Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В серпні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 06 липня 2015 року [PERSON] отримав кредитну картку з встановленим на ній кредитним лімітом, а також зобов`язався повертати грошові кошти, зняті з кредитної картки, шляхом сплати щомісячних обов`язкових платежів та відсотків за користування грошовими коштами. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Тому АТ КБ «Приватбанк» просив суд примусового стягнути з нього заборгованість за кредитним договором, що становить 51888 гривень 75 копійок, що складається: з заборгованості за простроченим тілом кредиту - 26343 гривні 06 копійок, пені - 25545 гривень 69 копійок. Крім того, позивач також просив стягнути на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 2102 гривні. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача Гребенюк О.С. направив до суду заяву, якою підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити у повному обсязі, розгляд цивільної справи просив здійснити за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився та про своє ставлення до пред`явленого позову не повідомив. На підставі ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач повідомлений про судове засідання через оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bpm.ko.court. gov.ua/sud1005. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області 08 жовтня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.99-100). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд цивільної справи. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 06 липня 2015 року АТ КБ «Приватбанк» видав [PERSON] кредитну картку з встановленим на ній кредитним лімітом. В свою чергу, [PERSON] зобов`язався повертати грошові кошти, зняті з кредитної картки, шляхом сплати щомісячних обов`язкових платежів та відсотків за користування грошовими коштами. Вказані обставини підтверджуються анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.16). АТ КБ «Приватбанк» виконав своє зобов`язання за договором, що підтверджується випискою по картковому рахунку [PERSON] , згідно якої останній знімав грошові кошти та розрахувався ними (а.с.10-13). Крім цього, з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.14) вбачається, що станом на 07 червня 2018 року [PERSON] був встановлений кредитний ліміт у розмірі 50000 гривень. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що відповідач знімав з кредитної картки грошові кошти та розраховувався ними. Тому у нього виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 51888 гривень 75 копійок, що складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту - 26343 гривні 06 копійок, пені - 25545 гривень 69 копійок. Вказана обставина підтверджується письмовим розрахунком заборгованості станом на 31 травня 2019 року (а.с.6-9). З вказаного розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що [PERSON] нарахована пеня у розмірі 25545 гривень 69 копійок. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення пені за договором, в тому числі її розміру та порядку нарахування, АТ КБ «Приватбанк» посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на веб-сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємна частина кредитного договору. Разом з цим, матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився саме з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанк, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати неустойки (пені, штрафів), саме у зазначеному в цих документах, що додані до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Зазначене у повній мірі узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. З огляду на це, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідач ухиляється від добровільної сплати заборгованості за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 26343 гривні 06 копійок. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення від 15 липня 2020 року (а.с.77) вбачається, що при пред`явленні позову АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі 2102 гривні. Позов АТ КБ «Приватбанк» задоволений частково, а саме 50,77% (26343,06 / 51888,75 ? 100%). З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1067 гривень 18 копійок (2102 / 100% ? 50,77%). На підставі викладеного та

Outcome: partial