Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

І. Стислий виклад позицій заявника та заінтересованої особи 1. Виклад позиції\~заявника 01.06.2021 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області з заявою про видачу обмежувального припису. У заяві [PERSON] просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої та проживаючої в [ADDRESS] , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження прав останньої, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з заявником за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менш як 100 метрів до місця проживання заявника за адресою: [ADDRESS] . Заява про видачу обмежувального припису мотивована тим, що [PERSON] проживає в будинку [ADDRESS] . Разом з заявником у будинку проживають її малолітні онуки [PERSON] та [PERSON] . У вказаному будинку також проживає заінтересована особа [PERSON] , яка є донькою заявника. Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2014 року [PERSON] за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків було позбавлено батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 1 грудня 2020 року за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Заявник є опікуном своїх внуків [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] ніде не працює, приблизно з березня 2018 року почала зловживати спиртними напоями, часто зникати з дому, а коли повертається в стані алкогольного сп`яніння, то влаштовує сварки, висловлюється нецензурними та образливими словами, погрожує фізичною розправою, що відбувається в присутності малолітніх дітей, в зв`язку з цим і вона і діти дуже налякані. Внаслідок вчинення домашнього насильства [PERSON] щодо неї , заявник вимушена викликати співробітників органів поліції для припинення протиправних дій. При цьому, [PERSON] вчиняє вдома сварки постійно, але заявник не завжди зверталася за допомогою до правоохоронних органів. Наведені нею обставини підтверджуються постановами Шаргородського районного суду Вінницької області: від 7 лютого 2019 року у справі №152/161/19, від 14 листопада 2019 року у справі №152/1382/19, від 4 березня 2020 року у справі №152/274/20, від 9 грудня 2020 року у справі №152/1381/20, від 13 травня 2021 року у справі №152/582/21, якими [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП. [PERSON] і після притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства продовжує зловживати спиртними напоями і, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, постійно вчиняє вдома безпричинні сварки, а тому щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо себе, не травмувати психіку онуків, які проживають разом з нею, [PERSON] вважає необхідним застосувати до [PERSON] обмежувальний припис у вигляді заборони перебувати в місці спільного проживання із заявником та заборонити наближатися на визначену відстань до місця проживання заявника. [PERSON] не є співвласником житлового будинку [ADDRESS] , є повнолітньою, фізично здоровою, працездатною, тому може знайти собі роботу і винаймати окреме житло. Заявник вважає, що є особою, яка зазнала домашнього насильства, тобто постраждалою особою, і згідно з п.10 ч.1 ст.21, п.2 ч.1 ст.24, п.1 ч.1, п.п.1, 4 ч.2, ч.4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», має право на звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдника до відповідальності, застосування до неї спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, в тому числі, обмежувальний припис стосовно кривдника. Право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Заявник [PERSON] в судове засідання, призначене на 03.06.2021 року, не прибула, подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності у зв`язку із зайнятістю на роботі, вимоги заяви підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити (а.с.20). 2. Виклад позиції заінтересованої особи. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання, призначене на 03.06.2021 року, не прибула, подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності у зв`язку із виїздом на роботу, вимоги заяви [PERSON] визнає у повному обсязі та не заперечує щодо її задоволення (а.с.21). ІІ. Заяви, клопотання учасників справи 1. Заявник [PERSON] 03.06.2021 року подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності у зв`язку із зайнятістю на роботі, вимоги заяви підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити (а.с.20). 2. Заінтересована особа [PERSON] 03.06.2021 року подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності у зв`язку із виїздом на роботу, вимоги заяви [PERSON] визнає у повному обсязі та не заперечує щодо її задоволення (а.с.21). ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. 02.06.2021 року прийнято до розгляду заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису, з участю заінтересованої особи [PERSON] , відкрито провадження в порядку окремого провадження та призначено судове засідання на 03.06.2021 року (а.с.17). 2. В судовому засіданні 03.06.2021 року, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, суд постановив ухвалу про задоволення заяв [PERSON] та [PERSON] про розгляд справи у їх відсутності. 3. Крім того, в судовому засіданні 03.06.2021 року, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, суд постановив ухвалу про встановлення порядку з`ясування обставин справи та дослідження доказів, оскільки справа розглядається у відсутності заявника та заінтересованої особи, зокрема, після оголошення стислого викладу заяви про видачу обмежувального припису та заяв [PERSON] та [PERSON] від 03.06.2021 року слід перейти до дослідження письмових доказів, після чого закінчити з`ясування обставин та перевірки їх доказами. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, на підставі яких суд установив фактичні обставини. Суд встановив, що у означеній цивільній справі наявні цивільні правовідносини про підстави та порядок видачі обмежувального припису, які регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, СК України, ЦПК України, ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Проаналізувавши заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису, дослідивши та проаналізувавши докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] проживає та зареєстрована у житловому будинку [ADDRESS] , що вбачається із паспорта заявника (а.с.3). У вказаному будинку заявник [PERSON] проживає із малолітніми онуками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що визнається заінтересованою особою [PERSON] з огляду на подану нею заяву про визнання вимог заяви [PERSON] . Малолітні онуки знаходяться під опікою заявника, оскільки їх матір [PERSON] та батько [PERSON] позбавлені батьківських прав, що визнається заінтересованою особою [PERSON] з огляду на подану нею заяву про визнання вимог заяви [PERSON] У будинку [ADDRESS] також зареєстрована заінтересована особа [PERSON] , що вбачається із паспорта останньої (а.с.22-23) та довідки Шаргородської міської ради про реєстрацію місця проживання особи від 20.05.2021 року (а.с.7). [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою донькою заявника, що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6, 5). Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] , проживаючи в одному житловому будинку з заявником та малолітніми дітьми, щодо яких позбавлена батьківських прав, вчиняє домашнє насильство щодо матері [PERSON] , в тому числі, в присутності малолітніх дітей. Так, з матеріалів цивільної справи вбачається, що постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2019 року у справі №152/161/19 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1\~ст.173-2 КУпАП\~та накладено на неї адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк тридцять годин, зокрема, за те, що 09.01.2019 року о 20 годині в будинку [ADDRESS] , висловлювалася нецензурними словами відносно матері [PERSON] , погрожувала фізичним насиллям, чим завдала шкоди психічному здоров`ю потерпілої (а.с.13). Також, 14 листопада 2019 року постановою Шаргородського районного суду Вінницької області у справі №152/1382/19 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2\~ст.173-2 КУпАП\~та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 510 гривень, зокрема, за те, що повторно протягом року вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме 18.10.2019 року о 16 годині 30 хвилин в будинку [ADDRESS] вчинила домашнє насильство, зокрема, висловлювалася в адресу матері [PERSON] нецензурною лайкою в присутності малолітніх дітей, чим завдала шкоди психічному здоров`ю потерпілої (а.с.14-15). До того ж, 04 березня 2020 року постановою Шаргородського районного суду Вінницької області у справі №152/274/20 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2\~ст.173-2 КУпАП\~та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 340 гривень, зокрема, за те, що повторно протягом року вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме 16.01.2020 року о 16 годині в будинку [ADDRESS] , вчинила домашнє насильство щодо матері [PERSON] висловлювалася в адресу матері нецензурною лайкою, чим завдала шкоди психічному здоров`ю потерпілої (а.с.11-12). Крім того, 09 грудня 2020 року постановою Шаргородського районного суду Вінницької області у справі №152/1381/20 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2\~ст.173-2 КУпАП\~та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 425 гривень, зокрема, за те, що повторно протягом року вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме 12.09.2020 року о 18 годині в будинку [ADDRESS] , перебуваючи в нетверезому стані, вчинила домашнє насильство щодо матері [PERSON] висловлювалася в адресу матері нецензурними словами, погрожувала, чим завдала шкоди психічному здоров`ю потерпілої (а.с.10). Також, 13 травня 2021 року постановою Шаргородського районного суду Вінницької області у справі №152/582/21 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2\~ст.173-2 КУпАП\~та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 510 гривень, зокрема, за те, що повторно протягом року вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме 08.05.2021 року приблизно о 12 годині 30 хвилин в [ADDRESS] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинила домашнє насильство щодо матері [PERSON] висловлювалася в адресу матері нецензурними словами, погрожувала фізичною розправою у присутності малолітніх дітей, чим завдала шкоди психічному здоров`ю потерпілої (а.с.8-9). Згідно з п.3 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до п.1 ч.1\~ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,\~постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Таким чином, судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] існують конфліктні відносини з приводу чинення останньою домашнього насильства щодо матері, в тому числі в стані алкогольного сп`яніння та в присутності малолітніх дітей [PERSON] , щодо яких вона позбавлена батьківських прав і опіку над якими здійснює заявник. Окрім цього, суд вважає, що [PERSON] доведено належними, допустимими, достатніми, достовірними доказами, в розумінні ст.ст.77-80 ЦПК України, що [PERSON] вчиняється психологічне насильство щодо заявника, оскільки, факти психологічного насильства підтверджуються проаналізованими вище постановами Шаргородського районного суду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП, до того ж, впродовж тривалого часу, періодично та систематично, починаючи з 2019 року і до теперішнього часу, що є обов`язковою умовою для застосування до особи спеціальних обмежувальних заходів до протидії домашньому насильству. Суд звертає увагу на те, що разом із заявою про видачу обмежувального припису заявник надала п`ять постанов Шаргородського районного суду Вінницької області про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП у зв`язку із вчиненням домашнього насильства, зокрема, психологічного насильства, що є підставою для видачі обмежувального припису в межах розгляду даної справи в порядку, встановленому главою 13 розділу ІV ЦПК України та нормами ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Обґрунтовуючи судове рішення, суд також враховує вимоги\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права, та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», в якому ЄСПЛ наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Відповідно до практики ЄСПЛ, викладеної у рішеннях «Кудла проти Польщі», «Козинець проти України», «Лабіта проти Італії», «Чембер проти Росії», поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення Європейського суду з прав людини «Чахла проти Сполученого Королівства». Таким чином, судом встановлено, що заявник [PERSON] , яка постраждала від домашнього насильства, що чиниться щодо неї повнолітньою донькою [PERSON] , має право на звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо останньої. До того ж, суд прийшов до переконання, що видача обмежувального припису щодо [PERSON] на строк шість місяців з визначенням тимчасових обмежень прав останньої, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з заявником за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менш як 100 метрів до місця проживання заявника, є доцільним та відповідає інтересам заявника. Отже, заява [PERSON] про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини про підстави та порядок видачі обмежувального припису, які регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, СК України, ЦПК України, ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ч.1\~ст.3 Конституції України,\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Приписами ч.2\~ст.27 Конституції України\~визначено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Частиною 1 ст.3 СК України встановлено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька (ч.ч.1, 2 ст.5 СК України). Основним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини у цій справі, є\~ Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який\~визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Основним процесуальним документом, що регулює виниклі правовідносини, є ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.1\~ ст.350-2 ЦПК України, \~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2\~ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких батьки (мати, батько) і дитина (діти) (п.7). Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (ч.1 ст.350-3 ЦПК України). Домашнє насильство\~ діяння\~(дії\~або бездіяльність)\~фізичного,\~сексуального,\~психологічного або\~економічного насильства,\~що вчиняються\~в сім`ї\~чи в\~межах місця\~проживання або\~між родичами,\~або між\~колишнім чи\~теперішнім подружжям,\~або між\~іншими особами,\~які спільно\~проживають (проживали)\~однією сім`єю,\~але не\~перебувають (не\~перебували)\~у родинних\~відносинах чи\~у шлюбі\~між собою,\~незалежно від\~того,\~чи проживає\~(проживала)\~особа,\~яка вчинила\~домашнє насильство,\~у тому\~самому місці,\~що й\~постраждала особа,\~а також\~погрози вчинення\~таких діянь\~(п.3\~ч.1\~ст.1\~ Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Психологічне насильство\~ форма\~ домашнього\~насильства,\~що включає\~словесні образи,\~погрози,\~у тому\~числі щодо\~третіх осіб,\~приниження,\~переслідування,\~залякування,\~інші діяння,\~спрямовані на\~обмеження волевиявлення\~особи,\~контроль у\~репродуктивній сфері,\~якщо такі\~дії або\~бездіяльність викликали\~у постраждалої\~особи побоювання\~за свою\~безпеку чи\~безпеку третіх\~осіб,\~спричинили емоційну\~невпевненість,\~нездатність захистити\~себе або\~завдали шкоди\~психічному здоров`ю\~особи (п.14\~ч.1\~ст.1\~ Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Особа,\~яка постраждала\~від домашнього\~насильства (далі\~ постраждала\~ особа),\~ особа,\~яка зазнала\~домашнього насильства\~у будь-якій\~формі (п.8\~ч.1\~ст.1\~ Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Кривдник \~особа,\~яка вчинила\~домашнє насильство\~у будь-якій\~формі (п.6\~ч.1\~ст.1\~ Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальний припис\~стосовно кривдника\~ встановлений\~у судовому\~порядку захід\~тимчасового обмеження\~прав чи\~покладення обов`язків\~на особу,\~яка вчинила\~домашнє насильство,\~спрямований на\~забезпечення безпеки\~постраждалої особи\~(п.7\~ч.1\~ст.1\~ Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). До спеціальних\~заходів щодо\~протидії домашньому\~насильству належить,\~в тому\~числі: обмежувальний\~припис стосовно\~кривдника (п.2\~ст.24\~ Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальним приписом\~визначаються один\~чи декілька\~таких заходів\~тимчасового обмеження\~прав кривдника\~або покладення\~на нього\~обов`язків: 1)\~заборона перебувати\~в місці\~спільного проживання\~(перебування)\~з постраждалою\~особою; 2)\~усунення перешкод\~у користуванні\~майном,\~що є\~об`єктом права\~спільної сумісної\~власності або\~особистою приватною\~власністю постраждалої\~особи; 3)\~обмеження спілкування\~з постраждалою\~дитиною; 4)\~заборона наближатися\~на визначену\~відстань до\~місця проживання\~(перебування),\~навчання,\~роботи,\~інших місць\~частого відвідування\~постраждалою особою; 5)\~заборона особисто\~і через\~третіх осіб\~розшукувати постраждалу\~особу,\~якщо вона\~за власним\~бажанням перебуває\~у місці,\~невідомому кривднику,\~переслідувати її\~та в\~будь-який\~спосіб спілкуватися\~з нею; 6)\~заборона вести\~листування,\~телефонні переговори\~з постраждалою\~особою або\~контактувати з\~нею через\~інші засоби\~зв`язку особисто\~і через\~третіх осіб\~(ч.2\~ст.26\~ Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Рішення про\~видачу обмежувального\~припису або\~про відмову\~у видачі\~обмежувального припису\~приймається на\~підставі оцінки\~ризиків. Обмежувальний\~припис видається\~на строк\~від одного\~до шести\~місяців (ч.ч.3,\~4\~ст.26\~ Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Розглянувши заяву\~про видачу\~обмежувального припису,\~суд ухвалює\~рішення про\~задоволення заяви\~або про\~відмову в\~її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених\~Законом України\~«Про запобігання та протидію домашньому насильству» або\~Законом України\~«Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців (ч.ч.1, 2 ст.350-6 ЦПК України). Про видачу\~обмежувального припису\~кривднику суддя\~у встановлений\~законом строк\~інформує уповноважені\~підрозділи органів\~Національної поліції\~України за\~місцем проживання\~(перебування)\~постраждалої особи\~для взяття\~кривдника на\~профілактичний облік,\~а також\~районні,\~районні у\~містах Києві\~і Севастополі\~державні адміністрації\~та виконавчі\~органи сільських,\~селищних,\~міських,\~районних у\~містах (у\~разі їх\~створення)\~рад за\~місцем проживання\~(перебування)\~постраждалої особи\~(ч.6\~ст.26\~ Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Порядок видачі судом обмежувального припису визначається\~Цивільним процесуальним\~кодексом України (ч.8\~ст.26\~ Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). VІ. Висновки суду \~ \~ \~ \~Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що заявником надані належні, достовірні, допустимі, докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для ухвалення судом рішення про задоволення заяви про видачу обмежувального припису, отже, її заява підлягає задоволенню. Законом\~визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Обставини вчинення психологічного насильства відносно заявника, в тому числі, в присутності малолітніх онуків, встановлені в ході судового розгляду, підтверджуються постановами Шаргородського районного суду Вінницької області про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2\~ст.173-2 КУпАП, які набрали законної сили, а також визнаються останньою з огляду на подану заяву від 03.06.2021 року. В ході судового розгляду знайшли свого підтвердження наявність ризиків можливого застосування в подальшому [PERSON] психологічного або фізичного насильства відносно заявника та малолітніх онуків заявника, про що свідчить непоодинокий, а систематичний характер вчинення таких дій [PERSON] , незважаючи на застосування відповідних заходів правоохоронними органами та судом. \~\~\~\~\~\~ Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати відносно [PERSON] заходи тимчасового обмеження, заявлені [PERSON] , з метою уникнення в подальшому виникнення ризиків застосування кривдником психологічного та фізичного насильства відносно заявника або малолітніх дітей. VІІ. Розподіл судових витрат. При зверненні\~до суду\~ [PERSON] \~не сплачено\~судовий збір,\~оскільки,\~відповідно до\~вимог п.12-1\~ч.2\~ст.3\~ЗУ «Про\~судовий збір»,\~судовий збір\~не справляється\~за подання заяви про видачу обмежувального припису. Частиною 3 ст.350-5 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Відтак, судові витрати у цій справі слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved