Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

І. Суть спору Позивач через свого представника адвоката Білецьку І.М. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що позивач [PERSON] являється внукою [PERSON] , яка у період з 1959 по 1979 роки працювала у колгоспі с. Милятин Іваничівського району Волинської області та була членом колгоспу з 1948 року. [PERSON] , як члену КСП «Промінь» був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0084564, що зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.10.1996 року за № 2667. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті останньої відкрилась спадщина на усе її майно, а так, як за життя спадкодавець заповіту не склала, спадщина відкрилась за законом. Після її смерті спадщину прийняла її дочка - [PERSON] (мати позивача) шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном за правилами ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.). Таким чином, матері позивача - [PERSON] стало належати право на земельну частку (пай) в розмірі 1,39 в умовних кадастрових гектарах, належне померлій [PERSON] на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0084564, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 28.10.1996 року за №2667. Спадкові права на зазначену земельну частку пай нею оформлено не було. [INFO] мати позивача, [PERSON] , також померла. Після її смерті відкрилась спадщина за законом, до складу якої ввійшли і майнові права на право на земельну ділянку (пай) згідно сертифіката серії ВЛ №0084564 в розмірі 1,39 в умовних кадастрових гектарах, що розташована в адміністративно-територіальних межах Павлівської сільської ради Іваничівського району Волинської області. Оформлення та/або видача державного акту на право власності на спірну земельну ділянку на ім`я спадкодавця не здійснювались. Останнім місцем проживання спадкодавця [PERSON] є - [ADDRESS] . На день смерті останньої в будинку, за вище вказаною адресою, була зареєстрована позивач по справі - [PERSON] , а тому, вона прийняла спадщину в силу вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України. Будь-які інші особи, що належали б до спадкоємців, які здійснюють спадкування за законом/заповітом, які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заяви до нотаріуса як після смерті [PERSON] так і після [PERSON] , відсутні. Однак, оформити право власності на спадкове майно через нотаріальну контору у позивача немає можливості в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, неможливістю на даний час отримання дублікату відповідного сертифіката, через відсутність його копії, відповідних бланків, та законодавчо визначеного порядку оформлення такого дубліката на вказаний вище об`єкт нерухомості. З огляду на наведене, представник позивача просить суд визнати за позивачем право на земельну частку (пай) розміром в розмірі 1,39 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифіката серії ВЛ № 0084564 зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за №2667 від 28.10.1996 року, що розташована в адміністративно-територіальних межах Павлівської сільської ради Іваничівського району Волинської області. ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання позивачка не з`явилася, про причини неприбуття в судове засідання не повідомила. Будь-яких заяв чи клопотань до суду від неї не надходило. Представник позивачки в судове засідання також не з`явилася. У матерілах справи міститься заява від 07.10.2021 року про проведення розгляду справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та вказує, що судові витрати позивач залишає за собою. У матеріалах справи міститься заява представника відповідача - сільського голови Павлівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області Сапожника А., згідно якої просив розгляд справи проводити без участі представника, позовні вимоги визнав повністю. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 09.09.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 07.10.2021 року. 07.10.2021 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 28.10.2021 року. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Встановлені судом фактичні обставини справи [PERSON] у період з 1959 по 1979 роки працювала у колгоспі с. Милятин Іваничівського району Волинської області та була членом колгоспу з 1948 року, що підтверджується копією архівної довідки, виданої КУ «Трудовий архів Іваничівської селищної ради» від 19.07.2021 року №31/01-24 (а.с.11). Розпорядженням Іваничівської РДА Волинської області від 23.04.1996 року № 102 про затвердження розміру середніх земельних часток (паю) затверджено розмір часток (паю) КСГП «Промінь» - 2,13 га (а.с.16). З довідки управління у Володимир-Волинському районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 02.08.2021 року № Г-29/0-0.201-30/140-21 вбачається, що [PERSON] , як члену КСП «Промінь» був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0084564, що зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.10.1996 року за № 2667 (а.с.13, 41-42). [INFO] [PERSON] померла, про що 09.07.2001 року було складено відповідний актовий запис про смерть за № 12, що підтверджено копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 09.07.2001 року (а.с.10). Після смерті останньої відкрилась спадщина на усе її майно, а так, як за життя спадкодавець заповіту не склала, спадщина відкрилась за законом, оскільки за життя спадкодавець заповіту не склала. Як вбачається із довідки центру надання адміністративних послуг відділу виконавчого комітету Павлівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 72 від 23.04.2021 року останнім місцем проживання спадкодавця [PERSON] був будинок [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] в будинку за вищевказаною адресою, також була зареєстрована та проживала дочка останньої (мати позивач по справі) - [PERSON] (а.с.17); заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Відтак, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] в силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, оскільки вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР). Будь-які інші особи, що належали б до спадкоємців, які здійснюють спадкування за законом/заповітом, які б фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заяви до нотаріуса після смерті [PERSON] відсутні, що підтверджуються Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 66599067 від 27.09.2021 року (а.с.35). Таким чином, матері позивача - [PERSON] стало належати право на земельну частку (пай) в розмірі 1,39 в умовних кадастрових гектарах, належне померлій [PERSON] на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0084564, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 28.10.1996 року за №2667. Однак, спадкові права на зазначену земельну частку пай [PERSON] оформлено не було. [INFO] мати позивача, [PERSON] померла, що підтверджено копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 21.04.2017 року (а.с.20). Після її смерті відкрилась спадщина за законом, до складу якої ввійшли і майнові права на право на земельну ділянку (пай) згідно сертифіката серії ВЛ №0084564 в розмірі 1,39 в умовних кадастрових гектарах, що розташована в адміністративно-територіальних межах Павлівської сільської ради Іваничівського району Волинської області. Оформлення та/або видача державного акту на право власності на спірну земельну ділянку на ім`я спадкодавця не здійснювались. Як вбачається із довідки виконкому Павлівської сільської ради №71 від 23.04.2021 року останнім місцем проживання спадкодавця [PERSON] є - [ADDRESS] . На день смерті останньої в будинку, за вище вказаною адресою, була зареєстрована позивач по справі - [PERSON] і вона вважається такою, що прийняла спадщину в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України (а.с. 21). Будь-які інші особи, що належали б до спадкоємців, які здійснюють спадкування за законом/заповітом, які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заяви до нотаріуса після смерті [PERSON] відсутні, що підтверджуються Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 66599092 від 27.09.2021 року (а.с.34). Як вбачається з матеріалів справи, сертифікат серії ВЛ № 0084564 виданий на ім`я гр. [PERSON] та зареєстрований 28.10.1996 року за № 2667 було втрачено. Згідно оголошення у газеті «Колос» № 90 (8632) від 09.12.2017 року втрачений сертифікат на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0084564, зареєстрований за № 2667 виданий на ім`я [PERSON] , вважати недійсним (а.с.43, та зворот а.с.43). З довідки управління у Володимир-Волинському районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 02.08.2021 року № Г-28/0.0.201-29/140-21 вбачається, що сертифікати на право на земельну частку (пай) видавались в одному примірнику, а саме: власнику земельної частки (паю) [PERSON] . У разі втрати сертифікату, взамін видавався дублікат. На даний час у відділі відсутні бланки сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с.14). З довідки управління у Володимир-Волинському районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 02.08.2021 року № Г-29/0-0.201-30/140-21 вбачається, що вартість земельної ділянки (паю) згідно сертифіката ВЛ № 0084564 в розмірі 1,39 умовних кадастрових гектарів, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 2667 від 28.10.1996 року, згідно розпорядження райдержадміністрації від 31.07.1996 року за № 242, з коефіцієнтом індексації 4,796 відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.01.2021 року № 0-3-0.10-139/2-21 та відповідно до Постанови Кабінету міністрів України № 1185 від 31.10.2011 року з коефіцієнтом 1,756, що належав [PERSON] і знаходився у колективній власності КСП «Промінь» Іваничівського району Волинської області становить 36 270,43 грн. (а.с.13). Постановою державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори від 20.08.2021 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на земельну частку (пай). Відтак, оформити право власності на спадкове майно через нотаріальну контору у позивача немає можливості в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, неможливістю на даний час отримання дублікату відповідного сертифіката, через відсутність його копії, відповідних бланків, та законодавчо визначеного порядку оформлення такого дубліката на вказаний вище об`єкт нерухомості. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ч. 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. ЦПК України встановлено, що: - відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81); - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); - згідно ст. 78 ЦПК України суд небере доуваги докази, що одержан із порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. - у відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. - статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які усвоїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. - відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). - відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновок суду Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак, не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), оскільки ним не надано правовстановлюючих документів. Сертифікат серії ВЛ № 0084564 виданий на ім`я гр. [PERSON] та зареєстрований 28 жовтня 1996 року за № 2667 було втрачено. Доказами, долученими до справи, підтверджено той факт, що на ім`я [PERSON] дійсно було оформлено в установленому законом порядку сертифікат на право на земельну частку (пай), оригінал якого втрачено. Суд враховує, що позивачем втрачено оригінал правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0084564. Його право на земельну частку (пай) підтверджується письмовими доказами у справі. Суд бере до уваги положення частини 2 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», відповідно до яких рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Зважаючи, що сертифікат, на підставі якого спадкодавцю [PERSON] належала спірна земельна частка (пай) втрачений останнім, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи неможливість на даний час отримання дублікату відповідного сертифіката, через відсутність його копії, відповідних бланків, та законодавчо визначеного порядку оформлення такого дубліката на вказаний вище об`єкт нерухомості, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, і з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. З огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та зважаючи на встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що є правові підстави для задоволення позову в повному обсязі та визнання за позивачем [PERSON] права на земельну частку (пай) розміром 1,39 га в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифіката серії ВЛ № 0084564, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 2667 від 28.10.1996 року, що розташована в адміністративно-територіальних межах Павлівської сільської ради Іваничівського району Волинської області. VII. Судові витрати Виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України, клопотання представника позивачки, суд вважає, що понесені позивачкою [PERSON] судові витрати на оплату судового збору слід залишити за нею.

Outcome: approved