Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , яким просить визначити, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54,8 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м., складає 1/3 частину у праві власності на квартиру. В обґрунтування заяви посилалася на те, що 27 квітня 2001 року відділом приватизації житлового Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації, на підставі розпорядження № 11872 від 20.04.2001, зареєстрованого у Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 22.05.2001, в книгу №54 за реєстром № 7944/11, було видано свідоцтво про право власності на квартиру, за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого квартира належить на праві спільної сумісної власності шістьом особам, а саме: [PERSON] , та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [INFO] помер [PERSON] . [INFO] [PERSON] , дружина померлого, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на 1/6 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, частка [PERSON] збільшилася та на даний час складає 1/3 частину. На теперішній час позивач бажає визначити свою частку у спільному сумісному майні, для того, щоб розпорядитися своїм майном. В досудовому порядку не досягнуто згоди з відповідачами [PERSON] та [PERSON] , щодо виділення ідеальних часток та розпорядження належною часткою. Аргументи учасників справи. 15 грудня 2020 року відповідачем [PERSON] та [PERSON] надані нотаріально завірені заяви, посвідчені приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Поляуковою Л.О. відповідно за реєстровими №503, №504,в яких вони позовні вимоги визнали у повному обсязі. Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, по справі призначено підготовче засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 березня 2021 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Самардіна А.О., в судове засідання не з`явились, останньою надана суду заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона просить позовні вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, відповідачами надані нотаріально завірені заяви, посвідчені приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Поляковою Л.О. відповідно за реєстровими №503, №504, про розгляд справи за відсутності відповідачів. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, надали суду заяви засобами електронного зв`язку про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Як вбачається зі змісту свідоцтва про право власності на житло від 27 квітня 2001 року, виданого Відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації на підставі Розпорядження №11862, квартира загальною площею 54,8 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається зі змісту технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , виготовленого станом на 04 березня 2020 року, за вказаною адресою знаходиться двокімнатна квартира, загальною площею 54,8 кв.м, та житловою площею 29,8 кв.м. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області 19 лютого 2020 року, за актовим записом №74. 26 серпня 2020 року позивачу [PERSON] державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контор Харківської області Кормілець Ю.М. за реєстровим номером 3-870, видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого позивач отримала у спадщину 1/6 частку двокімнатної квартири [ADDRESS] , житловою площею 29,80 кв.м., загальною площею 54,80 кв.м, частка якої належала спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27 квітня 2001 року відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації, на підставі розпорядження №11872 від 20 квітня 2001 року, зареєстрованого у Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 22 травня 2001 року, в книгу №54, за реєстром №7944/11. Право власності на 1/6 частину спірної квартири зареєстровано за [PERSON] 26 серпня 2020 року, номер запису про право власності 37898639, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №221514512 від 26 серпня 2020 року від 07 червня 2021 року за №260301835. Інші відомості щодо реєстрації права власності на вказану квартиру чи її частину за будь-якою особою вказані довідки не містять. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що закріплено в\~ст. 316 ЦК України. Статтею 319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень ч. 1 та ч. 2\~ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Статтею ч. 1 ст. 369, ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що співвласники майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~володіють і\~користуються ним\~спільно,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними. \~Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Як встановленому вище судом, квартира загальною площею 54,8 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності шістьом особам- [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 квітня 2001 року, виданого Відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації на підставі Розпорядження №11862. Дійсно, 26 серпня 2020 року позивачу [PERSON] державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контор Харківської області Кормілець Ю.М. за реєстровим номером 3-870, видано свідоцтво про право на спадщину за законом, на 1/6 частку двокімнатної квартири [ADDRESS] , житловою площею 29,80 кв.м., загальною площею 54,80 кв.м, частка якої належала спадкодавцю [PERSON] . Тобто, по суті співвласниками спірної квартири залишились бути [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , саме всі вказані особи мають безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними відносинами. Разом з тим, звертаючись до суду із даним позовом, [PERSON] пред`являє його лише до двох співвласників [PERSON] та [PERSON] , надаючи іншим співвласникам [PERSON] та [PERSON] процесуальний статус третіх осіб. Спір щодо визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності стосується всіх співвласників, а не окремих осіб. Сторонами у справах позовного провадження є позивач - особа, яка вважає, що її цивільне право порушене і яка пред`явила вимогу про захист порушеного права, і відповідач - особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач і яка, виходячи із заявленої тим правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом, у результаті задоволення якого повинна вчинити відповідні дії (утриматися від таких), може бути примушена до вчинення відповідних дій з метою поновлення прав позивача тощо (ст. 26 ч. 1, ст.ст. 30, 33 ЦПК України). Правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права. Якщо йдеться про кілька відповідачів за пред`явленими вимогами, відповідні питання вирішуються з урахуванням цієї обставини. За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Під час здійснення правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Правильне визначення складу сторін у справі є запорукою ухвалення законного і справедливого судового рішення. При цьому пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зробила висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи. При пред`явленні позову до не до всіх відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому. При цьому у випадку неможливості розгляду справи без участі співвідповідача чи співвідповідачів у зв`язку з характером спірних правовідносин суд залучає його чи їх до участі у справі лише за клопотанням позивача. Згідно з вимогами ст.ст. 50, 51 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. \~ \~ \~ \~Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. \~ \~ \~ \~Як вбачається зі змісту зазначених статей, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Тобто, пред`явлення позову не до всіх відповідачів є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. На виконання вимог ст.ст. 51, 189, 191 ЦПК України у підготовчому судовому засіданні судом вирішувалось питання щодо складу учасників судового розгляду, але відповідних клопотань від позивача та його представника до суду не надійшло. Залучення позивачем до участі у справі [PERSON] та [PERSON] в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, не спростовують висновків суду щодо неналежного визначення позивачем складу сторін, оскільки процесуальний статус відповідача і третьої особи за своїм змістом, процесуальними правами та обов`язками є різним. Крім того, матеріали справи не містять відомостей щодо реєстрації права власності, окрім як на 1/6 частину за позивачем на підставі свідоцтва про право на спадщину, на іншу частину спірної квартири, що, виходячи з вимог ч. 4 ст. 334 ЦК України, також є істотними обставинами при вирішенні питання щодо визначення часток співвласників. У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Виходячи з наведеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Щодо судовий витрат Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати суд залишає за рахунок позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed