Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за участю третьої особи - Мелітопольського міського відділу Державної міграційної служби України. В позові зазначено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . За цією адресою зареєстрований відповідач, який там не проживає. Позивач зазначає, що в цьому будинку відповідач не проживає, його речей та належного йому майна там немає, але в зв`язку з тим, що він зареєстрований в будинку позивача, він позбавлений права вільно розпоряджатися належним йому на праві власності будинком. Позивач просить суд визнати відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку [ADDRESS] . ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд вважає, що відповідач був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, визнає його неявку неповажною та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим ухвалити рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та здійснення судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно договору дарування житлового будинку від 17 червня 2004 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєдновою Н.В., даритель - [PERSON] подарував, а обдарований - [PERSON] прийняв у дар належний дарителю на праві власності житловий будинок разом з усією садибою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 23 червня 2004 року комунальним підприємством «Мелітопольське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 17 червня 2004 року. Згідно довідки, виданої головою квартального комітету № 11 Мелітопольської міської ради Запорізької області від 08 липня 2020 року, відповідач з 02 січня 2016 року не проживає в будинку [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої відділом реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру громадян Департаменту реєстраційних послуг виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 28 липня 2020 року, місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що до теперішнього часу відповідач не знятий з реєстрації у житловому будинку [ADDRESS] . ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, нормами ЦК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Разом із цим, право користуватися житловим приміщенням виникає та існує у особи за наявності відповідного права власності на квартиру (будинок) у цієї особи або у членів її сім`ї. Із припиненням права власності особи або членів її сім`ї втрачається й право особи на користування цим житловим приміщенням. Таким чином, судом було встановлено, що з 02 січня 2016 року відповідач не проживає в належному позивачу будинку, він не є членом сім`ї позивача, його речей та належного йому майна в будинку немає, вимог щодо подальшого проживання у вказаному будинку відповідач не пред`являв, будь-які домовленості між позивачем як власником житла та відповідачем щодо його проживання в будинку відсутні. Вказані обставини порушують права позивача як власника житлового будинку. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] .

Outcome: approved