Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Лікар-психіатр 2-А відділення ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева [PERSON] 22 листопада 2018 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO]. Заява обґрунтована тим, що в Полтавську обласну клінічну психіатричну лікарню ім. О.Ф.Мальцева 21 листопада 2018 року о 14 год. 40 хв. за направленням лікаря-психіатра [PERSON] був госпіталізований [PERSON], [INFO], з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, загострення. Також лікар вказував, що в приймальному відділенні Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф.Мальцева під час огляду черговим лікарем [PERSON] не дав усвідомленої згоди на лікування в психіатричному стаціонарі. В своїй заяві лікар просив суд винести рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару. В судовому засіданні лікар повністю підтримав вимоги заяви про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу. Лікар пояснив, що лікування особи в амбулаторних умовах є неможливим, оскільки особа не вважає себе хворою, не критичний до свого стану, категорично відмовляється від лікування. Окрім того, для прийому ліків потрібен лікарський контроль, що неможливо в стаціонарних умовах. [PERSON], за участі якого проводився розгляд заяви, категорично відмовлявся від лікування в умова стаціонару, оспорює наявність в нього психічного захворювання. [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення заяви заперечував та пояснив, що [PERSON] є його батьком, не потребує стаціонарного лікування. [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні наполягали на задоволенні заяви, вважають, що [PERSON] потребує стаціонарного лікування. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Суд, заслухавши лікаря, думку прокурора, особи, щодо якої порушується питання, думку заінтересованих осіб, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що в Полтавську обласну клінічну психіатричну лікарню ім. О.Ф.Мальцева 21 листопада 2018 року о 14 год. 40 хв. за направленням лікаря-психіатра [PERSON] був госпіталізований [PERSON], [INFO], з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, загострення. В приймальному відділенні Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф.Мальцева під час огляду черговим лікарем [PERSON] не дав усвідомленої згоди на лікування в психіатричному стаціонарі. Відповідно до норм ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відтак, аналіз норм ст. 14 Закону дає підстави вважати, що примусова госпіталізація можлива за певних умов, а саме: особа страждає на психічний розлад, а також якщо вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як встановлено судом, [PERSON] є особою, яка страждає на психічний розлад. [PERSON], [INFO], встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, безперервний тип перебігу. Зазначений діагноз не спростований жодними доказами, тому незгода [PERSON] з наявністю у нього психічного захворювання судом оцінюється критично. Окрім того, за висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева від 22 листопада 2018 року [PERSON], [INFO], підлягає госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. Вирішуючи питання про те, що вчиняє [PERSON] та чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] був особою з інвалідністю ІІ групи до 01 січня 2011 року, але черговий переогляд МСЕК не пройшов, відповідно, позбавив себе можливості отримувати відповідну грошову допомогу як особа з інвалідністю, що дає обґрунтовані підстави вважати, що тим самим він позбавив себе можливості самостійно задовольнити свої основні життєві потреби нарівні, що забезпечують життєдіяльність. Категорична відмова [PERSON] від лікування та його некритичність до свого стану фактично є діями, що являють собою безпосередню небезпеку для самого [PERSON], оскільки за висновком лікарів-психіатрів особа потребує такого лікування. Окрім того, [PERSON] вчиняв дії, відомості щодо яких внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, як суспільно небезпечне діяння, за попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 185 КК України. Суд приходить до висновку про обґрунтованість тверджень лікаря щодо необхідності лікування [PERSON] саме в стаціонарних умовах. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра 2-А відділення ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева [PERSON] про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON] підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved