Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 29 липня 2021 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Шумського районного відділу державної виконавчої служби (далі відповідач), [PERSON] (далі третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача) з вимогою про скасування заборгованості по виплаті аліментів. 2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що у вересні 2017 року Шумським районним судом Тернопільської області було вирішено стягнувати з нього аліментів на користь неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До того часу, позивач працював на двох роботах: вчителем музики Biлiйського НВК на 0,25 ставки (5 годин при ставці 18 годин) і лаборантом ТзОВ «Мікоген-Україна», але в липні 2017 року в Рівненському обласному онкодиспансері у нього була видалена пухлина на правому передпліччі руки і лікарі рекомендували покинути шкідливу роботу в агресивному середовищі на «Мікоген-Україна» через загрозу повторного рецидиву. Тому позивач був змушений розрахуватися з цієї роботи, оскільки в школі через мале навантаження була мізерна зарплата, на яку неможливо прожити, тому він розрахувався і зі школи, ставши на облік у Шумський районний центр зайнятості, з метою пошуку високооплачуваної роботи, з якої можна було би жити і виплачувати аліменти. Нажаль центр зайнятості за весь період реєстрації так жодної вакансії йому не запропонував, тому він залишився офіційно безробітним до сьогоднішнього дня, лише з випадковими заробітками аби було за що вижити. Зазначає, що людей його віку неохоче беруть на роботу, тим більше офіційно, тому виконує, різну некваліфіковану роботу, через це змушений платити аліменти по мінімальній сумі: 50% прожиткового мінімуму для дитини, аби виконувати рішення суду. Коли щомісяця заносив чеки про сплату аліментів у відділ виконавчої служби, виконавці усно запевняли його, що у нього немає заборгованості по аліментах, але через чотири роки сплати у червні до нього подзвонив виконавець і повідомив, що у нього за цей час набігло понад 37 тисяч гривень заборгованості, бо він повинен був сплачувати 1/4 суми від середньої зарплати в районі, на його запитання назвати статтю закону на підставі якої ці нарахування виконавець відповів, що вони про таке не повідомляють, все мовляв написане в рішенні суду і прислав йому лист з тими нарахуваннями, до того часу йому письмово не повідомляли ні про суму сплати, ні про борг. Коли він офіційно звернувся з листом за роз`ясненням до начальника виконавчої служби Киричука Я.Я. лише тоді йому повідомили про статтю 195 ч.2 Сімейного кодексу на підставі якої в нього утворився борг, статтю по якій в одному ряду за доходами: і безробітні, і підприємці, і ті, що неофіційно працюють за кордоном. Оскільки він не є підприємцем, не їздить на роботу за кордон тому вважає, що нараховані йому виплати і борг є фізично не підйомними для нього, оскільки він не має де заробити стільки грошей для його погашення. Щодо нарахування заборгованості виконавчою службою, яке йому прислали листом, у нього є питання до окремих епізодів: наприклад, чому за одні місяці сума аліментів нараховується від 50% прожиткового мінімуму, а за інші як 1/4 частина від усіх видів заробітку, ще за інші нараховано від допомоги по безробіттю боржника згідно довідки РЦЗ, хоча не вказано за якою схемою чи підставою? Чомусь така вибірковість щодо нарахування, складається враження, що виконавці маніпулюючи різними підставами намагалися зробити все аби сума боргу була як можна більшою, не враховуючи його платоспроможність і те, що він безробітний, тому вважає дії виконавчої служби неправомірними. Враховуючи наведене позивач просить скасувати заборгованість розміром 37286 грн. 64 коп. та перерахувати подальші щомісячні виплати, враховуючи наведені ним причини та аргументи. 3. 25 серпня 2021 року на адресу Шумського районного суду Тернопільської області від представник відповідача надійшло заперечення на позовну заяву [PERSON] про скасування заборгованості по виплаті аліментів, в якому останній зазначає, що на примусовому виконанні у Шумському відділі державної виконавчої служби у Кременецькому районі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерство юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження № 54939433 № 54939433 від 18.10.2017 р. примусового виконання виконавчого листа № 609/832/17 від 18.10.2017 р. Шумського районного суду про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання однієї неповнолітньої дитини в користь [PERSON] . При примусовому виконанні виконавчого провадження № 54939433 від 18.10.2017 р. з примусового виконання виконавчого листа № 609/832/7 від 18.10.2017 р. Шумського районного суду про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання однієї неповнолітньої дитини користь [PERSON] аліменти нараховуються в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку. Оскільки згідно даних Головного управління статистики у Тернопільській області щодо середньої заробітної плати по Кременецькому районі Тернопільської області середня заробітна плата за 1 квартал 2021 року становить 9805 грн. до сплати підлягає 2451,25 грн. щомісячно. На підставі наведеного, просить визнати позовну заяву позивача [PERSON] про скасування заборгованості по виплаті аліментів від 29.07.2021 безпідставною відмовити в задоволенні позовної заяви. 4. У судовому засіданні позивач просив залишити без розгляду позовну вимогу про перерахунок подальших щомісячних виплат. Позовну вимогу про скасування заборгованості розміром 37286 грн. 64 коп. просив задоволити з підстав викладених у позовній заяві. 5. Представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні позову позивача про скасування заборгованості по виплаті аліментів просив відмовити з підстав викладених у заперечні на позовну заяву. 6. У судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача та її представник просили відмовити у задоволенні позову позивача про скасування заборгованості по виплаті аліментів посилаючись на ч. 2 ст. 197 СК України. ІІ. Процесуальні дії у справі. 7. Ухвалою суду від 02 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 25 серпня 2021 року. 8. Ухвалою суду від 25 серпня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті на 04 жовтня 2021 року. 9. Ухвалою суду 04 жовтня 2021 року залучено по справі [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача. Судове засідання відкладено на 21 жовтня 2021 року. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 10. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 08.09.2017 р. стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , по 1/4 частині з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття з моменту подачі заяви до суду - 14.07.2017 року. 11. Згідно трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] слідує, що 12.04.2018 р. на підставі наказу від 13.04.2018 р. Шумського РЦЗ припинено виплату ДБ згідно ст. 31 п. 1 пп. 10 ЗУ «Про ЗДСС на випадок по безробіттю». 12. Як вбачається із наданого інформаційного листа Рівненського обласного онкологічного диспансеру від 24.07.2017 р. для лікуючого лікаря хворого [PERSON] , 24.07.2017 р. проведено операцію - радикальне видалення пухлини правового передпліччя з послідуючою ПГЗ. 13. Згідно проведеної 05.02.2020 р. магнітно-резонансної томографії правого плечового суглобу [PERSON] вказується, що MP-дані характерні для тендінозу сухожилків ротаційної манжети правого плечового суглобу та ознаки майже повного розриву сухожилку надосного м`язу, парціальне пошкодження підлопаткового. Незначна медіальна дислокація сухожилку довгої головки біцепса, тендиніт, теносиновіїт. Мінімальний випіт в підакроміальній сумці, підлопатковому рецесусі. Помірні дегенеративні зміни суглобової губи. Виражені дегенеративні зміни, артроз акроміальна-ключичиного суглобу. Підозра на капсуліт. 14. Відповідно до розрахунку заборгованості виданого Шумським районним відділом державної виконавчої служби від 25.06.2021 р. № 7685 зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 609/832/17 від 18.10.2017 р. Шумського районного суду про стягнення аліментів з [PERSON] слідує, що сума нарахованих аліментів: 2017 р. - 6848,19 грн., 2018 р. - 17198,34 грн., 2019 р. - 22215 грн., 2020 р. - 26013,75 грн., 2021 р. - 12256,25 грн. Сума сплачених аліментів: 2017 р. - 3670,27 грн., 2018 р. - 11010,82 грн., 2019 р. - 12761 грн., 2020 р. - 13831,80 грн., 2021 р. - 5970 грн. Заборгованість станом на 01.06.2021 р. становить 37286,64 грн. 15. Як вбачається із інформаційного листа Шумського районного відділу державної виконавчої служби від 29.06.2021 р. № 7720 при примусовому виконанні виконавчого провадження № 54939433 від 18.10.2017 р. з примусового виконання виконавчого листа № 609/832/17 від 18.10.2017 р. Шумського районного суду про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання однієї неповнолітньої дитини в користь [PERSON] аліменти нараховуються в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку. Згідно даних Головного управління статистики у Тернопільській області щодо середньої заробітної плати по Кременецькому районі Тернопільської області середня заробітна плата за 1 квартал 2021 року становить 9805 грн. 16. Згідно із інформаційного листа Шумського районного відділу державної виконавчої служби від 02.07.2021 р. № 7933 вказується, що при примусовому виконанні Виконавчого провадження № 54939433 від 18.10.2017 р. з примусового виконання виконавчого листа № 609/832/17 від 18.10.2017 р. Шумського районного суду про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі ј частини від всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. щомісячно на утримання однієї неповнолітньої дитини в користь [PERSON] аліменти нараховуються в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку. Оскільки згідно даних Головного управління статистики у Тернопільській області щодо середньої заробітної плати по Кременецькому районі Тернопільської області середня заробітна плата за 1 квартал 2021 року становить 9805 грн. до сплати підлягає 2451,25 грн. щомісячно. 17. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.07.2021 р. слідує, що [PERSON] станом на фактичну дату та час формування витягу перебуває у стані припинено. 18. Згідно розрахунку поданого [PERSON] у судовому засіданні, вбачається, що його дохід отриманий за останні 3 місяці становить 16000 грн. ІV. Оцінка Суду. 19. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 20. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 21. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 22. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 23. Що стосується позовної вимоги про скасування заборгованості по виплаті аліментів розміром 37286 грн. 64 коп. суд зазначає наступне. 24. Відповідно до ч.ч.1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК Українипри вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. 25. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини. 26. При розгляді даної категорії справ необхідно також врахувати, що стягувані аліменти є власністю дитини (частина перша статті 179 СК України), а в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 27. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 28. Виходячи зі змісту частини 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. 29. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 30. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 31. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 32. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. 33. Стаття 192 СК України встановлює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 34. Згідно статті 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. 35. Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 01 серпня 2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №№ 592/2683/17. 36. Згідно вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 37. За ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України відповідно до ст.195 СК України 38. Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Отже, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості зі сплати аліментів, розрахунок розміру належних до сплати аліментів має здійснюватися виходячи із середньої заробітної плати працівника для місцевості, в якій проживає платник аліментів. Як з`ясовано, позивач з 2018 року офіційно ніде не працюває, відповідно розмір аліментів, які він повинен сплачувати на сина, мав визначатися виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для місцевості, в якій він проживав, що й було зроблено виконавцем Шумського районного відділу державної виконавчої служби. За таких обставин суд дійшов висновку, що виконавець Шумського районного відділу державної виконавчої служби діяв правомірно та в межах свої повноважень здійснюючи розрахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів, які позивач зобов`язаний сплачувати на свою дитину, виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для місцевості, в якій він проживає. 39. Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. 40. Згідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. 41. У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 42. Статтею 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян. 43. Стаття 264 ЦПК України встановила, що під час ухвалення рішення, суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. 44. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( частина перша статті 76 ЦПК України). 45. Згідно з ч. 1, 7 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 46. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 47. Таким чином, за приписами ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Отже, вказаною нормою чітко визначені дві правові підстави, за якими платник аліментів може бути звільнений від заборгованості по аліментам, зокрема тяжка хвороба платника аліментів та/або інша обставина, що має істотне значення. Втім таких доказів з боку [PERSON] суду не надано. Відсутність постійного доходу та неправильне нарахування розміру аліментів державним виконавцем, на що посилається позивач як на підставу звільнення від сплати заборгованості, не можна вважати поважною причиною неналежного виконання обов`язків по сплаті аліментів, а спір про розмір аліментів згідно ст.195 ч.3 Сімейного кодексу України вирішується судом. До того ж тяжкий матеріальний стан платника аліментів може бути підставою для відстрочення або розстрочення сплати заборгованості за аліментами, проте таких вимог позивачем не було заявлено. Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про скасування заборгованості по виплаті аліментів розміром 37286 грн. 64 коп, слід відмовити у повному обсязі в зв`язку з недоведеністю та безпідставністю. 48. Щодо вимоги про перерахунок подальших щомісячних виплат суд зазначає наступне. 49. В силу вимог ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 50.Відповідно до вимог п.5 ч. 1 ст.257 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. 51. Враховуючи вищевикладене та те, що під час судового засідання позивач просив залишити без розгляду позовну вимогу про перерахунок подальших щомісячних виплат, дане клопотання не суперечить чинному законодавству і не порушує будь-чиї права чи охоронювані законом інтереси сторін, а тому підлягає до задоволення. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 52. Позивачем при подачі позову було сплачено 908 грн. 00 коп. судового збору. Так як у задоволенні позову відмовлено, то, у відповідності до норм ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed