Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Позивач, акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 06 травня 2010 року у розмірі 55 937,70 грн., а також вирішити питання розподілу судових витрат. Вимоги позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписав Заяву б/н від 06 травня 2010року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. 06 травня 2010 року [PERSON] також підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій останній власним підписом підтвердив, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 23 000,00 грн., при цьому щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі шляхом надання [PERSON] можливості розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме: щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Однак, у процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Аргументи учасників справи. 27 серпня 2021 року відповідачем [PERSON] до канцелярії Червонозаводського районного суду м. Харкова подано відзив на позов, яким він просить у задоволенні позову відмовити. На обґрунтування доводів відзиву зазначено, що умови та правила надання банківських послуг повинні містити підпис позичальника, саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження укладення між ним та відповідачем кредитного договору. Крім того, з наданої до суду Анкети-заявки від 06 травня 2010 року неможливо встановити, чи були особи, що її підписали, уповноваженими для підписання Анкети-заявки. Жодної інформації, чи скористався відповідач послугами банку, в анкеті не зазначено. Чи було встановлено кредитний ліміт та будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на особовий рахунок позивач не надав. До позовної заяви копію платіжної карки не додав, підтвердження отримання відповідачем картки також надано до суду не надано. В доданих позивачем додатках до позову відсутні докази ознайомлення відповідача з умовами публічного договору та надання відповідачу копій цих документів. Також не надані докази отримання відповідачем графіків платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту, відкриття банківського рахунку в рамках виконання кредитного договору, відсутні докази надання відповідачу електронного платіжного засобу у вигляді картки, в анкеті-заяві такі дані відсутні, не надано належних первинних фінансових документів про отримання та повернення нібито кредитних коштів. Додані «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» не містять підпису відповідача та складені і сформовані самим позивачем, який є зацікавленою особою у справі та може вносити будь-які відомості у ці документи. Отже їх неможливо вважати складовою укладеного договору, окрім того, у самі анкеті відсутні відмітки про отримання цих Умов та Тарифів. У наданій позивачем копії довідки «Про умови кредитування…» зазначено, що її видано на підставі нібито укладеного договору SAMDN34000033518235. Позивачем до суду не надано копії вказаного договору, отже неможливо встановити, чи має якесь відношення вказаний договір до спірних правовідносин, чи укладався такий договір взагалі. Отже, вказана довідка є неналежним та недопустимим доказом. Щодо наданого позивачем паспорту кредиту відповідач [PERSON] у відзиві зазначив, що вказаний паспорт є неналежним та недопустимим доказом, оскільки анкета-заява не містить положень про те, що паспорт споживчого кредиту є складовою частиною договору банківського обслуговування. Зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Окрім того, у цьому паспорті міститься посилання на те, що інформація, зазначена у ньому, зберігає чинність та є актуальною із 22 червня 2020 року по 07 липня 2020 року, в той час як позивач просить стягнути заборгованість, починаючи з 06 травня 2010 року по 14 червня 2021 року. Тобто, період дії умов паспорту є значно меншим, ніж той, за який Банк просить стягнути заборгованість. До того ж, дата надання інформації, вказаної у паспорті - 22 червня 2020 року, тоді як позивач стверджує про укладення кредитного договору 06 травня 2010 року. Щодо встановленого нібито кредитного ліміту відповідач [PERSON] у відзиві зазначив, що на підтвердження встановлення кредитного ліміту позивачем надана довідка «Про зміну умов кредитування…», яка виготовлена та підписана невідомою особою, без зазначення прізвища, ім`я та по батькові особи, що її підписала, відсутня дата складення довідки. Вказана довідка не може бути належним та допустимим доказом виконання зобов`язання Банком щодо встановлення кредитного ліміту у будь-якій сумі та користування кредитними коштами відповідачем, оскільки не є додатком до анкети-заяви від 06 травня 2010 року. Надана до суду довідка «Про підписання кредитного договору б/н, за яким видані кредитні картки» також підписана невідомою особою, без зазначення прізвища, ім`я та по батькові, тому не повинна сприйматись судом як належний та допустимий доказ. Відповідачем дана довідка не підписана, позивачем не надано жодного підтвердження щодо отримання відповідачем будь-якої з перелічених у довідці карток. Таким чином, вказані довідки підписані неповноважною особою, виготовлені невідомою особою самостійно та не підтверджують факту встановлення кредитного ліміту, факту надання відповідачеві платіжної або будь-якої іншої картки, тому не можуть сприйматись судом як належні та допустимі докази. Стосовно розрахунку заборгованості відповідачем [PERSON] у відзиві вказано, що даний розрахунок є неналежним, недопустимим та недостовірним доказом, оскільки є таблицею нарахувань невідомого походження, а відтак не є доказом ні руху коштів по картковому