Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

із позовною заявою про визнання права власності на будинок, який відноситься до типу колгоспного, до суду звернулися [PERSON] та [PERSON] . Позов мотивований тим, що позивач не може успадкувати спадкове майно, так як відсутні правовстановлюючі документи. Позивач 1 [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заяв та клопотань на час розгляду справи до суду від останньої не надходило. Позивач 2 [PERSON] в судове засідання не з`явивсь, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв та клопотань на час розгляду справи від останнього до суду не надходило. Представник позивача 2 Дубовик Н.М. в судове засідання не з`явилася, але попередньо надіслала на електронну адресу суду заяву про проведення підготовчого судового засідання у справі за її відсутності та відсутності позивача. Відповідач Остерська міська рада Козелецького району Чернігівської області у судове засідання не з`явився, але попередньо надіслав на електронну адресу суду заяву у якій просить судовий розгляд справи провести без участі його представника та повністю покладається на розсуд суду. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. [PERSON] та її діти: [PERSON] і [PERSON] були членами колгоспного двору та проживали в [ADDRESS] . В погосподарській книзі за 1991-1995 роки за №136 вищевказане домогосподарство відноситься до категорії колгоспних. Головою родини на 1991 рік являється [PERSON] , що підтверджується довідкою старости Бірківського старостинського округу. [PERSON] разом з дітьми - [PERSON] і [PERSON] , станом на 15.04.1991 рік, залишалися проживати у колгоспному дворі як члени колгоспного двору, вели підсобне господарство, доглядали за будинком і господарськими будівлями, а отже, є такими, що не втратили права на частку в колгоспному дворі. Згідно земельної-кадастрової книги від 1993 року за адресою: [ADDRESS] за гр. [PERSON] числилось 0,25 га землі для будівництва та виділено 0,20 га землі для ведення особистого селянського господарства. [PERSON] помер [INFO] . Після смерті члена колгоспного двору - [PERSON] спадщина не відкривалася. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, кожному з членів колишнього колгоспного двору, в тому числі спадкодавцю [PERSON] та позивачам, належало право власності на 1/3 частину спірного домоволодіння. Разом з тим, на сьогодні поняття «колгоспний двір» втратило своє правове значення. Згідно ст. 120 ПК Української PCP 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Відповідно зі ст. 563 ЦК Української PCP 1963 року після смерті члена колгоспного двору спадщина не відкривалася, якщо залишилися інші члени колгоспного двору. Власником майна колгоспного двору залишається член двору, який залишився проживати у цьому колгоспному дворі. Державна реєстрація об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, була введена інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, і стосувалась реєстрації будинків та домоволодінь виключно у містах і селищах міського типу. Такою реєстрацією займались відповідні БТІ при виконавчих комітетах або селищних радах. Державна реєстрація об`єктів нерухомого майна у містах, селищах міського типу та селах відповідними БТІ введена правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими Держжитлокомунгоспом України 13 грудня 1995 року. Таким чином, на час життя [PERSON] і виникнення у кожного з них права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями, діяли норми, які не пов`язували набуття права власності на нерухоме майно в сільській місцевості з державною реєстрацією цих прав у відповідних БТІ (бюро технічної інвентаризації). Позивачі фактично прийняли спадщину як спадкоємці за законом. Інших спадкоємців, які б заявили свої права на спадкове майно померлих немає. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1276 ЦК України - якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Отже, підставою звернення до суду стало те, що двір в [ADDRESS] відноситься до типу колгоспного та питання про право власності на будинок і господарські будівлі можна вирішити тільки шляхом ухвалення судового рішення про визнання за позивачами права власності на будинок як на об`єкт права власності, що тепер належить їм як громадянам України. Відповідно ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, позивач у справі вимушена звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом з метою оформлення права на спадщину, відповідно до вимог чинного законодавства України та державної реєстрації права власності на нерухоме майно. На підставі наведеного та

Outcome: approved