Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Кремінська районна державна адміністрація Луганської області /далі РДА/ 09 грудня 2020 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, відповідачі мають двох малолітніх дітей - [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Відповідачі не здійснюють належний догляд за дітьми, житлово-побутові умови проживання незадовільні, будинок потребує ремонту, електропостачання відсутнє, діти неохайні, постільна білизна та засоби особистої гігієни відсутні. Дитячий одяг та взуття брудні, не відповідають віку та сезону, запас їжі майже відсутній, на подвір`ї безлад. Батько [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями в присутності дітей. Мати [PERSON] також ухиляється від виконання батьківських обов`язків, вихованням дітей не займається. Рекомендації працівників служби у справах дітей щодо створення належних умов для проживання та навчання дітей відповідачі ігнорують. Розпорядженням голови РДА від 27 листопада 2020 року № 658 малолітніх [PERSON] та [PERSON] було негайно відібрано у відповідачів. Позбавлення відповідачів батьківських прав необхідно для забезпечення безпеки дітям та надання їм статусу дітей, позбавлених батьківського піклування. Тому просить позбавити відповідачів батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги РДА підтримала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та суду підтвердив викладені у позові обставини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, але підтвердила суду викладені у позові обставини. Представник третьої особи Н.Островерхова у судове засідання не з`явилася, у заяві на ім`я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги визнає. Розглянувши матеріали справи, вислухавши показання сторін, свідка, суд дійшов наступних висновків. Частинами 2, 3 статті 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно до ч. 3 ст. 166 цього Кодексу при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з принципом ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 цього Кодексу встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Докази, які надані учасниками справи, свідчать про наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON] [INFO] (а.с. 7), [PERSON] [INFO] (а.с. 6). Згідно довідки про склад сім`ї (а.с. 11), характеристики (а.с.12), листа РДА (а.с. 13), клопотання Єпіфанівської сільської ради (а.с. 14), акту обстеження умов проживання (а.с. 15) відповідачі з дітьми зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , водопостачання на подвір`ї, у будинку меблі старі та поламані, електропостачання відсутнє, пічне опалення, але запасу дров немає. [PERSON] зловживає спиртними напоями, [PERSON] має розумові відхилення, проходила лікування у психіатричній лікарні. Відповідачі вихованням синів не займаються, батьківські обов`язки не виконують, у дітей не має нормального одягу, окремого місця для сну та постільної білизни, засобів гігієни. Діти проживають в антисанітарних умовах, не мають продуктів харчування, сезонного одягу, не адаптовані до спілкування. Розпорядженням голови РДА №658 від 27 листопада 2020 року (а.с.16) вирішено негайно відібрати малолітніх [PERSON] та [PERSON] у батьків. В акті про вилучення дітей від 27 листопада 2020 року вказано, що [PERSON] під час вилучення дітей на комісію не реагував, перебував у стані алкогольного сп`яніння. [PERSON] допомогла одягнути дітей, надала їх свідоцтва про народження та медичні картки. Діти влаштовані до педіатричного відділення КНП «Кремінська БЛ Кремінської районної ради (а.с.17). Відповідно до висновку органу опіки та піклування РДА № 17-1/2440 від 08 грудня 2020 року (а.с. 22-24) відповідачів необхідно позбавити батьківських прав стосовно малолітніх дітей, які тимчасово влаштовані у сім`ю бабусі [PERSON] , оскільки батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду та лікування. Свідок [PERSON] суду показала, що вона з 2019 року працює з родиною [PERSON] . Батько зловживає спиртними напоями, а мати в силу захворювання не може виховувати та доглядати за дітьми. Діти надані самі собі, не знають елементарних правил гігієни, завжди брудні та голодні. Крім смаженої картоплі з олією з їжі нічого не має. У будинку немає постільної білизни, діти сплять одягнутими на матрацах. У листопаді 2020 року мати з дітьми було відправлено до Кризового центру для жінок з дітьми у м. Маріуполі, звідки за систематичне порушення ними правил поведінки були відправлені додому. Тому було вирішено питання про відібрання дітей у батьків. На теперішній час діти проживають з бабусею у Станично-Луганському районі Луганської області. Аналізуючи правову підставу, відповідно до якої позивач просить позбавити відповідачів батьківських прав, суд звертає увагу на наступне. Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Позбавлення особи батьківських прав є винятковою мірою, що тягне за собою відповідно до ст. 166 СК України надзвичайні правові наслідки як для батьків, так і для дітей. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц. Згідно з ч.1 ст. 18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини держави - учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку. В усіх діях щодо дітей суди, адміністративні чи законодавчі органи, повинні першочергова приділяти увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України», «М.С. проти України» сказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду про позбавлення батьківських прав (у даному випадку не згода її з позовними вимогами, надання відзиву на позов з відповідними доказами, періодично з`являється до суду з метою захистити свої права) може свідчити про інтерес до дітей. При вирішенні судом вимог позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дітей, бажання спілкуватися і брати участь у їх вихованні. Викладені вище факти свідчать про те, що відповідачі не бажають приділяти дітям увагу, спілкуватися з ними, брати участь в їх утриманні та вихованні, тобто можна стверджувати, що вони свідомо, умисно нехтують своїми батьківськими обов`язками. При визначенні найкращих інтересів дітей в кожній справі необхідно враховувати наступне: інтересам дітей найкраще відповідає збереження її зв`язку із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Статтею 9 вищевказаної Конвенції передбачено, що держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з матір`ю, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з нею, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дітей. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності їх вини. Надані позивачем докази свідчать про те, що відповідачі є особливо неблагонадійними та спілкування з ними суперечить інтересам малолітніх дітей. Тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Оскільки позивач вимоги про стягнення аліментів не заявляв, суд відповідно до ч.3 ст.166, ч.2 ст.182, ч.5 ст.183 СК України приймає рішення про стягнення з відповідачів аліментів, їх перерахування на особистий рахунок дітей у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує особу, яка буде виконувати функцію опікуна, відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Позивача при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору у розмірі 2 270 грн., тому він підлягає стягненню з відповідачів на користь держави у рівних частках, тобто по 1 135 грн. з кожного, за правилами ст. 141 ЦПК України. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved