Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог. Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що 10 квітня 2018 року між позивачем і відповідачем було укладено заяву про приєднання №441127311 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). На підставі даної заяви позивач відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку та встановив кредит у сумі 34500 гривень. Процентна ставка за кредитом є фіксованою, і складає 38,00 процентів річних. Плата за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку становить 60 відсотків на рік. Позивач виконав своє зобов`язання за кредитним договором. Відповідач порушив свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 27 листопада 2019 року становить 33435 гривень 95 копійок. Не виконуючи належним чином зобов`язання відповідач порушив законні права позивача, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом. ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 26 лютого 2021 року дану цивільну справу було прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 27 квітня 2021 року було продовжено Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» процесуальний строк для подання відповіді на відзив. ІІІ. Аргументи учасників справи 13 квітня 2021 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач вказав, що 10 квітня 2018 року між Позивачем та Відповідачем укладено Заяву про приєднання №441127311 (договір кредиту) до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжна картка). Однак, Відповідач категорично заперечує проти того, що він був ознайомлений з умовами кредитного договору, погодився з Правилами користування Карткою та Тарифами, і беззастережно приєднався до Договору. На Заяві про приєднання відсутня дата її написання та на останньому аркуші копії цієї Заяви, не його підпис, а підпис невідомої особи. Водночас від відповідача та його представника жодних клопотань про призначення почеркознавчої експертизи не заявлялося та таких клопотань до суду не надходило. За твердженням відповідача згідно ст. ст. 12, 76 - 81 ЦПК України не доведено, що копія Заяви про приєднання, копія Витягу ДКБО та Розрахунок заборгованості, які додані до позову є належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами щодо наявності кредитної заборгованості, яка виникла у Відповідача за період з 10 квітня 2018 року по 27 листопада 2019 року у сумі 33435 грн. 95 коп. Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що гранична сума кредитного ліміту становить 34500 грн. Згідно Розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 22 червня 2018 року Відповідач використав кредитний ліміт, оскільки отримав 34502,62 грн. Однак, позивач замість того, щоб припинити видачу коштів, в односторонньому поряду збільшив розмір кредитного ліміту без погодження з Відповідачем, що вплинуло на порядок обчислення суми наданого кредиту, суми чергових платежів по сплаті кредиту, розміру комісії за отримання готівки за рахунок кредитних коштів, нарахування відсотків за користування кредитною лінією, нарахування відсотків по мінімальному платежу відсотків, нарахування відсотків на переліміт відсотків, розрахунку за операціями в ТСП за рахунок кредитної лінії, прострочену заборгованість за кредитною лінією, суму пені за не погашення прострочених платежів за користування кредитною лінією, тобто Позивач безпідставно і не законно збільшив розмір заборгованості до суми 33435 грн. 95 коп. Проаналізувавши Розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку про рух коштів Відповідач переконався, що основний борг по кредиту в сумі 30854 грн. 33 коп. є значно завищеним і не відповідає дійсності, зокрема: - в період з 10 квітня 2018 року по 06 грудня 2018 року Відповідач користуючись банківською карткою здійснював розрахунки в торгівельних мережах через термінал на не значні суми та отримував готівку через банкомат у значних сумах. Згідно Розрахунку заборгованості вбачається, що Відповідач неодноразово отримував готівку через банкомат. Однак Банк здійснюючи цю фінансову операцію автоматично до суми яка була знята з поточного рахунку Відповідача безпідставно нараховував комісію, чим самим збільшував суму наданого кредиту, що також вплинуло на збільшення розміру відсотків за користування кредитом та суму неустойки. Наприклад: Відповідач 15 квітня 2018 року та 17 квітня 2018 року фактично отримав через банкомат 4000 грн. та 2000 грн. Однак, згідно Розрахунку заборгованості в графі «Сума наданого кредиту» працівником Банку зазначено, що Відповідач 15 квітня 2018 року та 17 квітня 2018 року отримав кредит у сумі 4040 грн. та 2020 грн. Вищезазначені неправомірні дії Позивача щодо обчислення основного боргу по кредиту здійснюються постійно до 27 листопада 2019 року, не дивлячись на те, що 06 грудня 2018 року Відповідач сплатив заборгованість, здав банківську картку для знищення та за його заявою Банк повинен був закрити поточний рахунок № [NUMBER] . Однак, Позивач без продовження строку дії кредитного договору або укладення іншого кредитного договору з 15 березня 2019 року продовжив надавати Відповідачу грошові кошти в позику, обчислюючи заборгованість з урахуванням комісії, відсотків та пені; -06 грудня 2018 року Відповідач сплатив на користь Позивача 24820 грн. з метою погашення заборгованості та закриття поточного рахунку, що підтверджується чеками №9867 та №9869. Однак, згідно Розрахунку заборгованості в графі «Сума погашеного кредиту» зазначено, що 06 грудня 2018 року погашено кредит у сумі 23611,52 грн., тому невідомо на підставі чого Банк зменшив суму повернутого кредиту у розмірі 1208,48 грн.; -згідно Розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 27 листопада 2019 року основний борг за кредитом становить 30854, 33 грн. Однак, згідно виписки по картковому рахунку від 29 березня 2021 року вбачається, що 14 квітня 2020 року було здійснено переказ на рахунок Договірне списання з рахунку для погашення грошових зобов`язань перед Банком в сумі 1753,46 грн. Таким чином, розмір боргу за кредитом в сумі 30854,33 грн. обчислений представником Банку є невірним, оскільки не враховано вищевказаний переказ коштів та не надано належні і достовірні докази цьому факту. Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що станом на 27 листопада 2019 року загальний розмір заборгованості становить 33435 грн. 95 коп., яку Позивач просить стягнути з Відповідача. Однак, враховуючи вищевказані обставини та те, що Заявою про приєднання та Витягом ДКБО за порушення виконання зобов`язань не передбачено відповідальності за не виконання зобов`язань у вигляді відсотків по мінімальному платежу відсотків, відсотків на переліміт відсотків, пеня за не погашення прострочених платежів за користування кредитною лінією, пеня за несвоєчасне погашення процентів, пеня за несвоєчасну сплату комісії, тому загальний розмір заборгованості у сумі 33435 грн. 95 коп. є не вірним, оскільки Позивачем не надано належні та достовірні докази щодо підтвердження даного розміру заборгованості. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 25 травня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив позивач вказав, що на позовну заяву Відповідачем подано відзив, в якому він, зокрема та серед іншого, посилаючись на додану до відзиву довідку від 28 грудня 2018 року видану ТВБВ № 10026/0638 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», зазначає, що заборгованість за кредитом, наданим відповідно до заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування № 441127311 від 10 квітня 2018 року - погашено остаточно з відповідними відсотками, а рахунок мав бути закритий за заявою клієнта від 06 грудня 2018 року, однак копію заяви Відповідач не надає. Позивач вважає, що надана довідка від 28 грудня 2018 року (далі - Довідка) не має відношення до даної справи, оскільки посилання на кредитний договір, що зазначено у Довідці мають інші реквізити, а саме номер та дату його укладення. Так, кредитна заборгованість, яка відповідно до Довідки погашена, виникла за кредитним договором № 63 від 11 квітня 2018 року, а предметом позовних вимог є кредитна заборгованість за договором у вигляді Заяви про приєднання № 441127311 від 10 квітня 2018 року до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та Заяви про встановлення кредитної лінії Крім того, в Довідці чітко зазначено, що картковий кредит погашено в сумі 34500 грн. станом на 28 грудня 2018 року. Відомості про фактичне закриття рахунку відсутні. Отже, видана Довідка від 28 грудня 2018 року не є доказом закриття рахунку або анулювання кредитного ліміту та не підтвердженням наміру Відповідача закрити рахунок та/або анулювати кредитний ліміт, а лише підтверджує фактичне внесення коштів на рахунок та наявність коштів на рахунку Відповідача станом на день видачі цієї Довідки. 19 липня 2021 року відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив. У запереченнях на відповідь на відзив зазначив, що представник позивача у Відповіді зазначав, що довідка від 28 грудня 2018 року, яка видана ТВБВ №10026/0638 філії ГУ по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» не має відношення до даної справи, посилаючись на те, що ця Довідка має інші реквізити, а саме номер та дату його укладення. Однак, дані твердження можна розцінити, як намагання наштовхнути суд до хибного висновку та переконати в тому, що у відповідача було відкрито у Банку два рахунки. Однак, для того, щоб довести суду про те, що Довідка від 28.12.2018 не має відношення до даної справи, представник позивача враховуючи Інструкцію №492, згідно якої всі кредитні справи зберігаються в Банку, мав можливість надати суду належні докази про укладенням між позивачем та відповідачем іншого кредитного договору на суму 34500 грн. та про відкриття іншого поточного рахунку. Але даних доказів до Відповіді не надано, що вказує на безпідставність даних тверджень представника позивача. В свою чергу відповідач вважає, що причиною того, що в Довідці від 28.12.2018 вказано інші реквізити кредитного договору могло статися із-за того, що в квітні 2018 року перебуваючи в банківській установі відповідач не отримав від позивача Заяву про приєднання та паспорт споживчого кредиту, тому йому не було відомо про реквізити та умови кредитного договору. А в грудні 2018 року коли відповідач вирішив закрити рахунок він попросив працівника філії АТ «Ощадбанку» (м. Богуслав вул. Івана Франка, 21) допомогти йому у написанні заяви про закриття банківського рахунку, і можливо із-за цього в Довідці від 28.12.2018 виникла технічна помилка щодо номеру та дати укладення кредитного договору. Це могло статися із-за того, що Банк ототожнює момент отримання Клієнтом банківської картки з моментом фактичного надання кредиту. Крім того, представник позивача стверджує, що Довідка від 28 грудня 2018 року не є доказом закриття рахунку та/або анулювання кредитного ліміту, а лише підтверджує фактичне внесення коштів на рахунок та наявність коштів на рахунку Відповідача станом на день видачі цієї Довідки. Однак, дані твердження є надуманими та хибними, якщо б відповідачу необхідно було отримати відомості про фактичне внесення коштів на рахунок або про наявність коштів на рахунку, то в даному випадку відповідач міг би отримати вищевказану інформацію за допомогою СМС-запиту, в мережі банкоматів або виписки з карткового рахунку в бухгалтерії філії Банку. У Відповіді представник позивача також стверджує, що станом на грудень 2018 року Банк не мав підстав для закриття рахунку, оскільки термін дії картки відповідача не закінчився, відповідної заяви не надходило, простроченої заборгованості не було. Дані твердження є надуманими з наступних підстав: По-перше, представник позивача не надав суду докази про те, що термін дії картки не закінчився. По-друге, щодо думки представника позивача про відсутність у Банку підстав для закриття рахунку, то представник відповідача вже пояснював, що Банк повинен діяти у відповідності до Інструкції №492. Крім того, позивачу необхідно врахувати положення статті 1075 ЦК України, якою визначено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Аналогічні положення містяться у постанові КЦС Верховного Суду від 23.07.2020 року у справі №519/875/14-ц. По - третє, для того, щоб переконатися, що представник позивача вірно стверджує, що у Банка не було підстав для закриття рахунку необхідно нагадати, що таке кредитний ліміт і яка кредитна лінія була відкрита для відповідача. Однак, позивач замість того, щоб прийняти заходи щодо поверненню боргу та закрити банківський рахунок, в односторонньому поряду збільшив розмір кредитного ліміту без погодження з відповідачем. Тому, згідно розрахунку заборгованості здійсненного позивачем вбачається, що станом на 06.12.2018 року вже видано кошти начебто в кредит в сумі 98754,71 грн., що в свою чергу вплинуло на безпідставне збільшення витрат пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги банку, оскільки ці витрати закладені у загальній суми заборгованості. ІV. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надіслав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в позові відмовити, з підстав зазначених в відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. V. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, що 10 квітня 2018 року між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір у вигляді заяви про приєднання №441127311 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (а. с. 11). Постановою КМУ від 05.06.2019 року № 568 «Питання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яка набрала чинності 10 липня 2019 року змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Згідно з п.3.1. шляхом підписання цієї Заяви про приєднання, до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку, клієнт беззастережно приєднується до ДКБО фізичних осіб. За умовами п. 3.4. Заяви про приєднання, Банк, на підставі наданих Клієнтом, відповідно до вимог чинного законодавства України документів, відкриває Клієнту картковий рахунок за тарифним пакетом «Мій комфорт». Згідно з п.п 3.4.1. Клієнту відкривається поточний рахунок № [NUMBER] в гривнах на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку. Банк надає Клієнту Платіжну картку та конверт з персональним ідентифікаційним кодом (п.п. 3.4.2) В своїй Заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) п. 6.2, яка є складовою Заяви на приєднання. Клієнт просив Банк надати йому кредит на споживчі потреби шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії на його кредитний рахунок. Банк встановив Клієнту Кредит у сумі 34500 грн. 00 коп. (п. 6.3. Заяви). Відповідно до Додатку №1 до основного Договору (ДКБО), процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38 (тридцять вісім ) процентів річних за користування кредитними коштами. Плата за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку (овердрафт) становить 60 (шістдесят) відсотків на рік. Згідно з п. 6.10. Заяви на приєднання, всі інші умови Кредитного договору містяться в Договорі. Відповідно до пункту 1.8. розділу XXII ДКБО, датою укладення Кредитного договору є дата підписання Заяви про приєднання уповноваженим представником (працівником) Банку; датою надання Кредиту (частин Кредиту) є дата використання Клієнтом Кредиту (кредитних коштів). Датою встановлення Кредиту є дата направлення повідомлення про надання кредитної послуги та розмір кредиту. Кредитний договір діє до повного виконання Клієнтом всіх грошових зобов`язань за цим договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання Банком Клієнту Кредиту / встановлення ліміту кредитування (пункту 1.9. розділу XXII ДКБО). В п. 1.6.1 розділу XXII ДКБО йдеться про те, що Банк здійснює надання Кредиту шляхом встановлення кредитної лінії на Картковий рахунок Клієнта. Згідно п.п. 1.17.1 розділу XXII ДКБО Клієнт зобов`язується використати Кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму Кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені Кредитним договором. Відповідно до пункту 1.18.2. проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману Клієнтом суму Кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня отримання Кредиту включно, та до дня фактичного повернення Кредиту (його частини). Згідно з п.п. 1.23. будь-яке невиконання Клієнтом умов Договору та додатків, що є його невідємною частиною породжує у Банка право достроково відкликати Кредит, а у Клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за Кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені Договором. За невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Клієнтом зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені Договором, Банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15 % від суми простроченого платежа (п. 1.21 розділу IX. Договору ДКБО). Пеня нараховується у валюті грошового зобов`язання, за неналежне виконання якого вона застосовується, і сплачується в національній валюті за Курсом, встановленим НБУ на 15-00 годину, за київським часом Банківського дня, в який сплачується пеня. Як вбачається із позовної заяви, розрахунком заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, пенею 3% та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання (а.с 14-18), а також власне із відзиву відповідача в період з 10.04.2018 по 06.12.2018 у відповідача виникла перед банком заборгованість у сумі 31740 грн. Вказану заборгованість було 06.12.2018 погашено трьома платежами, про, що у справі містяться відповідні квитанції (а.с. 80) та надано довідку банку погашення заборгованості (а.с. 81). Водночас жодного доказу проте, що відповідачем була повернута платіжна картка банку та подано заяву про розірвання договору кредиту суду не надано. Крім того, в Довідці чітко зазначено, що картковий кредит погашено в сумі 34500 грн. станом на 28 грудня 2018 року. Відомості про фактичне закриття рахунку відсутні. Отже, видана Довідка від 28 грудня 2018 року не є доказом закриття рахунку або анулювання кредитного ліміту та не підтвердженням наміру Відповідача закрити рахунок та/або анулювати кредитний ліміт, а лише підтверджує фактичне внесення коштів на рахунок та наявність коштів на рахунку Відповідача станом на день видачі цієї Довідки. Разом із тим із як вбачається із виписки клієнта [NUMBER] [PERSON] за період з 06.12.2018 по 27.11.2019 відповідач продовжував користуватися кредитним лімітом (знімати кошти та розраховуватися платіжною картою) в наслідок чого і утворилася заявлена позивачем сума боргу (а.с. 112-119). Посилання представника відповідача, на ту обставину, що при знятті готівкових коштів у сумі 4000 грн. та 2000 грн. банком неправомірно списувалася сума 4040 грн. та 2020 грн. відповідно є необґрунтованими оскільки ця сума є сумою зняття коштів плюс 1 % за зняття кредитних коштів про, що відображено в умовах договору. Таким чином, Позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши Відповідачу кредит у встановленому Договором розмірі. Проте, Відповідач порушив умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку, у зв`язку з чим, у Відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того, Боржник вважається таким, ще прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ст. 612 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] належним чином своїх зобов`язань не виконував, у зв`язку з чим за ним станом на 27 листопада 2019 року утворилася заборгованість в розмірі 33435 гривень 95 копійок, яка складається з: - основна заборгованості за кредитом - 30857 гривні 33 копійки; - проценти за користування кредитом -1738 гривень 22 копійки - комісія- 2 гривні 99 копійок; - пеня за несвоєчасне погашення кредиту -576 гривень 83 копійки; - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом -167 гривень 45 копійок; - суми втрат від інфляції на суму простроченого кредиту -52 гривні 52 копійки; - суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених комісій- 17 гривень 72 копійки; - 3% річних на суму простроченого кредиту 49 гривень 32 копійки; - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів -59 гривень 90 копійок. Розрахунок заборгованості Відповідача складений згідно з погодженими сторонами умовами договору, підстав для сумніву у його правильності суд не має. Разом із тим враховуючи правову позицію сформульовану Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17), яка, в силу положень ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права. Суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення процентів за користування кредитом -1738 гривень 22 копійки, комісії - 2 гривні 99 копійок, пені за несвоєчасне погашення кредиту -576 гривень 83 копійки, пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом -167 гривень 45 копійок, суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених комісій - 17 гривень 72 копійки, 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів -59 гривень 90 копійок. З огляду на викладене, враховуючи порушення Позичальником своїх зобов`язань, суд вважає необхідним захистити права кредитора шляхом часткового задоволення позову про примусове стягнення заборгованості з [PERSON] . З урахуванням задоволення позову та на підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з Відповідачів на користь Позивача пропорційно сумі задоволення позовних вимог підлягають понесені ним судові витрати, що складаються з суми судового збору в розмірі 1 921,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial