Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Керівник Кіцманської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави та Іванковецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області із позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до придатного використання стану. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в ході проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства ГУ Держгеокадастром в Чернівецькій області 30.11.2017 року встановлено, що [PERSON] самовільно зайняла земельну ділянку (частину [ADDRESS]), площею 0,0044 га із земель комунальної власності для житлової та громадської забудови (землі загального користування - сільська вулиця), розташовану навпроти власного домоволодіння по [ADDRESS] . Самовільне зайняття земельної ділянки здійснено шляхом встановлення бетонної огорожі та приєднання частини вулиці до власного домоволодіння, чим порушила вимоги ст.ст. 125,126 Земельного Кодексу України. 30.11.2017 року державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області складено припис про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом демонтажу бетонної огорожі впродовж 20 днів, складено протокол про адміністративне правопорушення, винесено постанову та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. Однак, [PERSON] грошові кошти за порушення норм земельного законодавства не сплачено, а повторними перевірками 10.01.2018 року та 09.02.2018 року земель встановлено, що [PERSON] вимоги приписів не виконала та не звільнила самовільно зайняту частину [ADDRESS]. Вважає, що невжиття Іванковецькою сільською радою заходів щодо усунення порушень [PERSON], тобто щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0044 га свідчить про невиконання обов'язку щодо захисту та відновлення порушених інтересів держави, а тому змушений самостійно в інтересах держави звернутись із даним позовом , який просить задоволити повністю. Судовий збір стягнути з відповідача на користь прокуратури Чернівецької області. Прокурор Кіцманської місцевої прокуратури Ройку А.В. в судовому засіданні позов підтримав повністю, з підстав, викладених в ньому. При цьому зазначив, що на даний момент відповідачем порушення земельного законодавств не усунуто. Сільський голова Іванковецької сільської ради Добровольський О.Д. в судовому засіданні позов підтримав повністю, при цьому пояснив, що за зверненням сусіда було створено комісію для огляду та обстеження земельної ділянки. Під час огляду земельної ділянки [PERSON] та здійснення замірів була виявлена самозахоплена площа - частина проїзду [ADDRESS] загального користування, що належить до комунальної власності територіальної громади. А дане захоплення також створює перешкоди сусіду, так як завужує проїзд до його домогосподарства. Землевпорядник Іванковецької сільської ради - Мельник М.І. вважав заявлений позов є підставним, оскільки він був присутнім при замірах і Акт обстеження земельної ділянки складений 12.10.2017 року за його участю. [PERSON] була присутньою, її син знімав все на відео, вона відмовилась підписувати. Коли видавався [PERSON] державний акт на земельну ділянку одночасно видавалися і межові знаки, однак [PERSON] їх знищила. Повноважний представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області - Балицька С.С. позов підтримала в повному обсязі, при цьому пояснила, що 30.11.2017 року державним інспектором Управління з контролю за використанням і охороною земель ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області Костащуком В.М. складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №345, відповідно до якого встановлено, що [PERSON] самовільно зайняла земельну ділянку (частину [ADDRESS]) площею 0,0044 га із земель житлової та громадської забудови, комунальної власності . Самовільне зайняття здійснене шляхом встановлення бетонної огорожі та приєднання частини вулиці до власного будинковолодіння. Також 30.11.2017 року державним інспектором видано припис №00159, яким зобов'язано відповідача у двадцятиденний строк усунути вказане порушення земельного законодавства шляхом демонтування самовільно встановленої бетонної огорожі. За результатами перевірки винесено протокол про адміністративне правопорушення №00168 та постанову про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] від 05.12.2017 року №164 у вигляді штрафу 170 грн. 10.01.2018 року складено повторний акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №378, протокол про адміністративне правопорушення №00187 та винесено припис №00177, згідно яких встановлено, що [PERSON] не виконала умови припису посадової особи від 30.11.2017 року №00159 щодо усунення порушення земельного законодавства. Крім того, 10.01.2018 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №182, якою визнано [PERSON] винною за ст. 188-5 КУпАП та накладено штраф в розмірі 170грн. В свою чергу, 09.02.2018 року Головним управлінням складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №19, яким встановлено, що відповідач не виконала умов повторного припису №00177 щодо усунення порушень земельного законодавства. Зважаючи на те, що відповідач продовжує незаконно самовільно займати земельну ділянку, що навпроти її домоволодіння в с.Іванківці, площею 0,0044 га , чим порушує державні інтереси в сфері земельних відносин. Зокрема, відповідач, не набувши у встановленому законом порядку права користування земельною ділянкою неправомірно та без будь-яких правових підстав користується вказаною земельною ділянкою, у зв'язку з чим має таку звільнити, шляхом приведення її у придатний для використання стан. Просить позов задоволити повністю, оскільки повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться лише за рішенням суду, згідно ст.212 ЗК України. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. При цьому пояснила, що 12.10.2017 року до неї прибула комісія Іванковецької сільської ради та не повідомивши їй про причини прибуття , розпочали проводити заміри її земельної ділянки, що в [ADDRESS]. Весь процес замірів її син знімав на відео, яке вона представили суду для огляду та долучення до матеріалів справи. За результатами було виявлено, що вона, начебто, самовільно захопила частину провулку шляхом встановлення бетонної огорожі, яка не відповідає межам згідно її державного акту площею 0,0044 га. А з даним вона категорично не погоджується, вважаючи представників сільської ради не компетентними особами, такими , що не вміють правильно здійснювати заміри. [PERSON] пояснила суду, що ще 05.12.2013 року державним інспектором сільського господарства Чернівецької області Байзетіновим О.В. та Костащуком В.М. за участю спеціаліста-землевпорядника Іванковецької сільської ради Мельника І.С. у її присутності складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства в [ADDRESS]. В результаті перевірки встановлено, що вона самовільно зайняла частину [ADDRESS] орієнтовною площею 0,0025 га із земель житлової та громадської забудови шляхом огородження та приєднання до власного землеволодіння. 18.12.2013 року оформлено протокол відносно неї про адміністративне правопорушення за ст. 188-5 КУпАП та постанову № 227 від 18.12.2013 року про накладення на неї адміністративного стягнення - штрафу 160 грн. в дохід держави. Тоді в 2013 році не бажаючи конфліктувати вона сплати штраф та суму спричиненої нею шкоди в розмірі 22,72 грн. (а.с.68,69). Після цього вона усно зверталась до землевпорядника сільської ради з проханням надати їй в оренду даний кусок земельної ділянки, однак їй було відмовлено, так як дана земля для загального користування. Тоді в 2013 році був зведений тільки фундамент огорожі, а сам бетонний паркан вимуруваний в 2017 році. Самовільну частину провулка загального користування вона не захоплювала, як землевпорядник забив межові знаки, так вона і будувала паркан, нічого не порушувала. [PERSON] подала суду заяву про застосування строку позовної давності в три роки до даних правовідносин, оскільки спір з приводу земельної ділянки виник ще в 2013 році, коли 05.11.2013 року державним інспектором складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, а 18.12.2013 року оформлено протокол відносно неї про адміністративне правопорушення за ст. 188-5 КУпАП та постанову № 227 від 18.12.2013 року про накладення на неї адміністративного стягнення (а.с.111-116). В той час коли із позовною заявою керівник Кіцманської місцевої прокуратури звернувся 15.05.2018 року, тобто поза межами строку позовної давності. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень , підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1ст.49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Cудом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1764 га в [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується державним актом серії [NUMBER] від 28.12.2012 року (а.с.67). 12.10.2017 року під час проведення замірів відповідно до державного акту земельної ділянки [PERSON], комісією у складі депутата Іванковецької сільської ради, члена земельної комісії Мельничука В.Ю., члена виконавчого комітету Іванковецької сільської ради Мельник П.В., землевпорядника Мельника М.І., в присутності сільського голови Добровольського О.Д. встановлено, що межові знаки згідно державного акту на земельну ділянку закріплені за [PERSON] - знищено. Встановлено самовільне захоплення проїжджої частини [PERSON] шляхом встановлення огорожі, яка не відповідає межам в бік до домогосподарства [PERSON] на 1,50 м та по [ADDRESS] - на 0,70 см. (а.с. 10). Обставини викладені в Акті обстеження земельної ділянки [PERSON] під час проведення замірів повністю знайшли своє підтвердження на відеозаписі події від 12.10.2017 року, наданих суду відповідачем [PERSON] 30.11.2017 року державним інспектором Управління з контролю за використанням і охороною земель ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області Костащуком В.М. за участю землевпорядника Мельника М.І. та [PERSON] складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №345, Акт обстеження земельної ділянки №141 від 30.11.2017 року, відповідно до яких встановлено, що [PERSON] самовільно зайняла земельну ділянку (частину [ADDRESS]) площею 0,0044 га із земель житлової та громадської забудови, комунальної власності, розташовану навпроти власного домоволодіння по [ADDRESS]. Самовільне зайняття здійснене шляхом встановлення бетонної огорожі та приєднання частини вулиці до власного будинковолодіння. (а.с.12-14) Також 30.11.2017 року державним інспектором видано припис №00159, яким зобов'язано відповідача у двадцятиденний строк усунути вказане порушення земельного законодавства, а саме звільнити вищевказану земельну ділянку шляхом демонтування самовільно встановленої бетонної огорожі. (а.с.15). [PERSON] особисто припис отримала 30.11.2017 року. Державним інспектором контролю за використанням та охороною земель складено протокол про адміністративне правопорушення №00168 від 30.11.2017 року відносно [PERSON] за ст.53-1 КУпАП. (а.с.17). У відповідності до власноручних пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, даний заїзд колись належав її бабусі [PERSON] для покращення заїзду до сестри [PERSON], бабуся залишила частину свого городу. Тому вона вважає, що не порушила закон коли поставила огорожу чуть дальше ніж вказано в акті. (а.с.17 зворот) За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 30.11.2017 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 05.12.2017 року №164, за якою [PERSON] визнано винною за ст.53-1 КУпАП, накладено штраф в сумі 170 грн. (а.с.18) 10.01.2018 року складено повторний акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №378, протокол про адміністративне правопорушення №00187 та винесено припис №00177 від 10.01.2018 року, згідно яких встановлено, що [PERSON] не виконала умови припису посадової особи від 30.11.2017 року №00159 щодо усунення порушення земельного законодавства, за що передбачена відповідальність за ст. 188-5 КУпАП. (а.с.19-21) За результатами розгляду протоколу від 10.01.2018 року, 10.01.2018 року державним інспектором контролю за використанням та охороною земель у Чернівецькій області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №182, якою визнано [PERSON] винною за ст. 188-5 КУпАП та накладено штраф в розмірі 170 грн. (а.с.22) В свою чергу, 09.02.2018 року Головним управлінням Держгеокадастру в Чернівецькій області складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №19 за участю землевпорядника сільської ради Мельника М.І. у присутності [PERSON], яким встановлено, що [PERSON] не виконала вимог повторного припису №00177 від 10.01.2018 року щодо усунення порушень земельного законодавства. (а.с.23,23). В результаті, розмір заподіяної [PERSON] шкоди, внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки становить 75 грн. 86 коп., яка [PERSON] не сплачена. (а.с.45,46). Із матеріалів цивільної справи вбачається, що постанови державного інспектора про накладення адміністративних стягнень та притягнення до адміністративної відповідальності від 05.12.2017 року, від 10.01.2018 року набрали законно сили та [PERSON] не оскаржувались. [PERSON] була присутньою при розгляді адміністративних протоколів щодо неї, постанови отримала, однак не оскаржувала їх. Виходячи із зазначеного очевидною є неправомірність дій відповідача, яка здійснила безпідставне самовільне захоплення частини земельної ділянки загального користування, площею 0, 0044 га, яка їй не належить, звела на цій земельній ділянці бетонну огорожу та приєднала частину вулиці, що є комунальною власністю до власного господарства. Відповідно до ч.1 ст.116, ч.1 ст.125 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з абз.15 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. Відповідно до п. б. ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: самовільне зайняття земельних ділянок. Частиною 2 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Відповідно до пункту «а» частини четвертої статті 83 ЗК України - до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Таким чином, зважаючи на те, що земельна ділянка площею 0,0044 га із земель житлової та громадської забудови, комунальної власності, розташована навпроти власності домоволодіння по [ADDRESS], у власність або користування [PERSON] не надавалась, відповідач користується самовільно захопленою земельною ділянкою шляхом встановлення бетонної огорожі та приєднання частини [ADDRESS] до власного домогосподарства за відсутності правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про зобов'язання відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0044 га загального користування у комунальну власність територіальної громади с.Іванківці, Кіцманського району та привести її до придатного для використання стану. Відповідно до п.2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах , що виникають із земельних відносин», за відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності. Відповідно до п. 3.1. вказаної Постанови, відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. Вирішуючи питання щодо застосування строку позовної давності, суд знаходить, що позивачем такі строки не пропущені. Встановлено, що керівник Кіцманської місцевої прокуратури в інтересах держави та Іванковецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки звернувся 15 травня 2018 року. Відповідно до вимог ст.ст. 256, 257, ч. ст. 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, згідно ч.4 ст. 267 ЦК України, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки чинним законодавством передбачено спеціальний порядок набуття права власності і права користування земельними ділянками, а самовільне зайняття особами земельних ділянок є незаконним і не породжує у таких осіб прав на ці ділянки, слід визнати, що правопорушення в зазначених правовідносинах є триваючими і позовна давність до цих правовідносин не застосовується. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України , позивачеві підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 1762 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до діючих на час звернення із позовною заявою норм Закону України «Про судовий збір» (а.с.1). Враховуючи наведене та

Outcome: approved