Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (на далі МТСБУ) звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача 50000,00 грн. відшкодування в порядку регресу та 1600,00 грн. судового збору. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 30.09.2015 р. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «ЗАЗ Daewoo», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], та «Nissan Qashqai», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON]. У результаті наїзду автомобіля марки «ЗАЗ Daewoo» спричинено технічні пошкодження автомобілю марки «Nissan Qashqai». Постановою судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 21.12.2015 р. у справі №461/10484/15-п, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Користуючись цим правом, власник автомобіля марки «Nissan Qashqai» [PERSON] 23.02.2016р. звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування заподіяної шкоди, оскільки відповідальність водія «ЗАЗ Daewoo», д.н.з. [NUMBER] не була застрахована Відповідно до Висновку №251 експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу «Nissan Qashqai» реєстраційний номер [NUMBER], вартість відновлювального ремонту становить 108 927,10 грн. Відповідно до довідки №1 від 08.04.2016р. розмір відшкодування шкоди [PERSON] з фонду захисту потерпілих становить 50 000,00 грн. На підставі наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України №3338 від 28.04.2016р. позивачем 29.04.2016р. було сплачено [PERSON] 50000,00 грн. страхового відшкодування. Позивача зазначає, оскільки відповідальність водія «ЗАЗ Daewoo», д.н.з. [NUMBER], не була застрахована, і потерпілий звернувся до МТСБУ і МТСБУ відповідно до чинного законодавства виплатило йому страхове відшкодування, набувши, відповідно, право вимоги, яке потерпіла особа мала до особи, відповідальної за завдані збитки у розмірі виплаченого відшкодування. Тому МТСБУ звернулось до Відповідача з листом №3/1-05/12090 від 04.05.2015 р. з проханням виплатити 50640,00 грн. загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди. Однак, заборгованість на далі не погашена. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак 09.11.2017 р. подав заяву, в якій просив проводити розгляд у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини своєї не явки суд не повідомив. З матеріалів справи вбачається, що відповідача неодноразово надсилалася судова повістка відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час, дату та місце розгляду справи. Однак, повідомлення повернулися до суду із позначкою «за закінченням терміну зберігання». /а.с.39, 40, 44, 47/. Згідно з п.4 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відмова відповідачки отримати судову повістку на пошті відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України вважається належним повідомленням і суд вважає такі дії відповідача ухиленням від явки до суду. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому згідно з ст.169 ЦПК України суд вважає, що справу можливо слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. В ст. 137 ЦПК України зазначено, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. Суд встановив, що 30.09.2015 р. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «ЗАЗ Daewoo», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], та «Nissan Qashqai», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON]. У результаті наїзду автомобіля марки «ЗАЗ Daewoo» спричинено технічні пошкодження автомобілю марки «Nissan Qashqai». Постановою апеляційного суду Львівської області від 21.12.2015 р. постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 21.10.2015 р. відносно [PERSON] скасовано та постановлено нову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на його адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. /а.с.7-10/. Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчиненні згаданого ДТП доведена та доказуванню не підлягає. Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно положень п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, 23.02.2016 р. власник автомобіля марки «Nissan Qashqai» [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування заподіяної шкоди, оскільки відповідальність водія «ЗАЗ Daewoo», д.н.з. [NUMBER] не була застрахована. /а.с.15/. Відповідно до Висновку №251 експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу «Ніссан Кашкай», реєстраційний номер [NUMBER], вартість відновлювального ремонту становить 108927,10 грн. /а.с.16-26/. Відповідно до довідки №1 від 08.04.2016р. розмір відшкодування шкоди [PERSON] з фонду захисту потерпілих становить 50 000,00 грн. /а.с.27/. На підставі наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України №3338 від 28.04.2016р. позивачем 29.04.2016р. було сплачено [PERSON] 50000,00 грн. страхового відшкодування, що підтверджено копією платіжного доручення №3338рв від 29.04.2016 р. /а.с.28, 29/. Пунктом 38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З матеріалів справи вбачається, що МТСБУ звернулось до Відповідача з листом №3/1-05/12090 від 04.05.2015р. з проханням виплатити 50640,00 грн. загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди. /а.с.30/. Однак, вказана сума відповідачем в добровільному порядку виплачена не була. Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування шкоди в порядку регресу знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, на відповідача слід покласти документально підтверджені судові витрати. Керуючий ст.ст. 10, 11, 61, 74, 76, 88, 169, 197, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

Outcome: approved