Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В серпні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що в провадженні Бориспільського районного управління юстиції перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-78, виданого 12 липня 2001 року Бориспільським районним судом Київської області, про стягнення з неї на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 1741 гривні 43 копійки. 29 жовтня 2001 року державний виконавець Муцька Л.Г. винесла постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] . В подальшому [PERSON] сплатила вказану суму грошових коштів на користь [PERSON] . Незважаючи на це, державний виконавець не скасував арешт, накладений на майно боржника. Тому [PERSON] просить зняти арешт з Ѕ частини земельної ділянки площею 1,6582 га з кадастровим номером 3220884000:04:001:0501 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовується в Київській області, Бориспільський район, Іванківська сільська рада, накладений постановою ВДВС Бориспільського РУЮ Київської області від 29 жовтня 2001 року. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.21). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.27). ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву, якою підтримав пред`явлений позов та просив його задовольнити, а розгляд цивільної справи проводити за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився та про своє ставлення до пред`явленого позову суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] надала до суду заяву, якою просила здійснити розгляд справи за її відсутності, а також вказала, що підтримує позов та просить суд його задовольнити. IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 12 липня 2001 року Бориспільським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист №2-78 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 1741 гривні 43 копійки (а.с.5). В ході примусового виконання вказаного виконавчого листа державним виконавцем Бориспільського районного управління юстиції Муцькою Л. Г. була винесена постанова серії АА №618676 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою був накладений арешт та заборона відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] (а.с.5). Згідно Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.7-8) вбачається, що на нерухоме майно [PERSON] накладено арешт. При зверненні [PERSON] до Бориспільського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, їй було роз`яснено, що згідно бази даних автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 14 березня 2019 року у відділі на примусовому виконанні відсутні виконавчі провадження боржником за якими є [PERSON] . У зв`язку з цим, їй рекомендовано звернутись до суду з позовом про зняття арешту з майна (а.с.6). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються положеннями Закону України «Про виконавче провадження». V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. У відповідності до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно з п.2 ч.4 ст.59 цього Закону підставою для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. Відповідно до ст.317 та ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що виконавче провадження, в межах якого накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] було відкрито у зв`язку зі стягненням боргу у розмірі 1741 гривні 43 копійки на користь [PERSON] . Разом з цим, [PERSON] у повному обсязі сплатила суму боргу на користь [PERSON] , тобто виконала рішення суду. Дана обставина підтверджується заявою [PERSON] зі змісту якої остання вказує, що не має претензій до [PERSON] (а.с.16). Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, наведені позивачем, які свідчать про факт завершення виконавчого провадження на підставі якого було накладено арешт на все нерухоме майно. В той час як накладений арешт перешкоджає позивачу на власний розсуд розпоряджатись нерухомим майном, зокрема Ѕ частиною земельної ділянки площею 1,6582 га з кадастровим номером 3220884000:04:001:0501 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовується в Київській області, Бориспільський район, Іванківська сільська рада. За вказаних обставин суд вважає за необхідне зняти арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №618676 від 29 жовтня 2001 року. Разом з цим, суд не вбачає підстав для звернення рішення суду до негайного виконання. Оскільки, за змістом ч.1 ст.430 ЦПК України не передбачено негайного виконання рішення у справах про зняття арешту з майна. На підставі викладеного та

Outcome: partial