Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Лікар - психіатр Чутівської ЦРЛ [PERSON] звернувся до суду із заявою про продовження надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги [PERSON] , посилаючись на те, що останній знаходиться на диспансерному обліку з 2001 р. з діагнозом: легка розумова відсталість зі значним порушенням поведінки, потребуючими лікування. Обстежувався в Полтавській обласній психіатричній лікарні в 2001р., останнє стаціонарне лікування в примусовому порядку було проведено з 05.08.2009 по 16.06.2017, у зв`язку із скоєнням протиправних дій. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08.06.2017 р. [PERSON] змінено застосування примусових заходів медичного характеру з лікування у психіатричному закладі зі звичайним наглядом на надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Рішеннями Чутівського районного суду Полтавської області від 11.12.2017, 04.06.2018, 28.01.2019, 25.07.2019, 17.02.2020 та 16.09.2020 продовжено надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку строком на шість місяців. Лікар зауважує, що в період загострення хворий схильний до вчинення протиправних дій, зловживання алкоголем. В разі ненадання [PERSON] примусової амбулаторної психіатричної допомоги його психічний стан може погіршитись, що в подальшому може завдати шкоду йому і оточуючим, а тому просив винести рішення, яким надати останньому примусову амбулаторну психіатричної допомоги. Ухвалою судді від 10.03.2021 відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Лікар-психіатр Чутівської ЦРЛ [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав. Прокурор просив заяву задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні повідомив суду, що не заперечує проти вимог лікаря-психіатра. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і її вирішення, встановив наступне. [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку з 2001 р. з діагнозом: легка розумова відсталість зі значним порушенням поведінки, потребуючими лікування. Обстежувався в Полтавській обласній психіатричній лікарні в 2001р., останнє стаціонарне лікування в примусовому порядку було проведено з 05.08.2009 по 16.06.2017, у зв`язку із скоєнням протиправних дій. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08.06.2017 р. [PERSON] змінено застосування примусових заходів медичного характеру з лікування у психіатричному закладі зі звичайним наглядом на надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Рішеннями Чутівського районного суду Полтавської області від 11.12.2017, 04.06.2018, 28.01.2019, 25.07.2019, 17.02.2020 та 16.09.2020 продовжено надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку строком на шість місяців. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів №18 від 09.03.2021 року, на даний час за своїм психічним станом [PERSON] потребує в наданні йому амбулаторної психіатричної допомоги, оскільки має легку розумову відсталість зі значним порушенням поведінки, у зв`язку з погіршенням психічного стану, у разі ненадання йому психіатричної допомоги, він буде схильний до неконтрольованих вчинків, що нанесе шкоду його здоров`ю та оточуючим (а.с.2-4). Згідно ч. 2, 3 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої письмової згоди особи або без письмової згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Питання про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку вирішується судом за місцем проживання особи. Письмова заява про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку направляється до суду лікарем-психіатром. До письмової заяви, в якій повинні бути викладені підстави для надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди та без письмової згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок лікаря-психіатра, який містить обґрунтування про необхідність надання особі такої допомоги. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи письмову заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До письмової заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Враховуючи, що в разі ненадання хворому медичної психіатричної допомоги його психічний стан може погіршитись, що в подальшому може завдати шкоди оточуючим, суд вважає за доцільне заяву задовольнити та продовжити надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку строком на 6 (шість) місяців. На підставі викладеного,

Outcome: approved