Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, та в остаточній редакції просив стягнути з [PERSON] 7 222 грн. 37 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначало, що КП «ЖКС «Порто-Франківський» як балансоутримувач будинку [ADDRESS] відповідно до Статуту підприємства та рішення Одеської міської ради №1173 - V від 05.04.2007 р. «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у м.Одесі» є виконавцем послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м.Одеси з надання послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій, в тому числі внутрішньо будинкових мереж водо, теплопостачання і водовідведення. Відповідачка [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] та споживачем послуг, на її ім'я відкрито рахунок [NUMBER]. Відповідно до довідки з розрахунком нарахувань та оплатою житлово-комунальних послуг заборгованість [PERSON], яка станом на 05.05.2014 р. складає 7 222 грн. 37 коп., які КП «ЖКС «Порто-Франківський» просив стягнути на свою користь. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що відповідачка як споживач послуг, не виконувала обов'язки з оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, тому за відсутності можливості вирішення питання з відповідачем про сплату за отриманні послуги в добровільному порядку, позивач вимушений звернутись з цим позовом до суду. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги КП «ЖКС «Порто-Франківський» не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, оскільки за його твердженнями заборгованість за комунальними послугами відсутня. Судом до розгляду справи було залучено третю особу без самостійних вимог на предмет позову [PERSON], яка посилалась на те, що є власником квартири [ADDRESS] з 1999 року. В 2009 року через незаконні судові рішення, які в подальшому були скасовані, за [PERSON] було визнано право власності на зазначену квартиру. Незважаючи на те, що право власності у [PERSON] було втрачено, вона продовжувала користуватись квартирою, однак жодного разу не сплачувала комунальні послуги. [PERSON] та її представники просили позов задовольнити в повному обсязі. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, Суд, вважає, що позов належить задовольнити враховуючи наступне. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до положень ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Підпунктом 5 п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] користувалася квартирою [ADDRESS] в будинку [ADDRESS], на її ім'я відкрито особовий рахунок [NUMBER] і тому є споживачем житлово- комунальних послуг. Звертаючись з цим позовом до суду, КП «ЖКС «Порто-Франківський» просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 7 222 грн.32 коп., що підтверджується довідкою про заборгованість. Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цих кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів в порядку, передбаченому ст. ст. 185,187,189 ЦПК України. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, згідно ст. 60 ЦПК України. Суд не приймає заперечення представника відповідачки про відсутність заборгованості, оскільки доказів оплати житлово-комунальних послуг з боку споживача [PERSON] не надано. В той же час, враховуючи, що сума заборгованості, яку просить стягнути позивач, утворилась більше ніж за три роки тому, про що представник відповідачки зазначав в ході слухання справи, суд, з врахуванням ст.257 ЦК України, вважає, що позов КП «ЖКС «Порто-Франківський» до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет позову [PERSON] про стягнення заборгованості можливо задовольнити частково,а саме тільки за останні 3 роки що дорівнює сумі 6 611 грн. 49 коп. З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «ЖКС «Порто-Франківський» підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial