Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 17.05.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька [PERSON] . Ухвалою суду від 31.05.2021 року провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 12.07.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також вказала, що надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористався, до судового засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що з 05.06.2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням суду від 24.04.2018 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Син постійно проживає разом з матір`ю в квартирі, яка належить позивачу на праві власності, в якій позивач і зареєстрована. Відповідач з позивачем не спілкується, таким чином відмовляється надавати згоду на реєстрацію сина, що перешкоджає влаштування дитини до дитячого садку, медичної та інших установ, в зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду за захистом прав дитини. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористався. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ З свідоцтва про народження форми DH 1946 (03-13) *34999781* , номер акта: 109-2017-066633, дата реєстрації: 25.04.2017 року вбачається, що [PERSON] , народився [INFO] в Медичному центрі Маунт Сінай в Маямі-Біч, округ Маямі-Дейд. Інформація про матір: [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна. Інформація про батька: [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований громадянином України, що вбачається з Довідки про реєстрацію особи громадянином України №6147/16-530-818 від 07.06.2017 року, виданої Посольством України у Сполучених Штатах Америки. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.04.2018 року по справі №520/15441/17 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис про шлюб №646. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , де і зареєстрована, що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відповідному відбитку штампу в паспорті позивача. Матеріали справи містять довідки з ГО «Футбольного Клубу «ФУТІ КІДЗ», ТОВ «Фітнес клубу «Білий Парус», педагога по ранньому розвитку, з яких вбачається, що на відповідні заняття [PERSON] приводить мати, батько [PERSON] не з`являвся жодного разу. 08.07.2021 року позивач [PERSON] зверталась до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, однак у реєстрації місця проживання відмовлено з причини - особа не подала необхідних документів або інформації. З заяви вбачається, що в ній відсутній підпис батька [PERSON] щодо його згоди на реєстрацію місця проживання [PERSON] . Матеріали справи також містять докази направлення поштою позивачем відповідачу виклику до ЦНАП для проведення реєстрації неповнолітньої особи [PERSON] . IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1 ст. 161 ЦК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Положеннями ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи достеменно встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , які на теперішній час проживають окремо, шлюб між сторонами розірвано, спілкування немає. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю за місцем її реєстрації в квартирі, що належить [PERSON] на праві приватної власності. Зареєструвати дитину за вказаною адресою позивач не має можливості, оскільки батько дитини - відповідач [PERSON] в добровільному порядку згоди на реєстрацію не надає. На підставі викладеного суд погоджується з доводами сторони позивача, що невизначеність реєстрації місця проживання малолітнього за місцем проживання з матір`ю суперечить його інтересам та суттєво обмежує реалізацію його прав. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням найкращого забезпечення інтересів дитини, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved