Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Комунальне підприємство «Південно-Західні тепломережі» звернулось із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] до 09.12.2019 р. був власником квартири [ADDRESS] , споживав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на підставі Договору №4313 від 17.07.2008 р.. Однак, [PERSON] не оплачував спожиті в період з 01.07.2017 р. по 01.12.2019 р. послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 12293,75 грн.. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути 3% річних у розмірі 583,63 грн., та інфляційні витрати у розмірі 1007,37 грн.. В судове засідання представник позивача, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судові засідання не з`являвся, причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. [PERSON] до 09.12.2019 р. був власником квартири [ADDRESS] , споживав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 06.11.2007 р. посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Паляниця Л.С., договором №4313 від 17.07.2008 р.. За приписами ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Верховний Суд України в постанові від 30.10.2013 р. у справі №6-59цс13 висловив правову позицію, згідно якої зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг. З матеріалів справи вбачається, що відповідач неналежно виконував свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.07.2017 р. по 01.12.2019 р. послуг з теплопостачання, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 13884,75 грн., яка підтверджується довідкою та розрахунком заборгованості. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 611 ЦК, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд України в постанові від 17.10.2011 р. у справі №6-42цс11 висловив правову позицію, згідно якої проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями., а носять компенсаційний характер. Отже, за змістом наведеної норми закону про нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічне положення міститься у постановах Верховного Суду України від 06.06.2012 р. у справі №6-49цс12, від 24.10.2011 р. у справі № 6-38цс11. У зв`язку з простроченням оплати споживчих житлово-комунальних послуг, відповідач зобов`язаний сплатити на користь КП «Південно-Західні тепломережі» 3% річних у розмірі 583,63 грн., та інфляційні витрати у розмірі 1007,37 грн. що підтверджується розрахунком заборгованості за період 01.08.2017 р. - 15.05.2020 р.. Доказів погашення зазначених сум суду не надано. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, що понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved