Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Лікар-психіатр КНП «Обласної клінічної психіатричної лікарні Кіровоградської обласної ради» звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] з метою надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заяву обґрунтовує тим, що поставлений діагноз: шизоафективний розлад, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність та може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Лікар-психіатр в судовому засіданні пояснив, що теперішня госпіталізація обумовлена погіршенням психічного стану. Потребує активного стаціонарного лікування, оскільки відмовилась приймати ліки, що потягло загострення. Проходила лікування у 20.07.2011 по 19.08.2011, з 07.12.2021 по 24.12.2012, з 29.05.2018 по 18.06.2018. [PERSON] проти примусової госпіталізації заперечувала, зазначила що має інший діагноз таксоплазмоз головного мозку, який дає ускладнення на нервову систему. Вважає, що може пройти лікування в іншій лікарні. Просила у задоволенні клопотання відмовити. Прокурор заяву підтримала. В судовому засіданні допитаний в якості свідка батько [PERSON] [PERSON] , який суду показав, що донька приймала підтримуючу терапію, по назначеній лікарем схемі, працювала, перебувала в оточенні людей її стан був стабільним. Останній час донька відмовилась приймати ліки, її стан погіршився, вона стала агресивною, шантажує, що в разі не виконання її вимог вип`є велику кількість ліків. Вважає, що донька потребує примусової госпіталізації. Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідка, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Вперше порушення психічного характеру батьки помітили восени 2010 року, донька стала дратівливою, плаксивою, стала говорити, що вона менш талановита, ніж навколишні студенти, володіє меншими здібностями. Різке погіршення психічного стану батьки помітили, коли донька приїхала на літні канікули. Неодноразово лікувалася в психічній лікарні. Останнім часом проживала в Дніпропетровську, там стала поводитись неадекватно, ночами дзвонила батькам, стверджувала, що вони її калічать, відмовлялась їхати додому. Остання госпіталізація проводилась з 29.05.2018 по 18.06.2018. Зі слів батьків на протязі останнього року перестала приймати ліки, стала агресивною по відношенню до батьків, замахується на матір, звинувачує батьків, що вони її травили медикаментами, нанесли їй велику шкоду. Вдома стверджує, що нап`ється ліків, щоб померти. Батько [PERSON] [PERSON] звернувся до лікарні з заявою про госпіталізацію доньки у зв`язку з погіршенням її психічного стану. Діагноз: шизоафективний розлад. Відповідно до ч.1 ст.13 ЗУ «Про психіатричну допомогу», особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною 2 ст.13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених ч.1 цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті щодо госпіталізація особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра, без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч.1 ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви, про примусову госпіталізацію, надається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Зібрані у справі докази вказують про наявність підстав для задоволення заяви. На підставі ст.ст. 13, 14, 16-19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved