Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Позивач Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулося до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким просить стягнути солідарно з останніх заборгованість за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення в розмірі 41107,26 гривень, з яких заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 грудня 1999 року по 30 квітня 2020 року в розмірі 24835,59 гривень; заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 липня 2007 року по 30 квітня 2020 року в розмірі 13158,81 гривень; інфляційні витрати у розмірі 2165,16 гривень; три проценти річних від простроченої суми у розмірі 947,70 гривень; судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . В порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, відповідачі належним чином не виконували зобов`язань з оплати наданих послуг, в зв`язку з чим за ними утворилася заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 грудня 1999 року по 30 квітня 2020 року у розмірі 27835 гривень 59 копійок; заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 липня 2007 року по 30 квітня 2020 року у розмірі 13158 гривень 81 копійка. Окрім зазначеної суми заборгованості, відповідачу нараховані суми інфляційних втрат за час прострочення заборгованості у розмірі 2165 гривень 16 копійок та три проценти річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 947 гривень 70 копійок. 08 липня 2021 року представник позивача [PERSON] надала суду розрахунок заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в межах строку позовної давності з 01.07.2017 по 30.04.2020. Аргументи учасників справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали до суду заяви, в яких просили застосувати строк позовної давності та перерахувати суму боргу. Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 липня 2020 року заяву Комунального підприємства «Харківводоканал» про відстрочення сплати судового збору за подання до суду позовної заяви Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, інфляційних витрат та трьох процентів річних задоволено. Відстрочено Комунальному підприємству «Харківводоканал» сплату судового збору за подання до суду позовної заяви Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, інфляційних витрат та трьох процентів річних до ухвалення судового рішення у справі. Провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Участь у судовому засіданні сторін та інших учасників справи Представник позивача [PERSON] , яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку позовної давності позивач не надала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин За адресою [ADDRESS] на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] значаться зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] , що підтверджується відомостями з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області та Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України. Отже, КП «Харківводоканал» надає відповідачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідачі в свою чергу, споживають зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань. Норми водоспоживання та водовідведення та порядок розрахунків встановлені рішенням ХМР №256 від 09.04.1997 зі змінами відповідно до рішення ХМР № 1886 від 29.12.2000 та подальшими змінами рішенням ХМР від 20.09.2006 №721, які діяли до 01 січня 2017 року та втратили чинність на підставі рішенням ХМР від 28.12.2016 № 901. Нормативи (норми) водоспоживання та водовідведення холодної та гарячої води на одну особу в житловому фонді м.Харкова, які застосовуються у разі відсутності засобів обліку води встановлені рішенням ХМР від 28.12.2016 № 901. Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг з централізованого водопостачання і водовідведення, за відповідачами утворилась заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] в загальному розмірі 41107 гривень 26 копійок, з яких 24835,59 гривень - заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 грудня 1999 року по 30 квітня 2020 року, 13158,81 гривень - заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 липня 2007 року по 30 квітня 2020 року, 2165,16 гривень - інфляційні витрати, 947,70 гривень - 3% річних від простроченої суми, що підтверджується розрахунком заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] , здійсненого КП «Харківводоканал». Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до ст. 4 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» суб`єктами відносин у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення є споживачі питної води та/або послуг з водовідведення. Статтею 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» передбачено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності зі ст. ст. 67,68 ЖК України, оплата за комунальні послуги стягується крім квартирної плати по затвердженим у встановленому законом порядку тарифам і повинна вчасно вноситися споживачем - наймачем і членами його родини, які на підставі ч.1 ст.64 ЖК України, користуються нарівні з наймачем всіма правами й несуть разом з ними солідарну майнову відповідальність по зобов`язаннях, що випливає з договору житлового наймання. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Вимогами статті 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. В ході судового розгляду відповідачами не заперечувався факт наявності заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання і водовідведення. На час розгляду справи судом відповідачами не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання і водовідведення у добровільному порядку, а також будь-яких заперечень з приводу наявності зазначеної заборгованості та здійсненого позивачем розрахунку заборгованості. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідачів від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами( ст. 67 ЖК України) Частина 3 ст. 156 ЖК України покладає на членів сім`ї власника будинку (квартири) обов`язок дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири) та брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання. Отже, судом встановлено наявність підстав, для стягнення з відповідачів суми боргу за надані послуги з централізованого водопостачання і водовідведення. Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України в зв`язку з наявністю заяви відповідача про застосування трирічного строку позовної давності до вимог про стягнення кредиту та процентів, суд розглядає питання про застосування строку позовної давності до таких вимог. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною першою статті 530 ЦК Українивстановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду. Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 264 КК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку та відповідно до ч.3 вказаної статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається зі змісту наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачами не здійснювалась оплата послуг за централізованого водопостачання у період з 01 грудня 1999 року та водовідведення у період з 01 липня 2007 року, за який позивач просить стягнути заборгованість. Доказів, які б свідчили про переривання строку позовної давності позивачем в ході судового розгляду також не надано. В ході судового розгляду позивач також не надала будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску трирічного строку позовної давності для вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з водовідведення та водопостачання. З урахуванням зазначених обставин, враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом 30 червня 2020 року та в ході судового розгляду не надав будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку позовної давності, а судом не встановлено наявності підстав для її переривання, суд приходить до висновку про те, що строк позовної давності для пред`явлення вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за період 01 грудня 1999 року по 29 червня 2017 року, а також заборгованості за послуги з централізованого водовідведення за період 01 липня 2007 року по 29 червня 2017 року сплинув та стягує солідарно заборгованість з відповідачів у межах строку позовної давності, тобто з 01 липня 2017 року по 30 квітня 2020 року у розмірі 14093,70 гривень - за послуги централізованого водопостачання, 7508,57 гривень - за послуги централізованого водовідведення, яка розрахована судом на підставі наданого представником позивача розрахунку суми заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] . Отже, загальна сума заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання і водовідведення, яка підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача складає 21602,27 гривень. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з вищевикладеним, суд також задовольняє позовні вимоги КП «Харківводоканал» про стягнення з відповідача суми інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 2165,16 гривень та суми трьох процентів річних від простроченої суми боргу у розмірі 947,70 гривень, у відповідності до розрахунку 3% і індексації по заборгованості за послуги по особовому рахунку № [NUMBER] , здійсненого КП «Харківводоканал» з урахування строку позовної давності за період з червня 2017 року по квітень 2020 року. Щодо судових витрат Щодо позовних вимог КП «Харківводоканал» про покладення на відповідача судових витрат, суд зазначає наступне. Законом України «Про судовий збір» передбачена ставка судового збору за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру, а саме 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ціна позову, з яким позивач звернувся до суду складала 41107,26 гривень, а отже, при пред`явленні вищевказаної позовної заяви до суду позивач був повинен сплатити судовий збір у розмірі 2102,00 гривні. Як зазначалося вище, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 липня 2020 року Комунальному підприємству «Харківводоканал» було відстрочено сплату судового збору за подання до суду позовної заяви Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, інфляційних витрат та трьох процентів річних до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 24715,13 гривень, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі по 315,93 гривень з кожного. На підставі викладеного і

Outcome: partial