Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 22.09.2021 року позивач [PERSON] поштою звернувся до суду з позовом, в якому просить: - Розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Київським районним у м. Одесі відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області 13.12.2016 року, актовий запис №2509. - Встановити суму аліментів, які сплачуються позивачем [PERSON] на користь відповідача [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , у розмірі 1500,00 грн., але не менше встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з подальшою індексацією, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 01.10.2021 року позовну заяву залишено без руху. 08.10.2021 року позивачем [PERSON] до суду подано клопотання, яким усунуто недоліки, що були підставою для залишення позову без руху. Ухвалою від 12.10.2021 року провадження у справі відкрито. 18.11.2021 року позивачем [PERSON] подано заяву, в якій він просить розірвати шлюб та вказав, що не підтримує позовні вимоги про стягнення аліментів, так як мати дитини звернулась до суду з заявою в іншому провадженні. Представник відповідача позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнала, просить задовольнити вимоги про розірвання шлюбу, а також зазначила, що в частині вимог про стягнення аліментів потрібно закрити провадження. Ухвалою суду від 18.11.2021 року позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів залишені без розгляду. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони з 13.12.2016 року перебували у шлюбних відносинах, від яких мають дитини - [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя між сторонами не склалось, відсутнє взаєморозуміння, неможливе сумісне ведення господарства. Фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено з початку осені 2021 року, сторони проживають окремо. Відповідач [PERSON] не скористалась передбаченим законом правом та не надала відзиву на позов, в підготовчому судовому засіданні представник відповідача повідомила суд, що відповідач згодна на розірвання шлюбу та просить задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] та [PERSON] 13.12.2016 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №2509, що вбачається з свідоцтва про шлюб, виданного повторно, серія [NUMBER] Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) /а.с.18/. [INFO] народилась дитина - [PERSON] , про що 02.03.2018 року складено відповідний актовий запис №326, що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] /а.с.8/. На теперішній час сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинено з початку осені 2021року, спорів щодо визначення місця проживання дитини або поділу спільного майна не заявлено. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 110-112 СК. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved