Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, за участю заінтересованої особи Мелітопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). В заяві зазначено, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] . Однак, мати заявниці померла на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим в м. Севастополі, де заявниці були видані довідка про смерть та свідоцтво про смерть, але зразка Російської Федерації. В теперішній час заявниця звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з метою реєстрації на території України смерті своєї матері. Однак, отримати свідоцтво про смерть заявниця не може, оскільки у неї відсутні визначені українським законодавством документи, що підтверджують факт смерті, а наявні довідка та свідоцтво про смерть, які були видані заявниці на тимчасово окупованій території, є незаконними та не створюють правових наслідків на території України. Заявниця просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Київ, яка померла [INFO] у віці 56 років, місце смерті м. Севастополь, Україна. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, в заяві зазначено про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримують в повному обсязі. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим ухвалити рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та здійснення судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно свідоцтва про народження, виданого 13 червня 1986 року Дніпровським відділом запису актів громадянського стану м. Києва, [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про народження [INFO] зроблено відповідний запис № 2814. Згідно довідки про смерть № С-00764, виданої 30 квітня 2020 року відділом записів актів цивільного стану Балаклавського району міста Севастополя Управління записів актів цивільного стану міста Севастополя, [PERSON] померла [INFO] , місце смерті м. Севастополь, Російська Федерація, запис акту про смерть № 170209920000100497005 від 30 квітня 2020 року. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 30 квітня 2020 року відділом записів актів цивільного стану Балаклавського району міста Севастополя Управління записів актів цивільного стану міста Севастополя, [PERSON] померла [INFO] . Зазначене свідоцтво про смерть видане зразка Російської Федерації та завірене відбитком печатки Російської Федерації. Згідно відмови Мелітопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у проведенні державної реєстрації смерті від 12 травня 2020 року, заявницею не пред`явлено документ, який відповідає нормам чинного українського законодавства. ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 4, ч. 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 2) встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Відповідно до ч.ч. 1 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так, в березні 2014 року територія АР Крим була анексована Російською Федерацією та на території АР Крим було запроваджене законодавство Російської Федерації. Тому зазначені вище довідка про смерть та свідоцтво про смерть, відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. В зв`язку з чим заявниця не може зареєструвати смерть своєї матері. Судом було встановлено, що реєстрація смерті в органах реєстрації актів цивільного стану держави Україна не проводилась. Оцінюючи подані заявницею документи, які були видані на території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, суд враховує, що смерть громадянина України на окупованій території є юридичним фактом, що є наслідком виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що має юридичне значення, смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Київ, яка померла [INFO] у віці 56 років, місце смерті м. Севастополь, Україна, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення такого факту, що надасть заявниці можливість отримати у державних органах України свідоцтво про смерть особи, яка була громадянином України. На підставі вищевикладеного, аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що встановлення даного факту, що має юридичне значення, заявниці необхідно для державної реєстрації смерті її матері, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви та встановлення факту смерті.

Outcome: approved