Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Короткий виклад\~обставини справи. 06.07.2020 року позивач звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог, покликається на те, що 14.07.2009 року Козівським районним судом Тернопільської області ухвалено рішення, згідно з яким вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.07.2009 року і до досягнення ними повноліття. Вказує, що з моменту винесення рішення по теперішній час її майновий стан погіршився, оскільки перебувала на обліку в центрі зайнятості, а з 2017 року доходів ніяких не отримувала. Діти перебувають на її утриманні, які на даний час навчаються у школі та виявили бажання займатись у позашкільних гуртках, у зв`язку з чим збільшились потреби в навчанні та їх розвитку, а відтак, просить позовні вимоги про збільшення розміру аліментів задовольнити. Зазначає, що відповідач [PERSON] , є працездатний, працює та отримує дохід (заробіток), а тому має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 01.09.2020 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області передано цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на розгляд до Козівського районного суду Тернопільської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 02.10.2020 року судову справу №607/11119/20 передано судді Гриновець О.Б.. Позиція учасників\~справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, згідно з якою просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, подавши, при цьому, заяву про визнання позову та розгляд даної справи у його відсутності. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступного висновку. Обставини справи, встановлені судом. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Купчинецькою сільською радою Козівського району Тернопільської області 04 березня 2009 року, [PERSON] народився [INFO] , батько « [PERSON] », мати « [PERSON] », актовий запис №03. Згідно з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Купчинецькою сільською радою Козівського району Тернопільської області 13 січня 2006 року, [PERSON] народилася [INFO] , батько « [PERSON] », мати « [PERSON] », актовий запис №2. Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 14.07.2009 року постановлено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.07.2009 року і до досягнення ними повноліття. На підставі вказаного рішення суду 2.11.2009 року видано виконавчий лист №2-267 2009р. З часу ухвалення рішення суду відбулися зміни майнового стану [PERSON] . Позивачка має задовільний стан здоров`я, працездатна, перебуває на обліку у центрі зайнятості, інших дітей на утриманні не має, однак доходів позивачки не вистачає для належного утримання дітей, оскільки несе витрати пов`язані з організацією належного рівня побутових умов дітям, а також витрати на освітньо-виховний розвиток сина та доньки. При цьому, звертає увагу суду на стан здоров`я сина - [PERSON] , який значно погіршився (розлад психологічного розвитку), що підтверджується матеріалами справи, зокрема, довідкою Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» №635 від 11.03.2020. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копією рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 14.07.2009 року у справі №2-267; копією свідоцтв про народження дитини [PERSON] , серії [NUMBER] ; копією свідоцтва про народження доньки [PERSON] , серії [NUMBER] ; копією довідки Тернопільської загальноосвітньої школи I-III ступенів №20 імені Руслана Муляра від 11 березня 2020 року №10; копією довідки Тернопільського ліцею №21 спеціалізована мистецька школа імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради від 11 березня 2020р. №26; копією довідки Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» №635 від 11.03.2020; копією виписки із історії №1401 ш.F.88 та іншими матеріалами справи. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та просить такі задовольнити, та зазначив, що працює в Приватному агропромисловому підприємстві «Агропродсервіс» на посаді підсобний робітник з 25.09.2018 року по даний час. Застосоване судом законодавство. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.2\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.1 ст.81 ЦПК України). Частиною 4 статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч.2, 3\~ст.51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 7, 8\~ст.7 Сімейного кодексу України\~передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до\~ст. 121 СК України\~- права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. За змістом\~ст.150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.ч. 1,2\~ст.179 СК України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. 17\~Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~- розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК\~України При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину - не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно із ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст.192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до\~статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одночасно,\~стаття 183 СК України\~зазначає - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ч.1 ст.192 СК України,\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до\~статті 13 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною другою, третьою\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум на 2020 рік для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням суду законної сили. Висновки суду. Судом враховано матеріальне становище сторін, стан здоров`я та матеріальний стан дітей, ті обставини, що діти сторін проживають разом з позивачкою, остання несе витрати по утриманню дитини, забезпечує їх лікуванням в разі потреби, займається їх вихованням, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль. Окрім цього, враховано необхідний та розумний обсяг матеріальних витрат на утримання дітей, що буде забезпечувати їх нормальний розвиток, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та інші обставини, що мають істотне значення, а також рівність обов`язку матері та батька по утриманню дитини. Згідно з пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.6\~ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч.4\~ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до\~ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.6\~ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206 цього Кодексу. Беручи до\~уваги усі\~наведені обставини,\~враховуючи те,\~що спільні\~діти сторін\~власних доходів\~не мають,\~син \~ [PERSON] \~має незадовільний\~стан здоров`я\~(спостерігається\~у дитячого\~лікаря-психіатра),\~а також\~те,\~що відповідач\~позов визнає,\~матеріальне становище\~сторін змінилося,\~

Outcome: approved