Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування на загальну суму 21777 гривень 17 копійок. Свої вимоги обґрунтували тим, що [PERSON] 15 липня 2015 року, біля 11 години 50 хвилин, на 361 км + 800 м автодороги Київ-Ковель-Ягодин (М 07), поблизу с. Підгаття Маневицького району Волинської області, керуючи автомобілем „Lexus RX400, реєстраційний номерний знак YY 05 UBE, допустив зіткнення з автомобілем „УАЗ 3909, реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], власником якого є ПАТ „Укртелеком. Цивільно-правова відповідальність ПАТ „Укртелеком при використанні транспортного засобу була застрахована в ПрАТ „СГ „ТАС за договором обовязкового страхування серії АІ № 6587681. Після звернення власника автомобіля до Моторно (транспортного) страхового бюро України позивачем з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди було виплачено 21777 гривень 17 копійок страхового відшкодування. Вироком Маневицького районного суду Волинської області від 31.08.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідачем у добровільному порядку суму відшкодування завданої шкоди сплачено не було, претензію позивача було проігноровано. Посилаючись на зазначені обставини, Моторно (транспортне) страхове бюро України просило стягнути на його користь з відповідача [PERSON] 21777 гривень 17 копійок страхового відшкодування та судові витрати по справі. Представник позивача - Моторно (транспортного) страхового бюро України [PERSON] в судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує. Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не зявився, хоча у встановленому законом порядку завчасно повідомлявся судом про час та місце слухання справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] був належним чином завчасно повідомленим про час та місце розгляду справи. Враховуючи те, що представник позивача у поданій до суду заяві не заперечує щодо розгляду справи у її відсутності та відсутності відповідача, в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності представника позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України ,,Про страхування до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В судовому засіданні встановлено, що цивільно-правова відповідальність ПАТ „Укртелеком, якій належить пошкоджений транспортний засіб „УАЗ 3909, реєстраційний номерний знак [NUMBER], на момент ДТП була застрахована в ПрАТ „СГ ,,ТАС за договором обовязкового страхування серії АІ № 6587681. Згідно ст. 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов?язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов?язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України „Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону України „Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 38 Закону України „Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно п. „а ч. 1 ст. 41 Закону України „Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 15 липня 2015 року, біля 11 години 50 хвилин, на 361 км + 800 м автодороги Київ-Ковель-Ягодин (М 07), поблизу с. Підгаття Маневицького району Волинської області, керуючи автомобілем „Lexus RX400, реєстраційний номерний знак YY 05 UBE, допустив зіткнення з автомобілем „УАЗ 3909, реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], власником якого є ПАТ „Укртелеком. Цивільно-правова відповідальність ПАТ „Укртелеком при використанні транспортного засобу була застрахована в ПрАТ „СГ „ТАС за договором обовязкового страхування серії АІ № 6587681. Після звернення власника автомобіля до Моторно (транспортного) страхового бюро України позивачем з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди було виплачено 21777 гривень 17 копійок страхового відшкодування. Вироком Маневицького районного суду Волинської області від 31.08.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідачем у добровільному порядку суму відшкодування завданої шкоди сплачено не було, претензію позивача було проігноровано. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, вироку Маневицького районного суду Волинської області від 31.08.2015 року, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду № 792-13-169/15-03 від 27.07.2015 року, заяви № 884-13-169/15-03 від 26.08.2015 року про виплату страхового відшкодування, полісу серії АІ № 6587681, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ № 431579, висновку № 95 від 10.11.2015 року експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля „УАЗ 3909, реєстраційний номерний знак [NUMBER], відомості огляду від 19.10.2015 року, наказу МТСБУ № 3342 від 28.04.2016 року про виплату страхового відшкодування, платіжних доручень № 3342рв від 28.04.2016 року та № 795рв від 3.02.2016 року, повідомлення МТСБУ № 3/1-05/11828 від 28.04.2016 року. Згідно ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції роз?яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ?я сторін та враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідачем [PERSON] відповідно до ст. 81 ЦПК України будь-яких заперечень на позовні вимоги МТСБУ станом на час розгляду справи не подано, як і не подано доказів, що свідчать про неправильність представлених позивачем розрахунків суми страхового відшкодування. Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки до Моторно (транспортного) страхового бюро України, яким було проведено виплату страхового відшкодування, перейшло право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] у розмірі 21777 гривень 17 копійок, слід стягнути з [PERSON] на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України 21777 гривень 17 копійок страхового відшкодування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України 1600 гривень судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved