Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-22 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. У листопаді 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Універсал-Центр» про визнання договору поруки недійсним. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 01 вересня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ «Універсал Центр» та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2518 від 30 червня 2011 року в розмірі 1 569 983, 26 грн. 04 вересня 2020 року Господарським судом Дніпропетровської області винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі № 904/4799/20 та призначено підготовче засідання на 29 вересня 2020 року о 10:00 год. Отримавши екземпляр позову про стягнення заборгованості за кредитним договором №2518 від 30 червня 2011 року [PERSON] дізналась про існування Договору поруки від 30 червня 2011 року та Кредитного договору, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Універсал Центр». Ознайомившись з матеріалами позову позивач зазначає, що жодних договорів поруки не підписувала, а оспорюваний договір бачить вперше, тому потребує судового захисту своїх прав. Позивач зазначає, що договір поруки не підписувала, відповідно, істотних умов цього договору не погоджувала, тому у [PERSON] було відсутнє волевиявлення на укладення спірного договору. ІІ. Процесуальні дії. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. ІІІ. Фактичні обставини справи. Суд, заслухавши обґрунтування сторони позивача, заперечення відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. 30 червня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ТОВ «Універсал - Центр» укладено кредитний договір № 2518, відповідно умов якого ліміт кредитного договору становить 2 900 000, 00 грн на поповнення оборотних коштів та 22 881, 42 грн на здійснення страхових платежів. 30 червня 2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договір поруки, за яким позивач поручилась перед кредитором за виконання ТОВ «Універсал - Центр» своїх обов`язків за кредитним договором від 30 червня 2011 року № 2518. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 553, частин першої та другої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом частин першої - третьої, п`ятої та шостої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України). Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що вона не підписувала договір поруки від 30 червня 2011 року, разом з тим в порушення принципу змагальності цивільного судочинства не заявляє перед судом клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи. З огляду на недоведення позивачем обґрунтованості вимоги позову, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позову. При цьому, суд зазначає, що [PERSON] не позбавлена можливості довести обґрунтованість своєї позиції щодо непідписання договору поруки у справі про стягнення з неї та ТОВ «Універсал Центр» заборгованості за кредитним договором № 2518 від 30 червня 2011 року. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed