Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

І. Суть спору Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07.10.2008р., її донька [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] Від шлюбу народився син [PERSON] , 2010р.н. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 27.12.2011р. шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. З моменту народження [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . Покликається на те, що [INFO] мати малолітнього [PERSON] [PERSON] померла. Стверджує, що на даний час малолітній [PERSON] проживає разом з нею, бабусею - позивачкою [PERSON] . Вказує, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина, жодного разу не відвідав дитини, не приділяє хлопчику уваги, не виявляє інтересу до життя, розвитку, здоров`я, потреб дитини, не робить спроб побачитися чи відвідати його. Крім цього, не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання та лікування сина, у разі необхідності. ІІ. Позиція учасників справи Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак в матеріалах справи міститься Ордер серії ЛВ №157093, згідно якого її інтереси представлятиме адвокат Галько Р.В. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Галько Р.В. в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги своєї довірительки підтримує, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по даній справі та просить суд розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності її довірительки [PERSON] . Відповідач відзив на позов не подав. Окрім цього, відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку по місцю його реєстрації, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Третя особа - представник Органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, однак подав письмову заяву з проханням справу слухати у відсутності їх представника, при цьому зазначив, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підтримує повністю, вбачає за доцільне позбавити відповідач [PERSON] , батьківських прав. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 02.09.2019 року було постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.11.2019 року постановлено ухвалу про закінчення підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. ІV. Обставини справи, встановлені судом. Копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] стверджується, що відповідач по справі [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заочного рішення Мостиського районного суду Львівської області від 27.12.2011 року шлюб між [PERSON] , і [PERSON] , відповідачем по справі, розірвано. Як стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] матір дитини - [PERSON] померла. Із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] за № [NUMBER] відомо, що батьками такої були [PERSON] та [PERSON] , позивачка по справі. Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої Віжомлянською сільською радою Яворівського району Львівської області малолітній [PERSON] , 2010р.н., проживає за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] , позивачкою по справі, а також із [PERSON] , чоловіком позивачки. Із характеристики, виданої на учня ІІІ класу Віжомлянського НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів ім.Івана Севери-ДНЗ», [PERSON] , [INFO] , відомо, що [PERSON] навчається у І класі вищевказаного навчального закладу, де зарекомендував себе як старанний, дисциплінований учень. На уроках завжди активний, виконує всі домашні завдання, тощо. Дідусь і бабуся приділяють належну увагу у вихованні [PERSON] . Вони цікавляться життям дитини, відвідують батьківські збори, беруть участь у виховних заходах, тощо. Із акту обстеження матеріально-побутових умов життя [PERSON] , 2010р.н., відомо, що в результаті обстеження виявлено, що [PERSON] з 25.05.2010 року зареєстрований та проживає в [ADDRESS] у приватному будинку разом із [PERSON] , дідусем і [PERSON] , бабусею. У вказаному будинку для [PERSON] , 2010р.н., виділена окрема кімната, тобто створені всі належні умови для проживання, навчання та виховання дитини. Так, згідно висновку Яворівської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування №3366/19 від 21.11.2019 року є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . V. Застосоване судом законодавство ти висновки суду. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89). Відповідно до ст.51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.2 ст.155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В даному випадку позивачка [PERSON] , бабця малолітного [PERSON] , 2010 р.н., з якою такий проживає та зареєстрований за вищевказаною адресою скористалась таким правом та звернулась до суду із вищевказаним позовом. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при винній поведінці когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. В судовому засіданні з досліджених судом доказів встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина [PERSON] , 2010р.н., не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, матеріальної допомоги на утримання такого не надає, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікуванню, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Позбавлення батьківських прав, як захід впливу є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 Сімейного кодексу України), тому він підлягає застосуванню тільки тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При цьому, при вирішенні судом питання про позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька до дітей, бажання спілкуватись і брати участь в їх вихованні. Невиконання батьківських обов`язків відповідачем [PERSON] , підтверджується письмовими доказами по справі, що були вищеописані. Вказане також стверджується висновком органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, з яким суд погоджується, оскільки такий є обґрунтований, повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та відповідає в першу чергу інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем [PERSON] , своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни нею свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, та приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересу дитини, враховуючи самоусунення відповідача від виховання дитини, суд вважає, що вимоги позивачки [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , 2010р.н., підлягають задоволенню у повному обсязі. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно квитанції № РКО312 від 04 липня 2019 року позивачкою [PERSON] , було сплачено 768 грн. 40 коп. судового збору. По справі позивачкою заявлено позовну вимогу, котра була задоволена в повному обсязі, а тому у зв`язку із задоволенням позову на користь позивачки [PERSON] , підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved