Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

керівник Львівської місцевої прокуратури №1 звернувся до суду в інтересах держави в особі Львівської міської ради із позовною заявою до [PERSON], з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, в якому просить стягнути з відповідача до місцевого бюджету м. Львова понесені Комунальною міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги витрати в розмірі 2843,39 грн. на лікування потерпілого від злочину [PERSON]та судовий збір. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що відповідачем [PERSON] не були відшкодовані витрати в розмірі 2843,39 грн. на лікування потерпілого від злочину [PERSON] В судовому засіданні прокурор Львівської місцевої прокуратури №1 Межвінський Д.З. позов підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні до викладених у такому та просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином судом повідомлений про час і місце слухання справи, не подавши заяву про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши інші матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.08.2015 року по справі №461/8376/15-к, яка набрала законної сили, кримінальне провадження №12015140050001786 відносно [PERSON], обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України, закрито у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (а.с.5-6). Як вбачається із вищевказаної ухвали, [PERSON], 30.05.2015 року, приблизно о 04.30 год., перебуваючи на оглядовому майданчику пам'ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Високий Замок», на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, наніс [PERSON] удар коліном у нижню щелепу, заподіявши потерпілому, згідно висновку судово-медичної експертизи №222/2015 від 10.07.2015 року, подвійний перелом нижньої щелепи - в ділянках кута зліва та тіла щелепи справа з розривом слизової оболонки на рівні перелому щелепи справа, що відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров'я. Як вбачається з довідки №48 від 10.05.2016 року Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у даному закладі охорони здоров'я з 30.05.2015 року по 12.06.2015 року (а.с.7-8). Відповідно до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року, витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] склали 2843,39 грн. та станом на день пред'явлення позову не відшкодовані. Згідно ст. 1206 ЦК України, особа, що вчинила злочин зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Окрім того, відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розмір фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Частиною 4 ст. 61 ЦПК України визначено підстави звільнення від доказування, і передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. При цьому, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Таким чином, суд приймає до уваги, як належні та допустимі покликання позивача на те, що оскільки кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення (п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України), тобто з нереабілітуючих обставин, то останній зобов'язаний відшкодувати в користь Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги витрати в розмірі 2843,39 грн., понесені закладом на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 89 Бюджетного Кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать, окрім іншого, видатки на охорону здоров'я. Відповідно до ч. 3 ст. 110 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди. Оскільки, злочин відповідачем вчинено на території Галицького району м.Львова, тому вказана цивільна справа підсудна Галицькому районному суду м. Львова. Відповідно до п. п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, також у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. На органи прокуратури, відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України та ст. 45 ЦПК України покладено представництво інтересів держави в суді у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч. 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»). Комунальна міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги є комунальним закладом, засновником якого є Львівська міська рада. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги підставними та такими, що підлягають до задоволення, що підтвердилось в судовому засіданні та наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені повністю, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved