Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Кожан [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Буського району Львівської області, третя особа Відділу Держгеокадастру у Буському районі про визнання права власності на спадкове майно. Позов обґрунтовує тим, що після смерті її батька [PERSON], який помер 14 лютого 1998 року, відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,77 умовних кадастрових гектарів для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, розташована на території [PERSON] сільської ради Буського району Львівської області. У нотаріальній конторі в оформленні прийняття спадщини їй відмовлено, оскільки відсутній оригінал сертифікату на право власності на землю. У відділі Держгеокадастру у Буському районі у видачі дублікату такого відмовлено, мотивуючи тим що видача дублікатів законодавством не передбачено. Уточнивши позовні вимоги просила визнати за нею право власності на середню земельну частку занальною площею 2,24 га з них з них 1,35 га.-рілля, фактично загальною площею 0,7839 фізичних гектарів, з них 0,3266 га. рілля, 0,4573 га кормові угіддя, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської Ради Буського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька [PERSON], померлого 14 лютого 1998 року. В судове засідання позивачка не зявилась, подала до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, слухати справу без її участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове зсідання не з'явився, подав лист від 10.08.2016 року з проханням справу слухати у відсутності їх представника, проти позову заперечень немає. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Буському районі в судове засідання не зявився, подав лист з проханням справу слухати без його участі, зазначивши, що за Проектом роздержавлення і приватизації земель НААГ «Зірка» Тур»янської сільської Ради народних депутатів Буського району Львівської області, виготовленим Львівським філіалом Інституту землеустрою в 1995 році та затвердженого розпорядженням Голови Буської райдержадміністрації від 17.03.1996 року № 76, розрахована середня земельна частка по сільськогосподарських угіддях становить 2,24 га, з них 1,35 га рілля. Та, беручи до уваги рішення ІХ сесії ІІІ скликання Буської районної ради від 10.02.2000 року «Про затвердження технічної документації «Про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель» на [PERSON] розрахована частка у фізичних гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,7839 га, в тому числі рілля 0,3266 га, кормові угіддя 0,4573 га. За таких обставин на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України прийнято рішення про проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів. Дослідивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Свідоцтвом серії 1-СГ № 102254, виданим 14.02.1998 року [PERSON] сільською радою Буського р-ну Львівської області підтверджується факт смерті [PERSON], про що зроблено актовий запис № 3. Сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) Серії ЛВ № 1224 від 10.04.1997 р., виданий на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 02.04.1997 року № 107 на земельну ділянку площею 1,77 га. без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташована на території [PERSON] сільської ради Буського району Львівської області, виданий на ім'я [PERSON]. Враховуючи лист Відділу Держгеокадастру у Буському районі Львівської області від 22.08.2016 р. № 9-1307-02-3751/2-16 до спадкування підлягає розрахована частка у фізичних гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,7839 га, в тому числі рілля 0,3266 га, кормові угіддя 0,4573 га, оскільки за Проектом роздержавлення і приватизації земель НААГ «Зірка» Тур»янської сільської Ради народних депутатів Буського району Львівської області, виготовленим Львівським філіалом Інституту землеустрою в 1995 році та затвердженого розпорядженням Голови Буської райдержадміністрації від 17.03.1996 року № 76, розрахована середня земельна частка по сільськогосподарських угіддях становить 2,24 га, з них 1,35 га рілля. Та, беручи до уваги рішення ІХ сесії ІІІ скликання Буської районної ради від 10.02.2000 року «Про затвердження технічної документації «Про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель» на [PERSON] розрахована частка у фізичних гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,7839 га, в тому числі рілля 0,3266 га, кормові угіддя 0,4573 га. Судом встановлено, що спадкодавець залишив заповіт. Як вбачається із Дублікату Заповіту від 16.08.1996 року, [PERSON] на випадок своєї смерті склав Заповіт, який посвідчений [PERSON], секретарем виконкому [PERSON] сільської ради народних депутатів Буського р-ну Львівської обл., яким заповів усе належне йому майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, своїй дочці, позивачці по даній справі. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч.1 ст.1235 ЦК Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Судом встановлено, що позивачка отримала у Буській державній нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстроване в реєстрі за № 701, відповідно до якого оформила свої спадкові права на частину спадщини, що відкрилась після смерті її батька. Однак, як зазначалося вище, в оформленні іншої частини спадщини, а саме у вигляді середньої земельної частки площею 1,77 умовних кадастрових гектарів для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, позивачці відмолено у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на землю. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах при спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за заповітом. Згідно з положеннями ст.548 ЦК УРСР від 1963 р., які були чинні на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За ст. 549 ЦК УРСР від 1963 р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 року у ч.б п.2 вказано, що із змісту ст.1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець приймає або не приймає спадщину в повному обсязі. У відповідності до пункту 208, розділу 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, «прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину». Відповідно до діючого Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, зокрема п.3.14 глави 10, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Враховуючи те, що позивачкою прийнято спадкове майно по смерті батька - будинок, земельну ділянку за адресою: Львівська обл.. Буський р-н с.Гутисько-Турянське, грошові вклади, то відповідно до вище зазначених положень чинного законодавства позивачка прийняла усю спадщину, в тому числі і земельну частку (пай). Інших спадкоємців, які могли б претендувати на зазначене майно немає, що підтверджується копією спадкової справи Буської державної нотаріальної контори Львівської області № 203 (а)/1998. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка набула права власності на земельну ділянку після смерті батька на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved