Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області звернулася в суд з позовом до [PERSON] про приведення до попереднього стану реконструйованого горища будинку за адресою: [ADDRESS] за кошти відповідача. У позовній заяві зазначено, що за зверненням двох інших співвласників житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] в листопаді місяці 2011 року було виявлено факт самочинного будівництва третім співвласником цього ж будинку [PERSON], а саме реконструкції горища, яке є спільною сумісною власністю трьох співвласників. По факту порушення вимог містобудівного законодавства, [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності і зобов'язано усунути правопорушення в шестимісячний термін. За невиконання припису від 05.01.2012р., [PERSON] 14.08.2012р.притягнено до адміністративної відповідальності. Враховуючи те, що перебудова самочинного будівництва є неможливою та припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області відповідачем не виконано, за рішенням суду таке нерухоме майно підлягає знесенню за вимогами ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної документації» та ст.368,369,375,376 ЦК України. Ухвалою суду від 29.01.2013 року до участі у даній справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог [PERSON] та [PERSON] (співвласників житлового будинку). В судовому засіданні представник інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області вимоги поданої ним позовної заяви підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача позов не визнала, зазначивши те, що будучи співвласником даного будинку та проживаючи в мезоніні на другому поверсі відповідач мала право на перебудову даної частини будинку, незважаючи на відсутність дозвільної документації та згоди сусідів, а також звернули увагу суду на те, що горища загального користування на другому поверсі не було. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази, які надані позивачами на обґрунтування позовних вимог, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.01.2012 року постановою №10 першого заступника начальника інспекції ДАБК Дорошенко М.П. за порушення вимог містобудівного законодавства п.3 ч.1 ст.25 Закону України «Про основи містобудування», [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності - накладення штрафу у сумі 170 грн. за проведення реконструкції горища житлового будинку по [ADDRESS] без затвердженої проектної документації (а.с.15), та видано припис №10 щодо усунення виявлених порушень в шестимісячний термін (а.с.14). Відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 14.08.2012 р. встановлено невиконання [PERSON] вимог припису від 05.01.2012р. (а.с.19), внаслідок чого складено протокол про адміністративне правопорушення від 14.08.2012 року (а.с.20) та постановою №653 від 20.08.2012р. першого заступника начальника інспекції ДАБК Дорошенко М.П. [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності за ст.188-42 КУпАП - накладення штрафу у розмірі 5100 грн. (а.с.22). Штраф сплачено порушником 04.09.2012 р. в повному обсязі (а.с.23). Отже, факт порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил [PERSON] та невиконання нею виконання припису, доведено належними доказами, зазначена обставина нічим не спростована. 01.10.2012 року [PERSON] звернувся із заявою в органи прокуратури м.Івано-Франківська, яка була направлена ними за належністю начальнику інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області (а.с.8-9), в якій зазначено, що житловий будинок по [ADDRESS] збудований в 1937 році, дерев'яний, а співвласник будинку [PERSON] без дозволу інших двох співвласників провела реконструкцію горища, створивши небезпеку для співвласників, оскільки є тріщини на стінах будівлі, затікання дощових вод, які можуть призвести до руйнації будинку в цілому. Відповідно до інформаційних довідок з Реєстру прав власності на нерухоме майно, наданих Івано-Франківським ОБТІ житловий будинок по [ADDRESS] належить на праві часткової власності: 28/100 частки [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину 12.12.2008 року, 45/100 - [PERSON] на підставі договору дарування 16.02.1987р. та 27/100 частки - [PERSON] згідно договору дарування 16.02.1987р. (а.