Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 9737,52 грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 7299,80 грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 840,80 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] , було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АМ 2234681 від 27.10.2017 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Мітсубіші» державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». 02 травня 2018 року близько 12 год. 25 хв. у м. Кам`янське по пр. Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «Мітсубіші», державний номерний знак « [NUMBER] » - під керуванням [PERSON] , який допустив зіткнення з автомобілем «Форд», державний номерний знак « [NUMBER] ». В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Форд», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Відповідно до Постанови Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 24.05.2018 р. водія [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. Згідно Постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 24.05.2018 р. по справі № 209/1337/18, [PERSON] , [INFO] , який [INFO] о 12 год. 25 хв., у м. Кам`янське по пр. Перемоги, керуючи транспортним засобом «Мітсубіші», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » виконував рух заднім ходом не переконався в безпеці свого маневру та допустив зіткнення з автомобілем «Форд», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », після чого самовільно покинув місце ДТП, чим порушив Правила дорожнього руху України, в результаті чого вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. Від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Заподіяна матеріальна шкода. В суд особа, яка притягувалась до адміністративної відповідальності - Відповідач з`явився, вину свою визнав. Протокол не оспорював, претензій до співробітників УПП в м. Камянське не мав. Для встановлення вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу «Форд», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » був організований огляд автомобіля. Згідно ремонтної калькуляції № [NUMBER] від 21.05.2018 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Форд», державний номерний знак « [NUMBER] » склала 23486 (двадцять три тисячі чотириста вісімдесят шість) гри. 70 коп. Факт ДТП 02.05.2018 року був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом № 05889-24 від 22.06.2018 р. На підставі страхового акту було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 9737,52 грн. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 22 червня 2018 року. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 9737,52 гри., заподіяну Відповідачем внаслідок ДТП 02 травня 2018 року, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до Відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 9737,52 грн. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати цивільну справу за його відсутністю. Позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 квітня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.47) Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 18 червня 2020 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 27 жовтня 2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», страховиком, та [PERSON] , було укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АМ 2234681, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Мітсубіші» державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». 02 травня 2018 року близько 12 год. 25 хв. у м. Кам`янське по пр. Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «Мітсубіші», державний номерний знак « [NUMBER] » - під керуванням [PERSON] , який допустив зіткнення з автомобілем «Форд», державний номерний знак « [NUMBER] ». В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Форд», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». (а.с.20,25) Відповідно до Постанови Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 24.05.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.(а.с.24) Згідно ремонтної калькуляції № 871579 від 21.05.2018 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Форд», державний номерний знак « [NUMBER] » склала 23486 (двадцять три тисячі чотириста вісімдесят шість) грн. 70 коп. Факт ДТП 02.05.2018 року був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом № 05889-24 від 22.06.2018 р. На підставі страхового акту було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 9737,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням ;14077 від 22.06.1018 року.(а.с.35-зворотня) Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 22 червня 2018 року. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 9737,52 грн., заподіяну [PERSON] внаслідок ДТП 02 травня 2018 року, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до Відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 9737,52 грн. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Згідно із положеннями ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування(подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. У відповідності до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Яка саме подія визнається страховим випадком має бути детально зазначено у договорі страхування (ст. 8 Закону України «Про страхування»). Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. У ст. 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. За приписами ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоровя тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода) відшкодовується у повному обсязі. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесу розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. В силу ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. У відповідності до ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За нормою ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 9737,52 грн. 20 грудня 2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 20/12/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого, та Додатку № 1 до вказаного Договору, первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, зокрема за Договором обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземного транспорту\~№ АМ\~2234681\~від 27.10.2017\~року(а.с.10-15). У відповідності до п.п. 4.1 Договору його ціна складає 57954,31 грн, які були сплачені ФОП [PERSON] відповідно до дублікату квитанції № 0.0.1568175947.1 від 27.12.2019 (а.с.15-15-зворотня). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Оскільки передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом, то такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду, зокрема із позовною заявою про відшкодування збитків у порядку регресу. Таким чином, ФОП [PERSON] є належним позивачем у справі та в силу викладеного вище положень Цивільного кодексу України та Закону України «Про страхування». З метою досудового врегулювання спору, 27 грудня 2019 року ФОП [PERSON] звернувся до відповідача [PERSON] із Актом (вимогою) № 05889-24 про відшкодування збитків в порядку регресу, відповідного до якого різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 9737,52 грн (а.с. 36). На час розгляду справи у суді вказана сума відповідачем на користь позивача не сплачена. Згідно із ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову ФОП [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення завданих збитків в порядку регресу у розмірі 9737,52 грн, оскільки постановою суду відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, матеріалами справи підтверджується настання страхового випадку, вартість матеріального збитку, його відшкодування страховиком та виникнення права регресної вимоги до винної особи, яку відповідно до договору відступлення права вимоги передано позивачу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України та вважає, що з відповідача [PERSON] на користь ФОП [PERSON] підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по оплаті судові збору у розмірі 840,80 грн, а також, витрати на правничу допомогу у розмірі 7299,80 грн, що підтверджуються платіжним дорученням №23 від 15.02.2020 року, Договором №1 про надання правової допомоги від 10.12.2019 (а.с. 39-41). Враховуючи наведене та

Outcome: approved