Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Львівський державний університет внутрішніх справ звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути кошти, витрачені на утримання в навчальному закладі в сумі 10\~401,46 грн., а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно заяви просить справу розглядати без його участі з підтриманням позовних вимог. В обґрунтування позову зазначає, що на [PERSON] умовами договору було покладено обовязок в разі його звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі. [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справи за власним бажанням, а тому згідно проведеним розрахунком [PERSON] зобовязаний відшкодувати понесені Університетом витрати в сумі 13205,45грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подав, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно Наказу по Львівському державному університету внутрішніх справ Прикарпатський юридичний університет від 25.07.2009р. №219 [PERSON] зараховано на навчання на перший курс денної форми навчання за напрямами підготовки (спеціальностями) «Право» Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ з 06.08.2009 року. Наказом ЛьвДУВС від 31.08.2011року №345 о/с курсанта третього курсу Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ [PERSON] було зараховано для подальшого проходження служби та навчання до ЛьвДУВС 01.09.2011 року між Львівським державним університетом внутрішніх справ та [PERSON] був укладений Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справи України. Пунктом 2.3.6 Договору сторони передбачили, що на [PERSON] у разі відрахування його з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього Договору, покладається обовязок відшкодувати фактичні витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно пункту 3 Договору підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є, зокрема, дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у звязку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни. Наказом Управління МВС України в Тернопільській області від 09.12.2014р. №343 О/С звільнено з органів внутрішніх справи у запас Збройних сил України за п. 64 «Ж» (за власним бажанням) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» лейтенанта міліції [PERSON]. У відповідності до довідки-розрахунку №13 від 24.04.2015р. та довідки-розрахунку №33 від 06.03.2016р., Навчальним закладом затрачено витрат, повязаних з утриманням у Прикарпатському юридичному інституті ЛьвДУВС рядового міліції [PERSON] за період з 01.09.2009р. по 31.08.2011р. в сумі 2751,50 грн., а за час утримання в ЛьвДУВС за період з 01.09.2011року по 31.08.2012року 10453,95грн., всього затрачено витрат на загальну суму 13205,45грн. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору,Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України зазначає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, як неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем умов договору, а тому суд прийшов до висновку про підставність заявлених позовних вимог та їх задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрат відшкодовуються за рахунок відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved