Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в розмірі 17565 грн. 79 коп. з яких: 17044 грн. 91 коп. регламентна виплата МТСБУ, 520 грн. 88 коп. оплата послуг аварійного комісара. Також просить стягнути 3687 грн. 30 коп. витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи та 1921 грн. судового збору. На обґрунтування свого позову представник позивача вказав, що 05 березня 2016 року о 15.00 год. в м. Хмельницькому по вул. Кропивницького Дідик В.В., керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» д.н. [NUMBER] здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Peugeot» д.н. [NUMBER] , що спричинило пошкодження транспортних засобів та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Вина відповідача у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2016 року. Згідно звіту №32689/16 від 27.04.2016 р. про оцінку вартості збитків, вартість збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля «Peugeot» д.н. [NUMBER] становить 20453 грн. 89 коп. Для визначення розміру матеріального збитку та збору відповідних документів було залучено аварійного комісара і понесено витрати на оплату його послуг в розмірі 520 грн.88 коп. Завдана потерпілій особі шкода добровільно відшкодована не була, а тому власник пошкодженого автомобіля звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7953590 з терміном дії з 08.04.2015 р. до 07.04.2016 р. Договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. В зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст. 41 Законом, МТСБУ 11 серпня 2017 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 17044,91 грн., відповідно до Наказу МТСБУ №7419 від 10.08.2017 року. МТСБУ неодноразово зверталося до відповідача з листами про компенсацію витрат в добровільному порядку, на що відповіді не отримувало. Оскільки відповідач витрати в добровільному порядку не відшкодував, МТСБУ звернулося за наданням правової допомоги для стягнення понесених витрат в судовому порядку та понесло витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги, яку позивач оцінює у розмірі 3687,30 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за відсутності представника, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. В підготовчому судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримував в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся. У підготовчому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, подавши відповідну заяву, з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача. Вказала, що пред`явлення вимоги у межах страхового ліміту до безпосереднього винуватця ДТП, який застрахував свою відповідальність, суперечить інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Також зазначила про пропуск строку позовної давності. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 06.08.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого засідання. 21.11.2019 р. постановлено ухвалу Хмельницького міськрайонного суду про витребування доказів. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 22.01.2020 р. закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що 05 березня 2016 року о 15.00 год. в м. Хмельницькому по вул. Кропивницького Дідик В.В., керуючи транспортним засоби марки «Mercedes-Benz» д.н. [NUMBER] здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Peugeot» д.н. [NUMBER] , що спричинило пошкодження транспортних засобів та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Вина [PERSON] у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2016 року. В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Peugeot» д.н. [NUMBER] , який знаходився у володінні [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АІ /7953590, укладеного останнім із ПрАТ СК «ПЗУ Україна», строк дії полісу з 08.04.2015 року до 07.04.2016 року. Вартість збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля «Peugeot» д.н. [NUMBER] становить 20453 грн. 89 коп., що підтверджується звітом №32689/16 від 27.04.2016 р. про оцінку вартості збитків. Для визначення розміру матеріального збитку та збору відповідних документів було залучено аварійного комісара і понесено витрати на оплату його послуг в розмірі 520 грн.88 коп. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП потерпілій особі відшкодована не була. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 11 квітня 2016 року потерпілий подав до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та 02 березня 2017 року з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою. В зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» пп. 41.1 ст. 41 Законом, МТСБУ 11 серпня 2017 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 17044,91 грн., відповідно до наказу МТСБУ №7419 від 10.08.2017 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих. Означений факт підтверджується платіжним дорученням №1236259 від 11.08.2017 р. 09.08.2017 року та 21.12. 2018 р. МТСБУ зверталося до відповідача з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку. На даний час витрати МТСБУ в добровільному порядку відповідачем не компенсовано. Із змісту позовної заяви та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини з приводу регресних вимог МТСБУ до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та цивільно-правова відповідальність якого при цьому не була застрахована, щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. Дані правовідносини регулюються ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. а п. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимо¬ги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Також згідно із пп. 38.2.1 п.38.2 ст. 38 «Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно із ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. [PERSON] суму виплаченого власнику пошкодженого автомобіля Моторним (транспортним) страховим бюро України страхового відшкодування в добровільному порядку останньому не відшкодував, чим порушив права позивача. Оцінивши посилання представника відповідача на те, що позов пред`явлений до неналежного відповідача у зв`язку з тим, що пред`явлення вимоги у межах страхового ліміту до безпосереднього винуватця ДТП, який застрахував свою відповідальність, суперечить інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, суд зазначає наступне. Дійсно, згідно із п.п. 57,73 постанови ВСУ № 755/18006/15-ц від 4 липня 2018 року покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Проте у правовідносинах що виникли, винуватець дорожньо-транспортної пригоди - водій автомобіля «Mercedes-Benz» д.н. [NUMBER] не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а отже не мав ніяких договірних зобов`язань з жодним страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. А тому суб`єктом страхового відшкодування потерпілій особі у даному випадку, який передбачено п. а п. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виступає МТСБУ, який має право регресної вимоги до винної особи. З цих підстав правові висновки, викладені у постанові ВСУ № 755/18006/15-ц від 4 липня 2018 року у тій частині, на які посилається представник відповідача, не можуть бути застосовані у цій справі. Також суд приходить до висновку, що застосувати позовну давність у цьому спорі немає підстав. У своєму клопотанні про застосування строку позовної давності представник відповідача посилається на правові висновки, викладені у постанові ВСУ № 156/496/16-ц від 24.10.2018 р., де роз`яснено, що якщо потерпілий приймає рішення звернутися з вимогою про відшкодування шкоди до безпосереднього заподіювача шкоди - винуватця ДТП, то він, потерпілий, виступає кредитором у деліктному зобов`язанні. Особливість деліктного зобов`язання свідчить про те, що перебіг позовної давності для вимоги потерпілого в такому випадку починається з дня скоєння ДТП, адже, як правило, саме в цей день потерпілий дізнається або повинен дізнатися про порушення свого права та про особу, що його порушила. Суд звертає увагу на відмінний суб`єктний склад учасників спірних правовідносин у справі, що розглядається. Потерпілий [PERSON] не звертався з вимогою про відшкодування шкоди до безпосереднього заподіювача шкоди, тобто відповідача. Окрім того, заява про страхове відшкодування була подана [PERSON] у порядку ст.ст. 35.1, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до належного суб`єкта - МТСБУ 02.03.2017 р., виплата страхового відшкодування відбулася 11.08.2017 р., а тому звернення до суду із позовом 26.07.2019 р. є таким, що здійснене в межах строку позовної давності. За таких обставин, врахувавши всі обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача, як з водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та цивільно-правова відповідальність якого при цьому не була застрахована, на користь позивача підлягає стягненню сума витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в розмірі 17044,91 грн. та 520,88 грн. витрат за послуги експерта. Витрати, які позивач очікує понести в зв`язку з розглядом справи в сумі 3687,30 грн. стягненню не підлягають, оскільки суду не надано доказів, що позивач поніс такі витрати. До матеріалів справи долучено лише копію попереднього (орієнтованого) розрахунку, проте документів які б підтверджували перерахунок чи сплату вказаних коштів позивачем та виконання робіт виконавцем, згідно вказаного розрахунку, суду не надано. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1921 грн.

Outcome: approved