Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Лікар-психіатр відділення № 10 Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька [PERSON] звернувся до суду з заявою про госпіталізацію недієздатної [PERSON] [INFO], жительки с.Дубичанське Луцького району Волинської області до психіатричного закладу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], [INFO], жителька с.Дубичанське Луцького району 12.06.2017 року о 14 год. 45 хв. була госпіталізована до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька за рішенням чергового лікаря - психіатра та письмовою заявою сина, який є її опікуном [PERSON] Згідно висновку комісії лікарів психіатрів від 13.06.2017 року [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії, безперервно-прогредієнтного перебігу з емоційно-вольовим зниженням галюцинаторно-параноїдним синдромом, потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 20.05.2015 року [PERSON] була визнана недієздатною та її опікуном призначено її сина [PERSON] На підставі викладеного просить провести госпіталізацію недієздатної особи [PERSON], [INFO], жительки с.Дубичинське, Луцького району Волинської області до Волинської обласної психіатричної лікарні №1. В судовому засіданні лікар-психіатр відділення № 10 [PERSON] заяву підтримав з підстав в ній зазначених. Просив суд заяву задовольнити. Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву про госпіталізацію недієздатної особи [PERSON] до психіатричного закладу. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечив. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Згідно висновку комісії лікарів психіатрів від 13.06.2017 року [PERSON], [INFO], жителька с.Дубичанське Луцького району 12.06.2017 року о 14 год. 45 хв. була госпіталізована до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька у відділення № 10 за рішенням чергового лікаря - психіатра та письмовою заявою сина, який є її опікуном [PERSON] у зв'язку з погіршенням психічного стану: не говорить, не їсть, не приймає ліків, висловлює маячні ідеї релігійного змісту, чує голоси, пише про кінець світу та загрозу життя оточуючим, періодично безпричинно плаче, відмовляється від лікування в домашніх умовах. Хворіє психрозладами з 1983 року. 56 разів лікувалась стаціонарно. Є інвалідом 1 групи довічно по психзахворюванню. На момент огляду контакт вибірковий, знаками показує щоб мовчали всі, вказує на папір і ручку. Пише про прихід Христа, загрозу життю лікаря. Скошує погляд, тривожно озирається, під впливом слухових галюцинацій тривожно махає руками, щоб всі мовчали, показує пальцем вгору і прикладає до губ. Зовнішність неохайна, погляд переляканий, обличчя сумне. Негативістична, тривожна, некорегована. Некритична. Враховуючи наявність вираженої тривоги, маячних ідей релігійного змісту, що поєднується з слуховими галюцинаціями, страху перед кінцем світу, відсутність критики, відмову від лікування та недієздатність хворої, що унеможливлює повноцінне соціальне функціонування громадянки, страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії безперервно-прогредієнтного перебігу з емоційно-вольовим зниженням галюцинаторно-параноїдним синдромом, потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару (а.с. 2). Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 20.05.2015 року [PERSON] була визнана недієздатною та її опікуном призначено її сина [PERSON].(а.с. 4, 5). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», визнано таким, що не відає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року N 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Таким чином, аналізуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що наявні підстави для госпіталізації в умовах психіатричного стаціонару [PERSON], а тому заяву слід задовольнити. На підставі Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved