Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Комунальне підприємство «Щолкіне-Азов» звернулося до суду мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі є споживачами послугпо теплопостачанню, які надає позивач. Згідно до умов договору відповідачі повинні своєчасно сплачувати споживані послуги, але свої зобов'язання по сплаті належним чином не виконують та допустили заборгованість із станом на 10.12.2013р. за період з 01.12.2007р. по 30.06.2013р. в розмірі 9679.25грн., а також відсотки та витрати від інфляції всього 10760.67грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги зменшила та оскільки відповідач заявив клопотання про застосування позовної давнини то попросила стягнути за період з 01.07.2010р. по 11.06.2013р. станом на 10.12.2013р. 7241.77грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що не згоден з такою сумою заборгованості. Послуги не оказуються в повному обсязі. Відсутній договір між сторонами. Також просив застосувати позовну давнину. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до судового засідання не прибули, були повідомлені своєчасно та належним чином. Від них надійшла заява про розгляд справи за їх відсутність. Своїх заперечень суду не надали. Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 11. ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, а виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу. Відповідачем дії посадових осіб КП «Щолкіне - Азов» не оскаржувалися. Розмір заборгованості сумніву у суду не викликає та підтверджений особистим рахунком, розрахунком, але суд вважає, що задоволенню підлягає вимоги в межах позовної давнини. Відповідно пункту 1 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, до яких також відноситься і постачання теплової енергії, є обов'язком споживача. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, а виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу. Постановою Уряду АР Крим від 04.06.1996 року №166 введені прямі абонентські розрахунки з населенням за спожиті послуги підприємств, внаслідок чого відповідачі мали здійснювати оплату спожитої теплової енергії безпосередньо позивачу. Відсутність договору відповідно до вимог ст. 714 ЦК України не позбавляє позивача обов'язку сплачувати за споживані послуги за теплопостачання. Судові витрати по даній справі суд вважає за необхідне покласти на відповідачів у розмірі, що підтверджено документально / а.с. 1/. Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідачки стосовно того, що послуги не оказувалися, оскільки при ухваленні рішення, керується вимогами ст. 60 ЦПК України згідно до якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а відповідачка не надала доказів, надання яких і в спосіб передбачено законом.

Outcome: approved