Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Лебединська РДА звернулася до суду з даним позовом до відповідачки, мотивуючи вимоги тим, що остання є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є [PERSON] , який проживає окремо. Відповідачка мешкає в с. Межиріч Лебединського району із співмешканцем [PERSON] . Її родина перебуває на обліку сімей, що опинилися у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухилянням матері від виконання батьківських обов`язків та перебуває під соціальним супроводом Лебединського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. У зв`язку зі складними життєвими обставинами, в яких опинилась сім`я [PERSON] , з 10.02.2016 малолітня [PERSON] була влаштована на навчання до Штепівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату. Мати рідко забирала дитину на вихідні додому, а після літніх канікул вчасно не привезла дочку на навчання до закладу. До закладу [PERSON] неодноразово приїздила в стані алкогольного сп`яніння. На даний час [PERSON] перебуває в КУ СОР - Штепівський навчально-реабілітаційний центр. За період навчання дитини в центрі мати жодного разу не відвідувала її, на вихідні, святкові дні та канікули додому не забирала, не цікавиться її життям та здоров`ям, успіхами у навчанні, матеріальної допомоги дочці не надає. Всі ці факти свідчать про свідоме ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини. Тому Лебединська РДА просить позбавити її батьківських прав відносно доньки [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття та сплачувати їх на користь державної установи, опікуна, прийомних батьків, де перебуватиме дитина. Представниця Лебединської РДА в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила і не подала відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представниці позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позовна заява обґрунтована і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Батько дитини, [PERSON] , мешкає окремо. [PERSON] проживає в с. Межиріч Лебединського району із співмешканцем [PERSON] , що вбачається з довідки (а.с. 7) Родина відповідачки знаходиться на обліку сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах, та перебуває під соціальним супроводом Лебединського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Сім`я [PERSON] відвідувалась працівниками Межиріцької сільської ради, фахівцем із соціальної роботи Лебединського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. З [PERSON] проводилася роз`яснювальна робота, але не всі зауваження нею виконувалися (а.с. 16). Житлово-побутові умови проживання родини відповідачки незадовільні, для малолітньої дитини нестворені належні умови проживання, сім`я потребує допомоги, що вбачається з актів (а.с. 19, 20, 21, 22, 23). [PERSON] ніде не працює, зловживає спиртними напоями, її доходом є пенсія по інвалідності (а.с. 8). З інформації про вихованку (а.с. 12) вбачається, що з 10.02.2016 малолітня донька відповідачки була влаштована на навчання до Штепівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату. Мати інколи забирала дитину на вихідні додому, а після літніх канікул вчасно не привезла дочку на навчання до закладу. Відповідачка неодноразово приїздила до закладу в стані алкогольного сп`яніння. З 01.09.2018 малолітня [PERSON] навчається в комунальному закладі Сумської обласної ради - Штепівський навчально-реабілітаційний центр. З характеристики та довідок (а.с. 11, 13, 14, 15) встановлено, що за період навчання дитини в центрі мати жодного разу не відвідувала дитину у закладі, на вихідні, святкові дні та на канікули додому не забирала. [PERSON] не підтримує зв`язку з класним керівником та вихователями дівчини, не цікавиться її життям та здоров`ям, успіхами у навчанні, матеріальної допомоги дочці не надає. Під час канікул та карантину в поточному році [PERSON] перебувала у бабусі [PERSON] в селі Михайлики Шишацького району Полтавської області. Питання доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] розглядалося 21.10.2020 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, що вбачається з протоколу (а.с. 24-25). За висновком органу опіки та піклування Лебединської РДА від (а.с. 26-27) відповідачку доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. Суд вважає, що у судовому засіданні стороною позивача було доведено факт ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що доводиться належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, які в ході судового розгляду спростовані не були, а тому наявні всі підстави для позбавлення її батьківських прав відносно даної дитини. Ухвалюючи рішення, суд також вважає необхідним стягнути з відповідачки кошти на утримання дитини, оскільки згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, положень чинного законодавства, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог Лебединської РДА у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову суд вважає за необхідне також стягнути з відповідачки судовий збір на користь держави, пов`язаний з розглядом даної справи. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved