Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Львівський державний університет внутрішніх справ звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за навчання в сумі 17 678 грн. 37 коп. та судових витрат. Позивач в позовній заяві просив позовні вимоги задовольнити та розглянути справу без участі представника та не заперечує щодо розгляду справи у заочному судовому засіданні у відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялися у встановленому порядку, про що свідчать повідомленя про вручення, а відтак, з урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру, оскільки справа перебуває на розгляді з 15.04.2014р., а відповідач з невідомих суду причин неодноразово в судові засідання не з'являвся, подає заяви на відкладення , не представляючи при цьому доказів поважності неявки в судові засідання , що є затягуванням судового розгляду справи, то суд вирішує дану справу по суті спору, виходячи з наявних у справі доказів у заочному судовому засіданні. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з Наказом Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ від 28.07.2008 року №249 відповідача було зараховано курсантом факультету громадської безпеки та соціальної роботи Прикарпатського юридичного інституту ЛьвДУВС на навчання за напрямком підготовки 6.030402 « Правознавство» з терміном навчання 4 роки та одночасним присвоєнням звання « рядовий міліції» з 10 серпня 2008року. (а.с.3). Замовником даного навчання [PERSON] був УМВС України у Івано-Франківській області. 31.08.2008 року між ПЮІ ЛьвДУВС, як виконавцем , УМВС України у Івано-Франківській області, як замовником та [PERSON] було укладено Договір №10/179 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України (а.с.5). У відповідності до п.2.3.5 даного договору [PERSON] зобов'язувався після закінчення навчання прибути до місця призначення для виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначений замовником, і відпрацювати не менше трьох років. А пунктом 2.3.6, 3.2 цього ж договору у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав передбачених угодою, особа зобов'язана відшкодувати фактичних витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року №992 «Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою згідно з додатком N 1, яким затверджено типову угоду про підготовку фахівців з вищою освітою (п.4). Згідно з угодою випускник зобов'язаний глибоко оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою, та відпрацювати у замовника не менше трьох років, а вищий навчальний заклад забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою (п.6). Випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років (п.8). У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, звільнення із служби за контрактом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду або рішенням суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, через службову невідповідність, у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, за порушення дисципліни, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати (п.14). Спори, що виникають у разі порушень угоди, розглядаються в судовому порядку (п.16). На момент дії договірних відносин навчальний заклад діяв та регулював свої відносини згідно чинного законодавства. Як слідує з Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 14.02.2008 року №62 «Про затвердження Положення про вищі навчальні заклади МВС», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2008 р. за №193/14884 вищі навчальні заклади Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС) є державними навчальними закладами, які підпорядковані МВС, засновані і діють згідно із законодавством України, реалізовують відповідно до наданої ліцензії (ліцензій) освітньо-професійні програми підготовки фахівців за певними освітньо-кваліфікаційними рівнями, забезпечують навчання, виховання та професійну підготовку осіб з урахуванням нормативних вимог у галузі вищої освіти з метою задоволення освітніх потреб особи, суспільства і держави, а також здійснюють наукову і науково-технічну діяльність (п.1.1.). Пунктом 9.1. цього ж Положення фінансування ВНЗ здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, призначених для фінансування МВС, та інших джерел фінансування, не заборонених чинним законодавством. Бюджетні асигнування та надходження спеціального фонду не підлягають вилученню та використовуються виключно за призначенням відповідно до вимог чинного законодавства (п.9.9.). Отже, кошти на навчання виділялися з державного бюджету та перераховувалися вищому навчальному закладу МВС України, який ними розпоряджається на підготовку фахівців для МВС. Такі бюджетні асигнування не підлягають вилученню. А тому, розпорядником таких коштів є і університет як навчальний заклад, що підпорядковується МВС України. Наказом УМВС України у Івано-Франківській області за № 141 о/с від 09.04.2013 року [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням за п.64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.6). Отже закінчивши навчання в 2012р, відповідач за вимогами договірних зобов'язань, повинен був пропрацювати не менше трьох років в органах внутрішніх справ, який був замовником навчання, однак звільнився з роботи за власним бажанням до закінчення вищевказаного терміну. Відповідно до приписів ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ст. 530 згаданого Кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно довідки розрахунку №173 від 17.10.2013 року витрати, пов'язані з утриманням у Прикарпатському юридичному інституті Львівського державного університету внутрішніх справ лейтенанта міліції [PERSON] за період 2008 - 2011 років сума витрат пов'язаних з утриманням курсанта становить: 9375,61 (а.с.7). Відповідно до довідки- розрахунку №845 від 16.12.2013р.витрат пов'язаних з навчання у Львівському державному університеті внуитрішніх справ випускника [PERSON] за період вересень 2011р.-червень 2012р. сума витрат за час утримання становить 8302,76грн. ( а.с.8) , а всього затрачено на загальну суму 17 678 грн. 37 коп. Як вбачається з Договору відступлення права вимоги (цесії) від 02.07.2013 року та додаткового договору №1 від 01.07.2013 року, укладених між Прикарпатським юридичним інститутом Львівського державного університету внутрішніх справ, як цементом, та Львівським державним університетом внутрішніх справ, як цесіонарієм, цемент відступив цесіонарію право вимоги від випускників навчального закладу належного і повного виконання договірних обов'язків відповідно до укладених договорів (а.с.11-12), отже право позивача набуте по пред'явлення вимог до фахівців навчального закладу за договірними зобов'язаннями. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. А тому суд приходить до висновку про задоволення та обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 526, 530 ЦК України, постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року №992 «Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням»

Outcome: approved