Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що внаслідок роботи на підприємстві відповідача в період з 21 жовтня 1991 року по 03 червня 2014 року, в умовах впливу шкідливих факторів, отримав професійне захворювання. Проведено розслідування хронічного професійного захворювання позивача, за результатами якого встановлено вину відповідача у його виникненні. Первинним оглядом МСЕК 08.06.2015 позивачу було визначено ступінь втрати професійної працездатності\~70% та встановлено другу групу інвалідності. В подальшому повторним оглядом МСЕК 13.05.2021 року йому встановлено 70% втрати професійної працездатності та встановлено другу групу інвалідності безстроково. У зв`язку з отримання ушкодження здоров`я позивач змушений періодично проходити стаціонарне лікування. У зв`язку з отриманим хронічного професійного захворювання порушено нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, відчуває фізичний біль, недостатність рухливості. Негативні наслідки захворювання позначаються на душевному та фізичному станах позивача, який не може приділяти належну увагу своїй родині та матеріально забезпечувати її на достатньому рівні, що завдає йому моральних страждань. Тому просить суд стягнути з ПРАТ «ІНГЗК» на його користь 240 000,00 грн., у якості відшкодування спричиненої моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Процесуальні дії у справі. 28.05.2021 позовна заява надійшла до суду. 02.06.2021\~позовна заява\~прийнята до\~розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви з додатками, направлялась судом за місцем знаходження відповідача та були отримані останнім 22.06.2021. 19 липня 2021 року представником відповідача подано клопотання про витребування доказів, відповідно до якого просять витребувати у позивача довідку банківської установи про наявність у нього рахунку, оскільки бажають самостійно виконати рішення суду щодо перерахування коштів позивачу в разі задоволенні позовних вимог. Вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки витребувані документи не стосуються предмету спору. Інших заяв та клопотань від сторін не надходило. Відзив на позов відповідачем у встановлений строк не подано. В зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] в період з 21 жовтня 1991 року працював водієм автотранспортних засобів, зайнятим повний робочий день на вивезенні гірничої маси з кар`єру, цеху технологічного автотранспорту Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат». 03 червня 2014 року його звільнено з роботи за ч.2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я (а.с.13-14). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.04.2015, встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання: вібраційна хвороба другої-третьої стадії від дії загальних вібрацій, периферичний ангіодистонічний синдром у сполученні з мієлополірадикулонейропатією шийною та попереко-крижовою, безперервно-рецидивуючий перебіг, з тетрапарезом середнього ступеню, ПФТО за типом імперативних покликів до сечовиділення з періодичним неутриманням сечі, вираженим статико-динамічними порушеннями і больовим синдромом, стан після операції (12.03.2014 операція: передня корпоректомія С5, С6 хребців, дискектомія С4-С5, С6-С7, корпородез С4-С7 з установкою титанових імплантів між тілами С4-С7 хребців, фіксація С4-С7 хребців) (Т75.2) (а.с.15-17). Вказаний діагноз встановлений медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу Український НДІ промислової медицини 12.03.2015 (а.с.38-39). Згідно з пунктами 16,17 вказаного Акту професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи з 21.10.1991 по 03.06.2014 водієм автотранспортних засобів, зайнятим повний робочий день на вивезенні гірничої маси з кар`єру, цеху технологічного автотранспорту ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»/. Працівник підпадав під дію загальної вібрації, де показники перевищували нормативні через недосконалість робочого місця. Причиною виникнення професійного захворювання є загальна вібрація 111-120 дБ при ГДР 107 дБ. Враховуючи роботу [PERSON] більше 22 років в умовах впливу шкідливих виробничих факторів та неодноразову зміну керівництва структурного підрозділу, конкретних посадових осіб, які відповідальні за профілактику виникнення професійних захворювань, встановити неможливо. Відповідно до окремої думки начальника відділу охорони праці, умови праці, в яких працював [PERSON] не створювались ПАТ «ІНГЗК», а є наслідком недосконалості технології розробки родовищ корисних копалин відкритим способом та результатом проектних робіт, виконаних державними органами при створенні цеху технологічного автотранспорту. Внаслідок зазначеного вище хронічного професійного захворювання, [PERSON] первинно 08.06.2015 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності\~70% по вібраційній хворобі з 25.05.2015 до 01.06.2016 та другу групу інвалідності (а.с.22). В подальшому позивач періодично проходив переогляди МСЕК та згідно огляду від 13.05.2021 йому встановлена ступінь втрати професійної працездатності\~70% з 01.06.2021 та друга група інвалідності безстроково. Висновок про умови та характер праці: не може працювати в звичайних виробничих умовах (а.с.18,19). Так, наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, зокрема виписками-епікризами та випискою з історії хвороби, з яких вбачається що він неодноразово проходив лікування в закладах охорони здоров`я з встановленим діагнозом (а.с.23-37). Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які регулюють відшкодування моральної шкоди. Норми права, які застосовує суд. Статтею 3\~Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46\~Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12\~Закону України\~«Про охорону\~праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Висновок суду. Сам факт втрати професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом достовірно встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 70%, встановлення другої групи інвалідності безстроково, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання змінилися образ та якість життя позивача. Ушкодження здоров`я, неможливість працювати у звичайних виробничих умовах, втрата великого відсотка працездатності, постійні процеси лікування, перенесення фізичних страждань, спричиняє йому моральні страждання. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» №\~4\~від 31.03.1995\~року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує період роботи позивача протягом 22 років 07 місяців в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, характер отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, який встановлений в розмірі 70%, та другу групу інвалідності, що вказує на погіршення стану його здоров`я та незворотність негативних наслідків профзахворювання, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 180 000 гривень. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, у зв`язку з необґрунтованістю. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1800,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial