Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (далі - позивач, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 14 779 грн. 85 коп. заборгованості за спожиті комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також 2 270 грн. судових витрат. В обґрунтування позову КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» зазначає, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.05.2020 року. Вказаний будинок перебуває на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». Відповідач користується комунальними послугами, отримує у повному обсязі послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які надає позивач, проте протягом 36 місяців, а саме, з 01.02.2018 року по 01.02.2021 року не здійснює оплату за отримані комунальні послуги, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 14 779 грн. 85 коп. Посилаючись на вказані обставини, на підставі ст. 162 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР) та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 14 779 грн. 85 коп. заборгованості за спожиті комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також 2 270 грн. судового збору. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10.05.2021 року. У зв`язку з помилковим призначенням розгляду справи на вихідний день судове засідання, призначене на 10.05.2021 року, відкладено на 24.05.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2021 року розгляд справи відкладено на 21.07.2021 року. 15.06.2021 року представником відповідача подано до суду для прийняття до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву [PERSON] до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів та зобов`язання вчинити дії, в якій [PERSON] просить: зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» здійснити відновлення працездатності вентиляційних каналів квартири [ADDRESS] ; стягнути з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» на користь [PERSON] 8 736 грн. у відшкодування майнової та моральної шкоди, а також 2 тис. грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.07.2021 року у прийнятті до спільного розгляду з первісним позовом зустрічної позовної заяви у цивільній справі за позовом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовлено. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.07.2021 року розгляд справи відкладено на 08.09.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2021 року розгляд справи відкладено на 09.11.2021 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відповіді на відзив просив розглядати справу без його участі. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 15.06.2021 року, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги є безпідставними, оскільки позивач у розрахунку заборгованості не врахував, що відповідачем здійснено оплату за житлово-комунальні послуги в розмірі 600 грн. за липень 2018 року, 400 грн. за серпень 2018 року та 500 грн. за вересень 2018 року. Крім того, суму боргу необхідно зменшити на 1 569 грн. 96 коп., оскільки загальна сума щомісячних витрат за послуги з утримання будинку та прибудинкової території має розподілятись на 3 393,51 кв.м загальної площі квартир та нежитлових приміщень, а не на 3 070,01 кв.м загальної площі квартир, отже тариф має бути зменшено на 0,75 грн. та складати 7,14 грн. Також, позивач фактично не надає відповідачу послуги з вивезення побутових відходів, але здійснює нарахування за такі послуги в розмірі 31,87 грн. щомісяця, тому суму нарахувань необхідно зменшити на 987 грн. 82 коп. Крім того, наявність різниці у тарифах між особами, які сплачують послуги до 20 числа місяця та після 20 числа місяця порушує принцип рівноправ`я, покладений в основу Загальної декларації прав людини та не відповідає принципу заборони дискримінації, визначеної Конвенцією з прав людини і основоположних свобод, тому позивач безпідставно застосував до позивача збільшений тариф у розмірі 7,89 грн. за 1 кв. м замість тарифу 7,17 грн. за 1 кв. м, відтак, суму нарахувань необхідно зменшити на 1 503 грн. 36 коп. Також, суму нарахувань необхідно зменшити на 961 грн. 20 коп., оскільки позивачем не надавались такі послуги як: технічне обслуговування диспетчерської системи на загальну суму 204 грн. 84 коп.; поливання дворів, клумб та (або) газонів на загальну суму 169 грн. 92 коп.; прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проїзду, протиожеледними сумішами на загальну суму 586 грн. 44 коп. Крім зазначеного, суму нарахувань необхідно зменшити на 1 677 грн. 92 коп. та на 441 грн. 38 коп. у зв`язку з необхідністю проведення перерахунку та зниження плати на суму недоосвоєних витрат на поточний ремонт житлового фонду та недоосвоєння врахованих в структурі тарифу витрат на прибирання прибудинкової території, прибирання сходових кліток. Також, оскільки позивач безпідставно нараховує відповідачу плату за обслуговування непрацюючих вентиляційних каналів у розмірі 7,58 грн. на місяць, суму нарахувань необхідно зменшити на 272 