Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

І. У травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, яким просить змінити розмір аліментів стягуваних з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], 16.01.2003 р.н, що стягнуті з нього за рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 31.10.2007 з «у розмірі ? заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» на «1/8 частину заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму», щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вимоги мотивує тим, що з часу присудження аліментів, які були визначені у ? частині його сімейний та матеріальний стан змінився, а саме на даний момент він сплачує аліменти на утримання чотирьох дітей, що не відповідає його доходу (заробітку), тому вважає, що зміна матеріального стану є підставою для перегляду розміру аліментів . Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. ІІ. Ухвалою суду\~від 23.05.2018\~відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~розгляд справи\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження,\~перше судове\~засідання призначене\~на 20.06.2018 без\~виклику сторін\~та надано\~відповідачу строк\~для подання\~клопотання про\~розгляд справи\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін.\~Окрім того,\~відповідачу було\~надано строк\~для подання\~відзиву на\~позовну заяву.Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, ухвалу про відкриття провадження з додатками відповідач отримав 31.05.2018 (а.с.32). Будь яких інших клопотань від учасників справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. За таких обставин, згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, із наступних підстав. ІІІ. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком чотирьох дітей: малолітньої [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.18-20) Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний на підставі рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 31.10.2007. Рішеннями Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 31.10.2007, 31.10.2017, 16.11.2017 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO].(а.с.8-17) V. Аналізуючи надані суду документи судом встановлені наступні обставини. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст.\~12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.\~180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя; матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, неповнолітніх дочки, сина; інші обставини що мають істотне значення. Відповідно до ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. З врахування вищенаведеного суд вважає, що зміна матеріального стану позивача може бути підставою для зміни розміру аліментів.

Outcome: approved