Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

КЕВ м. Одеси звернувся з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON], стверджуючи, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS]. Проте будівлі [ADDRESS], є військовим майном, яке обліковується на балансі квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси. Таким чином, у спеціально пристосованому приміщені будівлі проживає особа, яка не має відношення до Міністерства оборони України. [PERSON] разом із сином [PERSON] заселилась у гуртожиток МОУ в складі сім'ї військовослужбовця, згодом шлюб було розірвано, військовослужбовець виїхав з гуртожитку. КЕВ м. Одеси просить виселити [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] із житлового приміщення (двокімнатного блоку площею 59,9 кв.м) в гуртожитку МОУ за адресою: [ADDRESS] Представник КЕВ м. Одеси Єрємєєва К. С. у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, стверджувала, що вселилась у гуртожиток на законних підставах як член сім'ї військовослужбовця, проживає у гуртожитку більше 10 років, підтримує належний стан кімнати, проводить ремонти, чоловік був звільнений з лав Збройних сил України за скороченням штатів, у зв'язку з чим вважає, що підстав для її виселення з малолітньою дитиною без надання іншого житлового приміщення не має. Представник органу опіки та піклування Котовської міської ради Одеської області Туркевич О. М. та Котовський міжрайонний прокурор Одеської області Бургарт О. В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, вказували, що виселення малолітньої дитини призведе до порушення житлових прав малолітнього, які охороняються чинним законодавством. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] вселилась у кімнату гуртожитку [ADDRESS] м. Котовську Одеської області 23 липня 2003 року як дружина військовослужбовця, оскільки на той час її чоловік [PERSON] був військовослужбовцем Збройних сил України. [INFO] року у сім'ї [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №153 від 19 листопада 2009 року. Висновком №589 від 04 березня 2015 року орган опіки та піклування Котовської міської ради Одеської області вважає недоцільним виселення [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO], з кімнати гуртожитку [ADDRESS] м. Котовську Одеської області. Будівлі [ADDRESS], є військовим майном, яке обліковується на балансі квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Держава гарантує забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК України та іншими нормативно-правовими актами (ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей»). Відповідно до ст. 124 ЖК УРСР робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 125 ЖК УРСР без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними. Судами встановлено, що з 2003 року [PERSON] разом з малолітнім сином як члени сім'ї військовослужбовця проживають у спірному приміщенні, постійно сплачують комунальні платежі, здійснюють поточний ремонт, іншого житла не мають. Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» встановлено, що його дія поширюється на громадян, у тому числі військовослужбовців і працівників Національної гвардії України тощо та членів їхніх сімей, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Відповідно до ст. 3 СК України сім'я є первинним основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Статтею 4 СК України передбачено, що кожна особа має право на проживання в сім'ї. Особа може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Частина 7 статті 7 СК України визначає, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. В світі основним принципом ставлення до дитини вважається принцип найвищих інтересів дітей. В Преамбулі Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996 р.) визначено, що держави, які підписали цю Конвенцію, переконані, що діти повинні мати можливість здійснювати свої права. У зв'язку з цим права та найвищі інтереси дітей мають підтримуватися. У ст. 3 Конвенції про права дитини (прийнята резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р.; Конвенцію ратифіковано відповідною Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.; набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) сказано, що у всіх діях, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними установами, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на наведене, питання прав всіх малолітніх дітей на проживання в будинку може вирішуватися лише разом з питанням прав батьків, або одного з батьків. Враховуючи, що не може бути виселено одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними, що відповідачі були зареєстровані у спірному приміщенні як члени сім'ї військовослужбовця, не мають іншого житла, більше п'яти років на законних підставах проживають за місцем реєстрації у гуртожитку, враховуючи інтереси дитини, суд вважає за неможливим виселити [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення.

Outcome: dismissed