overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Комунальний заклад «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» звернувся в суд із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [ADDRESS], який був госпіталізований 25 травня 2016 року о 21:50 год. у відділення № 1 ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка. Оскільки він не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію в зв'язку з його психічним станом, він був госпіталізований в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». На виїзному судовому засіданні представник лікарні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] згоди на госпіталізацію до лікарні не надав. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно акту огляду комісії лікарів-психіатрів особи, яка потребує госпіталізації в примусовому порядку № 01-2-17-0698 від 26 травня 2016 року, комісія оглянула [PERSON], в результаті чого, було встановлено, що він виявляє ознаки психічного захворювання у вигляді маячного шизофреноподібного розладу органічного походження внаслідок травми головного мозку. [PERSON] за психічним станом не може надати усвідомленої згоди на лікування та відповідно до статті 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» вчиняє реальні наміри, які являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. [PERSON] потребує госпіталізації в примусовому порядку. Стаття 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Комунальний заклад «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» звернувся в суд із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [ADDRESS], який був госпіталізований 30 березня 2017 року о 13:40 год. у відділення № 14 ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка. Оскільки він не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію в зв'язку з його психічним станом, він був госпіталізований в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». На виїзному судовому засіданні представник лікарні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] згоди на госпіталізацію до лікарні не надав. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно акту огляду комісії лікарів-психіатрів особи, яка потребує госпіталізації в примусовому порядку № 01-2-17/553 від 31 березня 2017 року, комісія оглянула [PERSON], в результаті чого, було встановлено, що він виявляє ознаки психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного перебігу. [PERSON] відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, враховуючи його психічний стан: розлади сприйняття та мислення, тривожність, наявність маячення, яке пацієнт приховує, але яке впливає на його поведінку, відмова від підтримуючого лікування, розлади волі та емоцій, що являє небезпеку для нього та оточуючих. [PERSON] потребує госпіталізації в примусовому порядку без його згоди. Стаття 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Комунальний заклад «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» звернувся в суд із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [ADDRESS], який був госпіталізований 30 липня 2016 року о 15:25 год. у відділення № 7 ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка. Оскільки він не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію в зв'язку з його психічним станом, він був госпіталізований в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». На виїзному судовому засіданні представник лікарні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] згоди на госпіталізацію до лікарні не надав. Його представник [PERSON] заперечувала щодо госпіталізації та просила суд у задоволенні заяви відмовити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно акту огляду комісії лікарів-психіатрів особи, яка потребує госпіталізації в примусовому порядку № 01-2-170998 від 01 серпня 2016 року, комісія оглянула [PERSON], в результаті чого, було встановлено, що він виявляє страждає на важкий психічний розлад у вигляді легкої деменції при інших органічних захворюваннях головного мозку, внаслідок перенесеної ЧМТ, вживання алкоголю, наслідком якого є дратівливість, внутрішня напруженість, підозрілість, агресивність, конфліктність, відмова від підтримуючого лікування. Враховуючи значні порушення поведінки вдома та у лікарні, що виявляють небезпеку здоров'ю та життю для себе та оточуючих, рекомендовано госпіталізацію у психіатричне відділення для обстеження і лікування. [PERSON] потребує примусової госпіталізації. Стаття 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Комунальний заклад «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» звернувся в суд із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [ADDRESS], який був госпіталізований 30 січня 2017 року о 11:40 год. у відділення № 7 ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка. [PERSON] не може надати усвідомленої згоди в зв'язку з недієздатністю. На виїзному судовому засіданні представник лікарні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] згоди на госпіталізацію до лікарні не надав. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно акту огляду комісії лікарів-психіатрів особи, яка потребує госпіталізації в примусовому порядку № 01-2-17/0158 від 30 січня 2017 року, комісія оглянула [PERSON], в результаті чого, було встановлено, що він страждає на важкий психічний розлад у вигляді глибокої розумової відсталості з значними порушеннями поведінки генетично обумовленої, синдром Ангельмана, наслідком якого є розгальмованість, збудливість, агресивність, порушення сну, нанесення самопошкоджень, наявність судомних нападів, неспроможність задовольнити свої життєві потреби, що виявляють небезпеку здоров'ю та життю для себе та оточуючих, рекомендовано госпіталізацію у психіатричне відділення для обстеження і лікування. [PERSON] потребує примусової госпіталізації. Стаття 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Комунальний заклад «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» звернувся в суд із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: Ямпільський район, с. Вітрівка, яка була госпіталізована 30 квітня 2017 року о 21:00 год. у відділення № 11 ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка. Оскільки вона не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію в зв'язку з її психічним станом, вона була госпіталізована в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». На виїзному судовому засіданні представник лікарні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] згоди на госпіталізацію до лікарні не надала. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно акту огляду комісії лікарів-психіатрів особи, яка потребує госпіталізації в примусовому порядку № 01-2-17/749 від 03 травня 2017 року, комісія оглянула [PERSON], в результаті чого, було встановлено, що вона виявляє ознаки психічного розладу у вигляді помірної деменції внаслідок перенесеної нейроінфекції з маренням. [PERSON] за психічним станом неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. [PERSON] визнана недієздатною. Рішення Ямпільського районного суду від 23 жовтня 2012 року, справа № 231/2582/2012 р. - призначено опікуна [PERSON] Пацієнтка та опікун надають згоду на лікування, однак, згідно рішення Конституційного суду, дана згода не може вважатись усвідомленою та бути підставою для госпіталізації. [PERSON] потребує госпіталізації в примусовому порядку без її згоди. Стаття 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Комунальний заклад «Дитячо-юнацька спортивна школа з греко-римської боротьби» звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення зайво нарахованих коштів в сумі 59978,62 грн. В обґрунтування заявленого позову зазначено про те, що Тернопільською об'єднаною державною фінансовою інспекцією було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01 листопада 2006 року по 31 березня 2012 року, за результатами якої був складений акт ревізії від 16 травня 2012 року №17-22/124. Згідно з вказаним актом, ревізією було встановлено, що всупереч Законів України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», «Про відпустки», наказу Міністерства України у справах молоді та спорту № 2097 від 23 вересня 2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників бюджетних установ, закладів та організацій галузі фізичної культури і спорту» з вини відповідача зайво нараховано кошти [PERSON] в сумі 18710,56 грн., [PERSON] в сумі 7707,00 грн., [PERSON] в сумі 7633,73 грн. та [PERSON] в сумі 25927,33 грн., що завдало збитків на загальну суму 59978,62 грн. 14 січня 2014 року за № 05 а, № 05 б, № 05 в, № 05 г на адресу відповідача та осіб, яким зайво нараховані кошти були надіслані претензії про відшкодування коштів, які ними не виконано. У зв'язку з цим Комунальний заклад «Дитячо-юнацька спортивна школа з греко-римської боротьби» просить заявлені позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача кошти в сумі 59978,62 грн., які перерахувати до місцевого бюджету. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила задовольнити в повному обсязі. При цьому додатково пояснила, що ревізія фінансово-господарської діяльності позивача проводилася у 2012 році, було встановлено, що без рішення Управління науки і освіти Тернопільської міської ради,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Комунальний заклад «Криворізький дитячий будинок-інтернат» в інтересах [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання його недієздатною особою та встановлення над ним опіки. Заява мотивована тим, що [PERSON] є інвалідом дитинства, страждає хронічним психічним захворюванням, внаслідок якого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. З 2005 року віна знаходиться в будинку-інтернаті, володіє навичками самообслуговування, потребує постійного постійного догляду та контролю. Пізнавальні та психічні процеси з відхиленням, відстають від вікової норми., низька пізнавальна активність, низька розумова працездатність. Визнання [PERSON] недієздатною та призначення над нею опіки необхідно для її соціально- правового захисту. В судовому засіданні представник КЗ «Криворізький ДБІ», заяву підтримала у повному обсязі, просила визнати [PERSON] недієздатною особою та призначити над нею опіку. Представник зацікавленої особа заяву підтримала, вказала, що вона є членом Опікунської Ради виконкому. Вважає, що у зв'язку зі станом здоров»я [PERSON], [INFO] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], народилась [INFO] (а.с. 4), є інвалідом 2-ї групи (а.с.26), перебуває з 2005 року в молодіжному відділені Комунального закладу «Криворізький дитячий будинок-інтернат» (а.с.6). Відповідно до висновку акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 105 від 22.05.2014 року, проведеної Комунальним закладом «Гейківська психоневрологічна лікарня», [PERSON], [INFO] має ознаки помірної розумової відсталості (F71) та за своїм психічним станом не здатна розуміти значення своїх дій , потребує стороннього догляду (а.с. 32-32). Статтею 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Оскільки суду доведено, що [PERSON] внаслідок свого психічного стану не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, то він може бути визнаний недієздатним. Одним з правових наслідків визнання особи недієздатною за ст. 41 ЦК України є встановлення над нею опіки. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України, опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною встановлює суд і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частинами 2 і 3 статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. За правилом ч. 1 ст. 241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. На підставі викладеного, ст. ст. 3, 11-16, 39, 41, 60, 63 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

комунальний заклад «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» звернувся до суду з заявою про лікування в психіатричному стаціонарі в порядку примусової госпіталізації [PERSON], [INFO]. ……………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………….. Відповідно до вимог ст.209 ЦПК України складання повного рішення суду відкласти на пять днів і проголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

комунальний заклад «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» звернувся до суду з заявою про лікування в психіатричному стаціонарі в порядку примусової госпіталізації [PERSON], [INFO]. ……………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………….. Відповідно до вимог ст.209 ЦПК України складання повного рішення суду відкласти на пять днів і проголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Комунальний заклад «Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» (далі - КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» ДОР») звернувся до суду з заявою, в якій просить на підставі ст.ст.283-285 ЦПК України, ст.ст.10,11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» зобов'язати [PERSON] пройти курс лікування проти туберкульозу в ОКЗ «Нікопольський протитуберкульозний диспансер», дотримуватися режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження. Представник заявника у судовому засіданні вимоги заяви підтримав. За даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби, є заразним та небезпечним для оточуючих, а тому суд, враховуючи вимоги ч.1 ст.285 ЦПК України, дійшов до висновку про розгляд справи за відсутності хворого [PERSON] Суд, вислухавши представника заявника, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.284 ЦПК України, у заяві про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації повинні бути зазначені встановлені законом підстави для такої госпіталізації. До заяви додається мотивований висновок лікаря про необхідність примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, в якому зазначається строк, протягом якого буде проведено лікування. Як вбачається з мотивованого висновку лікуючого лікаря, який здійснює лікування хворого [PERSON] в КЗ «Нікопольська ЦРЛ»ДОР» від 19.11.2014 року, [PERSON], 1972 року народження, перебуває на обліку в протитуберкульозному кабінеті з 11.06.2014 року, як такий, що хворіє на активну форму туберкульозу легень. [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ОКЗ «НПТД» з 10.06.2014 року по 01.09.2014 року з діагнозом: ИТБ (11.06.2014 р.) легень (дисемінований) Д + МБТ + М + К 0 рез. 0 гіст. 0 кат ког 2 (2014 р.). [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. У зв'язку з цим, [PERSON] потребує продовження лікування в стаціонарних умовах з дотриманням протиепідемічного режиму. У судовому засіданні представник заявника уточнив строк знаходження [PERSON] на стаціонарному лікуванні в ОКЗ «НПТД»: з 10.06.2014 року по 04.09.2014 року. Однак, вищевказаний висновок не містить інформації щодо необхідності примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації. Крім того, у висновку не зазначено строк, протягом якого буде проведено лікування, як цього вимагає ч.1 ст. 284 ЦПК України. На підставі викладеного у задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Комунальний заклад «Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради (далі КЗ «Нікопольська ЦРЛ» ДОР) звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати обов'язковою госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], посилаючись на наступні обставини. [PERSON] потребує лікування в стаціонарі ОКЗ «НПТД» як такий, що хворіє на заразну форму туберкульозу легень з діагнозом: ЛПП ТБ (16.03.2015) обох легень (диссеміннований) Д+МБТ+М+МГ+РІФ-К в роботі Гіст.0 Рез.0 Кат.2 Ког.1 (2015), однак перервав лікування. Оскільки у нього діагностовано заразну форму туберкульозу, яка становить небезпеку для оточуючих, заявник просить зобов'язати [PERSON] з'явитися на госпіталізацію в ОКЗ «НПТД», пройти курс лікування та дотримуватися протиепідемічного режиму. Представник заявника у судове засідання не з'явився, надавши заяву про слухання справи за його відсутності. За даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби, а тому суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 285 ЦПК України, дійшов висновку про розгляд справи за відсутності хворого. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з мотивувального висновку лікуючого лікаря Кондратенка Ю.А., який здійснює лікування [PERSON] в КЗ «Нікопольська ЦРЛ» ДОР, від 06.05.2015 року, хворий має діагноз: ЛПП ТБ (16.03.15) обох легень (диссеміннований) Д+МБТ+М+МГ+РІФ-К в роботі Гіст.0 рез.0 Кат.2 Ког.1 (2015) ( а.с.3). [PERSON] перебуває на обліку в КЗ «Нікопольська ЦРЛ» ДОР з 21.04.2008 року як такий, що хворіє на активну форму туберкульозу легень. Він отримав курс лікування в ОКЗ «НПТД» ДОР з 16.03.2015 року по 19.04.2015 року, однак з 20.04.2015 року перервав лікування, виписався зі стаціонару з 24.04.2015 року, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. Про свій стан та необхідність дотримання протиепідемічного режиму та режиму лікування [PERSON] був проінформований. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. На підставі викладеного, враховуючи, що [PERSON] хворіє на заразну форму туберкульозу легень, з метою запобігання зараження туберкульозом інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання хворого з'явитися на госпіталізацію в протитуберкульозний заклад Обласного комунального закладу «Нікопольський протитуберкульозний диспансер», пройти курс лікування в умовах стаціонару та дотримуватися протиепідемічного режиму.

Outcome: approved