Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 13 липня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачкою було укладено договір. Відповідно до умов договору відповідачка отримала кредит у сумі 3900 гривень 00 копійок, у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою за користування кредитом 30 % річних. Однак, відповідачка свої зобов`язання за кредитом виконує не належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредиту, яка до теперішнього часу не погашена і станом на 31 грудня 2019 року становить суму в розмірі 40431 гривня 66 копійок, що складається з наступного: сума в розмірі 3888 гривень 47 копійок - заборгованість за кредитом, сума в розмірі 30352 гривні 72 копійок - заборгованість по відсоткам, сума в розмірі 3788 гривень 96 копійок - заборгованість за пенею, сума в розмірі 500 гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина), сума в розмірі 1901 гривня 51 копійок - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 40431 гривня 66 копійок та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2102 гривні 00 копійок. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судове засідання представник позивача не з`явився, разом із позовною заявою представником позивача було подано клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідачка не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд вважає, що відповідачка була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, визнає її неявку неповажною та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та здійснення судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 13 липня 2011 року, відповідачка звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних послуг, у зв`язку із чим нею було підписано вказану заяву. В заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами та згодна з їх умовами. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору, укладеному з [PERSON] , від 13 липня 2011 року, відповідачка була ознайомлена з фінансовими умовами надання платіжної картки «Кредитка Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми сплати за користування кредитними коштами, що підтверджується її підписом. В довідці зазначені умови користування кредитними коштами, в тому числі: тип картки; тип кредитної лінії; пільговий період (нарахування відсотків здійснюється за ставкою 0,01 % річних) - до 55 днів; базова процентна ставка на місяць - 2,5 %; розмір щомісячних платежів; строк внесення щомісячних платежів; комісії за зняття кредитних і власних коштів, надання безготівковий платіж, надання інших послуг; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - пеня = пеня 1 (базова процентна ставка за договором / 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту) + пеня 2 (1 % від заборгованості, але не менше 30 гривень на місяць, нараховується 1 раз на місяць; за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму в розмірі 50 гривень і більше); штраф при порушенні строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим договором, більше ніж на 30 днів - 500 гривень + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій; вартість надання інших банківських послуг за карткою. До вказаних вище анкети-заяви та довідки позивачем додано витяг з Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позову, відповідачка станом на 31 грудня 2019 року має заборгованість в розмірі 40431 гривня 66 копійок, що складається з наступного: сума в розмірі 3888 гривень 47 копійок - заборгованість за кредитом, сума в розмірі 30352 гривні 72 копійок - заборгованість по відсоткам, сума в розмірі 3788 гривень 96 копійок - заборгованість за пенею, сума в розмірі 500 гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина), сума в розмірі 1901 гривня 51 копійок - штраф (процентна складова). Згідно банківської виписки з карткового рахунку відповідачки, останньою була отримана кредитна картка № [NUMBER] , з якої були здійснені витрати кредитних коштів, а також на вказану картку періодично вносилися грошові кошти на поповнення витраченого кредитного ліміту. ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як було встановлено судом, 13 липня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачкою було укладено кредитний договір, за умовами якого остання шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та довідки про умови кредитування отримала кредит у розмірі 3900 гривень 00 копійок, у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою за користування кредитом 30 % річних, пені за несвоєчасне погашення заборгованості, яка складається з суми пені 1 (базова процентна ставка за договором / 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту) та суми пені 2 (1 % від заборгованості, але не менше 30 гривень на місяць, нараховується 1 раз на місяць; за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму в розмірі 50 гривень і більше), а також штрафу при порушенні строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим договором, більше ніж на 30 днів, у розмірі 500 гривень та у розмірі 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Також відповідачка отримала платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. На виконання договору позивач надав відповідачці кредит в сумі, визначеній у договорі, у повному обсязі, видав платіжну картку та відкрив відповідний картковий рахунок, тим самим позивач повністю виконав свої зобов`язання перед відповідачкою за договором. За умовами договору, відповідачка прийняла на себе зобов`язання повернути кредит в термін, встановлений договором, та сплачувати проценти за користування кредитом. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідачки є повернення кредиту та сплата процентів за користування коштами в строк, в розмірі та в валюті, які визначені в договорі. Однак, в порушення умов договору відповідачка не виконала належним чином зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування ним, має прострочену за кредитом заборгованість, що згідно вимог ст. 610 ЦК України є порушенням зобов`язань. До того ж, фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку та в повному обсязі позивачу не повернуті, а відповідачкою не спростовано доводів позивача щодо отримання, використання, так само і погашення кредитних коштів. Разом із цим, із наданим позивачем розрахунком суми заборгованості по відсоткам, нарахованими за користування кредитними коштами, не можна погодитись, оскільки він обрахований не вірно, тому суд вважає за необхідне провести власний розрахунок в межах зазначеного позивачем періоду. Так, 30 % річних за користування кредитом за період з 15 липня 2011 року (початок нарахування відсотків, оскільки договір було укладено 13 липня 2011 року, а 14 липня 2011 року відповідачкою були зроблені перші витрати кредитного ліміту) по 31 грудня 2019 року (кінцева дата розрахунку заборгованості, визначена позивачем) складає суму в розмірі 9875 гривень 64 копійок, виходячи з наступного розрахунку: - з 15 липня 2011 року по 31 грудня 2011 року = 3888 гривень 47 копійок х 170 днів х / 365 х 30,00 % = 543 гривні 32 копійок; - з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року = 3888 гривень 47 копійок х 366 днів х / 366 х 30,00 % = 1166 гривень 54 копійок; - з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року = 3888 гривень 47 копійок х 1095 днів х / 365 х 30,00 % = 3499 гривень 62 копійок; - з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року = 3888 гривень 47 копійок х 366 днів х / 366 х 30,00 % = 1166 гривень 54 копійок; - з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року = 3888 гривень 47 копійок х 1095 днів х / 365 х 30,00 % = 3499 гривень 62 копійок; Крім того, позивач, заявляючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) та відсотків за користування кредитними коштами, також стягнути пеню в і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач посилався на умови кредитного договору та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг. Так, умовами кредитного договору, викладеним у відповідній довідці про умови кредитування, що підписана відповідачкою, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені 1 відбувається за кожний день прострочення і нарахування пені 2 відбувається раз на місяць. У той самий час, згідно умовами кредитного договору, викладеним у той самій довідці про умови кредитування, що підписана відповідачкою, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, тобто за несвоєчасне виконання будь-якого з грошових зобов`язань по даному договору. Тобто, вбачається, що наведеними вище умовами кредитного договору передбачено сплату пені та штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання будь-якого з грошових зобов`язань за цим кредитним договором, що є подвійною відповідальністю боржника. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги положення ст. 549 ЦК України, відповідно до яких штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання будь-якого з грошових зобов`язань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така ж правова позиція висловлена й у висновках Верховного суду України, викладених у постанові від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003цс15). Отже, за таких обставин суд приходить до висновку про неможливість одночасного стягнення з боржника пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової), а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки пені задоволенню не підлягають. Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідачка порушила умови договору, взяті на себе зобов`язання виконує неналежним чином, тому, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитом в розмірі 3888 гривень 47 копійок, суму заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 9875 гривень 64 копійок та суму штрафів за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань в розмірі 2401 гривня 51 копійок (штраф (фіксована частина) в розмірі 500 гривень 00 копійок + штраф (процентна складова) в розмірі 1901 гривня 51 копійок = 2401 гривня 51 копійок), а у стягненні інших заявлених позивачем сум (заборгованість за пенею) необхідно відмовити з підстав, зазначених вище. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 16165 гривень 62 копійок, а в іншій частині позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 840 гривень 38 копійок.

Outcome: partial