Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог. 04.02.2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.06.2002 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , від спільного життя у сторін [INFO] народився син [PERSON] , який на даний час навчається на другому курсі денної форми навчання командно - штабного факультету Національної академії Національної гвардії України. З 2004 року подружжя [PERSON] почали проживати у двокімнатній квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала позивачу, його батькам та брату на праві спільної сумісної власності. В подальшому, за договором дарування від 30.07.2011 року [PERSON] було подаровано ѕ частини вказаної квартири. 03.02.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, за яким позивач подарував останній належну йому квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . З жовтня 2020 року стосунки між ним та [PERSON] погіршились, рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.12.2020 року шлюб між ними було розірвано. Позивач зазначає, що за час шлюбу ним з [PERSON] було придбане спільне майно на загальну суму 151150 грн. та автомобіль вартістю 142584,00 грн., а всього на суму 293734,00 грн., в якому на Ѕ частина належить йому. Також, позивач зазначив, що після розірвання шлюбу він проживає в будинку своїх батьків за адресою [ADDRESS] , його батько [PERSON] за станом здоров`я потребує нагляду лікарів. Крім того, [PERSON] працює водієм у Філія «Охтирський сиркомбінат», який розташований за адресою: вул. Транспортна, 1 «А», м. Охтирка, Сумської області, в тому числі в нічні зміни, а тому має потребу в користуванні автомобілем. Посилаючись на викладене, [PERSON] просив визнати за ним право власності на Ѕ частину легкового автомобіля хетчбек в, марки КІА, модель CEED, 2009 року випуску, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , а також визнати за ним право власності на Ѕ частину іншого майна подружжя, а саме: електроконвертор настінний 1150 грн., сушарка для овочів та фруктів 1000 грн., кухонний куточок 3000 грн., меблева стінка 10370 грн., холодильник «Арістон» - 9880 грн., старт телевізор «Самсунг » - 5690 грн., тумба під телевізор 1500 грн., комп`ютер 6000 грн., комп`ютерні колонки 1220 грн., комп`ютерний стіл 1500 грн., пилосос 2000 грн., варильна поверхня 3390 грн., кухонна витяжка 1490 грн., духова шафа 3200 грн., шафа для ванної кімнати 2800 грн., хлібопічка 2000 грн., мультиварка 1500 грн., посудомийна машина 7000 грн., пральна машина 7000 грн., газовий двоконтурний котел 8000 грн., м`який куток 4000 грн., спальний гарнітур 3500 грн.,кухонний гарнітур 39260 грн., пластикові вікна 6000 грн., мікрохвильова піч 2000 грн.,шафа купе 8000 грн., душова кабіна 6000 грн., фітнес тренажер 2000 грн., а всього на загальну суму 151150 грн. В порядку поділу спільного майна подружжя просить виділити йому легковий автомобіль хетчбек в, марки КІА, модель CEED, 2009 року випуску, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , вартість якого складає 142584 грн., інше майно на суму 151150 (що на 8566 грн. є більше від Ѕ частки) виділити відповідачці [PERSON] 18.02.2021 року представник позивачки [PERSON] адвокат Собина П.М. звернувся до суду із зустрічною позовною заявою мотивуючи тим, що 20.10.2017 року подружжя [PERSON] та [PERSON] придбало автомобіль марки КІА, сірого кольору, модель CEED, 2009 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , який було зареєстровано на [PERSON] , вартість вказаного автомобіля, зазначена [PERSON] є завищеною та не відповідає дійсній вартості майна. Крім того, [PERSON] відмовився сплатити [PERSON] грошову компенсацію за Ѕ частину вартості автомобіля, а тому позивачка за зустрічним позовом бажає залишитися одноосібним власником спірного автомобіля, для чого сплатить грошову компенсацію відповідачу за зустрічним позовом в сумі 71292,00 грн. Посилаючись на викладене, враховуючи те, що [PERSON] самовільно забрав автомобіль та одноосібно користується ним, представник [PERSON] просив в порядку реального поділу спільного майна подружжя зарахувати на користь [PERSON] компенсацію за 1/2 частину вартості автомобіля марки КІА, модель СЕЕБ, 2009 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , та залишити вказаний автомобіль у власності [PERSON] . Процесуальні дії у справі. 05.02.2021 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. [PERSON] встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 05.02.2021 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Заборонено [PERSON] вчиняти дії по відчуженню легкового автомобіля хетчбек\~в, марки КІА, модель CEED, 2009 року випуску, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] 19.02.2021 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області зустрічну позовну заяву\~\~ [PERSON] до [PERSON] про поділ автомобіля та про виплату компенсації за вартість Ѕ частини автомобіля прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з повідомленням учасників справи. [PERSON] роз`яснено право подати відзив на зустрічну позовну заяву. 19.02.2021 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відмовлено в задоволенні заяви представника [PERSON] - адвоката Собини П.М. про забезпечення позову. 01.03.2021 року від представника [PERSON] адвоката Собини П.М. надійшов відзив на первісну позовну заяву (а.с. 77-79), в якому він зазначив, що 29.10.2020 року саме [PERSON] звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом про розірвання шлюбу, що підтверджує його небажання шукати шляхи для поновлення взаємопорозуміння та подальшого спільного життя з [PERSON] .Після припинення шлюбних відносин позивач за первісним позовом мав доступ до квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , скориставшись цим вивіз із вказаної квартири телевізор та тренажер, які є спільним майном подружжя, у зв`язку з чим від 07. 02.2021 року [PERSON] звернулася із заявою до Охтирського РВП ГУНП в Сумській області. [PERSON] обґрунтовуючи необхідність виділити йому в порядку поділу спільного майна подружжя легковий автомобіль хетчбек в, марки КІА, модель CEED, 2009 року випуску, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , необхідністю добиратися на роботу та доставляти батька в лікарню, однак не надав жодних доказів на підтвердження звернення батька позивача за первісним позовом в лікарню за останній час. Разом з тим, у [PERSON] та [PERSON] є син, який продовжує навчання та найближчим часом отримає посвідчення водія, а тому відповідачка за первісним позовом бажає залишити автомобіль у своїй власності для власних потреб її та сина. Також,\~ [PERSON] \~навів у\~позовній заяві\~перелік рухомого\~майна,\~що було\~придбано сторонами\~за час\~шлюбу,\~однак значно\~завищив його\~ціну.\~ [PERSON] \~заперечує проти\~визначення їй\~у власність\~всього рухомого\~майна,\~у зв`язку\~з тим,\~що справедливим\~буде здійснити\~поділ вказаного\~майна порівну\~між сторонами.\~Крім того,\~представник [PERSON] \~зазначає,\~що пластикові\~вікна,\~газовий котел\~та душова\~кабінка є\~невід`ємною\~частиною поліпшення\~квартири,\~а тому\~не підлягають\~поділу.\~В ході\~поділу рухомого\~майна подружжя\~ [PERSON] \~бажає залишити\~у своїй\~власності наступне\~рухоме майно,\~а саме:\~кухонний куток,\~холодильник «Арістон»,\~комп`ютер,\~комп`ютерні\~колонки,\~варильну поверхню,\~кухонну витяжку,\~духову шафу,\~посудомийну машину,\~пральну машину,\~шафу для\~ванної кімнати,\~спальний гарнітур,\~кухонний гарнітур,\~електроконвектор настінний.\~З огляду\~на те,\~що все\~рухоме майно\~придбано більше\~десяти років\~тому,\~було у\~вжитку та\~є частково\~пошкодженим,\~у зв`язку\~з чим\~його вартість\~є наступною:\~кухонного кутка\~ 1500\~грн.;\~холодильника «Арістон»\~-\~3500\~грн.;\~комп`ютера\~ 2000\~грн.;\~комп`ютерних\~колонок \~700\~грн.;\~варильної поверхні\~ 1500\~грн.;\~кухонної витяжки\~ 1000\~грн.;\~духової шафи\~ 1500\~грн.; шафи для ванної кімнати 700 грн.;посудомийної машини 3000 грн.; пральної машини 1000 грн.; стального гарнітура 3500 грн.; кухонного гарнітура 5000 грн.; електроконвектора 800 грн., а всього на суму 25700,00 грн. Посилаючись на викладене, представник [PERSON] адвокат Собина П.М. просив в порядку реального поділу спільного майна подружжя визнати право власності за [PERSON] на наступне рухоме майно: меблеву стінку вартістю 10370,00 грн.; смарт телевізор «Самсунг», який [PERSON] вже забрав, вартістю 5690 грн.; тумбу під телевізор вартістю 1500 грн.; комп`ютерний стіл вартістю 700 грн.; пилосос вартістю 400 грн.; праску вартістю 200 грн.; хлібопічку вартістю 2000 грн.; мультиварку 1500 грн.; м`який куточок 4000 грн.; мікрохвильову піч 2000 грн.; шафу-купе вартістю 8000 грн.; фітнес тренажер вартістю 2000 грн.; сушарку для овочів та фруктів вартістю 1000 грн., на загальну суму 39360 грн. Стягнути з [PERSON] користь [PERSON] компенсацію в розмірі 1/2 частини вартості легкового автомобіля марки КІА, модель СЕЕD,\~2009\~року випуску,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~який залишити\~у власності\~ [PERSON] ;\~визнати право\~власності за\~ [PERSON] \~на наступне\~рухоме майно:\~кухонний куток\~вартістю 1500\~грн.;\~холодильник «Арістон»\~вартістю 3500\~грн.;\~комп`ютер\~вартістю 2000\~грн.;\~комп`ютерні\~колонки вартістю\~700\~грн.;\~варильну поверхню\~вартістю 1500\~грн.;\~кухонну витяжку\~вартістю 1000\~грн.;\~духову шафу\~вартістю 1500\~грн.; шафу для ванної кімнати вартістю 700 грн.; посудомийну машину вартістю 3000 грн.; пральну машину вартістю 1000 грн.; спальний гарнітур вартістю 3500 грн.; кухонний гарнітур вартістю 5000 грн.; електроконвектор настінний вартістю 800 грн. на загальну суму 25700,00 грн. 15.03.2021 року від [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (а.с. 85-88), в якій зазначив, що зустрічний позов задоволенню не підлягає за безпідставністю та необґрунтованістю. Пояснив, що ним у первісному позові була зазначена реальна вартість спільно придбаного рухомого майна, на даний час вказане майно неможливо придбати за тією ціною, яку вказала [PERSON] . Також, один з подружжя має право на компенсацію на Ѕ частину від вартості майна, яке не підлягає поділу, а саме пластикових вікон, газового котла та душової кабіни, які є невід`ємною частиною поліпшення квартири, за цінами, вказаними [PERSON] . Крім того, меблева стінка, шафа купе та м`який куточок, на які, серед іншого, [PERSON] просить визнати право власності та виділити [PERSON] , були зроблені на замовлення з урахуванням габаритів квартири за адресою: [ADDRESS] , а тому у разі демонтажу втратять свою цілісність та естетичний вигляд, оскільки в іншому житловому приміщенні їх встановити неможливо. Автомобіль марки КІА, модель CEED, 2009 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , придбаний за час шлюбу, а тому є спільним майном подружжя, а діти мають право на вказане майно в порядку спадкування. [PERSON] не заперечує сплатити [PERSON] компенсацію вартості Ѕ частини зазначеного автомобіля в сумі 71292 грн., які у разі її згоди внесе на депозитний рахунок Охтирського міськрайсуду Сумської області. Враховуючи викладене, [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги за первісним позовом, просив визнати за ним право власності на 1/2 частку легкового автомобіля хетчбек - в, марки КІА, модель CEED, 2009 року випуску, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] .148458, державний реєстраційний номер [NUMBER] , вартість якого складає 142584 грн., виділивши йому даний автомобіль, а інше майно на суму 151150 грн. виділити [PERSON] 30.03.2021 року від [PERSON] надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву (а.с. 118), в якому вона зазначила, що заперечує проти виділення [PERSON] у власність спірного автомобіля, оскільки його було придбано саме для [PERSON] , яка має посвідчення водія з 2005 року. Крім того, у [PERSON] мати проживає одиноко в сільській місцевості та потребує допомоги від доньки, для чого їй потрібен автомобіль. Також, син [PERSON] навчається на денній формі навчання командно-штабного факультету Національної академії Національної гвардії України, у зв`язку з чим [PERSON] має необхідність у поїздках до сина в м. Xарків. [PERSON] зазначає, що [PERSON] не має права претендувати на компенсацію частини від вартості поліпшень квартири, оскільки вказану квартиру він подарував їй у 2016 році з усіма поліпшеннями, до яких також відносяться пластикові вікна, газовий котел та душова кабінка, які не являються спільним майном подружжя, а тому не підлягають поділу. Також, меблева стінка, шафа-купе підлягає демонтажу та перевезенню, з метою подальшого використання. На підставі викладеного, [PERSON] просила задовольнити вимоги за зустрічним позовом в повному обсязі. 29.03.2021 року від [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву (а.с. 107-111), в яких він зазначає, що викладенні у відповіді на відзив обставини не повинні бути взяті судом до уваги, як такі, що не відповідають дійсності. Зазначив, що в 2013 році [PERSON] звернувся до нього з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 04.12.2010 року. Автомобіль, яким керував [PERSON] не був застрахований обов`язковим страхуванням цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому фактична сума ремонту склала 36281 грн., загальні витрати, пов`язані з розглядом справи склали 40189,61 грн. На час придбання автомобіля марки КІА, модель CEED, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в 24.10.2017 році шкода по вказаній справі [PERSON] не була відшкодована, а тому з метою уникнення накладення органами виконавчої служби арешту на транспортний засіб, спірний автомобіль був зареєстрований саме на [PERSON] . Однак зазначений автомобіль був придбаний за кошти [PERSON] в більшій мірі для його потреб, у нього є посвідчення водія, в тому числі категорії «В» з 25.02.1997 року, працює водієм у Філія «Охтирський сиркомбінат», який розташований за адресою: вул. Транспортна, 1 «А», м. Охтирка, Сумської області, а тому іншої можливості добратися до роботи, окрім як на власному транспорті, у нього немає. Крім того, батько [PERSON] , який є пенсіонером, внаслідок перенесеного інсульту не може самостійно пересуватись та самообслуговуватись, для надання йому медичної та іншої необхідної допомоги [PERSON] також потрібен автомобіль. Посилання [PERSON] на потребу в користуванні автомобілем з метою поїздок до сина, який навчається у м. Харків, не відповідає дійсності, оскільки під час поїздок до сина вона жодного разу сама автомобілем не керувала за браком достатнього водійського досвіду. Також, на даний час син [PERSON] знаходиться на казарменому положенні, не має право покидати розташування військового закладу, а його відвідування заборонені у зв`язку з поширенням інфекції СОVID - 19. [PERSON] надає матеріальну допомогу та спілкується з сином, при необхідності відвозить його на навчання до м. Харків, а у разі отримання ним у майбутньому посвідчення водія, [PERSON] надасть йому вищевказаний автомобіль в користування. [PERSON] не допускає його в квартиру, мотивуючи це тим, що після розлучення він перестав бути членом сім`ї, а тому не має право на проживання у вказаній квартирі. З приводу зазначених фактів [PERSON] звертався з відповідними заявами до правоохоронних органів та до Охтирського міськрайсуду Сумської області з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Крім того, предметом договору купівлі - продажу квартири від 03.02.2016 року є саме квартира, а пластикові вікна, газовий котел та душова кабінка є спільним майном, а тому один з подружжя має право на компенсацію на Ѕ частини від вартості зазначеного майна за цінами, вказаними у первісному позові. Враховуючи викладене, [PERSON] підтримав позовні вимоги за первісним позовом, просив їх задовольнити. 14.04.2021 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відмовлено у задоволенні заяви представника [PERSON] адвоката Собини П.М. про забезпечення позову. 14.04.2021 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду з повідомленням учасників справи. 10.06.2021 року представником [PERSON] подано заяву про зміну позовних вимог та просить визнати за [PERSON] право власності на автомобіль в порядку поділу майна подружжя, а на користь [PERSON] стягнути з компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля за рахунок внесених ним коштів на депозитний рахунок суду. Аргументи сторін. [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, проти задоволення вимог за зустрічною позовною заявою заперечили, з підстав наведених у відзиві. [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти позовних вимог за первісним позовом заперечили, пославшись на їх необґрунтованість, підтримали вимоги за зустрічною позовною заявою, просили їх задовольнити. Суд,\~проаналізувавши матеріали\~справи,\~ вислухавши\~пояснення сторін,\~дослідивши письмові\~докази, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дійшов наступного висновку. Встановлені судом фактичні обставини справи та мотиви суду. Судом встановлено, що 15.06.2002 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] , повторно виданим Охтирським міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 26.06.20212 року (а.с. 40). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.12.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 41-42). За час шлюбу подружжям [PERSON] та [PERSON] було набуте спільне майно, а саме: кухонний куток вартістю 3000 грн.; меблеву стінку вартістю 10370 грн.; холодильник «Арістон» вартістю 8385 грн.; смарт телевізор «Самсунг» вартістю 5690 грн.; тумбу під телевізор вартістю 1500 грн.; комп`ютер вартістю 4500 грн.; комп`ютерні колонки вартістю 1200 грн.; комп`ютерний стіл вартістю 1500 грн.; пилосос вартістю 1800 грн.; праску вартістю 700 грн.; кухонну витяжку вартістю 1490 грн., духову шафу вартістю 3200 грн.; шафу для ванної кімнати вартістю 2800 грн.; хлібопічку вартістю 2000 грн., мультиварку вартістю 1500 грн.; посудомийну машину вартістю 7000 грн.; пральну машину вартістю 2760 грн.; м`який куток вартістю 4000 грн.; спальний гарнітур вартістю 3500 грн.; кухонний гарнітур, який зроблений на замовлення вартістю 32630 грн.; мікрохвильову піч вартістю 2000 грн.; шафу купе, яка зроблена на замовлення вартістю 8000 грн.; фітнес тренажер вартістю 2000 грн.; електроконвектор настінний вартістю 1150 грн.; сушарку для овочів та фруктів вартістю 1000 грн., а всього на загальну суму 113\~675 грн. Вартість вказаного рухомого майна подружжя визначена згідно висновку спеціаліста-товарознавця [PERSON] від 16 липня 2021 року (т.с. 1 а. с. 226-231), який надав [PERSON] ,з яким погодилася [PERSON] , який суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. Вартість іншого майна, яке не вказано у висновку спеціаліста, сторонами погоджена в добровільному порядку, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, за час шлюбу сторони набули за спільні кошти легковий автомобіль марки КІА, модель CEED, 2009 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстровано 24.10.2017 року за [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ( а.с. 29 т.с.1), вартість якого визначена згідно висновку експерта-таварознавця № 003 від 20.01.2021 року становить 142584 грн., з якою також сторони погодилися в суді, а тому вказаний висновок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. Отже, загальна вартість спільно набутого подружжям за час шлюбу майна становить 256259 грн., їх частки у спільному майні є рівними по Ѕ кожного (128129,50 грн.). Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Кодексом про шлюб та сім`ю України, який втратив чинність з 01.01.2004 року, а також нормами Сімейного кодексу України та ЦК України. Частиною 1 ст.22 КпШС передбачалося, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні право володіння, користування та розпорядження цим майном. Відповідно до ст. 24 КпШС майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. За приписами п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Положеннями ч. 1 ст. 63 СК України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу є їх спільною сумісною власністю. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. \~ \~ \~ \~За приписами ст. 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.\~Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.\~Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.\~Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки\~у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. В абз. 1 п. 22\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~від 21.12.2007\~року №\~11 зазначено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Суд виходить з того, що у справах про поділ спільного майна подружжя необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно вимог ч.ч. 2, 3 статті 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи вищевикладене,\~беручи до\~уваги доведеність\~факту перебування\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~у шлюбі\~та ведення\~спільного господарства,що сторонами не оспорюється, спільно придбане ними майно є спільним майном подружжя. Вирішуючи питання про його поділ між сторонами необхідно виходити з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши у власність сторонам по 1/2 частині спірного майна. При проведенні поділу спільного майна, суд враховує, що вказана квартира подарована [PERSON] , в якій вона проживає, а тому доцільно виділити їй у власність шафу-купе вартістю 8000 грн., кухонний гарнітур вартістю 32630 грн., які виготовлялися під замовлення, як підтвердили сторони в суді, спальний гарнітур вартістю 3500 грн., посудомийну машину вартістю 7000 грн., духову шафу вартістю 3200 грн., шафу для ванної кімнати вартістю 2800 грн., загальною вартістю 57130 грн., що на 292,50 грн. більше від Ѕ частини ( від 56837,50 грн.). Інше рухоме майно: меблеву стінку вартістю 10370 грн.,м`який куточок вартістю 4000 грн.,кухонний куточок вартістю 3000 грн.,смарт - телевізор «Самсунг» вартістю 5690 грн.,тумбу під телевізор вартістю 1500 грн.,комп`ютер вартісю 4500 грн., комп`ютерні колонки вартістю 1200 грн.,комп`ютерний стіл вартістю 1500 грн.,пральну машину вартістю 2760 грн.,холодильник «Арістон» вартістю 8385 грн.,електроконвертор настінний вартістю 1150 грн.,фітнес тренажер вартістю 2000 грн.,мікрохвильову піч вартістю 2000 грн.,мультиварку вартістю 1500 грн.,пилосос вартістю 1800 грн., кухонну витяжку вартістю 1490 грн., хлібопічку вартістю 2000 грн.,сушарку для овочів та фруктів вартістю 1000 грн.,праску вартістю\~700\~грн.,\~загальною вартістю\~56545\~грн., виділити у власність [PERSON] , стягнувши компенсацію за різницю в Ѕ частині майна (від 56837,50 грн.) в сумі 292,50 грн. з [PERSON] на користь [PERSON] . При цьому суд виключає майно, зазначене у позові [PERSON] , а саме: пластикові вікна вартістю 6000 грн., душову кабіну вартістю 6000 грн., варильну поверхню вартістю, як вказав позивач 3390 грн., газовий котел вартістю 7930 грн., яке на думку суду є невід`ємною частиною квартири за адресою [ADDRESS] , яка була подарована 03 лютого 2016 року [PERSON] на користь [PERSON] . При цьому суд керується положеннями слідуючого. Встановлено, що згідно договору дарування часток квартири від 30.07.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Каменєвим В.І., зареєстрованого в реєстрі № 2181, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] визначили рівними частки у квартирі [ADDRESS] , що становлять по ј частці цілої квартири. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зобов`язались безоплатно передати належні їм частки у вищевказаній квартирі у власність [PERSON] (а.с. 37, 38). Відповідно до Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 11.01.2021 року № 240033056, на підставі договору дарування від 03.02.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 66, [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 35-36). Відповідно до вимог ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 187 ЦК України передбачає, що складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню. \~ \~ \~ \~ \~ При\~цьому суд\~не приймає\~до уваги\~твердження [PERSON] \~та його\~представника в\~тій частині,\~що ці\~речі не\~були подаровані,\~так як\~вони призначені\~для обслуговування\~квартири,\~є її\~невід`ємною частиною,\~яка була\~подарована в\~належному стані\~ в\~період шлюбу, інших належних переконливих доказів в розумінні ст.ст. 12,81 ЦПК України суду не надано [PERSON] . В частині поділу спільного майна у вигляді автомобіля суд зазначає наступне. Відповідно до п. 25\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5\~ст. 71 СК України\~щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Суд зазначає, що спірний автомобіль є неподільною річчю, а тому враховуючи, що [PERSON] фактично користується вказаним автомобілем, має достатній водійський стаж, є водієм, вніс на депозитний рахунок суду грошову компенсацію, [PERSON] погодилася про виділення у власність автомобіля [PERSON] , про що підтвердила письмовою заявою (а.с.200 т.с.1), тому доцільно виділити у власність автомобіль марки\~КІА,\~модель CEED,\~2009\~року випуску,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] саме [PERSON] , а на користь [PERSON] стягнути з останнього компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля, припинивши за [PERSON] право власності на цей автомобіль. Визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості спірного транспортного засобу, суд виходить з того, що розмір грошової компенсації за належну відповідачці за первісним позовом частку в майні, підлягає визначенню виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, яка визначена експертом-товарознавцем, про що сторони погодилися в суді. Згідно висновку експерта-таварознавця № 003 від 20.01.2021 року ринкова (дійсна) вартість легкового автомобіля\~марки КІА,\~модель CEED,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] ,\~становить 142584\~грн.Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] половини вартості зазначеного транспортного засобу в порядку поділу майна подружжя у сумі 71291,50 грн., що буде справедливим та не порушуватиме балансу інтересів сторін. При цьому суд відхиляє твердження представника [PERSON] , що в разі виділення автомобіля одному із подружжя, іншому виділити все інше спільно набуте майно, оскільки це порушувало б інтереси та рівність сторін. Щодо зустрічного позову, заявленого [PERSON] , то суд вважає його за змістом по суті запереченням проти позову, а тому приходить до висновку про відмову в його задоволенні. Згідно із\~практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до\~ст. 12 ЦК України\~особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. За приписами\~ст. 76 ЦПК України\~ доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вирішуючи первісний позов в межах заявлених вимог суд виходив з положень ст. 13 ЦПК України та враховує, що вартість спірного майна, а саме комп`ютерного стола 1500 грн., праски 700 грн., кухонної витяжки 1490 грн., духової шафи 3200 грн., шафи для ванної кімнати 2800 грн., посудомийної машини 7000 грн. вказана в позові меншою, ніж визначено спеціалістом-товарознавцем, а тому суд не виходив за межі позовних вимог та взяв до уваги вартість вказаного майна, яку визначив у позові позивач. Висновок суду. Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, вирішуючи позов у межах заявлених вимог з урахуванням принципів розумності, справедливості, виваженості, пропорційності, виходячи з розумного балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення первісних позовних вимог та відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог. Щодо судових витрат. По справі маються судові витрати, понесені [PERSON] в розмірі 3922,70 грн. (1468,70+454+400+1600). Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволені на 92 відсотки, які суд визначив (задоволене від Ѕ частини 128129,50 грн. : заявлене від Ѕ частини 139789,50 грн. =0,92 х 100= 92%), тому з [PERSON] необхідно стягнути згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати в розмірі 3609 грн. пропорційно розміру задоволених вимог. Судові витрати, понесені [PERSON] в розмірі 2043 грн. (908+681+454), залишити за нею. Скасувати заходи забезпечення позову вжиті за ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 5 лютого 2021 року та повернути [PERSON] грошові кошти в сумі 71292 грн., внесені на депозитний рахунок суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial