Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

І.Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в обґрунтування якого покликається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09.01.2004 року, є батьками трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] . Усі обов`язки щодо утримання та виховання дітей позивач несе самостійно. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. [PERSON] офіційно не працевлаштований, однак, як відомо позивачу, перебуває на заробітках за межами України, а саме у Литві, є працездатним, інших утриманців не має. У зв`язку з чим, [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, що наведені у позовній заяві. Пояснила, що з відповідачем проживають разом, у останнього є періодичний заробіток, оскільки відповідач їздить на заробітки за кордон, проте діти знаходяться на її піклуванні та матеріальному забезпеченні, відповідач надає допомогу лише періодично. Син [PERSON] навчається у Рівненському професійному ліцеї, проживає у гуртожитку, вона несе витрати на проживання сина, оплату проїзду додому, донька [PERSON] та син [PERSON] навчаються у школі. Стан здоров`я дітей є задовільним. ІІ. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився на стягнення з нього мінімального законодавчо встановленого розміру аліментів на утримання дітей. Вказав, що завжди допомагає по мірі фінансової можливості своїм діям, придбаває одяг, сплатив добровільний внесок при вступі сина до навчального закладу, за проханням дітей, надає їм грошові кошти. На даний час він не має постійного місця роботи, а тому у нього відсутня фінансова можливість сплачувати аліменти у розмірі, що визначила позивач. ІІІ. Клопотання, процесуальні дії у справі. 11.08.2021 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. IV.Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 09.01.2004 року, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 09.01.2004 року (актовий запис №2). Відповідно до свідоцтв про народження серія [NUMBER] , серія [NUMBER] , серія [NUMBER] сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину, а тому з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка має право на утримання від своїх батьків, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України). Визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги наступні обставини. Відповідно до положень ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів ( ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працювати та виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню дітей. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач на даний час не має постійного місця роботи і суду не було представлено будь-яких доказів, які б свідчили, що [PERSON] має достатній заробіток (дохід), щоб сплачувати аліменти у розмірі, що перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Враховуючи вищевикладені обставини, вік дітей та їх потреби, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, що є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у справі зі сплати судового збору, відповідно до положень ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial