Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Михайлівська районна державна адміністрація Запорізької області звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON],а про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що на обліку служби у справах дітей Михайлівської райдержадміністрації перебувають малолітні діти, позбавлені батьківського піклування [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. 23 березня 2016 року діти були покинуті в дитячому відділенні Василівської ЦРЛ, про що складено Акти закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я, та влаштовані в КЗ «Оріхівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР, як такі що запишися без батьківського піклування. Розпорядженнями голови Михайлівської райдержадміністрації № 101, 102 від 14 квітня 2016 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було надано тимчасові правові статуси - дітей, позбавлених батьківського піклування та влаштовано під опіку в сім'ю тітки - [PERSON], [INFO] (розпорядження голови Василівської райдержадміністрації від 30 травня 2016 року № 274). Відповідач [PERSON] є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], але фактично вихованням дітей не займається, матеріально дітей не забезпечує, не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток. Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з опікуном, вона виховує дітей, взяті на себе обов'язки виконує сумлінно. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. В судове засідання представник позивача Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області Озмитель Д.Д. не з'явилася проте надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи належним чином була повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надала. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження, виданого 8 квітня 2012 року Любимівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області, [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 8 квітня 2010 року зроблено відповідний запис № 09. Згідно свідоцтва про народження, виданого 17 січня 2012 року Любимівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області, [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 17 січня 2012 року зроблено відповідний запис № 01. Відповідно до акту про покинуту дитину в лікувальному закладі, батьками та родичами від 23 березня 2016 року, Лебідь Вадим Вікторович завідуючий дитячім відділенням Василівської центральної районної лікарні м. Василівка в присутності начальника сектору кримінальної міліції у справах дітей Василівського відділу поліції Кучук К.В. та начальника служби у справах дітей Василівської РДА Білоконь О.В., складено акт, про те що 23 березня 2016 року до дитячого відділення Василівської ЦРЛ поступила дитина [PERSON], [INFO]. Дитина поступила у супроводі [PERSON] Встановлено, що мати дитини [PERSON] покинула дитину. Дитина перебувала в лікарні 13 днів, за час перебування дитини в лікувальному закладі [PERSON], її долею не цікавилась (а.с. 7). Згідно акту про про покинуту дитину в лікувальному закладі, батьками та родичами від 23 березня 2016 року, Лебідь Вадим Вікторович завідуючий дитячім відділенням Василівської центральної районної лікарні м. Василівка в присутності начальника сектору кримінальної міліції у справах дітей Василівського відділу поліції Кучук К.В. та начальника служби у справах дітей Василівської РДА Білоконь О.В., складено акт, про те що 23 березня 2016 року до дитячого відділення Василівської ЦРЛ поступила дитина [PERSON], [INFO]. Дитина поступила у супроводі [PERSON] Встановлено, що мати дитини [PERSON] покинула дитину. Дитина перебувала в лікарні 13 днів, за час перебування дитини в лікувальному закладі [PERSON], її долею не цікавилась (а.с. 6). Відомості про батька дітей записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджуються повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 13 квітня 2016 року (а.с. 8-11). Розпорядженням голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 101 від 14 квітня 2016 року, надано [PERSON], [INFO], яка народилася в с. Барвинівка Михайлівського району Запорізької області, статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 12). Розпорядженням голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 102 від 14 квітня 2016 року, надано [PERSON], [INFO], який народився в с. Барвинівка Михайлівського району Запорізької області, статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 13). Розпорядженням голови Василівської районної державної адміністрації Запорізької області № 274 від 30 травня 2016 року, встановлено опіку над малолітніми [PERSON] та [PERSON], та призначено їхнім опікуном [PERSON], та визначено їх місце проживання: [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно довідки Комунального закладу «Василівська гімназія «Сузір'я» Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів» Василівської районної ради Запорізької області№ 109 від 15 червня 2017 року, зі слів вчителя 1-В класу [PERSON], в якому навчається [PERSON], його мати [PERSON] не бере участі у вихованні сина, та не має зв'язку з гімназією (а.с. 16). Згідно довідки Комунального дошкільного навчального закладу № 6 «Васильок» Василівської міської ради Запорізької області № 32 від 14 червня 2017 року, щодо виховання [PERSON], [INFO], дитиною опікується [PERSON]. [PERSON] доньку в дитячому садочку не відвідує, зв'язків з педагогами групи, де виховується дівчинка, не підтримує, вихованням та навчанням [PERSON] не цікавиться (а.с. 17). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 15 червня 2017 року, проведено обстеження умов проживання: [ADDRESS]. Житло складається з двох кімнат: зала, спальна, кухня, коридор, сумісний санвузол. Умови проживання задовільні. На момент обстеження в квартирі було чисто та затишно. Всі кімнати обладнані необхідною кількістю меблів та побутовою технікою. Санітарно - гігієнічні умови відповідають встановленим нормам. Для виховання та розвитку дитини створено такі умову дітей є окрема кімната яка об лаштована ліжком, диваном, диваном-малюткою, комодом, кріслом, стільцем, тумбою з телевізором, комп'ютерним столом тощо. Діти забезпечені сезонним одягом, шкільним приладдям (а.с. 18). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 17 травня 2017 року, складеного депутатом Любимівської сільської ради Блискавкою В.В., секретарем сільської ради Тараненко Т.М.. членом ради по опіці та піклування сільської ради Носковою Т.В., які провели обстеження місця проживання [PERSON], [INFO]. За адресою реєстрації [PERSON]: [ADDRESS], проживає [PERSON], 1940 року народження. Цей будинок належав матері [PERSON] - [PERSON]. [PERSON] на території села Барвінівка не проживає близько чотирьох років. До родичів навідується дуже рідко. В той час коли проживала [PERSON] на території села вела аморальний спосіб житія, вживала спиртні напої, лишала дітей на родичів. На даний час інформації про неї не має. Її діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом з тіткою [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] з листопада 2016 року, але фактично за вказаною адресою не проживають (а.с. 19) Згідно довідки виданою виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області № 357 від 16 травня 2017 року, [PERSON], 1979 року народження, за адресою: [ADDRESS], на проживає з 2013 року (а.с.20). Згідно висновку служби у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області від 3 липня 2017 року № 03-34/0348 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (ас.с 21). Приписами ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з частиною 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 частини 1 статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Обставини матеріального забезпечення, соціально-побутові умови проживання і особисті якості відповідача з'ясовувалися службою у справах дітей та судом. Так, судом встановлено, що відповідачка вихованням дітей не займається, коштів на її утримання не надає. Характер поведінки відповідачки, її особистості та інші конкретні обставини вимагають позбавлення батьківських прав і не свідчать про наявність підстав збереження батьківських прав з відмовою в позові і попередженням відповідача про необхідність зміни його ставлення до виховання дітей; відсутні підстави для надання переваги інтересам відповідача, а не дітей, які саме в цей час, з урахуванням віку, потребують захисту своїх прав. Головною метою позбавлення батьківських прав при вирішенні цієї справи, суд вважає захист саме інтересів дітей і стимулювання матері щодо належного виконання своїх обов'язків, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів малолітньої дитини, і водночас, санкція за протиправну винну поведінку. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір'ю своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитини спокійного життя, гармонічного виховання в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, як того вимагає ст. 150 СК України. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що [PERSON] маючи можливість виконувати свої обов'язки відносно своїх дітей, не вчиняє відповідних дій, свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дітей, а саме: не проявляє до них ніякої батьківської турботи, не займається їх вихованням, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, що підтверджує ухилення відповідача від виконання обов'язків, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно своїх дітей відповідно до положень ст. 169 СК України. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] підлягають задоволенню, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча згідно вимог СК України має це робити. Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved