Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач [PERSON] звернулась із позовом до суду з вимогою про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала на те, що у них із відповідачем є спільна дитина [PERSON] , який народився [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2009 року у справі №2-5795 на її користь з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У даний час відповідач [PERSON] постійно проживає в Болгарії, де працює приватним підприємцем, його прибуток є нестабільним та змінюється щомісячно і щорічно. Він періодично не сплачує аліменти, декілька років взагалі їх не сплачував. Останнім часом здійснює щомісячно їх оплату у розмірі, який він самостійно визначає, а в кінці року нібито погашає свій накопичений борг. Названі обставини зумовили звернення позивача до суду із позовом про зміну способу стягнення, а саме визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі для забезпечення можливості стабільного утримання дитини. Відповідач [PERSON] заперечив проти позову. Вказав на те, що не має можливості приїхати в України, оскільки, по-перше, в нього закінчився строк дії українського паспорту, а, по-друге, відносно нього Жовтневим районним судом м. Запоріжжя прийнято рішення про «заочне затримання». Крім того, відповідач вказав на те, що загальний розмір аліментів на його сина може скласти 7000 грн. (3500 грн. він та 3500 грн. позивач), що перевищує розмір мінімальної заробітної плати в Україні, і відповідно позивачем не доведено, що саме такий розмір аліментів є необхідним позивачу. Також відповідач наголошував на тому, що позивачем не доведено наявність умов з настанням яких чинне законодавство пов`язує можливість зміни способу стягнення аліментів. В подальшому [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву про зменшення розміру аліментів, у якій (з урахуванням заяви про зменшення/збільшення розміру позовних вимог) просив суд зменшити розмір аліментів, які він сплачує на утримання свого сина [PERSON] з 1/4 частини заробітку до 8,34%. Свої вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що в нього на утриманні перебуває шість осіб. Крім сина [PERSON] , це його батьки: [PERSON] та [PERSON] , які є пенсіонерами за віком, а відтак непрацездатними особами, діти [PERSON] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у свідоцтвах про народження яких [PERSON] не записаний як батько, але визнає своє батьківство щодо них, та [PERSON] , яка народилась вже під час розгляду цієї справи 17.05.2021 року. Враховуючи таку кількість осіб, що перебувають на його утриманні просить суд пропорційно зменшити розмір аліментів. Позивач за первісним позовом [PERSON] заперечила проти задоволення зустрічного позову, вказавши на те, що батьківство [PERSON] стосовно [PERSON] та [PERSON] не доведено, адже у відповідних свідоцтвах про їх народження батьком вказаний [PERSON] . А доказів на підтвердження утримання батьків та необхідність такого утримання позивачем за зустрічним позовом взагалі не надано. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 29.03.2021 року відкрито спрощене провадження у справі, судове засідання призначено на 15.04.2021 року, яке відкладено за клопотанням представника позивача на 27.04.2021 року. Ухвалою суду від 27.04.2021 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву, здійснено перехід до загального провадження та призначено підготовче судове засідання на 27.05.2021 року. Ухвалою суду від 27.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 24.06.2021 року. У судовому засіданні, яке відбулось 24.06.2021 року оголошено перерву до 16.07.2021 року для підготовки сторін до судових дебатів. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. 28.09.2003 року [PERSON] та [PERSON] одружились, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.09.2003 року. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.02.2007 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2009 року у справі №2-5795 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2010 року у справі №2-1060 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Станом на день розгляду справи [PERSON] постійно проживає у Болгарії за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наданого [PERSON] документа щодо його задекларованих доходів за 2020 рік у минулому році він мав дохід у розмірі 2600 левів. Згідно із наданою [PERSON] довідкою його роботодавця М Холдинг АД №10/30.03.2021, він працює бухгалтером і має щомісячну зарплату у розмірі 1450 левів. IV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. В силу ст. 180 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Приписами ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до розрахунку заборгованості від 06.05.2021 року, здійсненого державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Запоріжжі Бабенко Я.Г. [PERSON] станом на 30.04.2021 має заборгованість перед [PERSON] зі сплати аліментів у розмірі 16\~448,78 грн. Проте, відповідно до цього розрахунку [PERSON] у період з серпня 2011 року по серпень 2015 року взагалі не сплачував аліменти, а починаючи з січня 2018 року здійснює щомісячну оплату в розмірі 1\~000 грн. і згодом в кінці року або ж в інший період здійснює повне погашення нарахованого йому боргу. Ці обставини у судових засіданнях підтвердив і [PERSON] . У якості мотивів такого порядку сплати він зазначив, що не може напряму переказувати гроші в Україну, відтак він просить свою сестру здійснювати сплату аліментів. В подальшому він подає на території Болгарії декларацію про свої доходи за минулий рік, надає її державному виконавцю, який робить перерахунок суми заборгованості та погашає різницю, що утворилась. При цьому для здійснення перерахунку [PERSON] неодноразово звертався із відповідною вимогою до суду. Такий порядок встановив сам [PERSON] і не змінив його й після свого працевлаштування на посаду бухгалтера із постійною заробітною платою у жовтні 2020 року. Згідно із приписами статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Отже, враховуючи наведене вище, твердження позивача про мінливий та непостійний характер виплат аліментів підтвердились, і вимога щодо зміни способу стягнення аліментів з частки у доході на тверду грошову суму є обґрунтованою. Відповідно до наданих суду доказів щомісячний дохід [PERSON] складає 1450 левів. За його твердженням це дохід до утримання податків і зборів, а його «чистий» дохід дорівнює 1152 левам на місяць. За інформацією Національного банку України один болгарський лев дорівнював 16,4877 гривням станом на 16.07.2021 року. Отже, щомісячний дохід [PERSON] приблизно складає 18\~993,83 грн., одна четверта частина від нього 4\~748,46 грн., відтак позивач [PERSON] просить визначити аліменти у меншому розмірі, ніж мав би сплачувати [PERSON] за рішенням суду від 25.12.2009 року у справі №2-5795. Принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлює, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Твердження відповідача [PERSON] про надмірність грошового забезпечення дитини у розмірі 7000 грн., з урахування встановленої судом можливості [PERSON] здійснювати виплати у розмірі, який просить позивач, суд вважає безпідставними. Будь-яких доказів того, що [PERSON] неналежним чином утримує свого сина або ж витрачає грошові кошти, що сплачуються відповідачем на себе суду не надано. Крім того, на думку суду отримання позивачем аліментів у розмірі 3500 грн. на місяць вочевидь не призведе до її надмірного збагачення. Щодо вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів і наявності у нього значної кількості інших утриманців, то суд зазначає про таке. Приписами статті 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] подав до суду свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , яка народилась в м. Запоріжжі Україна, та свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , який народився у м. Варна Болгарія, а також заяву (декларацію) їхньої матері [PERSON] у якій вона стверджує, що батьком дітей є [PERSON] . В обох свідоцтвах про народження батьком дітей вказано [PERSON] . Згідно із поясненнями, які надав суду [PERSON] , зареєструватись батьком [PERSON] він не зміг, оскільки спочатку не знав про її народження, згодом у нього не було часу, а потім він виїхав до Болгарії і в нього скінчився термін дії українського паспорту. Так само через сплив строку дії паспорту він не зміг зареєструвати себе й батьком [PERSON] , проте визнає своє батьківство відносно названих дітей. Виходячи з принципу розумності, який передбачає добросовісність зовнішнього прояву поведінки учасника цивільних відносин з точки зору правомірності, обґрунтованості, доцільності такої поведінки, а також можливості передбачення таким учасником обставин, які можуть вплинути на його права та обов`язки інших учасників цивільних відносин, суд критично оцінює надані [PERSON] документи. За твердженням самого [PERSON] він вже тривалий час постійно проживає в Болгарії. При цьому судом встановлено, що він офіційно працевлаштований, подає до державних органів Болгарії документи, отримує від них певні документи, тобто очевидним є той факт, що [PERSON] знайшов і час, і можливості вчинити усі необхідні дії для легалізації свого перебування на території Болгарії, однак не зміг цього зробити для узаконення свого статусу батька по відношенню до дітей. Крім того, [PERSON] і [PERSON] народились у 2014 та 2010 роках відповідно, тобто у період коли у [PERSON] вже існував обов`язок щодо сплати аліментів на утримання [PERSON] . Проте, з того часу і до початку розгляду цієї справи, [PERSON] не вчинив юридично значимих дій не тільки для підтвердження свого батьківства, але й для зменшення розміру аліментів на утримання [PERSON] , хоча наявність ще двох дітей є підставою для такого зменшення. Більш того, за твердженням самого [PERSON] він декілька разів оскаржував дії державних виконавців щодо визначення розміру заборгованості за аліментами, однак не вказував на те, що частка від доходу має бути меншою ніж 1/4, оскільки у нього ще є діти, зазначаючи при цьому, що він належним чином виконує свій обов`язок зі сплати аліментів і сплачує їх у встановленому рішенням суду обсязі. Суд також враховує і той факт, що мати дітей [PERSON] подала позов до суду про визнання батьківства [PERSON] , лише після відкриття провадження у цій справі. По суті, аналогічна ситуація й з батьками [PERSON] . Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.05.2021 у справі №336/2183/21 відмовлено у задоволені позову [PERSON] (батька) до [PERSON] про стягнення аліментів. Дане рішення на час розгляду цієї справи не набрало законної сили, але батько позивача за зустрічним позовом звернувся до суду майже одночасно із моментом відкриття провадження у цій справі. Суд наголошує на тому, що у справі ініційованій за позовом батька [PERSON] останній беззаперечно визнав вимоги (просив задовольнити позов у повному обсязі) про сплату аліментів на користь батька у розмірі 17% від його доходів. Виходячи із встановленого у цій справі розміру доходів [PERSON] , розмір аліментів мав би скласти 3\~228,95 грн., тобто приблизно співмірним із вимогою заявленою [PERSON] . При цьому про жодних інших своїх дітей та про порушення їх прав [PERSON] не заявляв. Стосовно необхідності утримання своїх батьків [PERSON] вказує лише на формальні ознаки, які є передумовою для сплати аліментів, тобто на той факт, що вони є пенсіонерами за віком. При цьому він наголошує на тому, що не відмовляється їм допомагати і вони, взагалі-то, проживають у сусідній квартирі. Розглядаючи спір у цій справі, суд не може не враховувати вказану поведінку сторони. За таких обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість тверджень [PERSON] про наявність у нього додаткових чотирьох осіб на утриманні. Стосовно молодшої дитини [PERSON] доньки [PERSON] , яка народилась [INFO] , то суд зазначає, що вимоги позивача [PERSON] про визначений розмір аліментів у сумі 3500 грн., з урахуванням встановленого доходу відповідача за первісним позовом, є меншим аніж 1/4 частина його доходу, відтак підстав для зменшення визначеного розміру немає. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач за первісним позовом звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача за первісним позовом на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved