Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] , яка є правонаступником - [PERSON] (далі - відповідач), з вимогою про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно. 2. Позов обґрунтувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді квартири в [ADDRESS] , земельна ділянка площею 4,39 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на землях Мирнянської сільської ради мас. [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] та земельна ділянка площею 3,42 га на тих же землях ділянка № [NUMBER] . Вона звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено в цьому, оскільки пропущений строк для прийняття спадщини та не надано доказів про постійне проживання з [PERSON] , померлою [INFO] . Померла склала заповіт від 19.05.2011 року, яким все своє майно заповідача позивачу та [PERSON] . Відповідач до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не зверталася. Позивач вважає, що відповідно до ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину, оскільки у визначений строк передбачений ст.1270 ЦК України не відмовилась від спадщини. У зв`язку з чим позивач звернулася до суду з вказаним позовом. 3. У судовому засіданні позивач та її представник наполягали на позовних вимогах та просили їх задовольнити. 4. Відповідач позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Пояснила, що позивачка є її тіткою та все життя доглядала за бабусею по день її смерті. \~ \~ \~ \~ІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2020 року, цивільну справу № 496/473/20, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. 6. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 10.02.2020 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. 7. На виконання ухвали суду від 10.02.2020 року до суду надійшов лист від Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] , померлого [INFO] . 8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 03.04.2020 року підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду на 03.06.2020 року та витребувано у приватного нотаріуса Зезика В.А. спадкову справу щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] . 9. На виконання ухвали суду від 03.04.2020 року від приватного нотаріуса Зезика В.А. на адресу суду надійшла спадкова справа №67/2010 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . \~ \~ \~ \~ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 10. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 23, батьками позивачки є: батько [PERSON] та мати [PERSON] . (а.с. 12) 11. Позивач уклавши шлюб з [PERSON] , змінила своє дівоче прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». (а.с. 12) 12. Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , померла [PERSON] [INFO] . (а.с. 18) 13. Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] [PERSON] , помер [INFO] . (а.с. 16) 14. Згідно довідки Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області №2149 від 24.10.2017 року вбачається, що [PERSON] дочка померлої дійсно доглядала за [PERSON] , яка померла [INFO] , що проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14) 15. Відповідно до довідки Біляївської міської ради №077 від 16.01.2020 року, вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] фактично прийняла спадщину від чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , а/з №10 від 12.02.2010 року. Проживала разом по день смерті та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15) 16. Відповідно до заповіту від 19.05.2011 року, зареєстрованого в реєстрі № 78, посвідченого секретарем виконавчого комітету Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області Макаренко О.І., [PERSON] заповіла все майно [PERSON] , [PERSON] (а.с. 17) 17. Згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17.09.2010 року, за [PERSON] було визнано право власності на спадкове майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 4,39 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №456543 виданого 14.08.2003 року Біляївським відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження Біляївської районної державної адміністрації від 13.11.2002 року №818/2002, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №421, після смерті [PERSON] померлого [INFO] (а.с.26-27). 18. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав від 23.05.2011 року, [PERSON] було зареєстровано право приватної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). 19. Згідно відповіді Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 576/01-16 від 21.02.2020 року державним нотаріусом Ю.А. Шевченко повідомлено, що в результаті перевірки з 2004-2020 роки, спадкова справа до майна [PERSON] , померлої [INFO] та спадкова справа до майна [PERSON] , померлого [INFO] не заводились. (а.с. 53) 20. Відповідно до матеріалів спадкової справи №67/2010 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON] зверталася до приватного нотаріуса Зезик В.А. із заявою про прийняття спадщини (а.с.63-72). 21. Позивач не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, що підтверджується листом державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю.А. за вих. № 445/02-14. (а.с. 6) 22. Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної площею 4,39 га, розташованої за адресою: Одеська область, Біляївський район, Мирненська сільська рада, масив № [NUMBER] , ділянки № [NUMBER] - грошова оцінка становить 93252,95 грн. (а.с.28-29). 23. Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної площею 3,42 га, розташованої за адресою: Одеська область, Біляївський район, Мирненська сільська рада, ділянка №14 - грошова оцінка становить 73101,56 грн. (а.с.30-31). 24. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивачка з 1998 року постійно проживала зі своєю матір`ю [PERSON] , яка померла в 2013 році та доглядала за нею. \~ \~ \~ \~V. Оцінка Суду. 25. Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. 26. У відповідності до п. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 27. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення подається до суду за місцем їх проживання. 28. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 29. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 30. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 31. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. 32. Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). 33. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу 34. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). 35. Як, встановлено судом після смерті матері позивача [PERSON] залишилась спадщина до якої входить: квартира в [ADDRESS] , земельна ділянка площею 4,39 га та земельна ділянка площею 3,4 га розташовані на землях Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області. 36. Згідно заповіту [PERSON] заповіла усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те що на день її смерті належало [PERSON] та [PERSON] . 37. Судом з достовірністю встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , відповідач [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача, наслідки відмови від спадщини їй відомі, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в установленому законом порядку через нотаріальну контору позивач не має можливості. 38. З роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах спадкування», слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. 39. Відповідно до п.п. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 40. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 41. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. 42. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. 43. Таким чином із досліджених матеріалів справи та показів свідка [PERSON] судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом та вона постійно проживала з матір`ю (спадкодавцем) по день її смерті. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку заявниця прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] за одною адресою: [ADDRESS] , по день смерті останньої, [INFO] , відмову від спадщини не заявляла. 44. Щодо позовних вимог позивача про визнання права власності на земельні ділянки, суд приходить до наступного. 45. Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. 46. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 47. Відповідно до статті 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. 48. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. 49. Згідно зі статтею 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). 50. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України). 51. Відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. 52. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 53. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 54. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. 55. Згідно п. 23 роз`яснень Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 56. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. 57. Відповідно до п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку. 58. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 59. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 60. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , суд беручи до уваги, той факт, що інших осіб, які заявили про своє право на спадщину немає, належне померлій майно обтяжено не було, обставини, які б свідчили про усунення позивача від спадкування, судом не встановлені, обраний спосіб захисту цивільного права відповідає вимогам закону, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved