Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

І. Зміст заявлених вимог та заперечень сторін. В лютому 2020 року звертаючись до суду з заявою заявник просять суд встановити факт належності [PERSON] , свідоцтва [NUMBER] про право власності на квартиру №55 , виданого Виконавчим комітетом Прилуцької міської ради народних депутатів Чернігівської області 23 березня 1992 року, яке посвідчує право власності на квартиру [ADDRESS] видане на ім`я « [PERSON] ». Заявник свої вимоги аргументує тим, що на підставі рішення виконкому Прилуцької міської Ради народних депутатів від 22 січня 1992 року він набув право особистої власності на квартиру №55 , про що було видано свідоцтво [NUMBER] від 23 березня 1992 року на право особистої власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Під час виготовлення вказаного свідоцтва було помилково вказано його прізвище « [PERSON] » - замість вірного « [PERSON] », по батькові « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Оскільки встановити вищевказаний юридичний факт можливо тільки в судовому порядку, тому заявник звернувся до суду з відповідною заявою. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в загальному провадженні на 09 год. 00 хвилин 02 березня 2020 року. ІІІ. Позиції сторін викладені судовому засіданні, під час вступної промови. В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, але надали заяву в якій просять розглядати справу без їх участі. Представник заінтересованої особи - Прилуцької міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. 23 березня 1992 року виконавчий комітет Прилуцької міської Ради народних депутатів видав свідоцтво [NUMBER] на право особистої власності на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (а.с.20) Відповідно до рішення Виконавчого комітету Прилуцької міської ради народних депутатів Чернігівської області від 22 січня 1992 р. №10, за житлово-будівельним кооперативом №6 визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS] МБТІ зобов`язано видати відповідні документи на право власності(а.с.13). Згідно з списку жителів ЖСК -6 [ADDRESS], які повністю сплатили вартість своїх квартир, у переліку учасників житлово-будівельного кооперативу значиться рос.мовою « [PERSON] »(а.с.14-16). Відповідно до паспорта серія [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] в м.Прилуках, Чернігівської області(а.с.6) Згідно з акту обстеження на предмет проживання в квартирі, [PERSON] з 1978 по 2000 рік проживав в квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.24) V. Норми права, які підлягають застосуванню. За змістом частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи май нових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. VI. Оцінка доказів та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи. Оцінюючи , надані заявникоми докази, суд приходить до висновку, що вони є належними та допустимими. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що в свідоцтві про право особистої власності на квартиру від 23 березня 1992 року, власника квартири [ADDRESS] помилково вказано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Таким чином, у судовому засіданні обставини, викладені в заяві, знайшли своє підтвердження, а тому, проаналізувавши вищевказані докази у справі в їх сукупності та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, об`єктивності, розумності та справедливості, суд вважає, що заявником доведено, що в вищевказаному свідоцтві про право особистої власності на квартиру дійсно допущено описку в написанні його прізвища та по батькові, тому є всі підстави для визнання вищевказаного юридичного факту. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право розпорядження вказаною квартирою, що передбачено Цивільним кодексом України та заявник позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку, встановити юридичний факт, що [PERSON] належить свідоцтво про право власності на квартиру від 23 березня 1992 року, на квартиру [ADDRESS] , видане на ім`я « [PERSON] ». Тому заявлені вимоги в цій частині підлягають задоволенню. VІІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved