Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 05 квітня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON] , який керуючи автомобілем «КІА», д/н [NUMBER] по вул. Драйзера, 2-г в м. Києві, порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого скоїві зіткнення з належним йому транспортним засобом «Volkswagen», д/н [NUMBER] під керуванням дружини позивача [PERSON] Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 25.04.2017 року відповідача визнано винним в настанні ДТП. В результаті ДТП належному позивачу транспортному засобу було завдано шкоди, вартість відновлювального ремонту його автомобіля складає 28 503 грн. 06 коп., що підтверджується розрахунком №123030849 від 18.04.2017 року виданим ТОВ «Автосоюз». Цивільно-правова відповідальність власника наземного ТЗ відповідача [PERSON] було застраховано у відповідача ТДВ СТ «Домінанта». 07.04.2017 року позивачем було подано до ТДВ СТ «Домінанта» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а 17.05.2017 року подано заяву про виплату страхового відшкодування з вимогою перерахувати суму страхового відшкодування на рахунок ТОВ «Автосоюз».Проте, станом на день подачі позову до суду виплата страхового відшкодування так і не відбулася, матеріальну шкоду позивачу не відшкодовано. Станом на 20.03.2018 року строк прострочення у виплаті складає 294 дні. Відповідно до виконаного позивачем розрахунку станом на 19.02.2018 року розмір пені за прострочення виплати склдає 6 252.70 грн., розмір збитків від інфляції за прострочення виплати страхового відшкодування складає 2 727 грн. 74 коп., розмір 3% річних складає 686 грн. 41 коп. Крім того, позивачу завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 5 000. 00 грн., яка полягає в тому, що він зазнав моральних страждань та нервового стресу, оскільки хвилювався за свою дружину та дітей, які знаходилися в автомобілі, втратив душевний спокій, змушений був деякий час проводити на станціях технічного обслуговування та не міг користуватися належним йому автомобілем, в результаті чого було порушено звичний уклад його життя та життя його сім`ї. Внаслідок пошкодження належного йому автомобіля він вимушений був збирати велику кількість документів., звертатися за юридичною допомогою, багаторазово звертався до страхової компанії, що позначилося на його душевному стані та призвело до погіршення взаємовідносин у сім`ї. З урахуванням поданих письмових заяв про уточнення вимог позову просив суд ухвалити рішення, яким з відповідача [PERSON] стягнути на його користь суму матеріальних збитків у розмірі 3 045 грн. 95 коп. та вартість проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 2 000.00 грн., а також суму завданої моральної шкоди у розмірі 5 000.00 грн., а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на його користь суму пені за прострочення виплати у розмірі 6 252 грн. 70 коп., розмір збитків від інфляції за прострочення виплати йому відшкодування у розмірі 2 727 грн.. 74 коп., 3 % відсотки річних у розмірі 686 грн. 41 коп. Також просив про стягнення з відповідачів на його користь судових витрат по справі. 10.07.2018 року від відповідача у справі [PERSON] надійшов письмовий відзив на позов, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, які висуваються позивачем до нього в повному обсязі з підстав, викладених у ньому. 03.09.2018 року позивачем у справі до суду подано відповідь на відзив. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 16.07.2018 року відповідачем у справі подано до суду письмове клопотання про витребування доказів. 24.01.2019 року позивачем у справі до суду подано заяву про уточнення позовних вимог. 13.02.2019 року відповідачем [PERSON] до суду подано відзив на заяву про уточнення вимог позову. 25.09.2019 року відповідачем у справі [PERSON] до суду подано відзив на заяву про уточнення позовних вимог. 08.10.2019 року позивачем у справі до суду подано відповідь на відзив відповідача [PERSON] ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 26.03.2018 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків по позову. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.04.2018 року дана справа прийнята до розгляду та у ній відкрито провадження. Ухвалою суду від 19.09.2018 року витребувано докази у справі за клопотанням відповідача у справі [PERSON] . В судовому засіданні позивач та його представник в повному обсязі підтримали вимоги позову та просили суд про його задоволення. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] Представник відповідача у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся на лежним чином. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 05 квітня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON] , який керуючи автомобілем «КІА», д/н [NUMBER] по вул. Драйзера, 2-г в м. Києві, порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого скоїві зіткнення з належним позивачу транспортним засобом «Volkswagen», д/н [NUMBER] під керуванням дружини позивача [PERSON] Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 25.04.2017 року відповідача визнано винним в настанні ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу. (а.с. 14). В результаті ДТП належному позивачу транспортному засобу було завдано шкоди,вартість відновлювального ремонту його автомобіля складає 28 503 грн. 06 коп., що підтверджується розрахунком №123030849 від 18.04.2017 року виданим ТОВ «Автосоюз». (а.с. 20). Цивільно-правова відповідальність власника наземного ТЗ відповідача [PERSON] було застраховано у відповідача ТДВ СТ «Домінанта». 07.04.2017 року позивачем було подано до ТДВ СТ «Домінанта» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а 17.05.2017 року подано заяву про виплату страхового відшкодування з вимогою перерахувати суму страхового відшкодування на рахунок ТОВ «Автосоюз». (а.с. 15-16,19). Проте, станом на день подачі позову до суду 21.03.2018 року виплата страхового відшкодування так і не відбулася, матеріальну шкоду позивачу не відшкодовано. Станом на 20.03.2018 року строк прострочення у виплаті складає 294 дні. Відповідно до виконаного позивачем розрахунку станом на 19.02.2018 року розмір пені за прострочення виплати склдає 6 252.70 грн., розмір збитків від інфляції за прострочення виплати страхового відшкодування складає 2 727 грн. 74 коп., розмір 3% річних складає 686 грн. 41 коп. Під час розгляду справи судом, відповідачем у справі ТДВ СТ «Домінанта» було сплачено на рахунок ТОВ «Автосоюз» в рахунок страхового відшкодування 12 321 грн. 65 коп. (а.с. 90). Позивач в судовому завсіданні зазначив про те, що в будь-якому випадку, сплачена відповідачем 1 сумма не покриває в повному обсязі вартість ремонтних робіт щодо відновлення автомобіля та не відшкодовує вартості завданого матеріального збитку. У зв`язку з цим автомобіль, що належить йому на праві власності до цих пір не відремонтовано. Позивачем з метою визначення вартості відновлювального ремонту було замовлено авто товарознавче дослідження. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, що завданий транспортному засобу позивача, такий складає 15 367 грн. 60 коп. (а.с. 157-162). Крім того, позивач вважає, що йому також було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 5 000. 00 грн., яка полягає в тому, що він зазнав моральних страждань та нервового стресу, оскільки хвилювався за свою дружину та дітей, які знаходилися в автомобілі, втратив душевний спокій, змушений був деякий час проводити на станціях технічного обслуговування та не міг користуватися належним йому автомобілем, в результаті чого було порушено звичний уклад його життя та життя його сім`ї. Внаслідок пошкодження належного йому автомобіля він вимушений був збирати велику кількість документів., звертатися за юридичною допомогою, багаторазово звертався до страхової компанії, що позначилося на його душевному стані та призвело до погіршення взаємовідносин у сім`ї. V. Оцінка Суду. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону №1961-IV). Згідно зі ст. 6 Закону №1961-IV, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону №1961-IV (ст.ст. 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено ст. 1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України).Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України). Відповідно до ст. 511 ЦК України, зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, установлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із ч.ч.1 та 4 ст. 636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні. Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (ст.ст. 36, 37 Закону №1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст. 1194 ЦК України. Згідно положень ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків, власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України. Враховуючи відшкодоване ТДВ «СТ «Домінанта» страхове відшкодування в розмірі 12 321. 65 грн., суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] належить відшкодувати позивачу матеріальну шкоду в розмірі 3 045. 95 грн., яка розрахована наступним чином: (15 367.60 грн. (вартість матеріального збитку) - 12 321.65 грн. (сплачене страхове відшкодування). За проведення експертної оцінки автотранспортного засобу «Volkswagen», д/н [NUMBER] на рахунок ФОП [PERSON] було сплачено 2 000.00 грн, які також підлягають стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача у справі. Щодо стягнення з відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» на користь позивача суму пені за прострочення виплати у розмірі 6 252 грн. 70 коп., розмір збитків від інфляції за прострочення виплати йому відшкодування у розмірі 2 727 грн.. 74 коп., 3 % відсотки річних у розмірі 686 грн. 41 коп., то судом встановлено наступне. Відповідно до положень ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом 15 днів, але не пізніше ніж протягом 90 днів прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Відповідач ТДВ «СТ «Домінанта» був зобов`язаний прийняти рішення про виплату страхового відшкодування до 01.06.2017 року та виплатити таке відшкодування позивачу у справі. Виплата страхового відшкодування має здійснюватися безпосередньо потерпілому або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна. Оскільки станом на 20.03.2018 року виплата страхового відшкодування зі сторони ТДВ «СТ «Домінанта» на рахунок ТОВ «Автосоюз», що здійснює ремонт транспортного засобу позивача не відбулася, тому з відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» на користь позивача підлягає стягненню сума пені за прострочення виплати у розмірі 6 252 грн. 70 коп., розмір збитків від інфляції за прострочення виплати йому відшкодування у розмірі 2 727 грн.. 74 коп. та 3 % відсотки річних у розмірі 686 грн. 41 коп.. Розрахунки, подані позивачем до суду (а.с. 5-7) суд вважає правильними та бере їх до уваги. Щодо стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з послідуючими змінами: «... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». Згідно п. 9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Позивач в своєму позові зазначає, що внаслідок ДТП та пошкодження його власного автомобіля він зазнав моральних страждань та нервового стресу, оскільки хвилювався за свою дружину та дітей, які знаходилися в автомобілі, втратив душевний спокій, змушений був деякий час проводити на станціях технічного обслуговування та не міг користуватися належним йому автомобілем, в результаті чого було порушено звичний уклад його життя та життя його сім`ї. Внаслідок пошкодження належного йому автомобіля він вимушений був збирати велику кількість документів., звертатися за юридичною допомогою, багаторазово звертався до страхової компанії, що позначилося на його душевному стані та призвело до погіршення взаємовідносин у сім`ї. Суд бере до уваги зазначені обставини . Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Враховуючи вищезазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, рекомендаційний характер висновків соціально-психологічних досліджень та судову практику, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, повністю підтвердилися в ході судового розгляду справи по суті. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач вимогу на відшкодування моральної шкоди не визнав взагалі. Враховуючи дану обставину,

Outcome: partial