Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Керівник [PERSON] місцевої прокуратури в інтересах [PERSON] районної ради звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої злочином. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.01.2017 року [PERSON] визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, їй призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням та надано іспитовий строк тривалістю 3 роки, на підставі п.,п. 1, 2 ст. 76 КК України засуджену [PERSON] зобовязано періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання роботи або навчання. Вчиненим кримінальним правопорушенням була заподіяна фізична шкода [PERSON], який в період з 24.02.2016 по 07.03.2016 року знаходився на стаціонарному лікуванні в [PERSON] ЦРЛ, та на його лікування витрачено 2728,38 грн.. Витрати на відновлення здоровя потерпілого були понесені [PERSON] ЦРЛ, засновником та головним розпорядником коштів якої є [PERSON] районна рада. Джерелами фінансування вказаної лікарні є бюджетні асигнування з районного бюджету, таким чином вбачається, що витрати на лікування [PERSON] були здійснені із бюджету, однак заходи щодо відшкодування збитків завдані медичній установі не вживались, що призвело до непогашення зазначених витрат. За таких обставин, з метою захисту інтересів держави, [PERSON] місцева прокуратура вжила заходи представницького характеру та звернулася до суду із вказаним позовом з метою відшкодування шкоди завданої державі. Прокурор Золотоніської місцевої прокуратури [PERSON] звернулася до суду із відповідною заявою, згідно з якою розгляд справи просила провести без представника [PERSON] місцевої прокуратури, позовні вимоги підтримала повністю. Представник [PERSON] районної ради в судове засідання не зявився, однак до суду надійшло відповідне клопотання голови [PERSON] районної ради, відповідно до якого просить розгляд справи здійснювати без участі представника [PERSON] районної ради, позов підтримує повністю. Представник [PERSON] центральної районної лікарні в судове засідання не зявився, однак від останньої на адресу суду надійшло пояснення, в якому просить розгляд справи проводити за відсутності свого представника, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, направивши до суду заяву, в якій розгляд справи просила проводити за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, враховуючи письмову заяву сторін по справі розглядає справу за відсутності сторін, по матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з ч.,ч. 1, 2\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Як вбачається з вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.01.2017 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням та надано іспитовий строк тривалістю 3 роки, на підставі п.п. 1,2 ст. 76 КК України засуджену [PERSON] зобовязано періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання роботи або навчання. Суд враховує, що відповідно до ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обов'язкові для суду, що розглядає справу про наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено виро, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином суд вважає доведеним винність дій [PERSON], які спричинили тілесні ушкодження [PERSON] та спричинили відповідні правові наслідки. Згідно з довідкою [PERSON] ЦРЛ №941 від 07.07.2017 року, [PERSON] в період з 24.02.2016 року по 07.03.2016 року знаходився на стаціонарному лікуванні в [PERSON] ЦРЛ, на його лікування витрачено 2728,38 грн. Як вбачається із письмових пояснень [PERSON] ЦРЛ, у вказаній довідці про вартість лікування потерпілої вказана сума, яка обчислена на підставі Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Згідно п. 2 вказаного вище Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Вказана довідка разом із розрахунком вартості лікування досліджена судом та сумнівів у собі не викликає. Згідно з ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Як вбачається із письмових пояснень [PERSON] районної ради Черкаської області та [PERSON] ЦРЛ, заходи щодо відшкодування збитків у звязку із лікуванням [PERSON] не вживались, тобто фактично збитки у сумі визначеній у вказаній вище довідці не відшкодовувались. Згідно з п. 3.3 статуту [PERSON] ЦРЛ джерелами її фінансування є бюджетні асигнування районного бюджету. Таким чином судом встановлено, що витрати на лікування потерпілого [PERSON] до бюджету, розпорядником якого є [PERSON] районна рада, не відшкодовано, а тому вбачається заподіяння матеріальної шкоди інтересам держави. Згідно із ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Таким чином, враховуючи заподіяння шкоди інтересам держави та не вчинення жодних дій як [PERSON] ЦРЛ так і [PERSON] районною радою спрямованих на відшкодування завданих збитків, прокурор правомірно звернувся до суду із вказаним вище позовом. Відповідно до пунктів 3, 4 вказаного вище Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яке вчинила суспільно-небезпечне діяння, при ухвалені вироку за позовом закладу охорони здоровя або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення проводиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Нормами ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, завдана позивачу шкода, яка виникла внаслідок вчинення відповідачем злочину (кримінального правопорушення) підлягає відшкодуванню відповідачем в повному обсязі. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими, ґрунтуються на нормах\~ЦК України, а тому підлягають задоволенню. Згідно із ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладені положення закону, за наявності вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.01.2017 року, яким відповідача визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 ч. 1 ст. 115 КК України, відповідач як особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого [PERSON] Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд задовольняючи позов стягує із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1600,0 грн., від сплати якого був звільнений позивач на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». На підставі зазначеного та

Outcome: approved