Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. ІП «Аграрпродукти\~Вільд-Україна»\~(далі\~ Підприємство,\~позивач) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) та Фізичної особи підприємця [PERSON] (далі ФОП, відповідач 2) із вказаним позовом. Позивач зазначив, що 03.01.2005 року Підприємство та відповідач уклали договір оренди землі № 249, згідно умов якого в оренду передавалась земельна ділянка площею 2.8314 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За умовами п.8 договору позивачу передано в оренду вказану земельну ділянку строком на 15 років до 1 січня 2020 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. З метою реалізації свого переважного права на поновлення договору оренди позивач 30.09.2019 року звернувся до відповідача з листом-повідомленням, до якого було надано проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі строком до 31 грудня 2027 року. Жодних заперечень від відповідача у поновленні договору оренди після отримання листів-повідомлень до позивача не надходило. Станом на дату подання позову відповідач не звертався до позивача з вимогою про фактичну передачу йому земельної ділянки згідно акта приймання- передачі. Згідно з інформаційною довідкою № 213469096 від 22.06.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження на нерухоме майно позивачу стало відомо про те, що 01.01.2020 року відповідач уклав з ФОП новий договір оренди вказаної земельної ділянки. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що дотримався процедури повідомлення про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, надавши проект додаткової угоди за дев`яносто днів до закінчення строку дії договору, що, на його думку, є підставою для задоволення позову. Відповідач надав суду відзив, в якому зазначив, що лист-повідомлення про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі позивач надіслав пізніше, ніж це передбачено умовами договору оренди. Крім того, жодних проектів додаткових угод від позивача не надходило. Відповідач стверджує, що не маючи наміру продовжити з позивачем договірні відносини, на адресу Підприємства було скеровано лист з повідомленням про заперечення у поновленні договору оренди землі. Також відповідач звертає увагу суду, що позивачем не надано копії спірного договору, як і не надано клопотання про його витребування, що, на думку відповідача, унеможливлює задоволення позову в частині визнання недійсним спірного договору. На підставі викладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач 2 надіслав на адресу суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, стверджує, що протягом 2020 року користувався земельною ділянкою відповідача, про що знав позивач. ІІ. Заяви, клопотання та процесуальні дії у справі. 16.11.2020 року Жашківський районний суд Черкаської області ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду. Розгляд справи провести у порядку загального позовного провадження. 29.03.2021 року від позивача надійшло клопотання про залучення додаткових письмових доказів, а саме копії платіжного доручення. 30.03.2021 року Жашківський районний суд Черкаської області ухвалив закрити підготовче провадження у справі, судовий розгляд призначено на 27.04.2021 року. 21.04.2021 року від позивача надійшло клопотання про залучення додаткових письмових доказів, а саме копії договору доручення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Земельна ділянка площею 2.8314 га, яка розташована на території Конельської сільської ради Жашківського району Черкаської області, належала на праві власності вовні [PERSON] , про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 183784. Кадастровий номер земельної ділянки 7120982800:01:001:0024 (арк. с. 18-19). 03.01.2005 року між позивачем та [PERSON] укладено договір оренди землі № 249. Згідно договору в оренду передається земельна ділянка площею 2.8314 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір укладено на 15 років до 01.01.2020 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (арк. с. 12-15). 03.01.2005 року укладена додаткова угода щодо виплати орендної плати до договору оренди землі (арк. с. 16). В той же день підписано акт приймання-передачі об`єкта оренди площею 2.8314 га (арк. с. 17). Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.11.2010 року встановлено, що відповідач є спадкоємцем майна [PERSON] Спадщина складається з земельної ділянки площею 2.8314 га, кадастровий номер земельної ділянки 7120982800:01:001:0024 (арк. с. 20). Довідкою Відділу у Жашківському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області повідомлено, що згідно розпорядження голови Жашківської районної державної адміністрації від 19.12.2007 року № 459 було змінено зонування адміністративно-територіальних одиниць в Жашківському районі. Кадастровий номер земельної ділянки площею 2.8314 (державний акт на право власності ЯБ № 183784) 7120982800:01:001:0099 (арк. с. 21). Вказані обставини не є спірними між сторонами. Листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі від 30.09.2019 року позивач повідомив відповідача про бажання скористатись переважним правом на поновлення договору оренди землі від 18.04.2007 року та просив розглянути даний лист та прийняти пропозицію щодо поновлення договору оренди землі з підприємством. Посилання на проект додаткової угоди в листі відсутні, наявність додатків до листа не зазначена (арк. с. 30). Відповідач отримав вказаний лист 02.10.2019 року (арк. с. 29). Факт не відправлення додаткової угоди разом із листом позивачем під сумнів не поставлено. В свою чергу, відповідач надав суду лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі від 30.09.2019 року (арк. с. 69) до якого додані докази відправлення вказаного листа позивачу (арк. с. 70-71). IV. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Суд не приймає до уваги, як доказ фактичного поновлення договору оренди земельної ділянки, надану позивачем копію платіжного доручення № 3754 від 30.11.2020 року. Вказаними платіжними дорученнями через Черкаську дирекцію АТ «Укрпошта» ІП «Агро-Вільд Україна» перерахувало 6\~182,49 грн із зазначенням платежу «виплата на паї 2020 р., с. Конела [PERSON] ». Суд зазначає, що ІП «Агро-Вільд Україна» не є стороною договору оренди землі. Можлива виплата іншим підприємством будь яких коштів позивачам не може бути підтвердженням фактичного продовження договору оренди землі. Крім того, суд звертає увагу, що перерахунок коштів здійснено вже після відкриття провадження у справі. Доказів отримання відповідачами вказаних коштів позивачем не надано. Щодо клопотання про долучення до справи копії договору доручення від 01.01.2020 року, суд зазначає наступне. Частиною 2 ст. 222 ЦПК встановлено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. Підготовче провадження у даній справі було закрито 30.03.2021 року, зазначене клопотання надійшло до суду лише 21.04.2021 року. Жодних посилань на поважність причин, за якими клопотання не було заявлено в підготовчому провадження, клопотання не містить. За таких обставин клопотання про залучення до матеріалів справи копії договору доручення залишено судом без розгляду. V. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі. Відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист- повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Згідно з частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Посилаючись на\~положення частин\~2,\~5\~ст.\~33\~Закону України\~«Про оренду\~землі»,\~позивач стверджує,\~що направив\~відповідачу лист-повідомлення\~про намір\~скористатись своїм\~переважним правом\~на поновлення\~договору оренди\~землі та проект додаткової угоди, але всупереч цих положень та пункту 8 договору оренди землі від 03.01.2005 року, позивач надіслав лист-повідомлення про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк 02.10.2019 року, тобто за 89 днів, а не за 90, як це передбачено умовами договору, що свідчить про порушення умов договору. Крім того, відповідач стверджує, що від позивача він отримав лише лист-повідомлення від 30.09.2019 року, в якому відсутня інформація про додатки до нього та будь-які пропозиції щодо погодження істотних умов договору оренди землі. Твердження відповідача матеріалами справи не спростовані, наявна у\~матеріалах справи\~копія листа-повідомлення не містить інформації про додатки до нього та будь-які пропозиції щодо погодження істотних умов договору оренди землі. Наданий позивачем список згрупованих поштових відправлень листів (арк. с. 24) та повідомлення про вручення листа також не можуть вважатись належними доказами надсилання відповідачу проекту додаткової угоди до договору оренди землі, з їх змісту неможливо встановити, які саме документи надсилав позивач, оскільки опису вкладення у цінний лист позивачем суду не надано. У постанові від 22.09.2020 року (справа № 159/5756/18) Велика Палата Верховного Суду навела правовий висновок, відповідно до якого не надання до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі проекту додаткової угоди свідчить про порушення позивачем процедури, встановленої зокрема частиною третьою статті 33 Закону України «Про оренду землі», а отже позивач втратив своє переважне право на поновлення договору, у тому числі й на підставі частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» (автоматичне поновлення договору). Крім того, не маючи наміру продовжувати з позивачем договірні відносини та будучи сумлінним орендодавцем, листом від 30.09.2019 року відповідач повідомив позивача про заперечення у поновленні договору оренди землі. Верховний Суд у постанові від 18.03.2020 року (справа № 473/4367/17) навів правовий висновок, з урахуванням якого повідомлення орендаря про відмову в поновленні договорів оренди за місяць до закінчення строку їх дії, а не протягом місяця після закінчення цього строку, не впливає на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, оскільки наявність заперечень орендодавця щодо поновлення договору унеможливлює застосування положень частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» для переукладення договорів оренди землі на новий строк. Тобто, незалежно від того, коли саме орендодавець повідомив орендаря про заперечення у поновленні договору оренди землі (до чи після закінчення строку дії договору оренди землі), наявність такого повідомлення унеможливлює поновлення договору на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі». Також суд зазначає, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів продовження користування ним земельними ділянками після 01.01.2020 року. Надіслання коштів відповідачу іншою юридичною особою не може бути доказом користування землею. Таким чином, позивач належними, допустимими і достовірними доказами у справі не довів обставину наявності у нього переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, факту порушення його переважного права на поновлення договору оренди землі, а також необхідних, визначених статтею 33 Закону України «Про оренду землі», умов і обставин, за яких додаткова угода є укладеною, а договір оренди землі - поновленим. Натомість, наданими відповідачем доказами і поясненнями повністю спростовуються всі доводи позивача, що вказує на відсутність підстав для задоволення позовної заяви в цій частині. Щодо визнання\~правочину недійсним,\~суд зазначає,\~що приписами ст. 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Враховуючи, що у ході судового розгляду позивачем не доведено порушення його прав, договір оренди земельної ділянки, укладений 01.01.2020 року між відповідачем та ФОП є правомірним, а тому суд не вбачає підстав для визнання правочину недійсним. Крім того,\~згідно з\~частиною шостою\~статті 177\~ЦПК України\~до позовної\~заяви про\~визнання договору\~недійсним додається\~також копія\~(або\~оригінал)\~оспорюваного договору,\~а у\~разі відсутності\~договору у\~позивача -\~клопотання про\~йоговитребування. У порушення\~наведених імперативних\~приписів процесуального\~закону,копія оспорюваного договору від 01.01.2020 року до позовної заяви позивачем не додано, як і не подано клопотання про витребування даного договору. Згідно частин 1, 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. За приписами частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, відсутність копії договору оренди землі, який позивач просить визнати недійсним, а також клопотання про його витребування, вказує на відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та неможливість їх задоволення. VI. Розподіл судових витрат. Відповідно до\~частин 1,\~2\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed