Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

із позовною заявою про стягнення заборгованості в розмірі 22 381 грн. 21 коп. за кредитним договором від 16 серпня 2010 року у суд звернулося Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк (далі по тексту ПАТ КБ Приватбанк) до [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 серпня 2010 року між позивачем та відповідачем булоукладено кредитний договорів, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ Приватбанк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими вимогами не надав, з огляду на що за станом на 28 лютого 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 22 381 грн. 21 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. До початку розгляду справи по суті [PERSON] пред'явила зустрічний позов до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору від 16.08.2010 року недійсним, відстрочення виплати фактичної суми боргу без урахування відсотків за користування грішми, пені та штрафів на річний термін, а також розстрочення виплати боргу на рік рівними частинами, починаючи з моменту закінчення відстрочення виплати боргу. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 травня 2015 року зустрічний позов [PERSON] в частині вимог про визнання договору від 16 серпня 2010 року недійсним прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. [PERSON], обґрунтовуючи вимогу про визнання договору недійсним, посилається на те, що нею було отримано платіжну картку «Універсальну» у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк», однак не було укладено будь-якого договору на отримання кредиту. У письмовій формі їй не повідомили кредитні умови про орієнтовну сукупну вартість кредиту, переваги та недоліки запропонованої схеми кредитування. Позивач за зустрічним позовом наголошує на тому, що згідно норм закону банки зобовязані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту. На підставі викладеного позивач за зустрічним позовом вважає, що відповідачем допущено порушення ряду норм Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на що стверджує про недійсність укладеного 16 серпня 2010 року договору. В судові засідання представник позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом не зявлявся, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності. В запереченнях, які надійшли через канцелярію Козелецького районного суду Чернігівської області 10 червня 2015 року, представник ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд відмовити в задоволенні позову з підстав пропуску позивачем за зустрічним позовом строку позовної давності. У судовому засіданні представник відповідача за основним позовом/позивача за зустрічним позовом заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, проте визнав позов в частині стягнення грошових коштів в сумі 12\~023,05 грн., які [PERSON] фактично були отримані. Така позиція представника базується на тому, що у випадку визнання недійсним договору від 16 серпня 2010 року, про що йде мова в зустрічній позовній заяві, поверненню підлягає все отримане за спірним договором. Додатково представник [PERSON] послався на те, що строк позовної давності його довірителькою пропущено не було, так як до її позовних вимог строк позовної давності як такий не застосовується. Також представник відповідача за основним позовом повідомив суду, що кредитка картка відповідача за основним позовом перевипускалася чотири рази, а сума кредитного ліміту збільшувалася, хоча і без згоди позичальника. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника [PERSON], всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 16 серпня 2010 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав останній кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,0 % на місяць. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-БК № 184938 [PERSON] після реєстрацію шлюбу змінила прізвище на «Федько». Банк свої зобовязання за договором виконав належним чином, відкрив картковий рахунок відповідачу в гривнях і здійснював його обслуговування згідно з договором. Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, укладений договір складався із письмової заяви позичальника від 16 серпня 2010 року, [PERSON] клієнта, Умов і правил надання банківських послуг та тарифів. Факт ознайомлення із умовами і тарифами кредитування, отримання відповідачем [PERSON] клієнта, Умов і правил надання банківських послуг та тарифів банку за вище вказаним кредитним договором і згода відповідача на отримання банківських послуг, а відтак і укладення кредитного договору, підтверджується підписаною відповідачем письмовою заявою (номер бланку 1013050300168813385) від 16 серпня 2010 року. За положеннями підп. 1.1.2.5 Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, та які є невідємною частиною укладеного сторонами кредитного договору, відповідач мав погашати заборгованість по кредиту, процентами за його використання, по перевитрачанню кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, визначених договором. Пункт 1.1.5 Умов і правил надання банківських послуг, визначаючи відповідальність сторін, встановлює, що за несвоєчасну оплату послуг, передбачених договором, Умовами та правилами, клієнт сплачує банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в періоді, за який сплачується пеня, за кожен день простачки /підп. 1.1.5.25/. За положеннями підп. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний виплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Відповідач за первісним позовом свої зобовязання за договором належним чином не виконує, у результаті чого внаслідок користування картковим рахунком у відповідача за основним позовом виникла прострочена заборгованість по наданому кредиту у розмірі 22 381 грн. 21 коп. за станом на 28 лютого 2015 року (з яких: 12 023 грн. 05 коп. заборгованість за кредитом; 8 066 грн. 20 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 750 грн. 00 коп. заборгованість за пенею; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксованачастина) та 1\~041 грн. 96 коп. штраф (процентнаскладова). При цьому, наведені ПАТ КБ Приватбанк розрахунки обґрунтовані наявними у справі доказами, в межах заявлених позовних вимог, враховано період порушення відповідачем за первісним позовом умов договору. Доказів погашення існуючої за вищевказаним кредитним договором заборгованості або її зменшення порівняно із розрахунками, наданими банком на час розгляду справи судом, [PERSON] не надала, не встановлено таких і в судовому засіданні. За положеннями п. 1.1.7.12 вищеназваних Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, 16 серпня 2010 року, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити /зі сторони відповідача за основним позовом про неприпинення договору свідчить фактичне користування банківськими послугами/. Тобто, строк дії кредитного договору лонгувався з кожним роком, про що також свідчить і той факт, що представник відповідача за зустрічним позовом в судовому засіданні підтвердив, що картка [PERSON] перевипускалася чотири рази. До правовідносин, які виникли між сторонами, належить застосовувати положення ЦК України, які встановлюють загальні вимоги до зобовязань: - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526); - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530); - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610); - боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612). Правовідносини, повязані з наданням коштів у кредит, регулюються § 2 Глави 71 «Кредит» ЦК України, відповідно до якого: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054). Вивчивши надані докази, суд вважає, що позов ПАТ КБ Приватбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, томущо позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанк є обґрунтованими, за станом на 28.02.2015 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість у розмірі 22 381 грн. 21 коп. за Кредитним договором від 16 серпня 2010 року, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Стосовно зустрічних позовних вимог [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним договору від 16 серпня 2010 року, суд зазначає наступне. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Зі змісту оспорюваного Кредитного договору вбачається, що [PERSON] погодилася з тим, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку разом із [PERSON] клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між [PERSON] /за станом на 16 серпня 2010 року [PERSON]В./ та банком договір про надання банківських послуг /а.с. 7, зворот/. Крім того, власним підписом на анкеті-заяві позивач за зустрічним позовом підтвердила, що вона ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Власним підписом на довідці про умови кредитування з використання платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду [PERSON] підтвердила, що вона була ознайомлена з базовою відсотковою ставкою, розміром щомісячних платежів, строком внесення щомісячних платежів, пільговим періодом тощо /а.с. 8/. Підписанням анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та довідки про умови кредитування з використання платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду позичальник підтверджує, що «Приватбанк» надав йому в письмовій формі та в повному обсязі інформацію, передбачену ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, порушень вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка визначає права споживача в разі придбання ним продукції у кредит, з огляду на вказані положення Кредитного договору, суд не вбачає. Згідно з п. 2.4. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України 10 травня 2007 року № 168, банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вище наведеною інформацією. Таке підтвердження міститься у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, оскільки своїм підписом позивач за зустрічним позовом підтвердив, що вона ознайомлений з його умовами та іншою інформацією. Частиною 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачені положення, за якими до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. За встановлених судом фактичних обставин справи, наведені [PERSON] доводи не свідчать про те, що наслідком договору є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, що згідно з ч. 5 ст. 18 вказаного Закону може бути підставою для визнання такого договору недійсним. Враховуючи вимоги ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає, що договір, укладений між позивачем за зустрічним позовом та відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» відповідає вимогам законодавства та вільному волевиявленню сторін, а тому не знаходить підстав для визнання вказаного договору недійсним та задоволення позовних вимог за зустрічним позовом. Строк позовної давності до вимог про визнання договору недійсним, як про те в запереченні вказував представник відповідача за зустрічним позовом, не застосовується з тих підстав, що в задоволенні зустрічного позову суд відмовляє по суті заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. на користь позивача. Витрати, понесені позивачем за зустрічним позовом, відшкодуванню за рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягають з огляду на відмову в задоволенні зустрічного позову.

Outcome: approved