Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

І . Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору дарування житлового будинку та договору дарування земельної ділянки, посвідчених 05.02.2019 державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори Репех С.О. йому належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї разом з позивачем в даному будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У 2017 році відповідач [PERSON] одружилась та переїхала зі своїм сином до Кропивницького, точне місце їх проживання не відоме. Відповідачі не проживають в даному будинку, не сплачують комунальні платежі, участі в утриманні будинку не приймають. Позивач не може отримати субсидію, що є особливо актуальним на початку опалювального сезону. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.09.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові, просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку та договору дарування земельної ділянки, посвідчених 05.02.2019 державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори Репех С.О. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.4-12). У будинку [ADDRESS] , крім позивача, зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданої Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 02.09.2019 року №13799 (а.с.15). 30.08.2019 року сусідами було складено акти, затверджені головою вуличного комітету №41, в яких зазначено, що [PERSON] та [PERSON] в будинку [ADDRESS] зареєстровані, але фактично не проживають за вказаною адресою 15.07.2017 року (а.с.13-14). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71, 72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника. Як встановлено судом, будинок [ADDRESS] є майном (житлом) позивача, відповідачі є членами його сім`ї, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В позові [PERSON] стверджує, що відповідачі, які доводяться йому сестрою та племінником з 2017 року, тобто більше 1 року, не проживають в будинку, належному позивачу. На думку суду позивач довів той факт, що відповідачі понад один рік не проживають за місцем реєстрації, отже на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням. V. Розподіл судових витрат У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується.

Outcome: approved