Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Керівник Дергачівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звернувся з позовом в Дергачівський районний суд Харківської області до [PERSON] « Про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки» ,- Позивач просить , визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку ( кадастровий номер [NUMBER] ) загальною площею 0.1500 га . серія [NUMBER] від 15.01.2010 року виданий на ім'я [PERSON] , який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею , договорів оренди землі № 011069300058 . Зобов'язати [PERSON] ( іпн: [NUMBER]) повернути на користь держави в особі : Головного управління Держгеокадастру у Харківській області земельну ділянку ( кадастровий номер [NUMBER] ) загальною площею 0.1500 га . серія [NUMBER] від 15.01.2010 року , розташовану за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Черкаська Лозова в-д Ново- Кам'яний 12. Представник Дергачівської місцевої прокуратури в судове зсідання не зявився , відповідно до поданої заяви просив суд розглядати справу у його відсутність без фіксації технічними засобами , наполягав на задоволенні позову. Представники Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не з'явились , причини неявки суд не повідомили . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , згідно поданої заяви не заперечує про задоволення позову просить розглядати справу у його відсутність. Суд , вивчивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позову з наступних мотивів . Судом встановлено , що Дергачівською місцевою прокуратурою з метою вжиття заходів представницького характеру , встановлено стан додержання вимог земельного законодавства. Встановлено, що рішенням L сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 02.10.2009 громадянину [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS]. Рішенням LI сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 06.11.2009 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у приватну власність вказаному громадянину земельну ділянку для будівництва, та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд площею 0,1500 га в с. Черкаська Лозова, по в'їзду Ново-Кам'яний, 12 У подальшому на підставі рішення LI сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 06.11.2009 виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 15.01.2010 на ім'я [PERSON], який зареєстровано в управлінні Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області за №011069300058. Однак, рішення Черкасько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 06.11.2009, на підставі якого виготовлено вищевказаний державний акт на право власності на земельну ділянку, винесено з порушенням вимог чинного законодавства та з перевищенням повноважень Черкасько-Лозівським сільським головою Дергачівського району Харківської області [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до листа відділу у Дергачівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області № 10-20-0.23.18-435/109-17 від 09.06.2017 спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення знаходиться за межами с.Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області. Згідно з висновком спеціаліста ПП «Перспектива-Земля» вартість спірної земельної ділянки по в'їзду Ново-Кам'яний, 12 в с. Черкаська Лозова складає 144 043 грн. Відповідно до ст.ст. 17, 122 ЗК України (в редакції на момент видачі спірних державних актів) повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів належали районним державним адміністраціям, у зв'язку з чим, Черкасько-Лозівська сільська рада взагалі не була уповноважена на прийняття рішень щодо спірної земельної ділянки. Окрім цього, відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється, зокрема, на принципі народовладдя, законності, гласності, колегіальності. Згідно з вимогами ст. 59 вказаного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Опрацюванням інформації встановлено, що перелічені вище рішення від 02.10.2009 та 06.11.2009 складені та підписані особисто Черкасько-Лозівським сільським головою [PERSON] без попереднього винесення даного питання на розгляд депутатів Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, про що свідчать протокол та рішення 51 сесії 5 скликання від 06.11.2009 з яких вбачається, що вказані питання на розгляд ради не виносилися, не розглядалися та відповідні рішення не приймалися. Таким чином, вказаним органом місцевого самоврядування відповідне рішення про передачу [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0,1500 га, не приймалося. Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» (зі змінами та доповненнями) державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування. Вказана правова позиція доведена пунктом 2 листа заступника Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм земельного права» від 27.09.2012 №10-1391/0/4-12 та в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Державний акт про право власності на земельну ділянку є документом, що лише посвідчує право власності (у разі його існування на підставі відповідного рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування), та сам по собі не може бути підставою виникнення права власності. Пунктом 4 ч.2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав передбачено відновлення становища, яке існувало до порушення. Частиною 3 ст. 152 ЗК України також визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Оскаржуваним державним актом на право власності на земельну ділянку, на підставі якого за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку, порушено інтереси держави у вигляді раціонального та ефективного використання земельних ресурсів, які є власністю народу України відповідно до положень ст.14 Конституції України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо незаконність його набуття не встановлена судом. Відповідно до інформації відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області від 09.06.2016 № 10-20-0.23.18-435/109-17 та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №90567787, на теперішній час власником спірної земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] залишається [PERSON] Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо незаконність його набуття не встановлена судом. Таким чином , суд вважає , що спірна земельна ділянка вибула з володіння держави, як законного власника, не з її волі, за відсутності згоди позивача та прийнятого компетентним органом рішення про її передачу в приватну власність. Статтею 14 Конституції України та ст. 373 ЦК України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України право власності на землю набувається на підставі Конституції України, Земельного кодексу України. Стаття 321 ЦК України гарантує непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні. Наявність державного акта на право власності на спірну земельну ділянку, виданого всупереч встановленому законом порядку, а також подальше відчуження вказаної земельної ділянки порушує інтереси держави, як власника, щодо реалізації передбаченого ч.1 ст. 319 ЦК України права вільно розпоряджатися нею через уповноважений орган виконавчої влади і є підставою для втручання органів прокуратури. Враховуючи викладене,

Outcome: approved