рахунку, ні розрахунком суми боргу, ні доказом існування самого боргу, якби навіть кредитний договір існував. Вказаний розрахунок не підписаний ні керівником відділення, ні головним бухгалтером філії, а відтак, обліковим документом не являється. Жодна із сум, зазначених у розрахунку, відповідачем не підтверджується. Також [PERSON] вказано, що Банком у розрахунку безпідставно збільшено тіло кредиту, на який нараховано відсотки, пеню та інші платежі. Надана позивачем копія анкети-заяви 06 травня 2010 року не містить розпорядження позичальника щодо договірного списання платежів за прострочення кредиту за рахунок кредитного ліміту, тому вимоги Банку про стягнення у вигляді тіла кредиту непередбачених домовленістю сторін платежів є безпідставними. Також Банком не надано суду меморіальних ордерів, на підставі яких проводилось вказане списання. Отже, із вказаного розрахунку неможливо достовірно визначити, яка саме сума заборгованості підлягає стягненню, та взагалі чи існує будь-яка заборгованість. Відповідач не отримував кошти, які зазначені у позові, ані як тіло кредиту, ані в інший спосіб, Банк безпідставно нараховував щомісяця відповідачу відсотки, які останній ніколи не визнавав та не сплачував, проте Банк самостійно погашав такі щомісячні відсотки, суми яких зараховував відповідачу як тіло кредиту. З аналізу наданого представником банку розрахунку можна встановити, наступне: необґрунтоване нарахування відсотків та включення їх до тіла кредиту у сумі 64 827,27 грн.; необґрунтоване зарахування сплати в погашення відсотків, комісій та інших платежів у сумі 161 318,62 грн. Також у відзиві [PERSON] зазначено, що надана позивачем «Виписка по договору» не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки у ній відсутні код банку, у якому відкрито рахунок, код валюти, код банку-кореспондента, номер рахунку кореспондента, номер документа, а тому не може прийматись судом як належний та допустимий доказ. Відповідач [PERSON] у відзиві вказав, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами: укладення кредитного договору; отримання відповідачем кредитної картки або відкриття рахунку, на який би були перераховані кошти/встановлено кредитний ліміт; отримання та використання відповідачем будь-яких коштів, які нібито були надані йому позивачем; наявність будь-якої заборгованості; підтвердження того, що сума заборгованості становить саме таку, яку просить стягнути позивач; не надано кредитний договір, на підставі якого, на думку позивача, виникли оспорювані відносини. 13 вересня 2021 року судом отримано відповідь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на відзив [PERSON] , якою позивач просить задовольнити позов у повному обсязі, зазначивши, що у даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: у заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Відповідачу було відкрито картковий рахунок, ключем до якого є пластикова Картка, яку отримав відповідач, та мобільний телефон, який вказав відповідач у Заяві. Таким чином, Банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливим шляхами, зокрема за допомогою карти та фінансового телефону, на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП-пароль. З моменту оформлення кредитного договору минуло одинадцять років, позичальник у Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Позивачем вказано, що Банком надано належним чином засвідчену копію Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна GOLD» від 06 травня 2010 року, яка є належним та допустимим доказом по даній справі. А SAMDN34000033518235 не є номером договору, а відноситься до технічної нумерації активу, використовується тільки у внутрішніх сервісах Банку з метою ідентифікації зобов`язання. Щодо ознайомлення відповідача з умовами кредитування позивач зазначив, що сторонами при укладенні договору оговорені усі істотні умови. Банком надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу встановлено кредитний ліміт та вбачається, що останній користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Також вказано, що довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки та довідка про видані картки формуються банківськими комплексами та підписуються представником Банка, довіреність якого міститься у матеріалах справи, якою передбачено право працівника підписувати документи. Крім того, зазначено, що формування меморіальних ордерів за даним продуктом не передбачено, оскільки кредитні кошти надаються шляхом встановлення кредитного ліміту. Отже, підтвердженням отримання клієнтом кредитних коштів є виписка по рахунку, яка, у свою чергу, є первинним бухгалтерським документом. 15 вересня 2021 року [PERSON] подано до суду заперечення на пояснення позивача на відзив, якими він просить відмовити у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на аналогічні доводи, викладені у відзиві на позов. 01 жовтня 2021 року судом отримано письмові пояснення позивача, якими він просить задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у відповіді на відзив відповідача. Участь у справі сторін. У судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, додавши до позовної заяви клопотання про розгляд справи за його відсутності. У судове\~засідання\~відповідач,\~належним\~чином\~повідомлений\~про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Рух справи. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до\~розгляду\~та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження по цивільній справі на тридцять днів - до 04 листопада 2021 року. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі, яку призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою\~Червонозаводського районного\~суду м.\~Харкова від 02 грудня 2021 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг та 06 травня 2010 року підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н. Під час підписання Анкети-заяви відповідачем підтверджено свою згоду на те, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Подавши Банку Анкету-заяву від 06 травня 2010 року, [PERSON] приєднався до запропонованих Банком умов кредитування, які встановлені у стандартних формах Умов і Правил, Тарифах. При цьому, відповідач своїм підписом підтвердив, що ознайомився та погоджується із запропонованими Банком умовами кредитування. Відповідач власним підписом підтвердив, що 06 травня 2010 року ознайомлений з фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна GOLD». Матеріали справи свідчать про зміну державної реєстрації найменування позивача з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва\~ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). З довідки,\~яка міститься\~в матеріалах\~справи,\~вбачається,\~що на\~підставі кредитного договору б/н, укладеного між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , відповідачу надано кредитні картки № [NUMBER] , дата відкриття 23 травня 2005 року, термін дії 05/13, № [NUMBER] , дата відкриття 22 квітня 2010 року, термін дії 05/14; № [NUMBER] , дата відкриття 25 квітня 2014 року, термін дії 04/16, № [NUMBER] , дата відкриття 12 травня 2016 року, термін дії 03/20. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , 23 травня 2005 року відбувся старт карткового рахунку платіжної картки № [NUMBER] , 06 травня 2010 року встановлено кредитний ліміт\~9 000,00 грн., 14 травня 2010 року кредитний ліміт зменшено до 9 000,00 грн., 16 березня 2011 року кредитний ліміт збільшено до 14 000,00 грн., 21 квітня 2011 року кредитний ліміт збільшено до 17 000,00 грн., 23 травня 2011 року кредитний ліміт збільшено до 20 000,00 грн., 25 червня 2011 року кредитний ліміт збільшено до 23 000,00 грн., 01 червня 2019 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 06 травня 2010 року вбачається, що станом на 14 червня 2021 року відповідач має перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в розмірі 55 937,70 грн., з яких: 45 754,27 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 10 183,43 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Наявна у матеріалах справи копія виписки за договором б/н відносно [PERSON] , ІПН: [NUMBER] , станом на 17 червня 2021 року свідчить, що відповідач у період з 06 травня 2010 року по 01 квітня 2021 року користувався грошима АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами\~ч.\~1\~ст.\~2\~ЦПК України,\~завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~207\~ЦК\~України,\~правочин\~вважається\~таким,\~що\~вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо\~його\~зміст зафіксований\~в\~одному\~або кількох\~документах\~(у\~тому\~числі\~електронних),\~у\~листах,\~телеграмах,\~якими\~обмінялися\~сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За ч. 1\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~633\~ЦК\~України, публічним\~є договір,\~в якому\~одна сторона\~-\~підприємець взяла\~на себе\~обов`язок\~здійснювати продаж\~товарів,\~виконання робіт\~або надання\~послуг кожному,\~хто до\~неї звернеться\~(роздрібна\~торгівля,\~перевезення транспортом\~загального користування,\~послуги зв`язку,\~медичне,\~готельне,\~банківське обслуговування\~тощо).Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Одним із\~видів\~договорів\~є договір\~приєднання,\~яким,\~відповідно\~до\~ч.\~1\~ст.\~634\~ЦК\~України, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків при застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються\~Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим, Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України,\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг Банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною першою\~статті\~638\~ЦК\~України\~встановлено,\~договір\~є\~укладеним,\~якщо\~сторони\~в належній\~формі\~досягли\~згоди з\~усіх\~істотних\~умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За\~ст.\~641\~ЦК\~України,\~пропозицію\~укласти\~договір (оферту)\~може\~зробити\~кожна із\~сторін\~майбутнього\~договору. Пропозиція\~укласти\~договір\~має містити\~істотні\~умови\~договору і\~виражати\~намір\~особи,\~яка\~її\~зробила,\~вважати\~себе\~зобов`язаною\~у\~разі\~її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Згідно положень\~ст.\~644\~ЦК\~України,\~якщо\~пропозицію\~укласти договір\~зроблено\~усно\~і в\~ній\~не\~вказаний строк\~для\~відповіді,\~договір\~є\~укладеним,\~коли\~особа,\~якій\~було\~зроблено пропозицію,\~негайно\~заявила\~про її\~прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу. За\~ст. 629 ЦК України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що відповідає положенням ст. 1055 ЦК України. Згідно\~ст.\~1056-1\~ЦК\~України,\~процентна\~ставка\~за кредитом\~може\~бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип\~процентної\~ставки визначається\~кредитним\~договором. Розмір\~процентів,\~тип\~процентної\~ставки (фіксована\~або\~змінювана)\~та\~порядок\~їх сплати\~за\~кредитним\~договором визначаються\~в\~договорі\~залежно від\~кредитного\~ризику,\~наданого\~забезпечення,\~попиту\~і\~пропозицій,\~які\~склалися\~на кредитному\~ринку,\~строку\~користування\~кредитом,\~розміру\~облікової\~ставки та\~інших\~факторів\~на дату\~укладення\~договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться. Відповідно до\~ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ч.\~5\~ст.\~81\~та\~ч.\~2\~ст.\~83\~ЦПК\~України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. На підтвердження\~змісту кредитного\~договору позивачем\~крім Анкети-заяви\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг у\~ПриватБанку,\~підписаної відповідачем,\~додано Витяг\~з Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг, а також\~Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», згідно з якими розмір обов`язкових щомісячних платежів становить 7 % від заборгованості, але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості, які відповідачем не підписано. Положеннями ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З наявних у справі розрахунків заборгованості, наданих позивачем, вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та періодично здійснював погашення заборгованості, однак, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження, на яких саме умовах договору відбувався рух коштів, або, що вказаний рух коштів відбувався відповідно до саме тих Умов та Правил, витяг з яких Банком надано до справи, або що він відбувався згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», позивачем, всупереч процесуального обов`язку, передбаченого ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, суду не надано. Як вже зазначалося, за розрахунком Банку станом на 14 червня 2021 року відповідач має перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в розмірі 55 937,70 грн., з яких: 45 754,27 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 10 183,43 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Судовим розглядом встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що [PERSON] дійсно отримував кредитні кошти, користувався ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо їхнього повернення. Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання\~має\~виконуватися\~належним чином\~відповідно\~до\~умов договору\~та\~вимог\~цього Кодексу,\~інших\~актів\~цивільного законодавства,\~а\~за\~відсутності таких\~умов\~та\~вимог -\~відповідно\~до\~звичаїв ділового\~обороту\~або\~інших вимог,\~що\~звичайно\~ставляться.\~Якщо\~у\~зобов`язанні\~встановлений\~строк\~(термін)\~його\~виконання,\~то\~воно\~підлягає виконанню\~у\~цей\~строк (термін),\~що\~передбачено статтею 530 ЦК України. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі\~статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У\~статті 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом\~статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою,\~другою\~статті\~551\~ЦК\~України\~визначено,\~що\~предметом\~неустойки може\~бути\~грошова\~сума,\~рухоме\~і\~нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. При цьому, матеріалами справи не підтверджено, що саме з цими Тарифами та Умовами, наданими позивачем разом з позовною заявою, ознайомився відповідач і з ними погодився, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірі і порядку нарахування. Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Умови надання споживчого кредиту фізичним особам з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені у заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Вказаний висновок щодо застосування норм викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), згідно з яким в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 Цивільного кодексу України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Банком витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому,\~згідно з\~частиною 6\~статті\~81\~ЦПК України,\~доказування\~не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Правила надання банківських послуг Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Згідно п. 22 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В\~Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] позивач дотримався встановлених законом вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими Банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та поклав на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Доводи відповідача [PERSON] стосовно того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами: укладення кредитного договору; отримання кредитної картки або відкриття рахунку, на який би були перераховані кошти/встановлено кредитний ліміт; отримання та використання будь-яких коштів, які нібито були надані позивачем; наявність будь-якої заборгованості; підтвердження того, що сума заборгованості становить саме таку, яку просить стягнути позивач; не надано кредитний договір, на підставі якого, на думку позивача, виникли оспорювані відносини, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та у повній мірі спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. З огляду на ту обставину, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку відповідачем не повернуті, дотримуючись вимог ч. 2\~ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 45 754,27 грн. Інші доводи та заперечення відповідача означених вище висновків суду не спростовують. При цьому, суд ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Щодо судових витрат. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, при зверненні до суду позивачем понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 2 270,00 грн. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, витрати позивача з оплати судового збору підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача у розмірі 1 856,86 грн.

Outcome: partial