Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь борг в розмірі 38520,00 грн та штраф у розмірі 38520,00 грн. В обґрунтування позову вказав, що 17.01.2021 між сторонами був укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 38520,00 грн, які зобов`язався повернути до 21.01.2021, проте, станом на час звернення до суду з позовною заявою відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. Відповідач уникає зустрічі з позивачем, на телефонні дзвінки не відповідає. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 24.05.2021 відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився; своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався. 21.09.2021 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Обставини встановлені судом та докази на їх підтвердження Судом встановлено, що 17.01.2021 [PERSON] взяв в борг 38520,00 грн у громадянина [PERSON] , які зобов`язався повернути до 21.01.2021, про що свідчить складена ним розписка (а.с.11). Окрім того, розпискою погоджено, зокрема, що у випадку прострочення повернення коштів більше ніж на 30 календарних днів відповідач зобов`язується сплатити штраф в десятикратному розмірі від суми боргу. Оскільки сума штрафу значно перевищує суму боргу, позивачем заявлено вимогу про стягнення штрафу у розмірі суми заборгованості - 38520,00 грн. Таким чином судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу повернення суми позики з урахуванням суми штрафу. ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню та мотиви суду Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та в такій самій якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 17.01.2021 відповідач отримав від позивача позику в розмірі 38520,00 грн, які мав повернути до 21.01.2021. В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (справа № 6-63 цс 13), зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Встановлено, що відповідач борг згідно розписки не повернув. Таким чином, оскільки відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення суми позики, вимоги позивача про стягнення з відповідача грошової суми в розмірі 38520, 00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Як вже було зазначено у цьому рішенні, розпискою сторони погодили, що у випадку прострочення повернення коштів більше ніж на 30 календарних днів відповідач зобов`язується сплатити штраф в десятикратному розмірі від суми боргу. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимоги позивача про стягнення 38520,00 грн штрафу. V. Розподіл судових витрат Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд враховує наступне. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн, що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.2090656223.1 від 16.04.2021 (а.с.5). Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 гривень В силу ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога) Позивачем було заявлено про стягнення понесених ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн . На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу позивачем було надано копію договору про надання правової допомоги №12/021 від 12.02.2021, який укладено з адвокатом Орловською В.А. (а.с. 12); додаток №1 до договору про надання правової допомоги №12/02 від 12.02.2021 (а.с.13); ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1091533 (а.с. 14); Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно п.3.1. договору про наданя правової допомоги за правову допомогу, передбачену в п.1.2 Договору Замовник сплачує Адвокату винагороду в розмірі, іизначеному Додатком №1 до цього Договору. У відповідності до Додатку №1 до договору про надання правової допомоги вартість послуг (написання та подання позовної заяви) становить 3000,00 грн. Сплата узгодженої сторонами суми гонорару (послуг) здійснюється Клієнтом в готівковому порядку шляхом передання відповідної суми коштів Адвокату або на картковий рахунок на протязі 24 годин. Однак будь-яких доказів, що свідчать про оплату гонорару (довідка, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки) позивачем (його представником) не надано. Згідно правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №509/5043/17 від 09.10.2020 року, ненадання необхідних доказів в підтвердження надання правничої допомоги та її оплати, є підставою для відмови у стягенні таких витрат. Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє позивачу в частині відшкодування витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. за недоведеністю їх фактичної оплати.

Outcome: approved