Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

КС «Копілка» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві вказала, що 18 серпня 2008 року між позивачем та [PERSON] прізвище якої на даний час [PERSON] укладено кредитний договір № 1853, відповідно до якого відповідачу наданий кредит у розмірі 8000грн. терміном на 24 місяці. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язалася повертати кредит щомісячно, сплачуючи частину кредиту та суму нарахованих відсотків у розрахунку 42% від суми залишку кредиту за кожний календарний день. Однак з моменту укладення кредиту і до 3.07.2014 року умови кредитного договору відповідачка не виконувала, в зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 26745грн. 75 коп., яку просить стягнути з неї в судовому порядку, а також понесені судові витрати при подання позову. В судовому засіданні, призначеному на 30.07.2014 року представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовільнити, а в судове засідання 14.08.2014 року не з'явилась і не надала суду додаткових доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутності, заперечення проти позову, а також заяву про застосування позовної давності. Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позову просив суд відмовити в зв'язку зі спливом строку позовної давності, який встановлений діючим законодавством до даних спірних правовідносин. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 18.08.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № 1853 на суму 8000грн. строк дії якого закінчився 18.08.2008 року(а.с.7). А згідно листа кредитної спілки (а.с.4) вбачається, що відповідачка здійснювала платежі з порушенням наданого графіка, в зв'язку з чим виникла заборгованість по кредиту та відсоткам в розмірі 26745грн. 75 коп. і останній платіж було здійснено 23.03.2009 року. Відповідно до ст.. ст.. 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ст.. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. З листа кредитної спілки (а.с.4) вбачається, що останній платіж проведений відповідачкою 23.03.2009року, а тому перебіг строку позовної давності почався саме з цієї дати, однак позов пред'явлено до суду лише 4.07.2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Виходячи з вищевикладеного, а також враховуючи, що відповідачкою заявлено вимогу про застосування строку позовної давності, а позивачем на спростування даної вимоги жодного доказу не надано, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed