Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача. В листопаді\~2020\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ТОВ «СОЛОМА»\~про стягнення\~заборгованості по\~заробітній платі\~та середнього\~заробітку за\~час затримки\~розрахунку.\~В обґрунтування\~позову зазначила,\~що 03.10.2019\~року вона\~була прийнята\~на роботу\~у ТОВ\~«СОЛОМА» на\~посаду прибиральниці\~виробничих приміщень\~господарської дільниці,\~згідно наказу\~№ 266-К\~від 03.10.2019\~року.\~Заробітна плата,\~яку вона\~отримувала на\~підприємстві,\~була її\~єдиним джерелом\~доходу.\~З травня\~2020\~року виплата\~заробітної плати\~працівникам підприємства\~була припинена,\~і за\~квітень 2020\~року вона\~вже не\~отримала зароблених\~грошей,\~як і\~в наступні\~місяці.\~При зверненні\~до адміністрації\~товариства не\~отримано було\~відповіді на\~питання коли\~буде здійснена\~виплата заборгованості\~по заробітній\~платі,\~після чого\~спілкування між\~адміністрацією та\~працівниками не\~мало не\~тільки конструктивного,\~а і\~інформаційного характеру.\~Неодноразові звернення\~до керівництва\~підприємства з\~приводу виплати\~заборгованості не\~мали позитивного\~результату та\~призвели до\~масового звільнення\~працівників,\~які були\~вимушені без\~отримання зароблених\~грошей,\~звільнятись з\~підприємства.\~Поставлена у\~тяжке матеріальне\~становище невиплатою\~заробітної плати\~я також\~вимушена була\~звільнитись з\~підприємства за\~власним бажанням\~та зазначенням\~причини її\~рішення про\~звільнення,\~а саме:\~невиконання власником\~підприємства законодавства\~про працю.\~Згідно наказу\~№ 235-К\~від 13.10.2020\~року вона\~була звільнена\~з ТОВ\~«СОЛОМА» за\~ч.\~3\~ст.\~38\~КЗпП,\~при цьому\~зі нею\~не було\~здійснено повного\~розрахунку по\~виплаті заборгованості\~по заробітній\~платі,\~компенсації за\~відпустку,\~вихідної допомоги\~при звільненні.\~Заборгованість підприємства\~на 13.10.2020\~року,\~згідно розрахункового\~листа,\~складає 32391,37\~грн.\~Виконувати свої\~обов`язки підприємство,\~наміру не\~має. Сума середнього\~заробітку на\~підприємстві складала\~4300,98\~грн.,\~на день\~пред`явлення позову\~строк затримки\~виплати заробітної\~плати складає\~8\~календарних місяців,\~тобто сума\~середнього заробітку\~за весь\~час затримки\~складає:\~(4300,98\~грн.\~*\~8\~місяців)\~=\~34407,84\~грн. Підприємство-відповідач, проігнорувавши закон, порушило трудові права та право на соціальний захист, не перераховуючи страхові внески до Пенсійного Фонду України, позбавило працівників страхового стажу з травня 2020 року. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ТОВ «СОЛОМА» на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 32391,37 грн.; стягнути з ТОВ «СОЛОМА» на її користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення по справі. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.11.2020 року цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.12.2020 року, відкладено слухання, та витребувано від ТОВ «СОЛОМА» довідку про заборгованість по заробітній платі [PERSON] , про розмір її середнього/середньоденного заробітку, про розмір заборгованості за її невикористану відпустку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.01.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила стягнути заборгованість по заробітній платі з травня 2020 року по жовтень 2020 року та середній заробіток; не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «СОЛОМА» в судове засідання не з`явився без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутністю не надавали, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталися, а також не скористалися правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.10.2019 року позивач [PERSON] була прийнята на роботу у ТОВ «СОЛОМА» на посаду прибиральниці виробничих приміщень господарської дільниці, згідно наказу № 266-К від 03.10.2019 року. Згідно наказу № 235-К від 13.10.2020 року [PERSON] було звільнено з ТОВ «СОЛОМА» за власним бажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпП, що підтверджується копією трудової (а.с.7-8). За час роботи у ТОВ «Солома» перед позивачем виникла заборгованість із виплати заробітної плати, так, згідно розрахункового листка за жовтень місяць 2020 року, борг підприємства на кінець місяця складає 32391 грн. 37 коп.(а.с.10). Відповідно про індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, надану позивачем, встановлено, що з травня 2020 року по вересень включно позивачу [PERSON] було нараховано заробітну плату, однак страхові внески не було сплачено (а.с.9). Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Аналізуючи фактичні обставини та правовідносини сторін, суд при вирішенні даної справи керується наступними нормами права. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ст.16\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~ос Відповідно до ст. 47 КЗпП України - власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статі 116 цього Кодексу. У відповідності з ч. 1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Відповідно до ст.116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до ч. 3, 6 ст, 43 Конституції України - Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом Судом встановлено, що за період роботи позивача в ТОВ «Солома» виникла заборгованість із заробітної плати, яка на час звільнення позивача, станом на 13.10.2020 року останній не виплачена. Загальна сума заборгованості із заробітної плати на час звільнення склала 32391,37 грн. Доказів того, що на час розгляду справи дана заборгованість із заробітної плати перед позивачем погашена, відповідачем суду не надано. Вимоги працівника про стягнення належної йому заробітної плати в судовому порядку відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України не обмежені будь-яким строком, тому суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі в повному обсязі. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд виходить з наступного. Відповідно до положень ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» ,установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 ( 100-95-п ) (з наступними змінами і доповненнями). Згідно з п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Обов`язок власника або уповноваженого ним органом, передбачений ст.117 Кодексу законів про працю України, щодо виплати працівнику середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку є саме випадком збереження середньої заробітної плати. Згідно п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Так як на час розгляду спору позивачеві не виплачена заробітна плата, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку з моменту звільнення по час ухвалення рішення суду. Судом виносилась ухвала про зобов`язання відповідача надати довідку про розмір заборгованості із заробітної плати, але даного доказу суду не надано. Відповідно про індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, надану позивачем, встановлено, що в серпні і вересні 2020 року місяці (два повних місяці роботи перед звільненням) позивачеві нарахована заробітна плата в сумі 3796,30 грн. + 5094,26 грн. = 8890 грн. 56 коп. В серпні і вересні місяці 2020 року було 42 робочих днів. Відповідно середній заробіток позивача складатиме: 8890 грн. 56 коп. : 42 днів = 211 грн. 68 коп. Х 70 днів (кількість робочих днів з моменту звільнення до ухвалення рішення суду з 13.10.2020 року по 22.01.2021 року) = 14817 грн. 60 коп. Таким чином за період з 13.10.2020 року по 22.01.2021 року середній заробіток позивача складає: 14817 грн. 60 коп. Дана сума і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі чого суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заборгованості із заробітної плати за один місяць. Виходячи з того, що позовні вимоги позивача задоволені, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 840,80 грн., а також оскільки позивач відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved