, в якому вказувала залишити його дочці і її синові. І згідно з текстом цих заповітів її дочка була переконана, що її домоволодіння вже належить їй. Однак життя склалося так, що їй довелося скасувати свій раніше складений заповіт на передачу свого майна синові позивача [PERSON] . Заповіт було складено 10.01.2008, а скасувала вона його в установленому законом порядку 29.01.2008, після того, як дочка вигнала її зі свого будинку. Дочка дізнавшись про скасування заповіту, припинила з [PERSON] будь-які стосунки і не спілкується із нею до теперішнього часу. Крім того зазначила, що ніяких коштів [PERSON] в будинок не вкладала і розраховувати на будь-яку компенсацію не має права. Позивач звинувачує її в тому, що вона без її згоди продала зазначений будинок, але не наводить конкретних доказів про те, яку ж норму цивільного або житлового права вона порушила, продавши свій будинок без її згоди. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов не визнає, просив справу розглядати за його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Добровеличківського районного нотаріального округу Кіровоградської області Левітчук Галина Борисівна в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, належним чином. Надала до суду заяву, згідно з якою просить слухати справу без її участі. Вважає, що вимоги позивача надумані і необгрунтовані, тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, у зв`язку з відсутністю підстав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Добровеличківського районного нотаріального округу Кіровоградської області Левітчук Г. Б. 30.10.2020 надала до суду відзив, згідно з яким вважає вимоги позивача надуманими і необґрунтованими, у зв`язку із чим просить суд відмовити їй в задоволенні позовних вимог повністю. Зі змісту відзиву, [PERSON] повідомила, що 15.08.2019 в реєстрі за 1192, вона приватний нотаріус Добровеличківського районного нотаріального округу Кіровоградської області посвідчила договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Відповідно до змісту зазначеного договору сторонами правочину є [PERSON] - продавець, яка на свій розсуд розпорядилася будинком, який їй належить на праві особистої приватної власності та покупець [PERSON] , який купив будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою в [ADDRESS] . Жодного відношення до вказаного правочину [PERSON] не має. Для вчинення договору купівлі-продажу, продавцем надано всі документи, та установлено дійсні наміри для здійснення такого правочину, які відповідають вимогам законодавства. Про інші домовленості між [PERSON] та її дочкою [PERSON] їй не відомо, попереджень, щодо продажу будинку немає. Заповіт - не є підставою на власність майна [PERSON] чи [PERSON] , оскільки [PERSON] жива, то має право на розпорядження майном на свій розсуд. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 01.10.2020 було відкрито провадження та призначено судове засідання. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, доходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.10.2005, виданого повторно ВРАЦС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, [PERSON] народився [INFO] . Його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про зміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] , виданого ВРАЦС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області від 06.10.2005, [PERSON] народилася [INFO] та змінила прізвище на [PERSON] ( а.с. 8). Зі змісту довідки, виданої Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області від 21.04.2020 № 01-21-156/1, [PERSON] , [INFO] , з дня народження по 1990 рік проживала в [ADDRESS] , в домоволодінні матері [PERSON] . З 15.08.2019 власником домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] , згідно з витягом з Державного реєстру на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 177620727 є [PERSON] ( а.с. 9). Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 212005050 від 10.06.2020 встановлено, що 15.08.2019 приватним нотаріусом Левітчук Г.Д. Добровеличківського районного нотаріального округу Кіровоградської області, зареєстровано договір купівлі-продажу, серія та номер 1192, виданий 15.08.2019, згідно з яким власником житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки кадастровий номер 3521786000:51:000:1209 є [PERSON] ( а.с. 10-11). Відповідно до погосподарської книги № 32 на 2016-2020 роки встановлено, що за адресою [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , а з 19.08.2019 - [PERSON] ( а.с. 12-15). Згідно з заповітом, посвідченого виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області за № 487 від 21.11.2007 , встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, а саме належний їй житловий будинок з надвірними будовами, що знаходиться в [ADDRESS] , заповіла у власність [PERSON] та [PERSON] рівними долями ( а.с. 16). Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Тишківської сільської ради Дорбровеличківськог району Кіровоградської області Тарахуною В.І. за № 704 від 12.12.2003, встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, а саме все своє майно де б воно не знаходилося із чого б воно не складалося і взагалі все те, що належить мені за законом, а також на що вона має право за законом та грошовий вклад, заповідала у власність [PERSON] та [PERSON] рівними долями ( а.с. 17). Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Тишківської сільської ради Дорбровеличківськог району Кіровоградської області за № 3 від 21.12.2007, встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, а саме все своє майно де б воно не знаходилося із чого б воно не складалося і взагалі все те, що належить мені за законом, а також на що вона має право за законом та грошовий вклад, заповідала у власність внуку [PERSON] , 1993 року народження ( а.с. 18). Зі змісту договору купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами від 15.08.2019, посвідченого приватним нотаріусом Добровеличківського районного нотаріального округу Кіровоградської області Левітчук Г.Б., встановлено, що [PERSON] ( продавець) та [PERSON] (покупець) за цим договором продавець передає у власність, а покупець приймає у власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] . За домовленістю сторін продаж житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами вчиняється за 28000,00 гривень. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна були правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Виходячи зі змісту статей 203, 655 ЦК України, договір купівлі-продажу вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Згідно з статтею 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Виходячи зі змісту ст.ст. 203, 655 ЦК України, договір купівлі-продажу вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсність правочину визначається статтями 203, 215 ЦК України. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, вказані норми цивільного права свідчать про те, що правочин може бути визнано недійсним, якщо волевиявлення учасника правочину не є вільним, не відповідає його внутрішній волі. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що при вирішенні судом спору про визнання договору недійсним з підстав відсутності у сторони волі на його укладення правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору, а не на момент його державної реєстрації. Вчиненням правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов. Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідків. Відповідно до частини першої статті 229 ЦПК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Отже, особа може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який здатен захистити інтереси власника суб`єктивного права та припинити їх порушення на майбутнє або усунути загрозу його порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження своїх позовних вимог сторона позивача посилається і доводить наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 15.08.2019 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Сторонами правочину договір купівлі-продажу житлового будинку від 15.08.2019 не оспорюється. Таким чином, відсутні підстави вважати, що волевиявлення відповідачів при вчиненні договору купівлі-продажу не було вільним та не відповідало їх внутрішній волі, а сам договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків. Судом встановлено, що [PERSON] стороною спірного правочину не була. Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх у сукупності, суд доходить до висновків, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами, обставини, на які вона посилається, як на підставу для визнання недійсним договору купівлі-продажу та відшкодування збитків у розмірі 1/2 суми за договором купівлі-продажу у зв`язку із вчиненням недійсного правочину. Вказані обставини спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи. Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивачки. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.136, 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивачку, водночас ухвалою суду від 01 жовтня 2020 року, позивачка була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: dismissed