Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради (далі - Позивач) в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що згідно наказу Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради від 21.05.2019 року за № 35, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Батьки дитини [PERSON] : [PERSON] (далі - Відповідач -1) та [PERSON] (далі - Відповідач -2) перебувають у зареєстрованому шлюбі. Батько дитини - [PERSON] , з дитиною не проживає, матеріально дитину не забезпечує, належним чином не піклується про стан здоров`я, не приділяє належну увагу вихованню та розвитку дитини. Мати дитини - [PERSON] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приділяє належну увагу вихованню та розвитку дитини, залишає дитину на сторонніх людей, зловживає алкогольними напоями, матеріально дитину не забезпечує, не піклується про стан здоров`я дитини. У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача змушений звернутися до суду та просити суд позбавити батьківських прав [PERSON] , у відношенні до її малолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особистий рахунок дитини відкритий в Державному ощадному банку України, а також, позбавити батьківських прав [PERSON] , у відношенні до його малолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особистий рахунок дитини відкритий в Державному ощадному банку України. Відповідачі у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подали. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача позов підтримала в повному обсязі, також надала суду заяву в якій проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. Третя особа, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , також в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином були повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ними причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили та не подали відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Судом також встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває в Управлінні - службі у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах згідно з наказом від 21.05.2019 року за № 35 (а.с.6). Актом обстеження житлово-побутових умов встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , проживає малолітній [PERSON] , [INFO] , санітарний стан житлового приміщення незадовільний, є лише спальні місця, телевізор, стіл, стілець, сезонний одяг та взуття. При цьому, мати, [PERSON] , разом з дитиною не проживає, участі у житті дитини не приймає (а.с.12). Відповідно до довідки та характеристики КЗО «НВК № 72» ДМР, в якій навчається малолітній [PERSON] , [INFO] , дитина потребує особливої уваги та постійного контролю дорослого під час навчально - виховного процесу. Особливості комунікативної поведінки хлопчика ускладнюють процес навчання у школі та потребують допомоги, супроводу фахівця (а.с.3-4). Відповідно до інформації КНП «ДЦПМСД № 5» ДМР, малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку лікаря - невролога, лікаря - психіатра, батьки дитини не приділяють достатньо уваги малолітньому, дитина потребує комплексне обстеження (а.с.18). Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] неодноразово була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч.2 ст. 184 КУпАП, що підтверджується постановами Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2019 року за № 205/3013/2019 - попередження, та від 30.07.2019 року за № 205/5575/2019 року - у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн. 00 коп. (а.с. 14-15). Згідно висновку Органу опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, такий компетентний орган вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] , батьківських прав у відношенні до їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З аналізу норми, що міститься у пункті 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Вказані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При цьому, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Зважаючи на те, що відповідачі, будучи батьками дитини, не цікавляться життям дитини, не приймають участі в її вихованні та утриманні, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків та в їх діях вбачається винна поведінка відносно дитини, суд доходить висновку що відповідачі свідомо нехтують батьківським обов`язками та відмовляються приймати участь в житті своєї дитини. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що вжиття таких крайніх заходів як позбавлення батьківських прав відповідає саме інтересам дитини, оскільки забезпечить її розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, та ґрунтується на законі і є пропорційним заходом реагування на поведінку відповідачів. Суд також не вбачає підстав для попередження відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останнім положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Таким чином, враховуючи інтереси дитини, вказані приписи чинного законодавства, та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, про те, що позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] , [PERSON] , батьківських прав у відношенні до їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є такими, що ґрунтуються на законі, внаслідок чого підлягають задоволенню. Позбавляючи відповідачів батьківських прав суд виходив з того, що останні характеризуються негативно, протягом тривалого часу не займаються утриманням, вихованням та навчанням дитини, під час розгляду справи не змінили своє ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, що свідчить про відсутність в них наміру займатись вихованням та утриманням своєї дитини. Окрім цього, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки судом встановлено, що відповідачі не виконує своїх батьківських обов`язків, самоухиляються від виховання та матеріального забезпечення дитини, не піклуються про його життя та здоров`я, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача повністю, у тому числі й вимоги, щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] , аліментів у розмірі ј із кожного відповідача окремо, оскільки відповідачі, в силу вимог ст. 180 СК України будучи батьками дитини, зобов`язані його матеріально утримувати. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Суд зауважує, що відповідачі, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду даної цивільної справи по суті, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надали, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь держави судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. з кожного окремо. На підставі викладеного,

Outcome: approved