Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] зверувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що за\~договором позики\~від 03.12.2018,\~укладеним в\~письмовій формі, він передав позичальнику [PERSON] у власність 2000 дол. США, що на день складання позовної заяви складає за офіційним курсом НБУ (за 1 долар - 25,25 грн.) 50500 гривень. За даним договором відповідач зобов`язався повернути йому позику протягом одного місяця, тобто до 24 грудня 2018 року. Також 03.12.2018 між ним та відповідачем [PERSON] був укладений письмовий договір позики, згідно якого він передав відповідачу грошову суму в розмірі 28000 (двадцять вісім тисяч) гривень, що на день складання позовної заяви складає за офіційним курсом НБУ (за 1 долар - 25,25 грн.) 1100 (тисяча сто) доларів США, яку він зобов`язався повернути до 24 грудня 2018 року. По закінченню зазначених строків відповідач суми позики позивачу не повернув, чим взяті на себе зобов`язання не виконав, а також ухиляється від повернення боргу й до цього часу. 09.04.2019 він направив відповідачу письмову вимогу про повернення боргу, однак відповідач дану вимогу проігнорував. Таким чином заборгованість відповідача в гривневому еквіваленті складає 78500,00 грн. Також відповідно до ст. 625 ЦК України з відповідача слід стягнути 3 % річних від простроченої суми. Заборгованість відповідача згідно договору позики від 03.12.2018 на даний час становить 50500,00 грн. Виходячи із вимог цивільного законодавства України, 3 % річних від вказано суми заборгованості становить 9961,00 грн. Крім того заборгованість відповідача згідно договору позики від 03.12.2018 на даний час становить 28000,00 грн. Виходячи із вимог цивільного законодавства України, 3 % річних від вказаної суми заборгованості становить 5523,00 грн. Таким чином заборгованість відповідача складає 78500,00 грн, а також 15484,00 грн 3% річних. Стислий виклад позиції позивача: Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 03.12.2018 в розмірі 93984,00 грн., з яких: 78500,00 грн. сума заборгованості за договором позики; 15484,00 грн. 3 % річних від заборгованості. Також просив стягнути з відповідача на його користь сплачені судові витрати в сумі 6890,00 грн. Не заперечив проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.09.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.09.2019 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.11.2019 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що 03.12.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно умов якого [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 28000,00 грн., що згідно курсу комерційних банків на день укладення договору становило 1000 дол. США, які зобов`язався повернути до 24.12.2018. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідач написав розписку від 03.12.2018 (а.с. 10). Також 03.12.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно умов якого [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 2000,00 дол. США, які зобов`язався повернути до 24.12.2018. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідач написав розписку від 03.12.2018 (а.с. 11). 09.04.2019 [PERSON] направив [PERSON] письмову вимогу про повернення боргу. Відповідач вимогу позивача про повернення коштів не виконав та добровільно кошти позивачу не повернув. Станом на 05.09.2019 (на день складання позову) офіційний курс валют становив: 1 дол. США 25,25 грн. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним в письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв`язку. Розписка підписана відповідачем є документом, що стверджує про вчинення правочину між мною та Відповідачем. Невиконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань є порушенням чинного законодавства України, зокрема: -статті 526 ЦК України, згідно з якою зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; -статті 527 ЦК України, згідно якої боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом; -статті 530 ЦК України, згідно якої якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; -статті 611 ЦК України, згідно якою у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом достовірно встановлено, що між відповідачем та позивачем існував письмовий договорів позики, згідно якого позивач передав, а відповідач отримав певну суму коштів з обумовленим між ними строком повернення коштів. Доказів про повернення боргу відповідачем матеріали справи не містять. Згідно офіційного курсу валют станом на 05.09.2019 1 дол. США становив 25,25 грн. Таким чином заборгованість в сумі 2000 дол. США в гривневому еквіваленті складає 50500,00 грн. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. 3 % річних, з урахуванням боргу у розмірі 78500,00 грн., становить 15484,00 грн. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем складає 93984,00 грн. (78500,00 грн. боргу+15484,00 3% річних). Виходячи із вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позивач [PERSON] реалізував свої права, заявивши вимогу про виконання зобов`язання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь 6890,00 грн., однак як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено 939,40 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією № 1712-3649-1848-0532 від 09.09.2019 на суму 768,40 грн., та квитанцією № 1722-4057-7988-2847 від 19.09.2019 на суму 171,00 грн. Висновки суду: На підставі наведеного суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення боргу та стягнення з відповідача в користь позивача боргу в сумі 93984 грн. за договором позики від 03.12.2018. Вимогу позивача про стягнення з відповідача сплачених судових витрат слід задовільнити частково, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 939,40 грн. сплаченого судового збору згідно доданих квитанцій. На підставі ст.ст. 192, 207, 526, 527, 530, 611, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved