Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом про скасування рішення виконавчого комітету Мирноградської міської ради, в обґрунтування якого зазначив, що рішенням Мирноградської міської ради № 333 від 15.09.2021 було визначено місце проживання його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в родині матері - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Дане рішення було прийняте спираючись на висновок у справах дітей виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 02.09.2021. З даним рішенням позивач не погоджується оскільки комісією не враховано дотримання забезпечення найкращих інтересів дитини згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, не враховано що малолітній [PERSON] , 2020 р. н. проживав і проживає на теперішній час разом з ним та його батьками за адресою: [ADDRESS] . Вважає, що комісією не були враховані пояснення свідків, що саме він приділяв сину багато часу та з відповідальністю ставився до своїх батьківських обов`язків. Під час засідань комісії до нього застосовувалась дискримінація, що можуть підтвердити свідки. Комісією не був прийнятий до уваги той факт, що позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років і незважаючи на це має свій постійний дохід, на відміну від матері дитини. Крім того, 06.09.2021 позивач звернувся з заявою до відповідача з проханням про припинення розгляду заяви, оскільки ним 06.09.2021 до суду подана позовна заява про визначення місця проживання дитини, але листом від 14.09.2021 йому було відмовлено. Просив суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Мирноградської міської ради № 333 від 15.09.2021 про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач до судового засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, за участі його представника, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, вважає їх необґрунтованими та пояснила, що 22.06.2021 до виконавчого комітету Мирноградської міської ради з заявою про визначення місця проживання дитини [PERSON] , 2020 р. н., звернулась [PERSON] . Спір, який виник між [PERSON] та [PERSON] з приводу місця проживання дитини розглядався комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Мирноградської міської ради 07.07.2021, 04.08.2021, 02.09.2021 у присутності обох батьків. Більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету Мирноградської міської ради було прийнято рішення № 333 від 15.09.2021 про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] у родині матері. Жодної дискримінації у відношенні позивача комісією не вчинялось, а рішення комісії приймалось з урахуванням віку малолітнього [PERSON] , 2020 р. н. Відповідно до діючого законодавства, якщо хтось з батьків не погоджується з рішенням органу опіки та піклування, він може звернутися для вирішення спору про визначення місця проживання дитини до суду. У даному випадку законодавством не вимагається окремого оскарження рішення органу опіки та піклування. Третя особа та її представник позовні вимоги не визнали, вважають їх необгрунтованими. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. Клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі 24.09.2021 на підставі ухвали судді позовна заява залишена без руху з наданням часу на усунення недоліків позовної заяви, які були усунуті шляхом подання 07.10.2021 уточненої позовної заяви, яка ухвалою судді від 08.10.2021 була залишена без руху, з наданням часу на усунення недоліків, які були усунуті 18.10.2021. 18.10.2021 на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у загальному позовному провадженні, призначене підготовче засідання на 08.30 год 10.11.2021, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, третій особі - пояснення. 10.11.2021 ухвалою суду підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до розгляду по суті на 15.00 год 30.11.2021. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що позивач [PERSON] та третя особа у справі [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). За наслідками розгляду заяви [PERSON] про розв`язання спору між нею та [PERSON] щодо місця мешкання дитини, рішенням виконавчого комітету Мирноградської міської ради було прийнято рішення № 333 від 15.09.2021 про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] у родині матері (а.с. 9). 06.09.2021 [PERSON] звернувся до виконавчого комітету Мирноградської міської ради з заявою про припинення розгляду заяви про визначення місця проживання [PERSON] , 2020 р. н., у зв`язку з поданням ним до суду позову до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Листом від 14.09.2021 йому було відмовлено у задоволенні даної заяви (а.с. 24, 25). 06.09.2021 [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] , 2020 р. н. за наслідками якої 20.09.2021 відкрито провадження та справа призначена до підготовчого засідання (а.с. 26, 48). Згідно з актом фактичних обставин проживання дітей з батьками від 16.09.2021, малолітній [PERSON] , 2020 р. н. мешкає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). [PERSON] є фізичною-особою підприємцем, а також працює електрослюсарем підземним 5 розряду дільниці ПіВУ у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Мирноградвугілля» та з 08.09.2021 по [INFO] перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] (а.с. 14, 15). V. Оцінка суду Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У частині першій статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частини друга і третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За положеннями статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частини першої статті 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування. Згідно з частиною першою статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У частині першій статті 158 СК України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 19 СК України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Частинами першою, третьою статті 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. З указаного вбачається, що законодавець визначив певний порядок вирішення батьками питання участі у виховані дитини. Так, у випадку якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішений органом опіки та піклування або судом. Таким чином, законодавством встановлена варіативність вирішення цього питання, тобто батьки можуть його вирішити у судовому порядку або звернутися до відповідного органу опіки і піклування. Якщо хтось із батьків не погоджується із рішенням органу опіки та піклування, він може звернутися для вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини до суду. У цьому випадку законодавство не вимагає окремого оскарження рішення органу опіки та піклування, оскільки частиною третьою статті 159 СК України встановлено, що суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У даній справі, предметом розгляду є рішення органу опіки та піклування рішення виконавчого комітету Мирноградської міської ради № 333 від 15.09.2021 про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , 2020 р. н. Разом з тим, судом встановлено, що в провадженні Димитровського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа № 226/2643/31 за позовом позивача до [PERSON] , третя особа - виконавчий комітет Мирноградської міської ради, про визначення місця проживання дитини [PERSON] , 2020 р. н. Отже, позивач має захищати свій інтерес під час судового розгляду у справі за зазначеними позовними вимогами, а не ініціювати окрему судову справу щодо оскарження рішення органу опіки та піклування. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на важливість дотримання принципу процесуальної економії, відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим (пункт 58 постанови від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б, пункт 63 постанови від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18). Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 333/6816/17 зазначено, що ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у іншій справі. При цьому, суд також враховує постанову КЦСВС від 09.06.2021 у справ № 370/408/19. Суд вважає, що у даній справі позивач не довів наявності окремого спору, а отже, і наявності свого правомірного інтересу в правовій визначеності, у зв`язку із чим позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed