Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Кредитна спілка «ЗаРаЗ», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON] частину нарахованого штрафу за невиконання умов Договору іпотеки №679 від 18.03.2014 року у розмірі 71 500 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп. На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 14 квітня 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних [PERSON]. (а.с.33-34) Представник позивача Огородник К. Я. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, пояснив, що з метою забезпечення зобов'язань за Кредитним договором № КВ-00058/03-14/08101 від 17.03.2014 року, який укладено між Кредитною спілкою «ЗаРаЗ» та [PERSON], 18 березня 2014 року з відповідачем [PERSON] укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. за реєстровим №679. За умовами п п. 2.1.6 Договору іпотеки, Іпотекодавець зобов'язувався протягом п'яти роботи робочих днів з дня укладання Договору застрахувати предмет іпотеки від ризиків випадкового знищення, пошкодження або псування на суму, визначену згідно договором кредиту на користь іпотекодержателя з розміром франшизи не менше 10 % з попереднім погодженням останнім умов такого страхування здійснити передбачені договором страхування необхідні платежі та надати іпотекодержателю відповідний договір страхування. Після укладання договору іпотеки, відповідач не виконали свої зобов'язання та не надала договір страхування предмету іпотеки, тому на підставі п.п. 3.2.2 п. 3.2 Договору іпотеки зобов'язана сплатити Іпотекодержателю штраф в розмірі 1% від заставної вартості предмета іпотеки за кожен випадок такого порушення, оскільки відповідач відмовилась добровільно сплатити позивачу штрафні санкції, позивач вимушений звернутись з цим позовом до суду та просить стягнути на свою користь з [PERSON] частину нарахованого штрафу за невиконання умов Договору іпотеки №679 від 18.03.2014 року у розмірі 71 500 грн. 00 коп., що є предметом позову. Відповідач [PERSON] та її представник позивача Гошко В.І. в судовому засіданні просили в позові відмовити , у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності, з урахуванням поданої до суду заяви про застування строків позовної давності. (а.с.156) Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити, оскільки зобов'язання по кредитному договору позичальником, тобто третьою особою, виконанні в повному обсязі, однак позивач з надуманих підстав відмовляється припинити договір іпотеки та зняти заборону на відчуження нерухомого майна, при цьому звернувся до суду з вимогами до відповідача про сплату штрафних санкцій, які нараховані після припинення кредитного договору. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 березня 2014 року між Кредитною спілкою «ЗаРаЗ» та [PERSON] укладено Кредитним договором № КВ-00058/03-14/08101. (а.с.61-62) В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 18 березня 2014 року між Кредитною спілкою «ЗаРаЗ» та [PERSON] укладено Договір іпотеки. За умовами п.1.1 Договору іпотеки, Іпотекодавець, як майновий поручитель [PERSON], для забезпечення виконання останнім в повному обсязі своїх зобов'язань перед Іпотекодержателем за Кредитним договором № КВ-00058/03-14/08101 від 17.03.2014 року, з будь - якими змінами до нього щодо своєчасного повернення кредиту в сумі 71500,00 грн., щомісячної сплати процентів за користування кредитом із розрахунку 28,08 % річних, сплати комісій, пені та штрафу у випадках та розмірах передбачених Кредитним договором, укладеним між Іпотекодержателем та Позичальником - [PERSON], наступне нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. (а. с. 3-4) Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст.. 549, 550 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно п.п. 2.1.6 Договору іпотеки - Іпотекодавець зобов'язаний протягом п'яти робочих днів від дати укладення цього Договору застрахувати предмет іпотеки від ризиків випадкового знищення, пошкодження або псування на суму, визначену згідно договором кредиту на користь іпотекодержателя з розміром франшизи не менше 10 % з попереднім погодженням останнім умов такого страхування здійснити передбачені договором страхування необхідні платежі та надати іпотекодержателю відповідний договір страхування. Відповідно до п.п. 3.2.2 п 3.2 Договору - у разі порушення Іпотекодавцем умов п. п. 2.1.6 Договору, Іпотекодавець зобов'язаний сплатити Іпотекодержателю штраф в розмірі 1% від заставної вартості предмета іпотеки за кожен випадок такого порушення. Відповідно до ст.. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вимогами ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Виходячи з предмету позову, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача частину нарахованого штрафу за невиконання умов Договору іпотеки №679 від 18.03.2014 року у розмірі 71 500 грн. 00 коп., яка розрахована наступним чином: 143000,00 грн. (заставна вартість предмету іпотеки) х 365 (кількість днів нарахування штрафу) х 1% (розмір штрафу за кожен випадок невиконання зобов'язань відповідно до п.п.3.2.2 Договору іпотеки) = 521950,00 грн., відповідно до п.1.1 Договору, розмір забезпеченого Договором іпотеки основного зобов'язання за кредитним договором складає 71500,00 грн. При вирішення питання щодо визначення розміру штрафу, нарахованого на підставі п.п. 2.1.6 Іпотечного договору, суд враховує, що відповідач визнала факт невиконання умов договору іпотеки в частині обов'язку застрахувати об'єкт нерухомого майна, що є предметом іпотеки, тому в силу положень ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини визнані сторонами не потребують доказуванню, одна критично відноситься до розміру нарахованого штрафу, визначений позивачем у розмірі 71500,00 грн., оскільки цей розрахунок є суперечливим та не кореспондується з умови договору іпотеки, якими визначено, що іпотекодатель має нести відповідальність за невиконання зобов'язань по страхування майна у вигляді штрафу у розмірі 1% від заставної вартості предмету іпотеки, тобто в даному випадку розмір штрафу має складати 1430,00 грн., виходячи з розміру вартості предмету іпотеки 143 000,00 грн. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 Цивільного кодексу України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 Цивільного кодексу України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Загальні питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення визначені у статті 214 Цивільного процесуального кодексу України, серед іншого, суд вирішує питання чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи. Як роз'яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення. Оцінуючи наявні докази у їх сукупності та заяву відповідача про застування строків позовної давності, суд вважає доведеним той факт, що позивач звернувся з даними позовом до суду поза межами строків позовної давності, передбачених статті 258 Цивільного кодексу України, оскільки за умовами договору іпотеки (п.2.1.6 Договору) відповідач, як Іпотекодавець) зобов'язана була в термін до 25 березня 2014 року включно укласти договір страхування майна, що є предметом іпотеки, тому строк пред'явлення вимог до відповідача про стягнення штрафних санкцій за невиконання умов договору іпотеки в цій частині сплинув 25 березня 2015 року, однак з цим позовом до суду позивач звернувся лише 22 лютого 2016 року, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті, в якому надійшла позовна заява до суду, тому відмовляє в задоволенні позову, у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, як це передбачено ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку, що позов Кредитної спілки «ЗаРаз» до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення штрафу за невиконання умов договору є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межа даного спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed