Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 17.01.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10.03.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 104, мотивуючи тим, що сімейне життя не склалося, стосунки між ними погіршились у зв`язку з тим, що у відповідача інші погляди на сімейні цінності, подружні та батьківські обов`язки, через що виникали сварки, що негативно позначалося на здоров`ї дитини, шлюбні відносини практично припинилися, подружжя разом не проживає, збереження сім`ї неможливе. Заяви, клопотання 12.02.2020 року від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність (а.с. 11). 19.02.2020 року від [PERSON] надійшла зава про розгляд справи у її відсутність (а.с. 18). Аргументи учасників справи Позивач в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяви від 19.02.2020 року позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 18). В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно заяви від 12.02.2020 року позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 11). Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони знаходяться в шлюбі з 10.03.2018 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 10.03.2018 року серії [NUMBER] , виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 104 (а.с. 5). Від шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 10.03.2018 року серії [NUMBER] , виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 247 (а.с. 4). Дитина проживає з позивачкою. Сторони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з підстав наявності різних поглядів на сімейне життя, подружні та батьківські обов`язки, шлюбні відносини практично припинилися, збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Спір щодо місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя відсутній. Позиція суду Частиною ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, а також його розірвання, що відповідає частині 1 статті 16 Загальної декларації прав людини та статті 16Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок в частині 1 підпункту «с». Приймаючи до уваги, що сторони однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved