Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю до суду звернувся [PERSON]. Позов мотивований тим, що згідно ст.. 344 ЦК України позивач для набуття права власності на житловий будинок за набувальною давністю змішений звернутись до суду. Позивач в судове засідання не зявився, але попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, судові витрати з відповідача просить не стягувати. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Козелецького району, Чернігівської області у судове засідання не зявився, але попередньо надав суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без участі представника сільської ради. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ч. 2 ст.. 247 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. [PERSON], [INFO], починаючи з 2000 року і по теперішній час користується домоволодінням у с. Короп'є по вул. Центральна, 109 Козелецького району Чернігівської області одразу після того, як його знайомі [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які були наймачами цього будинку (згідно довідки виданої виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради від 23.11.2018 р. №1822) виїхали з вищезгаданого будинку на постійне місце проживання в іншу країну, передавши йому за домовленістю будинок у володіння, що підтверджується нашим з ними листуванням. Тому позивач, починаючи з 2000 року і по теперішній час добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується вищевказаним нерухомим майном та земельною ділянкою, здійснює догляд за будинком і господарськими будівлями, проводить поточні ремонти, обробляє земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння та сплачує комунальні платежі. Дані обставини підтверджуються актом [PERSON] селищної ради про користування нерухомим майном від 22.11.2018 року із засвідченням вищеперерахованих фактів сусідами с. Короп'є та довідкою виданою виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради № 1821 від 23.11.2018 р. За позивача зверненням Ніжинське БТІ виготовило технічну документацію на будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Короп'є по вул. Центральна, 109 Козелецького району Чернігівської області. Відповідно до виготовленого технічного паспорту та довідки про технічний стан домоволодіння вбачається, що самочинне будівництво відсутнє, будинок та інші господарські будівлі не є аварійними та придатні до користування. Відповідно до ст.\~344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.\~\~Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту п.п. 9-14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК України). Можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. ст. 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у звязку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином, з вище наведеного вбачається те, що Позивач добросовісно заволодів будинком по вул. Центральна в с. Короп'є Козелецького району Чернігівської області, безперервно відкрито володіє цим майном більше ніж протягом останніх 10 років, що є законною підставою для задоволення позову відповідно до ст.344 ЦК України \~ \~ \~ \~ На підставі наведенного та

Outcome: approved