Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Між публічним акціонерним товариством «ПЛАТИНУМ БАНК» (ПАТ «ПтБ») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 183/8305ECLKBPS від 19 лютого 2014 року на суму 17 700,00 грн. 21.07.2015 між ПАТ «ПтБ» та товариством з обмеженою відповідальністю позивачем було укладено Договір факторингу № 20150721-Г, відповідно до якого, ПАТ «ПтБ» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ПАТ «ПтБ», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № 20150721-Г від 21.07.2015 реєстру заборгованостей позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором в сумі 17 039,87 грн., з яких: 13 785,80 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 1 101,79 грн. заборгованість по процентах та комісії; 2 152,28 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості. На виконання умов договору факторингу № 20150721-Г від 21.07.2015 на адресу відповідача, від імені ПАТ «ПтБ» відповідачу направлено повідомлення відступлення права вимоги до позивача. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України. За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідач належним чином не виконав своїх зобовязань за вищезазначеним кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за цим договором в розмірі 17 039,87 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, позивач по справі є новим кредитором за вищезазначеним укладеним відповідачем кредитним договором. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, з урахуванням наведених положень чинного законодавства та беручи до уваги відсутність у справі будь-яких доказів, які б спростовували вимоги позивача, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви позивачем додано платіжне доручення № 1273 від 18.10.2016, яким підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 1378,00 грн., а також надано платіжне доручення від 12.01.2017 № 12814, що підтверджує витрати позивача, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача до суду в розмірі 330,00 грн отже відповідні суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved