Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просили стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.10.2014 року по 01.10.2018 року в сумі 15518,27 гривень та судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2019 року відмовлено у відкритті провадження в частині заявлених вимог до [PERSON] на підставі ст. 186 ч. 1 п. 6 ЦПК України, у зв`язку зі смертю останнього. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Голубкової М.А. від 18.02.2019 року по справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2019 року проведено повторний авторозподіл цивільної справи, після чого цивільну справу передано до провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І. від 30.07.2019 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач у визначений судом в ухвалі про відкриття провадження строк та станом на час розгляду справи судом своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалась, відзив на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи сторонами будь-які заяви чи клопотання не подавались та судом не розглядались. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване з 05.07.2007 року по 1/2 частці за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 25.05.2007 року, виданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради. За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 10.10.2008 року по теперішній час. В матеріалах справи відсутнє підтвердження укладення [PERSON] з Концерном «МТМ» договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої воді і водовідведення. За розрахунком позивача за період з жовтня 2014 року по жовтень 2019 року включно за адресою [ADDRESS] надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які оплачувались не в повній мірі та несвоєчасно, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 15518,27 гривень. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 року, який діяв на період виникнення зобов`язань, визначено, що власником приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За ст. 162 Житлового кодексу Української РСР власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. Стаття 319 ч. 4 ЦК України вказує, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Враховуючи, що відповідач є співвласником вказаної квартири, суд дійшов висновку, що відповідач в даному випадку є споживачем житлово-комунальних послуг, а саме послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються за вказаною адресою. Відповідно до ст. 20 ч. 3 Закону України № 1875 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст. 32 ч. 1 Закону № 1875). Як передбачено п. 18, 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за ст. 612 ч. 1 ЦК України. Як вказував Верховний Суд України в постанові по справі № 6-59цс13 від 30.10.2013 року, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наданими доказами та підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved