Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернувся до суду із позовними вимогами до [PERSON] про стягнення 35 516,41 грн. шкоди в порядку регресу та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що позивачем укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є CHEROLET AVEO, державний номер [NUMBER] . Відповідач, керуючи забезпеченим транспортним засобом, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду - зіткнення із іншим автомобілем. Внаслідок цього ДТП інший автомобіль отримав механічні пошкодження. При цьому під час вказаних подій відповідач відмовився від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі і у зв`язку із тим, що відповідач відмовився від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння звернувся до суду із вимогою про його стягнення в порядку регресу. Відповідач відзиву на позов не надав. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 11.02.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження, судове засідання призначено на 10.03.2021 року. Судове засідання, призначене на 10.03.2021 року відкладено на 31.03.2021 року у зв`язку із неявкою відповідача. У судове засідання, яке відбулось 31.03.2021 року відповідач повторно не з`явився, клопотань чи заяв з цього приводу суду не надав. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Частиною четвертою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) встановлено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. 22.07.2019 року між позивачем та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/3938706. Відповідно до умов якого позивач зобов`язався у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон № 1961-IV). Забезпеченим транспортним засобом за вказаним договором є автомобіль CHEROLET AVEO, державний номер [NUMBER] . 31.12.2019 року в м. Запоріжжі по вул. Звенигородська, буд. 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю забезпеченого транспортного засобу - CHEROLET AVEO, під керуванням відповідача - [PERSON] та автомобілю FORD FOCUS, державний номер [NUMBER] . В результаті ДТП автомобіль FORD FOCUS пошкоджено, а його власнику завдано матеріальної шкоди. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2020 року у справі №334/141/20 відповідача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2020 року у справі №334/140/20 відповідача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння. Встановлено, що після вказаного ДТП відповідач відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України. Відповідно до страхового акту №02/20 ГО від 15.06.2020 року позивач визнав настання цивільно-правової відповідальності водія, та прийняв рішення про виплату особі, яка отримала право на страхове відшкодування у розмірі 35 516,41 грн. Розмір виплати визначено на підставі звіту про вартість відновлювального ремонту та звіту про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу. Згідно із платіжним дорученням №1583 від 15.06.2020 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 35 516,41 грн. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до преамбули Закону № 1961-IV цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 6 Закону № 1961-IV встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Приписами пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). (підпункт в пункту 38.1 статті 38 названого Закону). Частиною шостою статті 82 ЦПК України встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановами Ленінського районного суду м. Запоріжжя встановлено, що ДТП вчинено з вини відповідача і він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача (транспортного засобу, яким він керував) була застрахована в ПАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний», згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/3938706. Відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, виплативши потерпілій стороні на основі договору добровільного страхування страхове відшкодування, до страхової компанії перейшло, право вимоги до винної особи - відповідача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved