Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

І. СУТЬ ЗАЯВИ 23.09.2020 року позивач звернулась з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування\~позовних вимог\~вказала,\~що згідно\~свідоцтва про\~право власності\~на житло\~№ [NUMBER] \~від 03.06.1994\~року зазначена\~квартира на\~праві приватної\~спільної сумісної\~власності належить\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~За адресою:\~ [ADDRESS] ,\~зареєстроване місце\~проживання відповідача,\~який є\~колишнім чоловіком\~ [PERSON] \~та відповідно\~колишнім зятем\~позивача.\~ На\~даний час\~шлюб між\~донькою і\~її чоловіком\~розірвано і\~він вже\~більше трьох\~років у\~квартирі не\~проживає, а тому просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. При цьому посилається на норми ст. 317, 405 ЦК України, які регулюють питання захисту права власності. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 28.09.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу семиденний строк для усунення виявлених недоліків. 07.10.2020 року на виконання ухвали судді про залишення позовної заяви без руху, позивачем подано уточнену позовну заяву. 09.10.2020 року ухвалою Богунського районного суду міста Житомира відкрито провадження у справі та призначено до\~\~судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заяв по суті справи до суду не надійшло. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, подали до суду заяви, в яких просять розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили задоволити та вказали, що проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задоволити. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи,\~що позивач\~проти ухвалення\~заочного рішення\~не заперечує,\~відповідач про\~дату,\~час і\~місце розгляду справи повідомлявся\~належним чином,\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~про причини\~неявки суд\~не повідомив,\~в установлений\~строк відзив\~на позов\~не подав, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності відповідача за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення, а також у відсутності позивача та третьої особи, які скористалися своїм правом та подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 41 Конституції України\~та статтею\~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до\~Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з ч. 1\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16. Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ ОЦІНКА СУДУ Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 03.06.1994 року, яке видано Відділом приватизації державного житлового фонду Житомирської міської Ради народних депутатів, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). 14.02.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюбу, який рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17.08.2020 року розірвано (а.с. 15,17) Згідно копії довідки №2148 від 04.12.2018 року, яка видана ТОВ «Керуюча компанія «Домком Житомир» за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання наступних осіб: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] [INFO] (а.с. 14). Зі змісту копії акту від 21.09.2020 року, який посвідчено директором ТОВ «Керуюча компанія «Домком Житомир» Бойко В., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований в кв. [ADDRESS] , але за цією адресою фактично не проживає з 2017 року, що підтверджено поясненнями свідків (сусідів) [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї власника квартири в розумінні ст. 64 ЖК України, у спірному житловому приміщенні не проживає понад три роки, його місце проживання не відоме, наявність поважних причин, з яких відповідач не проживає у квартирі, та домовленості між сторонами про збереження права користування житлом, судом не встановлено. Беручи до уваги те, що реєстрація місця проживання відповідача у належній позивачу квартирі не дозволяє їй у повній мірі реалізовувати своє право власності на квартиру, а тому наявні підстави для задоволення позову та для визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.\~\~ V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн

Outcome: approved