Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача ТОВ фірма «ТехНова» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 13 329,92 грн заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.12.2015 року по 01.03.2019 року, а також 1 921 грн витрат по сплаті судового збору (а.с.2-4). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що надає населенню м. Чернігова послуги з теплопостачання у відповідності до «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМ України № 630 від 21 липня 2005 року. Згідно вимог ст. ст. 67, 68 ЖК України та Правил плата за теплопостачання вноситься щомісячно за нормами і тарифами, затвердженими рішенням Чернігівської міської ради. Згідно п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за який вноситься не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Відповідачу надавались послуги з централізованого опалення, але плату за отримані послуги своєчасно не вносила, в результаті чого виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 13 329,92 грн, за період з 01.10.2015 р. по 01.03.2019 p., яка до цього часу не сплачена. Вказана сума боргу розрахована згідно тарифів затверджених постановою НКРЕКП. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 19 квітня 2019 року відкрито провадження по вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження. У встановлений судом строк відповідач подала відзив, згідно якого просила відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначила, що представником позивача не надано економічно розшифрованих тарифів для з`ясування заборгованості. Вважає, що тарифи є надто завищеними, а тому сплачує щомісячно, але в меншому розмірі, ніж нарахована сума. Крім того, зазначила, що не отримувала від позивача договір на надання житлово - комунальних послуг, а змушувати оплачувати комунальні послуги без письмового договору - неможливо. Також, вказала, що є інвалідом ІІ групи, а тому звільнена від сплати судового збору (а.с.25-26). Представник позивача, отримавши відзив, подала відповідь на відзив (а.с.29-32), у якому більш детально зазначила за які періоди та якими постановами НКРЕКП затверджувались тарифи. Зазначила, що тарифи ТОВ фірма «ТехНова» публікувала в газеті «Чернігівські відомості». Також, зазначила, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що саме на споживача покладено основний обов`язок своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. КЕП «Чернігівська ТЕЦ» ТОВ фірма «ТехНова» опублікувала в газеті «Чернігівські відомості» №32 від 06 серпня 2014 року типовий договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, після чого вважається, що він укладений між КЕП «Чернігівська ТЕЦ» ТОВ фірма «ТехНова» і кожним споживачем - фізичною особою. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Протокольною ухвалою від 20 травня 2019 року відкладено розгляд справи для надання відповідачу часу з ознайомленням відповіді на відзив та підготовки заперечень. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити повністю, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, а також у запереченнях (а.с.72-73, 78-79). Пояснила, що вона є власником квартири. Вказала, що проводить оплату за надані послуги не в повному обсязі, оскільки нарахування проводиться по підвищеним тарифам, які є необґрунтованими. Тому при отриманні щомісячно квитанцій по наданим послугами, від нарахованої суми сплачує третю частину. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Відповідно особового рахунку КП «Новозаводське» ЧМР вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована та проживає відповідач [PERSON] (а.с.10). Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 11.07.2000 року (а.с.80). 15.11.2018 року Новозаводський районний суду м. Чернігова скасував судовий наказ №751/7307/18, який виданий 29.10.2018 року за вимогою про стягнення заборгованості з [PERSON] за послуги з теплопостачання (а.с.9). Згідно тарифів за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води з 08.05.2015 року 1 Гкал за 1 мешканця становить 42,45 грн, з 01.07.2016 року - 79,70 грн, з 01.09.2016 року - 71,21 грн, з 19.10.2017 року - 87.06 грн, з 01.01.2019 року - 95.23 грн (а.с.7-8). Згідно наданого листа-розрахунку по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с.5), заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01.10.2015 по 01.03.2019 pоку становить 13 329,92 грн. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до приписів ч.4 ст.319, ст.322 ЦК України власність зобов`язує; власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги, в тому числі теплопостачання, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», які діяли на період існування боргу, споживачі житлово-комунальних послуг зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В силу ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що саме на споживача покладено основний обов`язок своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, з аналізу наведених правових норм вбачається, що споживач, який отримує послугу з теплопостачання, зобов`язаний оплачувати цю послугу. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Таким чином, посилання відповідача на відсутність укладеного між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивачем у вказаний період надавались відповідачу вказані послуги, він фактично ними користувався, частково проводив оплату (а.с.5), а тому в силу ст. 11 ЦК України, права і обов`язки сторін виникли внаслідок їх дій і фактичних взаємовідносин. Тобто, в судовому засіданні знайшло підтвердження, що між сторонами виникли певні права та обов`язки, а саме по наданню, отриманню та оплаті отриманих послуг з теплопостачання. Відповідачем не спростований розрахунок позивача щодо розміру заборгованості за період з 01.10.2015 року по 01.03.2019 pоку в сумі 13 329,92 грн, не надано суду доказів про своєчасну оплату отриманих послуг в повному обсязі. Оскільки відповідачем порушено вимоги щодо своєчасності та необхідності оплати за надані комунальні послуги, то сума заборгованості підлягає стягненню з нього в судовому порядку. З огляду на вищезазначені обставини, позов підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. У відповідності до ч.2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. При зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу позивачем сплачено судовий збір у розмірі 176,20 грн, а також при подачі даного позову сплачено судовий збір у розмірі 1 744,80 грн (а.с.1, 9). Відповідно до частини 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 35 Постанови №10 від 17 жовтня 2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Відповідач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією довідки серії МСЕ-ЧНВ №211233 (а.с.27), а тому відповідно п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. За таких підстав, судовий збір в сумі 1 921 грн необхідно компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: approved