Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2010 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та до досягнення дитиною повноліття. 21 вересня 2012 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини свідчать про неможливість сплачувати в подальшому аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу). Оскільки на даний час на утриманні позивача перебуває новонароджена дитина та дружина. Тому [PERSON] просить зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , визначений рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2010 року, з 1/3 до 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2019 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.20). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.69). ІІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач у судовому засіданні підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказала на те, що сам по собі факт народження дитини та перебування дружини позивача у відпустці по догляду за дитиною не є достатньою підставою, що свідчить про суттєву зміну матеріального становища позивача. При цьому, позивач не довів належними та допустимими доказами, що зміна його сімейного стану погіршила його матеріальне становище, а розмір присуджених судом аліментів є для нього обтяжливим. Крім цього, представник відповідача просила врахувати, що [PERSON] є одинокою матір`ю та самостійно виховує двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Розмір доходу [PERSON] за останні сім місяців склав 24108 гривень та є недостатнім для того, щоб самостійно забезпечувати належний рівень фізичного та морального розвитку дітей. До того ж [PERSON] має хронічне захворювання та страждає на бронхіальну астму. У зв`язку з вказаними обставинами представник відповідача просила відмовити у задоволенні пред`явленого позову у повному обсязі. Позивач надав відповідь на відзив, яким просив задовольнити пред`явлений ним позов, а також вказав, що на даний час його матеріальне становище у зв`язку з одруженням та народженням дитини значно погіршилось. Проте, позивач просить визначити розмір аліментів, який передбачений чинним законодавством на одну дитину, оскільки розмір аліментів у розмірі 1/3 частки передбачений для сплати на утримання двох дітей. Звернув увагу на те, що [PERSON] є цілком здоровою дитиною, займається спортом. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітної плати щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 липня 2010 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька і дитини» СК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права. У відповідності до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. б. норми процесуального права. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що з 21 вересня 2012 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження (а.с.7,8). У зв`язку з цим, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що з часу ухвалення рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2010 року, у нього змінився сімейний стан, що пов`язано з перебуванням на його утриманні малолітнього сина [PERSON] . Так, [PERSON] та [PERSON] як діти позивача, мають рівне право на утримання з боку батька. Згідно вимог ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», із заробітку платника аліментів може бути утримано не більше 50%. Дана обставина свідчить, що на утримання кожної дитини повинна припадати ј частка від заробітку (доходу) батька (1/2 : 2). При цьому, судом критично сприймаються доводи відповідача, якими остання обґрунтовує свої заперечення проти позову. Зокрема, відповідач зазначила про те, що з моменту припинення шлюбу з позивачем вона самостійно утримує та виховує їх спільного сина, позивач допомоги, в тому числі матеріальної, не надає. Дана обставина спростовується довідкою-розрахунком заборгованості з аліментів за період з 01 березня по 31 грудня 2019 року (а.с.60), згідно якої [PERSON] у повному обсязі погашено наявну заборгованість з аліментів у розмірі 28750 гривень 15 копійок (а.с.61). В обґрунтування відсутності підстав для задоволення позову, одержувач аліментів зазначила також про наявність на її утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , від іншого шлюбу (а.с.33). Проте, з огляду на положення ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів врахуванню підлягають, серед іншого, обставини наявності інших дітей, непрацездатних батьків у платника аліментів, а не одержувача. З огляду на це, судом дані доводи відповідача до уваги не приймаються. Згідно довідки №39 від 10 лютого 2020 року, виданої КНП «Бориспільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» вбачається, що з 26 вересня 2011 року неповнолітній [PERSON] перебуває на «Д» обліку у зв`язку з встановленим діагнозом: бронхіальна астма, персистуюча, легкий перебіг, частково контрольована (а.с.66). При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що [PERSON] не позбавлена можливості пред`явити до [PERSON] позов про стягнення додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням сина. Оскільки на даний час матеріали цивільної справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджували потребу в систематичному лікуванні дитини та вартість такого лікування. З роз`яснення, викладеного Пленумом Верховного Суду України в п.23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №5 від 15 травня 2006 року, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У зв`язку з цим, розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , який визначений даним судовим рішенням, підлягає стягненню з [PERSON] , починаючи з дня набранням рішенням законної сили. VІ. Висновки суду. З огляду викладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що розмір аліментів, визначений рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2010 року, належить зменшити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.1), вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. Пред`явлений позов задоволений у повному обсязі. Тому, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved