Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 21 червня 2016 року за ним визнано право на земельну частку (пай) середній розміром 4,19 в умовних кадастрових гектарах у колективному сільськогосподарському підприємстві імені Шевченка села Шандра Миронівського району Київської області. 19 серпня 2016 року він звернувся із письмовою заявою до Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області про надання йому викопіровки щодо розташування земельної частки (паю) відповідно до рішення Миронівського районного суду Київської області від 21 червня 2016 року та виділення в натурі земельної ділянки. Листом № 86 від 23 серпня 2016 року Шандрівська сільська рада Миронівського району Київської області повідомила, що вільних земельних ділянок для виділення на території Шандрівської сільської ради не має. Для вирішення питання йому було запропоновано звернутися до Головного управління Держгеокадастру у Київській області. Листом від 09 листопада 2016 року Головне управління Держгеокадастру в Київській області повідомило, що сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації за межами населених пунктів. 20 січня 2017 року він звернувся з письмовою заявою до Миронівської районної державної адміністрації, у відповідь на що йому роз'яснено, що підставами для виділення земельних ділянок на місцевості власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. 28 квітня 2017 року Миронівською районною державною адміністрацією надіслано лист, в якому зазначено, що у судовому рішенні не вказано з якої категорії земель має бути виділена земельна ділянка, яка була б передана йому у користування у разі її відсутності у КСП імені Шевченка села Шандра Миронівського району Київської області. Відмова у вирішенні питання виділення земельної частки була викладена також у листі Миронівської районної державної адміністрації від 1 вересня 2017 року. 12 вересня 2017 року він звернувся до Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області, на що отримав відповідь з інформацією про те, що його попередньо повідомлено про відсутність вільних земель запасу чи резерву на території Шандрівської сільської ради немає, рекомендовано звернутися до інших сільських рад, де є вільні землі для ведення сільськогосподарського товарного виробництва. 12 жовтня 2017 року він надіслав повторного листа до Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області та в черговий раз отримав негативну відповідь. Просив зобов`язати Миронівську районну державну адміністрацію виділити йому в натурі із земель запасу чи резервного фонду сільськогосподарського призначення, розташованих на території Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області, земельну частку (пай) розміром 4,19 в умовних кадастрових гектарах, право на яку визнане рішенням Миронівського районного суду від 21 червня 2016 року. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 року відкрито провадження у справі. Аргументи учасників справи Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача Миронівської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності та відзив на позовну заяву (заперечення проти позову) в якому вказав, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Заперечуючи проти позову вказав, що відповідно до рішення Миронівського районного суду Київської області від 21 червня 2016 року за [PERSON] визнано право на земельну частку (пай) середнім розміром 4,19 умовних кадастрових гектарів у колективному сільськогосподарському підприємстві імені Шевченка села Шандра Миронівського району Київської області. 20 січня 2017 року від [PERSON] надійшло звернення про виділення в натурі на місцевості земельної ділянки орієнтовною площею 4,19 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області. Миронівською районною державною адміністрацією направлено копію відповіді відділу Держгеокадастру у Миронівському районі Київської області. 29 березня 2017 року [PERSON] повторно звернувся до Миронівської районної державної адміністрації із заявою про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки. На його звернення Миронівська районна державна адміністрація надала вмотивовану відповідь про те, що згідно довідки Шандрівської сільської ради від 23 серпня 2016 року № 86 при паюванні, яке було проведено у 1996-2000 роках, було розподілено весь земельний фонд КСП імені Шевченка, резервний фонд і частину земель запасу розподілено між паями працівників і пенсіонерів соціальної сфери села, частина земель виділена громадянам Чорнобильського поселення для ведення особистого господарства, вільних земельних ділянок для виділення під земельний пай на території Шандрівської сільської ради немає. В рішенні не вказано, з якої категорії земель має бути виділена земельна ділянка, яка була б передана [PERSON] у користування у разі її відсутності у колективному сільськогосподарському підприємстві імені Шевченка села Шандра Миронівського району Київської області. У листі від 4 серпня 2017 року позивач висловив вимогу, що у разі неможливості надати земельну частку (пай) із земель колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, земельна ділянка має бути надана із земель резерву, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Миронівська районна державна адміністрація надала вмотивовану відповідь (лист від 1 вересня 2017 року) та вказала, що районні державні адміністрації згідно статті 122 ЗК України мають обмежені повноваження щодо передачі земельних ділянок у власність, повноваження щодо розпорядження землями резерву та запасу відсутні. Відповідно Закону України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» повноваження щодо виділення земельних ділянок, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільським господарським кооперативам належить сільським, селищним, міським радам та районним державним адміністраціям. Разом, з тим, у постанові Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що при неможливості надати особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Також, під час передачі земель у колективну власність створюється резервний фонд землі, який використовується для передачі в приватну власність або надання в користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств, або які переселяються в сільську місцевість для постійного проживання. Відповідно до вимог Закону України від 6 вересня 2012 року № 5245-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 1 січня 2013 року, землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. Пунктом 6 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» визначено, що у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками. Статтею 122 ЗК України визначені повноваження органів виконавчої влади щодо передачі у власність або користування земельних ділянок за межами та в межах населеного пункту, а саме: сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: ведення водного господарства; будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; індивідуального дачного будівництва. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів належить до виключної компетенції Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. Змінами, внесеними Законом України № 5245-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо розмежування земель державної та комунальної власності» районні державні адміністрації були позбавлені повноважень щодо передачі земельних ділянок державної власності за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання. Відповідні повноваження були передані Центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин. В даному випадку - Головному управлінню Держгеокадастру у Київській область. Із зазначеного випливає, що районні державні адміністрації мають обмежені повноваження щодо передачі земельних ділянок у власність. Тому Миронівською районною державною адміністрацією не порушено право позивача [PERSON] на виділення земельної частки (паю) у зв`язку з відсутністю земель колективної власності та відсутністю у районної державної адміністрації повноважень щодо надання земельної ділянки за рахунок земель резерву чи запасу. Вимоги позивача щодо надання земельної ділянки за рахунок земель резерву чи запасу є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з відсутністю в Миронівської районної державної адміністрацій відповідних повноважень. Представник відповідача Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві сільський голова Шевченко С.І. просив розгляд справи проводити у відсутності представника сільської ради та зазначив, що позов не визнає, так як на території Шандрівської сільської ради вільних земельних ділянок для ведення товарного виробництва станом на 14.05.2019 не має, всі земельні паї розташовані за межами населеного пункту села Шандра, такими землями розпоряджається Держгеокадастр у Київській області. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не з`явився, в наданих до суду поясненнях, вважає, що пред`явлений позов є таким, що не підлягає задоволенню. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Outcome: dismissed