грн. 88 коп. Крім того, не маючи схеми, плану або креслення з визначення меж прибудинкової території навколо житлового будинку [ADDRESS] , позивач не має можливості здійснювати коректні розрахунки вартості послуги з утримання будинку та прибудинкової території, тому суму нарахувань необхідно зменшити на 4 063 грн. 32 коп. Таким чином, загальна сума коштів, на яку необхідно зменшити нарахування відповідачу за надані комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, становить 13 424 грн. 84 коп. У відповіді на відзив на позовну заяву, яка надійшла до суду 16.07.2021 року, позивач зазначив, що нарахування за надані послуги здійснюються, враховуючи витрати підприємства, на умовах чинного договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, який був опублікований у випуску газети «Хрещатик» від 14.07.2015 року № 99 (4695) як договір приєднання відповідно до ст. 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Тарифи та структура тарифу на послуги за утримання будинків і споруд та прибудинкової території, зокрема, за будинком [ADDRESS] , були встановлені розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.04.2015 року № 442, від 06.06.2017 року № 668, за якими позивач нараховував оплату за утримання будинку та прибудинкової території відповідачу. У спірний період позивач надавав відповідачу послуги з прибирання прибудинкової території (здійснюється працівниками з комплексного обслуговування позивача та включено в дану складову тарифу заробітну плату працівника та витрати на інвентар, спецодяг), прибирання сходових клітин (здійснюється працівниками з комплексного обслуговування позивача та включено в дану складову тарифу заробітну плату працівника та витрати на інвентар, спецодяг, спеціальні миючі засоби), дератизації (укладено договори з виконавцем послуг ТОВ «Емпекс» від 26.03.2019 року № 720-Д, від 15.04.2020 року № 933-Д), дезінсекції (укладено договори з виконавцем послуг ТОВ «Емпекс» від 26.03.2019 року № 721-Д, від 15.04.2020 року № 933-Д), обслуговування димовентиляційних каналів (укладено договори з виконавцем послуги ПБВ «Овен» від 14.01.2019 року № 14/0119-01ВК та ТОВ «Ремгазсервіс» від 17.02.2020 року № 17/0220-01ВК), поточний ремонт та технічне обслуговування конструктивних елементів будинку, внутрішньобудинкових систем ХВП, ГВП, водовідведення (здійснюється працівниками позивача структурного підрозділу ЖЕД «Липкижитлосервіс»). Крім того, на виконання рішення Печерської районної у м. Києві ради «Про затвердження схем прибирання прибудинкових територій Печерського району» від 09.09.2010 року № 11 колишнім балансоутримувачем вищевказаного будинку було проведено переобмір прибудинкової території та актом від 29.04.2010 року зафіксовано прибиральну площу та відображено на план-схемі. У 2019-2020 роках позивачем було проведено перерахунки за послуги з утримання будинку та прибудинкової території споживачам житлового будинку [ADDRESS] згідно з наказами від 21.01.2019 року № 6, від 20.02.2019 року № 712, від 04.03.2019 року № 722, від 22.01.2020 року № 9, від 17.03.2020 року № 45, від 23.04.2020 року № 91, від 18.06.2020 року № 135. Відповідачем не доведено належними доказами факту ненадання позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території; відповідних актів-претензій позивач від відповідача не отримував. Вислухавши думку учасників справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 08.02.2017 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.05.2020 року. Розпорядженням Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 20.09.2013 року № 509 «Про перезакріплення майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві адміністрації» передбачено здійснення перезакріплення об`єктів житлового фонду разом з вбудованими нежилими приміщеннями з балансів комунальних підприємств по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс», «Печерська брама», «Хрещатик» та «Печерськжитло» на баланс Комунального підприємства Печерського району м. Києва «Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва». Згідно з п.п. 15, 16 рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури житлово-комунальним господарством міста Києва», Комунальне підприємство Печерського району м. Києва «Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва» перейменовано в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та віднесено його до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації; Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло», Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Хрещатик»; Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама», Комунальному підприємству по утриманню та експлуатації житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» передати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» житловий фонд, який був переданий до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та знаходиться у них на балансі, а також інше нерухоме та рухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на їх балансі станом на 01.08.2014 року. КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» є балансоутримувачем будинків комунальної власності у Печерському районі м. Києва та є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує будинок [ADDRESS] ; є виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, нараховує та збирає квартирну плату з мешканців квартир житлового фонду комунальної власності територіальної громади на обслуговуючій території й збір із власників приватизованих квартир за відшкодування експлуатаційних витрат з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до ст. 10 ЖК УРСР, громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 24 ЖК УРСР, житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території. За положеннями ст. 162 ЖК УРСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Як визначено у п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 цього Закону). Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 цього Закону передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Пунктом 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV, який втратив чинність на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, до 10.06.2018 року тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій розраховувалися виконавцями цих послуг по кожному будинку окремо та встановлювалися органом місцевого самоврядування. У місті Києві тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлювалися, зокрема, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.04.2015 року № 442; з 01.07.2017 року - розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 року № 668 (розпорядження втратило чинність згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.07.2019 року № 1317). Згідно з п. 2 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV, з дня введення в дію цього Закону, крім норм, що регулюють надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, управління будинком, спорудою або групою будинків, ремонту приміщень, будинків, споруд, які втрачають чинність через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом. Оскільки Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII набрав чинності 10.12.2017 року, то з 10.06.2018 року виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) позбавлений повноваження щодо встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Разом з тим, за положеннями п. 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Згідно з п. 3-1 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцями таких послуг або з управителями, визначеними згідно із цим Законом, до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі щодо вивезення побутових відходів - за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. З дати введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зміна будь-яких умов договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, додатків і кошторисів (цін/тарифів) до них забороняється та вважається нікчемною. Виконавець таких послуг або управитель має право достроково розірвати відповідний договір, попередивши про це споживачів не пізніш як за два місяці до дня розірвання договору. З огляду на зазначене, нарахування відповідачу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період 01.02.2018 року по 01.02.2021 року з проводилось позивачем за тарифами, затвердженими розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 року № 668, що для будинку [ADDRESS] становив 7,89 грн за 1 кв. м загальної площі квартири у разі наявної заборгованості та/або оплати після 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень ч. 4 ст. 319 цього Кодексу власність зобов`язує. За положеннями ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, ця стаття встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі, з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, незалежно від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому прав володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку з утримання належного йому на праві власності майна може створювати небезпеку для третіх осіб. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 610, 612 ЦК України). Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач не сплачує в установленому законом порядку грошові кошти за спожиті житлово-комунальні послуги, внаслідок чого, згідно з розрахунком боргу, долученим позивачем до позовної заяви, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за період з 01.02.2018 року по 01.02.2021 року в розмірі 14 779 грн. 85 коп. З урахуванням тієї обставини, що у відповідача наявна заборгованість з оплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, суд частково погоджується з розрахунком позивача щодо нарахування відповідачу плати за ці послуги за тарифами, затвердженими розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 року № 668, що для будинку [ADDRESS] становив 7,89 грн. за 1 кв.м загальної площі квартири у разі наявної заборгованості та/або оплати після 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Разом з тим, позивач при здійсненні розрахунку заборгованості не врахував, що відповідачем було здійснено оплату за житлово-комунальні послуги в розмірі 600 грн. за липень 2018 року та розмірі 400 грн. за серпень 2018 року. Зазначене підтверджується квитанцією № 74 від 18.08.2018 року (а.с. 46) та рахунками-повідомленнями станом на 01.09.2018 року, станом на 01.10.2018 року (а.с. 54), згідно з якими у серпні 2018 року надійшла оплата в розмірі 600 грн., у вересні 2018 року - в розмірі 400 грн. Щодо посилання відповідача на сплату ним 500 грн. за вересень 2018 року, то з розрахунку боргу, наданого позивачем, вбачається, що в жовні 2018 року ним враховано сплату позивачем 578,02 грн. та зменшено на цю суму борг. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 13 779 грн. 85 коп. На час розгляду справи судом відповідач не надав даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку. Інші доводи відповідача про безпідставність нарахування позивачем заборгованості за комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території не приймаються до уваги судом, оскільки не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи. Так, доводи відповідача про невідповідність загальної площі квартир та нежитлових приміщень, відсутність схеми, плану або креслення з визначення меж прибудинкової території, а також порушення принципу рівноправ`я через наявність різниці у тарифах між особами, які сплачують послуги до 20 числа місяця та після 20 числа місяця, не мають правового значення для вирішення спору, оскільки плата за комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території розраховувалась позивачем за тарифами, затвердженими розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 року № 668, з урахуванням загальної площі належної відповідачу квартири, та з урахуванням наявної заборгованості відповідача внаслідок несплати ним грошових коштів за отримані комунальні послуги протягом майже 36 місяців. Доводи відповідача про те, що позивач фактично не надає відповідачу послуги з: вивезення побутових відходів; технічного обслуговування диспетчерської системи; поливання дворів, клумб та (або) газонів; прибирання і вивезення снігу; посипання частини прибудинкової території, призначеної для проїзду, протиожеледними сумішами; обслуговування вентиляційних каналів; а також про необхідність проведення перерахунку та зниження плати на суму недоосвоєних витрат на поточний ремонт житлового фонду та недоосвоєння врахованих в структурі тарифу витрат на прибирання прибудинкової території, прибирання сходових клітин, спростовуються доводами позивача, викладеними у відзиві на позов, про надання ним відповідних послуг та доданими до відзиву копіями договорів з виконавцями послуг та актами прийому-передачі виконаних робіт, зокрема, договору між позивачем та ТОВ «Ремгазсервіс» від 17.02.2020 року № 17/0220-01ВК та акту прийому-передачі виконаних робіт (а.с. 118-123); договорів між позивачем та ТОВ «Емпекс» від 26.03.2019 року № 720-Д, від 15.04.2020 року № 933-Д (а.с. 124-133); договору між позивачем та ПБВ «Овен» від 14.01.2019 року № 14/0119-01ВК та акту прийому-передачі виконаних робіт (а.с. 134-139); договору між позивачем та ТОВ «Емпекс» від 26.03.2019 року № 721-Д та актів здачі-приймання робіт (а.с. 140-150). Крім того, у зв`язку з ненаданням або наданням не в повному обсязі послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, зокрема, з прибирання прибудинкової території, прибирання і вивезення снігу, посипання призначеної для проїзду частини прибудинкової території протиожеледними сумішами (зимове прибирання), прибирання сходових кліток, технічного обслуговування ліфтів, обслуговування систем диспетчеризації, технічного обслуговування та поточного ремонту мереж електропостачання, систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також за наявності інших внутрішньобудинкових інженерних систем, поливання дворів, клумб і газонів, за відповідні періоди позивачем було проведено перерахунки за такі послуги споживачам, у тому числі, житлового будинку [ADDRESS] , згідно з наказами від 21.01.2019 року № 6, від 20.02.2019 року № 712, від 04.03.2019 року № 722, від 22.01.2020 року № 9, від 17.03.2020 року № 45, від 23.04.2020 року № 91, від 18.06.2020 року № 135 (а.с. 151- 175). Зазначені перерахунки враховано позивачем у розрахунку боргу, доданого до позовної заяви. Також, відповідачем додано до відзиву акти-претензії про перерву в наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх ненадання або надання не в повному обсязі від 07.11.2017 року та від 11.01.2019 року. У відповіді на відзив позивач вказує, що відповідач не надав доказів направлення відповідних претензій до позивача щодо якості надання послуг. Однак, суд не погоджується з цими доводами позивача, оскільки відповідачем додано до відзиву докази направлення на адресу позивача акту-претензії про перерву в наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх ненадання або надання не в повному обсязі від 11.01.2019 року рекомендованим повідомленням з описом вкладення у рекомендований лист та відміткою про вручення позивачу 30.01.2019 року (а.с. 76, зв.). У зазначеному акті-претензії, підписаному відповідачем та двома споживачами відповідної послуги, які проживають у цьому ж будинку, вказано, що споживачі, у тому числі відповідач, висловлюють претензії позивачу щодо послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, зокрема, з приводу якості надання наступних послуг: проведення поточного ремонту у 2018 році (у період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року) за відхилення у вигляді: відсутності ознак ремонту фасаду, водовідвідних труб, воронок, слухових вікон, підпірної стіни, відмостки, асфальтування двору, приямків, входів у підвали, не виконання припису ДСНС № 312 від 22.12.2017 року по обробці дерев`яних конструкцій горищ вогнетривкою фарбою (сумішшю) та будь-яких інших робіт, зазначених в акті загального весняного-осіннього огляду будівлі від квітня 2018 року. За результатами перевірки встановлено, що роботи з поточного ремонту не проводились. Відповідно до п.п. 5, 8 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів, у визначених законом випадках - управителів, і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг; своєчасно реагувати на виклики споживачів, підписувати акти-претензії, вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг. Порядок оформлення претензій споживачів визначений у ст. 27 цього Закону. За положеннями вказаної норми у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем). З огляду на вказані норми Закону акт-претензію про перерву в наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх ненадання або надання не в повному обсязі від 11.01.2019 року, отриманий позивачем 30.01.2019 року, можна вважати визнаним позивачем у силу ч. 7 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII. Разом з тим доказів нездійснення позивачем відповідного перерахунку розміру плати за комунальні послуги у зв`язку з не проведенням робіт з поточного ремонту відповідачем не надано; відсутні також докази звернення позивача до суду та вирішення у судовому порядку спору щодо порушеного права позивача на проведення поточного ремонту житлового будинку або здійснення виконавцем відповідного перерахунку розміру плати за комунальні послуги. При цьому, позивач зазначає, що у спірний період здійснював поточний ремонт та технічне обслуговування конструктивних елементів будинку, внутрішньобудинкових систем ХВП, ГВП, водовідведення тощо, та у зв`язку з ненаданням або наданням не в повному обсязі послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, у тому числі, поточного ремонту мереж електропостачання, систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також за наявності інших внутрішньобудинкових інженерних систем, за відповідні періоди позивачем було проведено перерахунки за такі послуги споживачам, у тому числі, житлового будинку [ADDRESS] , при цьому зазначені перерахунки враховано позивачем у розрахунку боргу відповідача, доданого до позовної заяви. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 13 779 грн. 85 коп. заборгованості за спожиті послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч. 1, 10 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 322742 від 01.03.2021 року. Оскільки позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 14 779 грн. 85 коп., однак суд задовольняє позовні вимоги лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 13 779 грн. 85 коп., що становить 93 %, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 111 грн. 10 коп. у відшкодування судових витрат. Також, 08.09.2021 року представник відповідача подав до суду клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн. У статті 141 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг). Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату цих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, акту виконаних робіт, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем надано на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу: договір про надання правничої допомоги від 21.05.2021 року № 21/05/21-1, у п. 3.1 якого зазначено, що сторони погодили, що вартість послуг складає 1 000 грн. за одну годину надання послуг; акт приймання-передачі наданих послуг (детальний опис наданих послуг) від 11.06.2021 року, згідно з яким адвокатом було складено відзив на позовну заяву, загальна вартість наданої послуги становить 2 000 грн.; дублікат квитанції від 14.06.2021 року № 0.0.2160765014.1 про оплату [PERSON] 2 000 грн. згідно з договором про надання правничої допомоги. За таких обставин, оскільки суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 13 779 грн. 85 коп., то з позивача на користь відповідача підлягають стягненню 140 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи викладене,

Outcome: partial