Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Комунальне підприємство «Водоканал» (далі КП «Водоканал») звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за воду і послуги каналізації, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі проживають за адресою: [INFO], та користуються послугами КП «Водоканал», а тому зобовязані щомісяця проводити оплату за спожиту воду і послуги каналізації. Однак, відповідачі всупереч вимогам ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу України, не у повному обсязі здійснювали оплату за послуги, внаслідок чого, за період з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2017 року в них виникла заборгованість у розмірі 11 897 грн. 70 коп. На підставі чого, просить стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір. Ухвалою судді від 11 квітня 2018 року, цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Учасники справи заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не прибули, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином рекомендованим листом із повідомленням, причини неявки у судове засідання відповідачі не повідомили, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Оскільки, представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідачів, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачем надавались відповідачам послуги з водопостачання і каналізації у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до розрахунку суми заборгованості, за період з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2017 року заборгованість відповідачів за надані послуги водопостачання та каналізації складає 11 897 грн. 70 коп. Вказаний розрахунок заборгованості є повним, чітким, обєктивним, він узгоджуються з умовами кредитного договору. Тому, суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Позивач звертався до суду в порядку наказного провадження про стягнення з [PERSON], [PERSON] вищезазначеної суми заборгованості, проте ухвалою суду від 27 лютого 2018 року заявнику відмовлено у видачі судового наказу. Правовідносини з приводу водопостачання та водовідведення регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про питну воду та питне водопостачання». Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є споживач - фізична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, та виконавець. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно до статутних документів, основним видом діяльності комунального підприємства «Водоканал» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м.Запоріжжя й області питної води та водовідведення, тому заявник в силу закону є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення. Нарахування за користування послугами водопостачання та водовідведення проводяться виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку, відповідно до кількості осіб проживаючих за вказаною адресою. Відповідно до ч. 4 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки виникають безпосередньо з актів органів державної влади органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядуванню. Запорізької міської ради № 546 від 28 жовтня 1999 року «Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення» є акт органу місцевого самоврядування, який є обовязковим для виконання на території м. Запоріжжя та є підставою для виникнення правовідносин між КП «Водоканал» та споживачами по водопостачанню та водовідведенню, а відтак і по сплаті вищевказаних послуг. Ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг Нарахування за користування послугами веде постачання та водопостачання та водовідведення проводиться виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку, відповідно до кількості осіб проживаючих за вказаною адресою. У відповідності до п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобовязаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання, підстави виникнення яких передбачені у ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28 жовтня 1999 року встановлено, що збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал». Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи є намір користуватися) цими послугами. Обовязок оплачувати житлово-комунальні послуги виникають у споживачів з моменту користування цими послугами. Доказів про погашення суми боргу, на спростування факту наявності заборгованості чи її розміру станом на час розгляду справи відповідачі не надали. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачі свої зобовязання з оплати послуг за спожиту воду і послуги каналізації виконували неналежним чином, внаслідок чого в них виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 11 879 грн. 70 коп. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Outcome: approved