Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Керівник Полтавської місцевої прокуратури Дубинка М.О. у квітні 2016 року звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Шевченківської районної у м. Полтаві ради, [PERSON] , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Полтавська міська рада, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру, Управління Держгеокадастру у Полтавській області, Полтавський міський парк культури та відпочинку «Перемога», Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради, про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 28 липня 2009 року № 332, яким [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проєкту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 1 000,00 кв. м, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; визнання недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 26 січня 2010 року № 26, яким затверджено проєкту відведення та передання у власність [PERSON] зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 1 000,00 кв. м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; визнння недійсним та скасування рішення сесії Октябрської районної у м Полтаві ради від 28 січня 2010 року про затвердження рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 26 січня 2010 року № 26; визнання недійсним та скасування рішення сесії Октябрської районної у м. Полтаві ради від 30 липня 2009 року про затвердження рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 28 липня 2009 року № 332; визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 262290 від 12 травня 2010 року кадастровим номером 5310137000:15:017:0031; зобов`язання [PERSON] повернути до земель запасу Полтавської міської ради земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 1 000,00 кв. м кадастровим номером 5310137000:15:017:0031 вартістю 193 800 грн. Також прохав стягнути солідарно судовий збір у сумі 9 797 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі постанови прокурора Полтавської місцевої прокуратури від 23 квітня 2013 року проведено перевірку у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів у діяльності Полтавської міської ради, за результатами якої виявлено порушення вимог земельного законодавства при розпорядженні Полтавською міською радою землями парку «Перемога». Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 28 липня 2009 року № 332 [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проєкту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельної ділянки, площею 1 000,00 кв. м, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 26 січня 2010 року № 26 затверджено проєкт відведення та передано у власність [PERSON] зі складу земель житлової чи громадської забудови міста вказану земельну ділянку, на підставі якого він отримав державний акт на право власності на земельну ділянку від 12 травня 2010 року. Спірна земельна ділянка віднесена до категорії парків пам`яток садово-паркового мистецтва місцевого значення, а саме: входить до складу парку пам`ятки - парку «Перемога». При цьому Полтавська міська рада не приймала рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки парку « Перемога » та рішення щодо зміни її цільового призначення, і така зміна не погоджувалася з Кабінетом Міністрів України. Крім того, вироком Київського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2015 року завідуючого Полтавським сектором охорони навколишнього середовища Державного управління охорони навколишнього середовища у Полтавській області [PERSON]. визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 367 КК України, та встановлено протиправність його дій щодо погодження проєктів землеустрою з відведення у власність 17 земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 1,62 га, у тому числі і належної [PERSON] земельної ділянки. З цих підстав, звернувся до суду з позовом. Від відповідачів Шевченківської районної у м.Полтаві ради та її виконавчого комітету надано до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначено, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2014 року та вирок суду відносно [PERSON] не мають преюдиційної сили, оскільки в адміністративній справі вони не брали участі та позовні вимоги і оскаржувані дії відповідача не стосуються дій, вчинених винною особою. Окрім цього, на час розгляду даної справи у суді не існує жодного документа, затвердженого в установленому законом порядку, який би визначав межі парку пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Парк«Перемоги». У поданому позові прокурор не обґрунтував належними доказами порушення державного інтересу за захистом якого він міг би звернутися у цій справі (т.3 а.с.202-209). У відповіді на відзив прокурор просив відмовити у задоволенні заяви представника відповідачів виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради та Шевченківської районної у м. Полтаві ради про застосування наслідків спливу позовної давності. Вказав, що підставою для скасування спірних рішень є, перш за все, порушення виконавчим комітетом Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Шевченківською районною у м. Полтаві радою ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України, згідно якої до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі під об`єктами природно-заповідного фонду. Знаходження земельної ділянки під обєктом природно-заповідного фонду підтверджується вироком Київського районного суду м.Полтави від 23.04.2015 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02.07.2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2015 року та матеріалами відповідного кримінального провадження, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2014 року у справі №816/4424/13-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2014 року, матеріалами проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] графічними матеріалами створення парку, графічними матеріалами містобудівної документації міста Полтави. Відповідно до судової земельно-технічної експертизи №5630/10685 від 29.09.2014 року земельна ділянка по [ADDRESS] розташована в межах парку-памятки садово-паркового мистецтва «Парк «Перемога». Також, містобудівною документацією не передбачено використання спірної земельної ділянки для містобудівних цілей (том 4 а.с.3-12). Третя особа Полтавська міська рада подала до суду письмові пояснення, в яких вказала, що доводи позивача щодо факту існування у конкретних земельних правовідносинах, що виникли між фізичною особою та органами місцевого самоврядування м.Полтави, інтересу держави Україна (загальнодержавного інтересу), що має цивільну правову природу, є незаконними та необґрунтованими. Матеріали судової справи не містять жодного доказу про існування рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про створення парку-памятки садово-паркового мистецтва місцевого значення парку «Перемоги» на площі 30,9га. Прокурором не доведено жодним чином наявність суспільного інтересу щодо позбавлення [PERSON] його власної земельної ділянки. Позов керівника Полтавської місцевої прокуратури заявлено з пропуском строку позовної давності, оскільки про наявність оскаржуваних рішень прокурору було відомо із 25.05.2010 року. Просив відмовити прокурору у задоволенні позовних вимог повністю (т.3 а.с.18-29). Відповідно до заперечень Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області на пояснення третьої особи, право приватної власності незаконно набуто [PERSON] на спірну земельну ділянку із земель комунальної власності, тому позовні вимоги не суперечать загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном. Прокурором строк позовної давності не пропущений, оскільки жодних даних, що площу парку «Перемога» зменшено за рахунок спірної земельної ділянки, в ході перевірки та в ході судового розгляду справи №816/4424/13-а прокуратурою не отримано. Більше того, адміністративний позов прокурора, який стосувався порушень під час зміни меж парку «Перемога» задоволено лише 20.01.2014 року. 25.01.2014 року начальником відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури м.Полтави зареєстровано рапорт та в цей же день до ЄРДР внесено відомості за ч.2 ст.367 КК України. З позовом прокуратура звернулась до суду у березні 2016 року (т.3 а.с.43-54). Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 10.11.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 16.02.2017 року, по даній цивільній справі у задоволенні позову відмовлено (том 2 а.с.60-66, 162-171). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.09.2017 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10.11.2016 року та ухвала апеляційного суду Полтавської області від 16.02.2017 року скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (том 2 а.с.256-259). У грудні 2017 року першим заступником керівника Полтавської місцевої прокуратури уточнено позовні вимоги до Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради, Шевченківської районної у м.Полтаві ради, [PERSON] , треті особи: Полтавська міська рада, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру, Управління Держгеокадастру у Полтавській області, Полтавський міський парк культури та відпочинку «Перемога», Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання незаконним та скасування рішень виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 28 липня 2009 року № 332, яким [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проєкту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 1 000,00 кв. м, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; визнання незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 26 січня 2010 року № 26, яким затверджено проєкту відведення та передання у власність [PERSON] зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 1 000,00 кв. м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; визнння незаконним та скасування рішення сесії Октябрської районної у м Полтаві ради від 28 січня 2010 року про затвердження рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 26 січня 2010 року № 26; визнання недійсним та скасування рішення сесії Октябрської районної у м. Полтаві ради від 30 липня 2009 року про затвердження рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 28 липня 2009 року № 332; визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 262290 від 12 травня 2010 року кадастровим номером 5310137000:15:017:0031; зобов`язання [PERSON] повернути до земель запасу Полтавської міської ради земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 1 000,00 кв. м кадастровим номером 5310137000:15:017:0031 вартістю 193 800 грн., стягнення солідарно судового збору у сумі 9 797 грн. (том 2 а.с.285-286). Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 12 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року, позов керівника Полтавської місцевої прокуратури позов задоволено(том 4 а.с.38-42, 216-224). Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 12 листопада 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (том 5 а.с.110-115). Ухвалою суду від 16 лютого 2021 року спрву прийнято до провадження та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні (том 5 а.с.119-120). Ухвалою суду від 31 травня 2021 року закрито підготовче провадження по справі (том 5 а.с.190-191). У судовому засіданні прокурор Іценко М.В. позов підтримала у повному обсязі, вказала, що позиція прокуратури не змінилася, прокуратура звернулася до суду як самостійний позивач. Так, Полтавська міська рада делегувала свої повноваження, зокрема, і щодо прийняття незаконних рішень, Октябрській районній раді. Вказані органи і виступають відповідачами, а Полтавська міська рада визначена третьою особою. Представник Шевченківської районної у м.Полтаві ради та її виконавчого комітету Акатова А.Г. у судовому засіданні проти задоволенні позову заперечувала, прохала врахувати позицію Верховного Суду, який вказав, що прокурор не може звертатися до суду з позовом. Зазначила, що Полтавська міська рада є законним представником громади і жодних заходів щодо земельних ділянок не вживала. Прокурор не дотримався вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», не визначив Полтавську міську раду як орган, який вчинив бездіяльність та не повідомив останню, що буде звертатися до суду з позовом. Також від виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, у зв`язку з обізнаністю з 2010 року прокуратури Октябрського району м.Полтави про прийняття оскаржуваних рішень, а саме з 25.05.2010 року (т.3 а.с.197-198). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти задоволенні позову заперечувала, пояснила, що протягом розгляду справи прокурор не довів своє право звертатися до суду в якості самостійного позивача. Вважає, що Полтавська міська рада є законним власником земельних ділянок, заходи по їх поверненню не вживала, тому потрібно було застосувати заходи впливу до Полтавської міської ради. Також позов не містить доказів, що прокуратура може звертатися до суду в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Також на даний час прокурор зазначає, що існують межі Парку «Перемога» та кадастровий номер земельної ділянки, однак доказів цьому не надає. Також заявила про застосування строків позовної давності. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про застосування позовної давності, в якій вказав, що з подання прокурора вбачається, що позивачу про порушення прав територіальної громади, зменшення розміру земельної ділянки парку «Перемога» достовірно стало відомо в червні 2013 року. Прокурор звернувся в суд з позовом в грудні 2016 року поза межами строку позовної давності (том 3 а.с.82). У судове засідання представник третьої особи Полтавської міської ради не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (том 5 а.с.206). Представник третьої особи Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (том 5 а.с.203). Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Полтавській області у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (том 5 а.с.200). Представник третьої особи Полтавського міського парку культури та відпочинку «Перемога» у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомлено (том 5 а.с.204). Представник третьої особи Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі представника (том 5 а.с.148). Суд вважає можливим, у відповідності до положень ст.223 ЦПК України, розглянути справу у відсутність учасників справи, які не зявились до суду, на підставі наявних у справі даних і доказів. Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 28 липня 2009 року № 332 «Про надання дозволу на виготовлення проєктів відведення земельних ділянок» [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проєкту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельної ділянки на [ADDRESS] , площею 1 000,29 кв. м, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 26 січня 2010 року № 26 «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва» погоджено проєкт відведення та передання у власність [PERSON] зазначеної земельної ділянки. Рішеннями тридцять третьої та тридцять восьмої сесій V скликання Октябрської районної у м. Полтаві ради від 30 липня 2009 року та від 28 січня 2010 року затверджено зазначені рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради. Рішенням виконавчого комітету Полтавської обласної Ради депутатів трудящих від 24 грудня 1970 року № 555 «Про затвердження пам`яток природи місцевого значення» затверджено та взято під охорону пам`ятки природи місцевого значення згідно з додатком, до якого включено парк «Перемога». Рішенням Полтавської обласної ради від 22 листопада 1984 року № 453 «Про межі територій і об`єктів природно заповідного фонду області згідно класифікації» віднесено до пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення парк «Перемога», який розташований на земельній ділянці площею 30,90 га. 27 травня 2001 року Дирекція міського парку культури та відпочинку взяла на себе охоронне зобов`язання із забезпечення режиму охорони та збереження вказаного об`єкта природно-заповідного фонду площею 30,90 га. Рішення про зміну цільового призначення зазначеної земельної ділянки не приймалось. Згідно з висновком комісійної судової земельно-технічної експертизи від 29 вересня 2014 року земельна ділянка на [ADDRESS] розташована в межах парку «Перемога», основне цільове призначення земельної ділянки не змінювалося. Розроблені проєкти землеустрою щодо відведення у власність вказаної земельної ділянки та технічна документація на земельну ділянку не відповідають вимогам законодавства. Вироком Київського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2015 року завідуючого Полтавським сектором охорони навколишнього середовища Державного управління охорони навколишнього середовища у Полтавській області [PERSON]. визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 367 КК України. Зазначеним вироком встановлено протиправність дій [PERSON] щодо погодження проєктів землеустрою з відведення у власність 17 земельних ділянок із земель пам`ятки природи місцевого значення - парку «Перемога» для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 1,62 га, у тому числі і належної [PERSON] земельної ділянки. Постановою Полтавськогоокружного адміністративного суду від 20.01.2014 року у справі № 816/4424/13-а, встановлена обставина, що з дати прийняття рішень від 24.12.1970 року №555 та від 22.11.1984 року №453 парк «Перемога» з відповідними площами відноситься (є підставою) для включення до Переліку об`єктів природно-заповідного фонду Полтавської області. Крім того, вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що станом на 01.01.2009, 01.01.2011 та 01.01.2013 року земельні ділянки площею 30,9 га мали статус об`єкта природно-заповідного фонду Полтавської області, що також стверджує Департамент з питань нафтогазового комплексу, промисловості, екології та природних ресурсів в листі від 25.12.2013 року № 2069/06/14. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно дост. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту ч. 2 ст. 19 Конституції України вбачається, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 51 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів. Статтею 19 ЗК України (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначено перелік категорій земель за їх цільовим призначенням, а саме: а) землі сільськогосподарського призначення ; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) земліпромисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Відповідно до преамбули Закону України «Про природно-заповідний фонд» у ред. від 08.01.2004), природно-заповідний фонд становлять ділянки суші і водного простору, природні комплекси та об`єкти яких мають особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність і виділені з метою збереження природноїрізноманітності ландшафтів, генофонду тваринного і рослинного світу, підтримання загального екологічного балансу та забезпечення фонового моніторингу навколишнього природного середовища. Стаття 3 вказаного Закону, а такожст. 43 ЗК України визначають, що до природно-заповідного фонду належать, зокрема, штучно створені об`єкти - ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки,парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва. Як встановлено судом, належна [PERSON] земельна ділянка по [ADDRESS] була виділена зі складу земель житлової та громадської забудови. Згідно зі ст.20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Доказів того, що органами виконавчої влади до передачі у власність [PERSON] спірної земельної ділянки приймалось рішення про зміну цільового призначення зазначеної земельної ділянки, матеріали справи не місять. На час прийняття оскаржуваного рішення «Про надання дозволу на виготовлення проектів відведення земельних ділянок» виконавчому комітету було надано інформацію щодо цільового призначення спірної земельної ділянки як землі житлової та громадської забудови, яка заздалегідь погоджена з відповідними контролюючими органами. Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Київського районного суду м. Полтави від 23.04.2015 року визнано завідуючого Полтавським сектором охорони навколишнього середовища Державного управління охорони навколишнього середовища у Полтавській області [PERSON] винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст.367 КК України. Зазначеним вироком встановлено протиправність дій [PERSON] щодо погодження проектів землеустрою з відведення у власність 17 земельних ділянок із земель пам`ятки природи місцевого значення - парка «Перемоги» для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 1,62 га, у тому числі і належної [PERSON] земельної ділянки. Враховуючи. Що рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки, виділеної у власність [PERSON] не приймалось, розроблені проекти землеустрою щодо відведення у власність вказаної земельної ділянки та технічна документація на земельну ділянку не відповідають вимогам чинного законодавства, а протиправність дій завідуючого Полтавським сектором охорони навколишнього середовища Державного управління охорони навколишнього середовища у Полтавській області [PERSON]. щодо погодження проектів землеустрою з відведення у власність, зокрема, спірної земельної ділянки із земель пам`ятки природи встановлена вироком суду, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 21 ЗК України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Таким чином, встановивши факт незаконності передачі спірної земельної ділянки із земель пам`ятки природи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради і сесій Октябрської районної у м. Полтаві ради про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, а також відведення і передання у власність земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 1 000 м.кв., [PERSON] . Також, підлягає задоволенню вимога позивача про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №262290 від 12.05.2010 кадастровим номером 5310137000:15:017:0031, оскільки вказаний документ був виданий на підставі рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, яке визнано судом незаконним і скасовано. Згідно п.п. а, в ч. 3 ст. 83 ЗК України (в редакції чинній на момент прийняття рішень) до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать : землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК Українивласник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Отже, можна дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо покладення на [PERSON] обов`язку повернути земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 1 000 м.кв, кадастровий номер 5310137000:15:017:0031. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. В ході судового розгляду представники відповідачів заявили про пропуск позивачем строків позовної давності для звернення до суду. Суд вважає, що строк позовної давності для звернення до суду з позовом не пропущений, з огляду на таке. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Звертаючись до суду з позовом в квітні 2016 року позивач вказував, що згідно постанови заступника прокурора м. Полтави від 23.04.2013 року в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів у діяльності Полтавської міської ради проведено перевірку, якою встановлено порушення вимог земельного законодавства з боку Полтавської міської ради при розпорядженні землями парку «Перемога». Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2014 року визнано протиправним та скасовано рішення 16 сесії Полтавської міської ради 6 скликання від 18.12.2011 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та оформлення права постійного користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] ». 25.01.2014 року начальником відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури м. Полтави зареєстровано рапорт та внесено відомості до Єдиного реєстру судових розслідувань за №42014170010000001, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Таким чином, отримані представником прокуратури 25.05.2010 року вищевказані рішення виконавчого комітету для здійснення перевірки дотримання норм земельного законодавства не містили очевидних та безумовних порушень закону, проте в них йшла мова про віднесення виділених земельних ділянок до земель житлової та громадської забудови. У зв`язку із цим була проведена перевірка на підставі постанови прокурора Полтавської місцевої прокуратури від 23.04.2013 року, яка виявила порушення вимог земельного законодавства з боку Полтавської міської ради при розпорядженні землями парку «Перемога». До суду з позовом прокуратура звернулась в квітні 2016 року. З огляду на викладене, строк позовної давності необхідно обраховувати саме з січня 2014 року, та зважаючи на час звернення з позовом до суду в квітні 2016 року, суд вважає, що строк позовної давності не пропущений. Доводи відповідачів, що керівник Полтавської місцевої прокуратури не мав права звертатися до суду з позовом, а також, що відповідачми порушено державний інтересу за захистом якого прокурор би звернутися до суду з позовом, суд вважає безпідставними, з огляду на таке. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 131-1 Констиуції України представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом. Згідно ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» ( в редакції на час звернення до суду з позовом) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор обґрунтував право на подачу позову як самостійного позивача в інтересах держави тим, що відповідно до вимог чинного законодавства державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності покладено на Державну інспекцію сільського господарства України, проте не передбачено повноважень цього центрального органу виконавчої влади на звернення до суду з таким позовом. Відчуження земельної ділянки відбулося з порушенням вимог законодавства, що призвело до порушення прав територіальної громади м.Полтави. Порушено порядок використання земель природо-заповідного фонду та передано під забудову землю, будівництво на якій заборонено законом. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Таким чином, право приватної власності на спірну земельну ділянку набуте [PERSON] незаконно, а юридичне оформлення права власності відповідача на землю стало можливим у результаті прийняття органом місцевого самоврядування ряду рішень, пояинаючь з 23.12.2008 року № 617. Полтавська міська рада як орган, що представляє інтерси територіальної громади міста Полтави та є законним власником зазначеної земельної ділянки, яка на момент розпорядження нею, належала до земель комунальної власності, не вживала заходів щодо її повернення та заперечує проти позовних вимог. Таким чином, керівник місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом у зв`язку із необхідністю захисту інтересів майнових прав територіальної громади міста Полтави та реалізації конституційного права громадян користуватися об`єктами права власності Українського народу за бездіяльності органу місцевого самоврядування , до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. З врахуванням наведеного, звернення прокурора до суду направлене на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішення питання про безоплатне передання земельної ділянки з комунальної власності у приватну та повернення у власність територіальної громади землі, яка вибула з її власності внаслідок порушень Закону виконавчим комітетом Шевченківської районної ради у м.Полтаві. Згідно ч.2 ст. 45 ЦПК України ( в редакції чинній на час звернення до суду з позовом) з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Незаконне надання у власність органом місцевого самоврядування зазначеної земельної ділянки порушує порядок розпорядження землями комунальної власності, передбачений Земельним кодексом та суперечить інтересам держави. Внаслідок протиправних дій органу місцевого самоврядування щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою територіальна громада міста Полтави втратить можливість користуватися вказаними землями природо-заповідного фонду. Отже, прокурор звернувся до суду як самостійний позивач з позовом до Шевченківської районної у м.Полтави ради та її виконавчого комітету, яким Полтавською міською радою делеговані повноваження у сфері земельних відносин рішенням від 25.02.2016 року «Про визначення обсягу і меж повноважень, які здійснюють районні у м.Полтаві ради», «Про визначення обсягу окремих повноважень із земельних відносин районних у місті Полтаві рад», визначені п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому повідомлення органу місцевого самоврядування та підтвердження останнім представництва прокурором інтересів держави у суді в особі вказаного орану вимогами ст. 23 Закону Українеи «Про прокуратуру» не передбачено. Враховуючи, що одна і та ж особа не може бути одночасно позивачем і відповідачем у справі, рішення якого оскаржуються, що суперечить нормам Цивільного законогдавтсва України, прокурор звернувся до суду з позовом як самостійний позивач з метою захисту інтересів держави у суді. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України та стягує з виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради, Шевченківської районної у м.Полтаві ради та [PERSON] на користь прокуратури Полтавської області судові витрати у вигляді судового збору у сумі 9 797 грн. в рівних частках, тобто по 3 265 грн.67 коп. з кожного.

Outcome: approved