Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в обґрунтування якого вказав, що 08.02.2018 року між ним та відповідачем як фізичною особою - підприємцем, через систему інтернет-клієнт-банкінгу за допомогою електронного цифрового підпису було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг «КУБ», які розміщені на сайті http://privatbank.ua та разом з складають договір, який за своєю правовою природою є договором приєднання. Згідно з договором, 09.02.2018 року на поточний рахунок відповідача було перераховано суму кредиту в розмірі 50000 грн. з щомісячною сплатою 2 % від початкової суми кредиту строком виконання 12 місяців. У порушення наведених норм закону та умов укладеного договору, відповідач зобов'язання, взяті на себе, належним чином не виконав. Станом на 21 листопада 2018 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 37250,63 грн., у тому числі заборгованість за кредитом - 29855,83 грн., заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість - 1219,79 грн., заборгованість за відсотками у вигляді комісії - 4965,53 грн., заборгованість з пені - 1209,48 грн. 30.08.2018 року відповідачем припинена господарська діяльність, але у відповідності до норм цивільного права України, зобов'язання за договором не припинилися. Дану суму заборгованості, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 1921 грн., позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача до судового засідання не з'явився, позивач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідач до судового засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку передбаченому ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з'явилися до суду. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 25.01.2019 року до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи суддею був зроблений запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача, відповідь на який надійшла до суду 04.03.2019 року. 04.03.2019 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, розгляд справи по суті призначений на 09.30 год. 29.03.2019 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. У зв'язку з неявкою відповідача, розгляд справи відкладений на 15.30 год. 02.05.2019 року. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 08.02.2018 року відповідачем як фізичною особою - підприємцем, через систему інтернет-клієнт-банкінгу за допомогою електронного цифрового підпису було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг «КУБ», які розміщені на сайті http://privatbank.ua та разом складають договір, згідно з яким, 09.02.2018 року на поточний рахунок відповідача було перераховано суму кредиту в розмірі 50000 грн. з щомісячною сплатою 2 % від початкової суми кредиту строком виконання 12 місяців. (а.с. 12, 13, 14-19, 21). 30.08.2018 року підприємницька діяльність ФОП [PERSON] припинена (а.с. 23). Відповідачем не виконувались умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 21.11.2018 року загальна заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 37250,63 грн., у тому числі заборгованість за кредитом - 29855,83 грн., заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість - 1219,79 грн., заборгованість за відсотками у вигляді комісії - 4965,53 грн., заборгованість з пені - 1209,48 грн. (а.с. 20). V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов'язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Невиконання грошового зобов'язання за відсутністю коштів у боржника в силу ст.625 ЦК України не звільняє його від відповідальності. Неповерненням отриманого кредиту з відсотками в обумовлений строк відповідач порушив в односторонньому порядку зобов'язання, що випливають з умов кредитного договору, що є недопустимим. Відповідно до ст.ст.549, 612, 625, 1054 ЦК України, відповідач на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням процентів, розмір яких встановлено договором та суму штрафів. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом 29855,83 грн., а також відсотки за кредитом в сумі 1219,79 грн. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Між тим, Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», введений мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями. Так, відповідно до ч.1 ст.2 даного Закону, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція до якого входить м.Мирноград Донецької області. Оскільки відповідач був зареєстрований та мешкав в м.Мирнограді\~Донецької області на час укладення кредитного договору, а також зареєстрований на теперішній час, тому, зважаючи на вищевикладене у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача суми пені 1209,48 грн. необхідно відмовити. Що стосується включення в договір банківського кредиту комісії за послуги та законності її стягнення з відповідача на користь позивача, то суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України вбачається, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). З наведеного вбачається, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, але встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. При цьому позивач нараховував, а відповідач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позивачу необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії в сумі 4965,53 грн. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати у справі складаються з судового збору, який в силу ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 1602,56 грн. На пiдставi ст.ст. 546, 549, 612, 625, 1054 ЦК України, ч.1 ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,

Outcome: partial