Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що з 22 квітня 2005 року перебувала з відповідачем у шлюбі. Шлюб розірвано рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 грудня 2016 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. 15 листопада 2013 року між ними була досягнута домовленість щодо подальшого матеріального утримання та участі відповідача у вихованні дитини, яка влаштовувала обидві сторони та була оформлена письмово. За домовленістю відповідач мав сплачувати аліменти у сумі, що еквівалентна 1000 дол. США. Певний час відповідач дотримувався виконання цієї домовленості. З 2018 року він почав систематично порушувати умови домовленості, злісно ухилявся від виконання батьківських обов`язків та спілкування з дитиною, матеріальну допомогу надавав не регулярно та у розмірі, що не перевищує 1000 гривень на місяць. Вказаний розмір утримання він визначив самостійно, без урахування потреб дитини. З червня 2019 року відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини. За таких обставин вважає, що відповідач і в подальшому може систематично ухилятися від виконання своїх обов`язків щодо матеріального утримання дитини. Відповідач матеріально забезпечений, працює на двох роботах, інших утриманців не має, має добрий стан здоров`я, придбаває собі вартісне майно, тому вважає, що він спроможний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 8000 гривень. Вказану суму аліментів просила стягнути в судовому порядку. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 26 грудня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно зі ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Оскільки отримана судом інформація не давала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , відповідно до положень частини 10 статті 187 ЦПК України його повідомлення про розгляд справи здійснювалося через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України 26 грудня 2019 року. 26 грудня 2019 року відповідачу також направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за останнім відомим зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 4 лютого 2020 року до суду повернуто конверт із вкладенням. Згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення вказано за закінчення терміну зберігання. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень ст. 274 ЦПК України справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи Відзив на позовну заяву 6 лютого 2020 року відповідачем подано відзив на позов. У відзиві відповідач вказав, що заявлені позовні вимоги визнає частково, оскільки визначений позивачем розмір аліментів є завеликим, не відповідає його матеріальним можливостям. Заперечуючи проти заявлених вимог в частині визначення розміру аліментів, вказав, що заявлений розмір не є обгрунтованим, позивач не вказала на які мінімальні потреби дитини буде витрачати заявлену до стягнення суму. Як батько дитини він усвідомлює, що зобов`язаний брати участь в її утриманні, завжди здійснював ці заходи, сплачував аліменти у розмірі, який був узгоджений з позивачем. У 2017 - 2019 роках його фінансове становище погіршилося, він не мав стабільних заробітків, тому почав сплачувати аліменти в сумі 1000 гривень на місяць, про що попередньо повідомив позивача. У квітні 2019 року він працевлаштувався в ТОВ «Український бізнес хаб» на посаду редактора відділу «Компанії і ринки», через отримання стабільного заробітку зміг надавати дитині матеріальну допомогу в розмірі 2000 гривень щомісячно. У серпні 2019 року він припинив платежі, оскільки заробітну плату на роботі почали виплачувати із затримкою та не в повному обсязі. Зазначає, що нерухомого майна у власності не має. Житло за місце реєстрації належить його рідному брату, який проживає в ній разом з його матір`ю. Він проживає в орендованій квартирі, щомісячний розмір орендної плати становить 5000 гривень. На даний час він офіційно працевлаштований та має постійний дохід, виходячи з реальних можливостей, може забезпечити доньці щомісячні стабільні виплати в розмірі 3000 гривень. Відповідь на відзив 17 лютого 2020 року позивач подала відповідь на відзив. У відповіді вказала, що донька [PERSON] проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Дитину фінансово забезпечує сама, намагається забезпечити дитині гідний та звичний їй рівень життя всіма можливими способами, без участі батька та його підтримки. Під час проживання з дитиною в місті Києві вона несла значні витрати на оренду житла та сплату комунальних послуг, несла витрати на розвиток дитини, її відпочинок, одяг, шкільні приналежності та внески, додаткові освітні послуги, та лікування у разі хвороби. Відповідач надавав дозволи на виїзд дитини за межі України з метою гостювання та туризму, але ніколи не пропонував хоч якось розділити ці витрати, та ніколи не цікавився відпочинком доньки та його плануванням. Всі витрати по подорожах з дитиною по Україні та за її межі вона сплачувала самостійно. З підстав неможливості орендувати житло, вони з дочкою змінили місце проживання. Вона придбала будинок в селі Тулинці Миронівського району Київської області, який потребував негайного ремонту, щоб використовувати його для постійного проживання протягом хоча б кількох років, а не тільки як дачу в літній період на вихідні. Вона вимушена була нести витрати на облаштування будинку. Доказів розміру витрат на дитину не має, оскільки чеки не збирала, додаткові зайняття та виклики лікарів оплачувала в приватному порядку за готівку. Дитині придбаває все необхідне для подальшого розвитку: обладнання (ноутбук, стаціонарний комп`ютер, графічний планшет, телефон, постійне підключення до швидкісного інтернету та інше). Дитина гарно вдягнута, добре харчується, завжди мала все необхідне шкільне приладдя та бажані додаткові зайняття, вона не економить на ліках та додаткових витратах на дитину. Відповідач не наводить доказів, що утримує інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, які б могли враховуватися як поважні при визначенні суми аліментів, інших вагомих аргументів щодо стану свого здоров`я та непрацездатності, намагається уникнути сплати гідних його статків аліментів на доньку, приховує свої статки, не надав доказів про розмір отримуваної заробітної плати. Припускає, що наявність резюме з бажаною оплатою в 40000 гривень на місяць, свідчить про примірний рівень реального доходу, який отримує відповідач. Просила задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів повністю. Фактичні обставини справи Судом встановлено такі фактичні обставини. Сторони з 22 квітня 2005 року перебували у шлюбі. Шлюб розірвано рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 грудня 2016 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві 22 квітня 2005 року, свідоцтвом про народження: серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві 26 липня 2005 року (а.с.,а.с. 5,6). Судом встановлено, що дитина сторін проживає з позивачем по [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджені даними довідки про реєстрацію місця проживання особи за № 5, виданої виконавчим комітетом Тулинської сільської ради Миронівського району Київської області 10 січня 2020 року, довідки за № 02-33/20, виданої Тулинською сільською радою Миронівського району Київської області 13 лютого 2020 року (а.с.,а.с. 76,77). Відповідач працевлаштований. 24 жовтня 2018 року його прийнято на постійну роботу на посаду редактора відділу «Гроші» редакції газети БІЗНЕС Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Бізнес Хаб». 21 червня 2019 року відповідача переведено на посаду заступника головного редактора редакції газети «БІЗНЕС» з окладом згідно штатного розкладу. Такий оклад з січня 2020 року складає 4723 гривні. Такі обставини підтверджені даними наказів директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Бізнес Хаб» № 74 від 23 жовтня 2018 року, наказу № 32 від 21 червня 2019 року, витягу зі штатного розпису товариства вих. № 12 від 15 лютого 2020 року. Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. Моральне виховання та матеріальне утримання дітей є одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає з усталених моральних принципів суспільства й чинного законодавства. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. На підставі положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Згоди щодо утримання дочки сторонами не досягнуто. Відповідач не оспорював тієї обставини, що дитина проживає з позивачем. Оскільки обов`язки по утриманню дітей батьки несуть спільно, згоди щодо розміру аліментів на утримання дітей сторонами не досягнуто, з відповідача аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Вказані норми матеріального права встановлюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення повноліття з урахуванням істотних обставин, що можуть впливати на розмір такого утримання, і це повинно бути доведено сторонами спору належними та допустимими доказами. Заперечення проти позову обґрунтовані тими обставинами, що розмір аліментів, визначений позивачем, є завеликим, не відповідає матеріальним можливостям відповідача. Обставини, які вказані позивачем як підстави для визначення розміру аліментів в сумі 8000 гривень, не доведені належними та допустимими доказами. Позивачем не доведено, що відповідач має дохід у вказаному нею розмірі, не надано доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти у зазначеному нею розмірі. Наявність у відповідача резюме з бажаною оплатою в 40000 гривень на місяць не свідчить про рівень реального доходу, який отримує відповідач, є припущенням позивача. Батьки несуть відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує. Поряд з цим, позивач, посилаючись на ті обставини, що несе значні витрати на утримання дочки, ні в чому її не обмежує, не довела реальність таких витрат. Суд враховує ті обставини, що відповідач працевлаштований, має постійний заробіток в розмірі 4723 гривні, не має інших утриманців. Інших обставин, передбачених ст. 182 Сімейного кодексу України, які мають істотне значення та повинні братися судом до уваги при визначенні розміру аліментів, відповідач не вказав. Суд зазначає, що на визначення розміру аліментів на утримання дитини не впливають майнові відносини сторін, витрати сторін на утримання житла та кредитні борги. При припиненні шлюбних відносин сторони домовились, що розмір аліментів відповідача на утримання дочки складає 3000 гривень. Такий розмір аліментів було узгоджено сторонами в угоді, на яку посилається позивач, укладеній та підписаній сторонами 15 листопада 2013 року. Вказана угода не є договором про сплату аліментів, оскільки вона не посвідчена нотаріально. Поряд з цим, до часу порушення умов цієї домовленості спору щодо розміру аліментів між сторонами не виникало. Висновки за результатами розгляду Згідно правил ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, які можуть бути підставою для задоволення позову в частині визначення розміру аліментів, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. З огляду на правила ст. 80 Сімейного кодексу України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, відсутності у відповідача інших дітей та/або утриманців, відсутності істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, наявності стабільного доходу, а отже і можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб саме дитини, суд дійшов висновку про те, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, який ним визнається. На підставі ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до положень пункту 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Рішення в частині стягнення аліментів з відповідача в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial