Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У листопаді 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про зміну порядку та способу стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] , встановлених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.05.2018 з твердої грошової суми в розмірі 2 500 грн. до ј частини усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідач, громадянка Російської Федерації, маючи подвійне громадянство, виїхала до країни-агресора та забрала дитину з собою, у зв`язку з чим позивач не може повноцінно спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Така поведінка відповідача довела дитину до того, що у неї з`явилися проблеми зі здоров`ям, але позивача про це не повідомили. Позивач як міг, їздив до дитини, відвідував її на день народження, дарував подарунки, але чеки не збирав. Влітку дитина приїжджала до бабусі, і вони чудово провели час. Останнім часом через загострення політичної ситуації позивач не може поїхати до Російської Федерації, а відповідач народила другу дитину і взагалі унеможливила спілкування позивача з дочкою. В суді позивач намагався довести, що за рівнем доходів він не у змозі сплачувати аліменти в тому розмірі, який бажає відповідач, проте адвокат натиснула на суддю скаргами. Відповідач обманула позивача і залишила його без житла та не виконала домовленості про те, що вкладені ним кошти у ремонт квартири, що придбана на матір відповідача, будуть зараховані як аліменти та найближчі 5 років відповідач не буде подавати на аліменти. У позивача не має власного бізнесу і транспортних засобів, він має на утриманні непрацездатних батьків, також він допомагає повнолітній дочці від першого шлюбу, яка продовжує навчання. Останнім часом у позивача погіршилось здоров`я, йому складно знайти роботу. Зараз позивач працює водієм в ТОВ «ТІІМ», раніше працював в КП «Гніваньводопостач». Отже за рівнем доходів і станом здоров`я позивач не у змозі сплачувати визначений судом розмір аліментів. Відповідач [PERSON] позов не визнала пославшись на його безпідставність. На обґрунтування заперечень вказала, що існує чинне рішення суду про стягнення аліментів, яке позивачем не виконується, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 52 903,23 грн. Всі обставини, на які посилається позивач, досліджувались під час розгляду справи про стягнення аліментів. У рішенні суду про стягнення аліментів встановлені певні факти, а саме те, що ані повнолітня дочка, ані батьки, не перебувають на утриманні позивача, і що у позивача і його батьків є нерухоме майно. Позивачем не доведена зміна обставин, які можуть бути підставою для зміни порядку та способу стягнення аліментів. ІІ. Процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи ?26.12.2018 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 28.05.2019 (а.с. 35-36). ?28.05.2019 змінено строк подання заяв по суті справи, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 27.06.2019 (а.с. 41-42). ?12.06.2019 представником відповідача подано відзив на позовну заяву (а.с. 48-49). ?13.06.2019 представником позивача подано заяву про відкладення розгляду справи (а.с. 46). ?27.06.2019 відкладено розгляд справи на 01.10.2019 (а.с. 72). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 10.08.2002 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] у подружжя народилась дочка [PERSON] . 24.10.2013 шлюб сторін розірвано. 15.05.2018 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з 27.05.2017, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 50-57). 30.08.2018 Апеляційний суд м. Києва ухвалив постанову, якою відхилив апеляційну скаргу [PERSON] та частково задовольнив апеляційну скаргу [PERSON] виключивши з мотивувальної частини посилання на встановлення обставин про утримання [PERSON] дочки від першого шлюбу після досягнення нею повноліття та перебування на його утриманні батьків (а.с. 58-68). Зі складеного державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, вбачається, що на виконання рішення суду позивачем сплачено аліментів на суму 5 000 грн., розмір заборгованості позивача за аліментами станом на 01.05.2019 становить 52 903,23 грн. (а.с. 69). IV. Зміст спірних правовідносин, норми права і мотиви їх застосування. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (статті 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (статті 180 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Заявляючи вимогу про зміну порядку та способу стягнення аліментів позивач посилався, зокрема, на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 05.02.2014 по справі № 143цс13, де суд зазначив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Водночас посилання позивача на вищевказану правову позицію суд вважає необґрунтованими з таких підстав. На момент прийняття Верховним Судом України вищевказаної постанови Сімейний кодекс України передбачав два способи стягнення аліментів - у частці від доходу та у твердій грошовій сумі, при цьому стягнення аліментів у твердій грошовій сумі було можливе, якщо платник аліментів мав нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержував в натурі або існували інші обставини, що мають істотне значення. Водночас Законом від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017, до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України були внесені зміни, відповідно до яких право вибору способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі) надано тому з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Право зміни способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду, законодавець також надав лише одержувачу аліментів (абзац другий частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України). Відтак вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від його доходу не ґрунтуються на законі і є безпідставними. Однак, незважаючи на відсутність у платника аліментів права вимагати зміни способу стягнення аліментів, він вправі порушувати питання про зменшення розміру аліментів, що передбачено частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України, за приписом якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже за змістом наведеної правової норми в сукупності з положеннями інших норм сімейного законодавства, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей, умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. Ухвалюючи рішення про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 2 500 грн. суд, врахував, зокрема, ту обставину, що у 2016 р. ним було набуто у власність нерухоме і рухоме майно, вартість якого значно перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а саме: будинок великої площі та земельну ділянку у м. Гнівань Тиврівського району Вінницької обл. та автомобіль Ягуар, а також відсутність доказів про походження коштів на придбання цього майна. Доводи позивача про неспроможність сплачувати аліменти у присудженому судом розмірі з огляду на його непрацездатність, перебування на його утриманні дочки від першого шлюбу після досягнення нею повноліття та батьків та надані на підтвердження вказаних обставин докази вже були предметом судового розгляду, при цьому суд апеляційної інстанції визнав їх необґрунтованими вказавши, що висновок суду першої інстанції про стягнення аліментів в розмірі 2 500 грн. є правильним, оскільки з матеріалів справи встановлено, що відповідач є працездатною особою, офіційно не працює, але має мінливий дохід, який дає йому можливість здійснювати придбання майна, вартість якого перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Що стосується інших обставин, на які посилається позивач, а саме: зміна відповідачем громадянства і її виїзд з дитиною до Російської Федерації, перешкоджання у спілкуванні з дитиною, спільне будівництво квартири, зростання курсу долара, підвищення цін тощо, то суд їх відхиляє як такі, що не мають правового значення для вирішення даної справи. За загальним правилом, встановленим ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Отже враховуючи, що у позивача відсутнє право ставити питання про зміну способу стягнення аліментів та ураховуючи, що обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, вже були предметом судового розгляду і їм була дана правова оцінка, при цьому на інші обставини, з якими закон пов`язує можливість зменшення розміру аліментів, позивач не послався і доказів на їх підтвердження не надав, суд відмовляє у позові у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю вимог. V. Розподіл судових витрат між сторонами. З огляду на результат розгляду справи та понесення судових витрат лише позивачем, судові витрати розподілу не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed