Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 8 558,39 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, 950 грн - витрат за автотоварознавче дослідження (а.с.2-5). Позовні вимоги обґрунтував тим, що 06 лютого 2020 року о 17 год 50 хв [PERSON] в м. Чернігові по вул. Гончій, 14, перебуваючи за кермом автомобіля Ford Scorpio, реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем Geely Emgrand 7, реєстраційний номер [NUMBER] , після чого залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10 «а», 10.1 ПДР України. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 березня 2020 року у справі №750/1636/20 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. Даним рішенням, суд визнав винним відповідача у адміністративному правопорушенні, а саме невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, що призвело до вчинення його сином [PERSON] , у віці 14-ти років, правопорушення, відповідальність за які передбачено ст. 124 та ст. 124-4 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобіль Geely Emgrand 7 було пошкоджено на загальну суму 8 558 грн 39 коп, яка визначена експертом-автотоварознавцем Громовим А.М . Позивач був учасником ДТП та був за кермом автомобіля. У відповідача на момент ДТП був відсутній діючий страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. За таких підстав саме відповідач [PERSON] має відшкодувати позивачу грошові кошти на загальну суму 9 508,39 грн в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, до якої входить вартість відновлювального ремонту та сплаченої суми за автотоварознавче дослідження № 69 від 04.04.2020 року. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 15 червня 2020 року відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін і призначив перше судове засідання. Ухвалою суду від 28 липня 2020 року залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору власника транспортного засобу - [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимои підтримав, просив їх задовольнити. У ході судового розгляду просив зменшити позовні вимоги до суми 8 482,05 грн, яка визначена з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, з урахуванням суми ПДВ у вартості робіт, складників та ремонтних матеріалів станом на 06.02.2020 року. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що [PERSON] не є належним позивачем, оскільки власником транспортного засобу, якому завдано збитків, є [PERSON] . Також, [PERSON] не є належним відповідачем, оскільки шкода заподіяна неповнолітнім [PERSON] , якому на момент ДТП було 14 років. Тому у разі відсутності майна у неповнолітнього, шкода повинна відшкодовуватися у солідарному порядку. [PERSON] не є стороною у даній справі, а також у матеріалах справи відсутні докази про відсутність майна у неповнолітнього. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена, надала заяву про розгляд справи без її участі, при цьому зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. З урахуванням вказаних обставин, суд ухвалив проводити розгляд справи без участі третьої особи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Відповідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12 адміністративної справи № 750/1636/20). 06 лютого 2020 року о 17 год 50 хв [PERSON] , [INFO] , в м. Чернігові по вул. Гончій, 14, перебуваючи за кермом автомобіля Ford Scorpio, реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем Geely Emgrand 7, реєстраційний номер [NUMBER] , після чого залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10 «а», 10.1 ПДР України. Відповідальність за вчинене правопорушення передбачена ст. 124, 122-4 КУпАП та скоєне неповнолітнім у віці 14 років. Деснянський районний суд м. Чернігова постановою від 20.03.2020 року визнав [PERSON] винним у скоєному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.184 КУпАП, оскільки його син [PERSON] у віці 14-років вчинив правопорушення, передбачені ст.124 та ст 122-4 КУпАП та не досяг 16 річного віку (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Geely Emgrand 7, реєстраційний номер [NUMBER] його власником є [PERSON] (а.с.21). На час ДТП вказаним транспортним засобом керував позивач [PERSON] . Відповідно до інформації Моторного (транспортного) страхового бюро України від 21.08.2020 станом на 06.02.2020 чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених щодо забезпечення автомобіля Ford Scorpio, реєстраційний номер [NUMBER] , не виявлено (а.с.52). 02 квітня 2020 року експертом Громовим А.М. зроблено ремонтну калькуляцію (а.с.13-16), складено акт №69 технічного огляду колісного транспортного засобу Geely Emgrand 7, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.12). Згідно висновку експерта -автотоварознавця Громового А.М. №69 від 04.04.2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Geely Emgrand 7, реєстраційний номер [NUMBER] , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих 06.02.2020 року, з урахуванням суми ПДВ у вартості робіт, складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки - 06.02.2020 складає 8 558,39 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля Geely Emgrand 7, реєстраційний номер [NUMBER] , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 06.02.2020, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, з урахуванням суми ПДВ у вартості складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки - 06.02.2020 складає 8 482,05 грн (а.с.8-11). Відповідно до рахунку-фактури № 726 від 16.10.2020 вартість ремонтних робіт становить 10 370,00 грн (а.с.73). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Положення ч.1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право користування (сервітут). Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14. Отже, суд зазначає, що оскільки позивач керував транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб він має право на відшкодування завданої шкоди. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно ч.3 ст.33 ЦК України неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі відповідно до ст.1179 цього Кодексу. Відповідно до ст.1179 ЦК неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Таким чином, за встановленим цивільним законодавством загальним правилом неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Відповідно до приписів ст.619 ЦК України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. До пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність. Кредитор не може вимагати задоволення своєї вимоги від особи, яка несе субсидіарну відповідальність, якщо ця вимога може бути задоволена шляхом зарахування зустрічної вимоги до основного боржника. Особа, яка несе субсидіарну відповідальність, повинна до задоволення вимоги, пред`явленої їй кредитором, повідомити про це основного боржника, а у разі пред`явлення позову, - подати клопотання про залучення основного боржника до участі у справі. У разі недотримання цих вимог особою, яка несе субсидіарну відповідальність, основний боржник має право висунути проти регресної вимоги особи, яка несе субсидіарну відповідальність, заперечення, які він мав проти кредитора. До пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу основному боржникові. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього у розумний строк відповідь на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ст.82 ЦПК України). Деснянський районний суд м. Чернігова постановою від 20.03.2020 року визнав, що ДТП сталася із вини неповнолітнього [PERSON] - сина відповідача по справі. [PERSON] , [INFO] , на день виникнення спірних правовідносин, так і на день розгляду цивільної справи судом є неповнолітньою особою, яка відповідно ч.3 ст.33 ЦК України несе відповідальність за шкоду, завдану ним іншій особі, в порядку передбаченому ст.1179 ЦК України. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять доказів про відсутність у неповнолітнього [PERSON] майна, останній не є стороною по справі, суд не може збирати докази з власної ініціативи, клопотань зі сторони позивача про витребування вказаних доказів до суду не надходило. Отже, представником позивача не доведено про наявність підстав про відшкодування матеріальної шкоди саме з відповідача по справі - батька [PERSON] . Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З викладеного вбачається, що суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Статтею 51 ЦПК України встановлено право суду залучити до участі у справі співвідповідача лише за клопотанням позивача, поданим ним до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання. Клопотань зі сторони позивача про залучення як співвідповідача неповнолітнього [PERSON] до суду не надходило. Ураховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про відмову у задовленні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. В силу положень ст.141 ЦПК України в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, не підлягають стягненню з відповідача. Позивачем понесені та документально підтвердження витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн (а.с.1), витрати пов`язані із проведенням експертизи в сумі 950,00 грн (а.с.7) та витрати з надання правничої допомоги в сумі 3 000,00 грн (а.с.74-75). Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати, понесені позивачем не стягуються.

Outcome: dismissed