с.5-7). Відповідно до вимог ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування. Як слідує з ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Судом було встановлено в судових засіданнях те, що на другому поверсі житлового будинку по [ADDRESS] був мезонін, де проживає відповідач [PERSON], вхід до якого був і є з зовнішньої веранди першого поверху сходами на другий. Попри це, на другому поверсі є і двері, які ведуть на горище, що підтверджено третіми сторонами по справі та не спростовано відповідачем. Отже, окрім мезоніну, в будинку є наявне горище, яке самовільно переобладнане відповідачем, та доступ до якого закрито відповідачем третім особам зі сторони входу через веранду. Факт користування горищем до 2010 року третіми особами, не спростовано. Отже, як вбачається з матеріалів справи, відповідач як співвласник нерухомого майна, що перебуває у спільній сумісній власності створила перешкоди іншим співвласникам - [PERSON] та [PERSON] у спільному його володінні і користуванні, та без їх згоди самостійно провела реконструкцію спільного майна. Згідно з положеннями статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою. Позивачем надано належні докази, що відповідач здійснила будівельні роботи (реконструкцію) без належного дозволу, тобто дозвільного документу (ст. 35-37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкту певній особі, а також без затвердженого у встановленому порядку проекту, тобто необхідної документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України «Про архітектурну діяльність», отриманої відповідно до статей 29, 31 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності», чи технічні умови, отримані відповідно до статей 27, 30 зазначеного Закону. Проте, суд не бере до уваги посилання позивача на регулювання даних правовідносин за ст.375, 376 ЦК України, оскільки, як зазначено п.13 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках, суди повинні враховувати, що положення статті 376 ЦК до цих правовідносин не застосовуються. Проте у випадку, коли квартира в такому будинку розташована на першому (цокольному) поверсі й власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини прибудинкової земельної ділянки, спір повинен вирішуватися відповідно до правил статті 376 ЦК. Також суду слід брати до уваги, що є чинними умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих приміщень у житлових будинках, встановлені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76. Згідно з пунктом 1.4.1 цього наказу переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у будинках дозволяється робити після одержання відповідного дозволу виконавчого комітету місцевої ради. Цими ж правилами надається визначення таких понять, як переобладнання і перепланування. При цьому судам слід враховувати наявність технічного висновку про відповідність виконаних робіт будівельним нормам і правилам, висновку про відповідність перепланування санітарно-епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки, наявність даних про непорушення прав власників інших квартир та правил експлуатації будинку. При цьому, на вимогу суду, відповідач не надала, що дані роботи відповідають саме і санітарно-епідеміологічним вимогам та правилам пожежної безпеки, окрім ДБН (згідно експертного висновку). Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13.02.2013 року за клопотанням відповідача було призначено судово-будівельну експертизу. Відповідно до висновку №32/08-13 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 12.11.2013 року (а.с.137-166) встановлено, що виконані будівельні роботи по реконструкції даху житлового будинку [ADDRESS] відповідають вимогам ДБН В.2.2-15-2005, технологічні роботи по влаштуванню стропильної системи даху та його покриття виконані без порушень СНиП ІІ-25-80, технічний стан житлового будинку задовільний, однак місцями є незначні пошкодження штукатурки зовнішніх стін (тріщини, відшарування), на що могло вплинути ряд факторів (фізичний знос будинку, близькість розміщення до автодороги, не проведення своєчасного поточного ремонту, проведення прибудов та їх подальше демонтування співвласниками тощо). Фактичні виконані будівельні роботи: підвищено зовнішні стіни горища з деревини; замінено стропильну систему даху; виконано перекриття будинку з металопрофілю; в мансардних приміщеннях обшито гіпсокартонними листами. Як вбачається з фотодокументів (а.с.159-166) відповідачем дійсно проведено повністю перебудову горища а не тільки своєї частини житлового будинку, що є у приватній власності. Окрім того, суд не погоджується з частиною припущень у висновку експертизи, а саме, що на пошкодження будівлі вцілому міг вплинути ряд саме таких факторів як фізичний знос будинку, оскільки як встановлено, що дане переобладнання горища через фізичну нагрузку та збільшення ваги всіх матеріалів такого переобладнання, окрім того і перебування в близькості розміщення до автодороги та не проведення своєчасного поточного ремонту, спричинило і такі наслідки - тріщини будинку. При цьому, суд вказує безпосередньо і на порушення прав співвласників будинку, а не тільки відсутність дозвільної документації відповідних органів на таке проведення. Станом на день прийняття рішення до відповідних органів та отримання дозвільних документів на переобладнання, [PERSON] не зверталася, що підтверджено як позивачем так і відповідачем. Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 369, 382 ЦК України, ст..27,29,31,35-38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статтями 1, 7, 8 Закону України «Про архітектурну діяльність»,

Outcome: approved