Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся з позовом до [PERSON] , в якому просили стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.10.2015 року по 01.11.2018 року в сумі 14600,40 гривень. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Суркової В.П. від 01.02.2019 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2019 року у зв?язку із звільненням судді [PERSON] у відставку проведено повторний автоматизований розподіл цивільної справи. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І. від 31.07.2019 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач у визначений судом в ухвалі про відкриття провадження строк та станом на час розгляду справи судом своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзиву на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Судом розглянуто клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та ухвалою від 06.09.2019 року у задоволенні такого клопотання відмовлено. В ході розгляду справи сторонами будь-які інші заяви чи клопотання не подавались та судом не розглядались. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.08.2010 року належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до відомостей Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради відповідач [PERSON] зареєстрований проживаючим у вказаній квартирі з 17.07.1999 року. За розрахунком позивача за період з 01.10.2015 року по 01.11.2018 року включно за адресою [ADDRESS] надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які оплачувались не в повній мірі та несвоєчасно, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 14600,4 гривень. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 року, який діяв на період виникнення зобов`язань, визначено, що власником приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Стаття 319 ч. 4 ЦК України вказує, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Враховуючи, що відповідач є власником квартири, зареєстрований за вуказаною адресою та не заперечив факту проживання у квартирі, суд дійшов висновку, що відповідач в даному випадку є споживачем житлово-комунальних послуг, а саме послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються за вказаною адресою. Відповідно до ст. 20 ч. 3 Закону України № 1875 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст. 32 ч. 1 Закону № 1875). Як передбачено п. 18, 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~частини 1\~статті 526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за ст. 612 ч. 1 ЦК України. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Стаття 543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсягу як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наданими доказами та підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved