Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просило стягнути з відповідача, який є власником квартири [ADDRESS] заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 17620 грн 97 коп.. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що внаслідок несумлінного ставлення відповідача до своїх обов`язків по сплаті сум за спожиті житлово-комунальні послуги, а саме послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, позивач зазнає збитків стосовно утримання будинку. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на оплату професійної правничої допомоги та судового збору. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 2 лютого 2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання. У судове засідання представник позивача не з`явився, матеріали позовної заяви містять заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі, не заперечуючи проти винесення заочного рішення. Відповідач у судові засідання призначені на 25 лютого, 25 березня та 20 квітня 2021 року не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі через повідомлення відповідача на офіційному сайті суду та за останньою відомою адресою реєстрації проживання, заяв, відзиву суду не надав. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання та неподання відзиву на позов, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на неявку учасників справи, суд розглянув справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до наказу Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), будинок № 19-в по вул. Дніпровська Набережна в м. Києві передано на обслуговування та експлуатацію до комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» (а.с.5). Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартир (а.с.9), а також є споживачем житлово-комунальних послуг за даною адресою. 17 грудня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір на обслуговування будинку і прибудинкової території (а.с.8). Відповідно до умов даного договору позивач зобов`язався надавати послуги з обслуговуванн житлового будинку [ADDRESS] та прибудинкової території, а власник квартири оплачувати витрати по обслуговуванню будинку та прибудинкової території за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків,затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в ред. чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов`язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідач належним чином не здійснює оплату вартості житлово-комунальних послуг, та на підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок, відповідно до якого за відповідачем станом на 1 вересня 2020 року наявний борг за житлово-комунальні послуги в розмірі 16 064 грн 97 коп. (а. с. 10). Визначаючи розмір заборгованості відповідача за оплату житлово-комунальних послуг, суд покладає в обґрунтування свого рішення наданий позивачем розрахунок, як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих сум, здійснений на основі затверджених в установленому порядку норм та пропорційно до загальної площі належної відповідачу квартири. Відповідач не виконав грошове зобов`язання, а отже він, відповідно до положень ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно із наданим позивачем розрахунком, судом встановлено, що за період з грудня 2017 року по жовтень 2020 року втрати позивача від інфляції склали суму в розмірі 980 грн 73 коп., а три відсотки річних за вказаний період прострочення становить суму в розмірі 575 грн 27 коп. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку не надано. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 17 620 грн 97 коп. коп. є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2270 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Окрім того, позивачем понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1 500 грн. Позивачем надано документи (плітажні квитанції) про понесені ним витрати у такій сумі. Так, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). Водночас, розмір понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. У матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 8 січня 2020 року, попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, довіреність на [PERSON] , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю [PERSON] , детальний опис робіт, акт виконаних робіт, платіжне доручення про сплату витрат на правову допомогу (а. с. 12-24). За таких підстав, зважаючи на співмірність із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, з відповідача на корить позивача необхідно стягнути 1 500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved