Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Кредитна спілка «СуперКредит» звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 1505.96 гривень. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25.02.2017 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №СК-17/0016/17/147/04, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 1000.0 грн. Сторони визначили усі істотні умови вказаного договору, а також графік повернення платежів та процентів за користування кредитом. Позивач свої зобовязання за вказаними умовами договору виконав та надав відповідачу суму коштів, яка була обумовлена в договорі, однак відповідач у порушення умов договору належним чином свої зобовязання не виконує, а тому у нього виникла заборгованість по сплаті кредиту у розмірі 1486.96 грн., яка складається з наступного: 617.15 грн. заборгованість по сплаті тіла кредиту; 282.44 грн. заборгованість по сплаті процентів за період з 06.09.2017 року по 25.04.2018 року; 587.37 нарахована за період з 21.04.2017 року по 25.04.2018 року сума пені. Окрім того позивач наполягає, що під час спроб досудового врегулювання спору, ним направлялися листи відповідачу з вимогою виконання останнім умов договору, вартість яких позивач визначає у розмірі 19.0 грн., витрати на оплату яких позивач просить стягнути із відповідача на свою користь. Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимоги наполягав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих для суду причин, однак надав до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просив провести за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Таким чином суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Як вбачається із п. 1.1 вказаного вище кредитного договору від 25.02.2017 року кредитодавець зобовязується надати позичальнику фінансовий кредит в сумі 1000.0 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, та забезпеченості у відповідності до умов цього договору. Із умов вказаного кредитного договору №СК17/0016/17/147/04 судом вбачається, що сторони визначили усі істотні умови вказаного договору, зокрема порядок надання, погашення кредиту та нарахування і сплати відсотків за його користуванням, який визначили у розмірі 72% річних, що передбачено п. 3.2 вказаного договору, строк дії вказаного договору та відповідальність сторін. Також вбачається, що сторони даною угодою визначили графік погашення платежів та детальний розпис загальної вартості кредиту. Таким чином суд приходить до обґрунтованого висновку, що відповідач належним чином був ознайомлена з умовами отримання вказаного кредиту, порядком його користування та термінами сплати як тіла кредиту так і процентів за його користування, про що свідчить її підпис на вказаному вище договорі. Доказів зворотного матеріали справи не містять. Надання кредиту відповідачу стверджується відповідним видатковим касовим ордером від 25.02.2017 року. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення умов договору та закону відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому у останнього виникла заборгованість по сплаті вказаної суми кредиту, що стверджується відповідним розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору зміст якого, а також скупну вартість кредиту, та умови кредитування достеменно знав. З огляду на те, що у відповідача існує заборгованість по поверненню кредиту та сплаті процентів, яка виникла із винних дій останнього можна дійти до висновку, що відповідач порушив умови останнього, тобто порушив свої зобовязання. Нормами ч. 1 ст. 6111 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Сплата відповідачем неустойки у вигляді пені за порушене зобовязання, передбачена п. 3.4 вказаного кредитного договору, відповідно до умов якого визначено, що у випадку прострочення відповідачем термінів платежів, зазначених у таблиці 1, позивач має право стягнути із відповідача пеню в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. Отже відповідач істотно порушує умови договору, а тому у суду є всі підстави для стягнення суми заборгованості за кредитом у примусовому порядку. Відповідно до п/п. 5 п. 2.4 вказаного кредитного договору позичальник зобовязаний оплатити можливі витрати, понесені кредитодавцем в результаті неналежного виконання позичальником умов даного договору, в тому числі витрати повязані з листуванням, , транспортуванням, зберіганням, оцінкою майна, на яке може бути звернено стягнення. На підтвердження понесених витрат позивач надав суду список згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів. Суд бере до уваги, що вказаний список належним чином завірений печаткою юридичної особи, містить підпис голови правління, а тому сумнівів у собі не викликає. За вказаних обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та стверджені відповідними доказами, які досліджені судом в судовому засіданні. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати\~ у вигляді сплаченого позивачем судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплата якого стверджуються платіжним дорученням №3396 від 23.04.2018 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі зазначеного та

Outcome: approved