Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Кредитна спілка «Турбота Полтава» звернулась до районного суду з позовом, в якому прохало стягнути з [PERSON] і [PERSON] на її користь 75546,99грн заборгованості за кредитним договором. При цьому вказувала, що 13 серпня 2012 року між позивачем і [PERSON] було укладено кредитний договір № 244-Т, за яким останній було видано в кредит 20500грн строком на 24 місяці до 13 серпня 2014грн і вона зобов»язувалась щомісячно у встановлені строки погашати частини суми боргу, сплачувати відсотки у розмірі 30% річних, нараховані за користування кредитними коштами відповідно до пунктів 1.1 і 5.1 договору. В цей же день позивачем з відповідачем і [PERSON] укладено договір поруки строком до 13 серпня 2014 року, відповідно до якого [PERSON] зобов»язувалась відповідати перед кредитором за невиконання позичальником усіх його зобов»язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору від 13.08.2012 року № 244-Т. Протягом строку дії договору відповідач належним чином свої обов»язки не виконувала, остаточно перестала сплачувати чергові платежі з березні 2015 року, через що станом на 10.07.2015 року утворилась заборгованість на суму 75546,99грн, на стягненні якої наполягає позивач, зазначаючи про солідарний обов»язок позичальника і поручителя про повернення боргу. В судовому засіданні представник позивача Дідкевич Неля Іванівна позов підтримувала і прохала його задовольнити, посилаючись на порушення боржником умов кредитного договору і невиконання поручителем взятих на себе обов»язків про повернення позичених коштів і порушення позичальником прав кредитора, зазначала, що нарахування проведені у відповідності до умов договору і вимог закону і відповідачі своєчасно отримали повідомлення про необхідність повернення боргу. Відповідач [PERSON] позов не визнала, показала суду, що кредитний договір укладала на прохання керівництва кредитної спілки «Полтава Турбота», грошей не отримувала і представники позивача грошей їй не видавали, своїми діями вона підтримала керівника спілки, який притягувався до кримінальної відповідальності за зловживання службовим становищем, зазначала ,що кредит був оформлений без урахування її доходів, вона не була повідомлена позивачем про необхідність повернення усієї суми кредиту, листа з вимогою не отримувала і він втратив право вимоги до неї і поручителя. На даний час вона не має можливості повернути позичені кошти через скрутне матеріальне становище, прохала не стягувати борг з [PERSON], яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, яких сама утримує і відношення до позики не має. [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, направила листа про розгляд справи без її участі. Вислухавши сторони, вивчивши надані ними докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному повному об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Встановлено, що згідно кредитного договору № 244-Т від 13.08.2012 року позивачем відповідачу видано в кредит 20500грн строком до 13.08.2014 року і остання зобов»язувалась щомісячно у встановлені строки погашати частини суми боргу, сплачувати 30 відсотків річних, нараховані за користування кредитними коштами, штрафні санкції у разі порушення умов договору. Сторонами оговорено строк дії договору з дати його укладання до повного виконання зобов»язань . Пунктом 5.3 договору передбачена сплата відсотків у подвійному розмірі у разі порушення строків сплати чергових платежів ( аркуші 7). В цей же день між позивачем, [PERSON] і [PERSON] укладено договір поруки № 244-Т строком дії протягом 24 місяців, яким остання ознайомлена з умовами кредитного договору між позивачем і [PERSON] і зобов»язалась у разу порушення позичальником умов кредитного договору відповідати по боргам позичальника. Строк дії договору поруки, передбачений пунктом 3.2. цього договору, припиняється з припиненням усіх зобов»язань позичальника по кредитному договору ( аркуш 8). [PERSON] повертала позичені кредитні кошти і сплачувала встановлені відсотки нерегулярно до квітня 2015 року, після чого припинила виконувати обов»язки за кредитним договором, що підтверджується наданою позивачем карткою платежів ( аркуші 71-72). За розрахунком, наданим позивачем, відповідачу нарахований до сплати борг в сумі 75546,99грн, що складається з основного боргу за кредитом в сумі 19065,00грн, нарахованих відсотків 13490,16грн, подвійних відсотків відповідно до п.5.3 договору - 26980,32грн, нараховані 3% річних за ставкою НБУ- 1615,53грн і донарахована виплата інфляції у розмірі 14395,98грн (аркуші - 5,6). Відповідно до оглянутих судом листів і книги вихідної кореспонденції позивачу і його поручителю 30.12.2014 року за вихідними номерами №№ 157,158,159 відправлена вимога позивача про виконання зобов'язань по погашенню боргу до боржника і поручителя з попередженням про звернення до суду у разі неповернення боргу. У зазначений у вимозі термін борг відповідачі не повернули і згідно ст. 1049 ЦК України, яка передбачає, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором, повинні сплатити суму боргу і інші вимоги позивача передбачені ст. 625 ЦК України і умовами договору. Відповідно до норм статей 610, 612, 625, 629 ЦК України - договір є обов»язковим до виконання, порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, зазначених змістом зобов»язання, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов»язання, або не виконав його у строк, встановлений договором, та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Одним із видів порушення зобов»язання є прострочення - невиконання зобов»язання в обумовлений сторонами строк. Зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526, 530 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Пунктом 1.4 договору поруки № 244-Т від 13.08.2012 року сторонами визначено,що у разі порушення боржником обов»язку за основним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Нормами частини 4 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня договору поруки. За ст.1052 ЦК України позикодавець має право вимагати від позичальника повернення позики і сплату відсотків, якщо інше не передбачено договором. У разі несплати позичальником боргу, поручитель повинен виконати зобов»»язання позичальника перед кредитодавцем у повному розмірі,як цього вимагає закон і умови договору поруки. Строк дії договору поруки, передбачений пунктом 3.2, припиняється з припиненням усіх зобов»язань позичальника по кредитному договору. Оскільки, термін повернення кредиту встановлений 13.08.2014 року, а з вимогою до поручителя кредитна спілка звернулась 30.12.2014 року, а до суду подала позов 15.07.2015 року, суд дійшов висновку про дотримання позивачем встановленого договором терміну ( аркуш справи -7). Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання боржником основного зобов»язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов»язань за кредитним договором строк пред»явлення вимоги до поручителя обчислюється з моменту настання строку виконання зобов»язання, з 13.08.2014 року З урахуванням викладеного, суд не приймає зауваження відповідача [PERSON] про порушення строку позовної давності і втрату позивачем права вимоги до них, так як вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Виходячи із вимог даних статей, з відповідачів підлягає солідарному стягненню заборгованість за кредитом в сумі 7686,10грн. За статтею 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено часткового, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог. Суд дійшов висновку, що відповідачі не виконали зобов'язання за договором кредитування, а тому з них підлягають стягненню на користь позивача сума боргу і витрати по сплаті судового збору в сумі 755,47грн у рівних частках. З врахуванням викладеного ст.ст. 525,554,555, 625, 629, 1049,1050,1166, 1167 1177 ЦК України та

Outcome: approved