Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

КП «Господар» звернулось до Варвинського районного суду Чернігівської області із позовом про стягнення заборгованості за фактично надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. На обґрунтування позову зазначили, що [PERSON] є власником нежитлової будівлі, розташованої за адресою: смт.\~Варва, вул.\~Миру, 46. Між КП «Господар» та [PERSON] з 01 вересня 2009 року по 11 лютого 2014 року існували договірні відносини, предметом яких було надання позивачем відповідачу [PERSON] послуг з централізованого водопостачання холодної води і водовідведення. В той же час, як зазначає позивач, у будівлі, що належить відповідачу [PERSON] був зареєстрований відповідач ТОВ «Варин», одним із видів діяльності якого є господарська діяльність з надання послуг харчування. Однак, отримуючи послуги з водопостачання та водовідведення відповідач ТОВ «Варин» договору на водопостачання та водовідведення не уклав до цього часу. Відповідачі спожили послуги, втім не сплатили їх, у звязку з чим станом на 01 лютого 2015 року виникла заборгованість, яка з врахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних становить 26869 грн. 71 коп. В ході розгляду справи позивачем подано клопотання про збільшення позовних вимог, в подальшому про їх зменшення, згідно до яких, позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та ТОВ «Варин» на користь КП «Господар» 41727 грн. 93 коп. заборгованості за послуги холодного водопостачання та водовідведення із урахуванням збитків, завданих інфляцією та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу за період з травня 2012 року по липень 2015 року. В судовому засіданні представник позивача зменшені позовні вимоги підтримав, надав аналогічні позову пояснення. Відповідач [PERSON], представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Так, заперечення представника ґрунтувались на тому, що між позивачем та [PERSON] існували договірні відносини до 11 лютого 2014 року. Договір зі сторони позивача виконувався неналежно, оскільки послуги з водовідведення не надавались, вартість послуг повинна розраховуватись на підставі рішення Варвинської селищної ради від 12 серпня 2008 року, спільного користування послугами водопостачання відповідачі не здійснювали, оскільки будинки розташовані окремо один від одного. У відповідачів існують альтернативні джерела водопостачання та водовідведення. За відсутності договірних відносин між сторонами відсутнє право позивача вимагати оплати послуг. В судове засідання 05 травня 2016 року не зявились, про день місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, подавали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено наступне. КП «Господар» Варвинської селищної ради Чернігівської області є юридичною особою (а.с. 11-13) ліцензованою на провадження діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення (а.с. 14-15) та визначеною виконавцем послуг з водопостачання та водовідведення у смт.Варва (а.с. 16). Тарифи на водопостачання та водовідведення встановлені у смт.Варва для інших споживачів дорівнювали (водопостачання водовідведення): з 01 березня 2010 року 5,14 грн. (1 куб м. води з ПДВ), 14,90 грн. (1 куб.м. стоків з ПДВ) (а.с. 17, 18); з 01 травня 2013 року - 7,98 грн. (1 куб м. води з ПДВ), 17,52 грн. (1 куб.м. стоків з ПДВ) (а.с. 19, 20); з 01 грудня 2013 року - 5,86 грн. (1 куб м. води з ПДВ), 16,88 грн. (1 куб.м. стоків з ПДВ) (а.с. 21, 22); з 01 жовтня 2014 року - 6,16 грн. (1 куб м. води з ПДВ), 17,54 грн. (1 куб.м. стоків з ПДВ) (а.с. 23, 24); 01 вересня 2009 року між позивачем та [PERSON], як власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою смт.Варва, вул. Миру, 46, укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення (а.с. 27 29). Субєктом користування послугами є власник нежитлового приміщення, що вбачається із 2 пункту договору. При цьому, сторони погодили спосіб обліку води, шляхом встановлення лічильнику типу КВ 2,5 №138783, із початковими показниками 00033, розміщеного у бухгалтерії (п. 4); тарифи на послуги та їх загальну вартість (п.5); розрахунковий період, який становить один місяць (п.9); порядок оплати послуг у безготівковій формі (п.11); визначили права та обовязки споживача (п.15,16), права та обовязки виконавця (п.17,18); обумовили відповідальність сторін (п.19); порядок розвязання спорів (п.22-24); форс-мажорні обставини (п.26); строк дії договору (п.27-29). Факт виконання договору підтверджується актами здачі-прийому робіт (а.с.198-202). 01 березня 2010 року позивач та [PERSON] уклали угоду №1 про внесення змін до Договору про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення від 01 вересня 2009 року (а.с. 30), відповідно до якого у розділ Тарифи на послуги та їх загальна вартість у п.5.1 слова та цифри «6,00 гривень за куб м.» змінено словами та цифрами 5 грн. 14 коп. за куб. м.; у пункті 5.2 слова та цифри 15.00 гривень куб.м. замінено словами та цифрами 14 грн. 90 коп. за куб.м. (згідно рішення 31 сесії 5 скликання Варвинської селищної ради від 26 лютого 2010 року). Розділ ІНШІ УМОВИ доповнено пунктом 30.1: У разі зміни тарифів в установленому законом порядку, зміни до договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення здійснюються шляхом опублікування нових тарифів в засобах масової інформації. 08 січня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до Договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 01 вересня 2009 року, яким п.5 виклали в такій редакції: Тарифи на послуги для інших споживачів відповідно до рішення виконавчого комітету Варвинської селищної ради від 29 березня 2013 року №42 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення» опублікованого у Варвинській районній газеті «Слово Варвинщини» (№15 від 13 квітня 2013 року) становлять: з централізованого постачання холодної води 7.98 грн./м3; з водовідведення 17,52 грн./м3 (зворот .а.с.30). 08 січня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду №3 до Договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 01 вересня 2009 року, яким п.5 виклали в такій редакції: Тарифи на послуги для інших споживачів відповідно до рішення виконавчого комітету Варвинської селищної ради від 15 листопада 2013 року №158 «Про внесення змін до деяких рішень виконкому про встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги» опублікованого у Варвинській районній газеті «Слово Варвинщини» (№46 від 23 листопада 2013 року) з 01 грудня 2013 року становлять: з централізованого постачання холодної води 5.86 грн./м3; з водовідведення 16,88 грн/м3 (а.с. 31). 11 лютого 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду №4 про розірвання Договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 01 вересня 2009 року. Так, відповідно до п. 1 споживач і виконавець з огляду на передачу споживачем в оренду нежитлового приміщення по вул.\~Миру, 46 в смт.Варва дійшли згоди розірвати Договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 01 вересня 2009 року. п.2 передбачалось, що за виконаними обовязками, які були здійснені до моменту набрання чинності цією угодою, сторони зобовязані провести відповідні взаєморозрахунки: споживач оплатити вартість послуг, що були надані Виконавцем на день укладання цієї угоди (зворот а.с. 31). З метою стягнення заборгованості позивач звертався до суду із заявами про видачу судових наказів щодо [PERSON] Оболонським районним судом м.\~Києва 24 липня 2014 року було видано судовий наказ №756/9152/14-ц (2-н/756/337/14) про стягнення з [PERSON] на користь КП «Господар» заборгованості по оплаті послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (а.с. 40), який було скасовано ухвалою Оболонського районного суду м.\~Києва від 30 жовтня 2015 року (а.с.41). В подальшому, позивач звертався із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON], та 17 лютого 2015 року Оболонським районним судом м.\~Києва видано судовий наказ №756/1149/15-ц (2-н/756/21/14), яким стягнуто заборгованість за постачання холодної води та водовідведення з [PERSON] (а.с.38). Вказаний судовий наказ було скасовано ухвалою Оболонського районного суду м.\~Києва від 09 жовтня 2015 року (а.с. 39). Крім того, позивач звертався до Варвинського районного суду Чернігівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення з [PERSON], яку було задоволено та видано відповідний судовий наказ 02 квітня 2013 року, а ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2013 року судовий наказ по справі 731/242/13-ц було скасовано. На території смт.Варва знаходяться три нежитлові будівлі та один житловий багатоповерховий будинок, адреса яких є ідентичною Чернігівська область, Варвинський район, смт.Варва, вулиця Миру, будинок 46 (а.с. 214-217). Так, [PERSON] з 26 червня 2008 року була власником 1/1 частини нежитлової будівлі, загальною площею 380,9 м2. 26 січня 2015 року проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/1 частину тієї ж нежитлової будівлі під кафетерій та магазин непродовольчих товарів, з врахуванням збільшення розміру загальної площі до 570,21 м2. За ТОВ «Варин» зареєстровано з 23 серпня 2007 року право власності на 1/1 частину другої нежитлової будівлі, розташованої за аналогічною адресою, на підставі свідоцтва про право власності, САВ №509914 від 22 серпня 2007 року. За ТОВ «Інтер-В» зареєстровано з 20 липня 2015 року право власності на 1/1 частину третьої нежитлової будівлі - магазину, загальною площею 246 м2, розташованої за аналогічною адресою, на підставі свідоцтва про право власності №40889155 від 20 липня 2015 року. Аналогічні відомості підтверджуються копіями свідоцтв про право власності на нерухоме майно (а.с. 174, 175), витягом (а.с. 176). Нежитлова будівля, належна ТОВ «Варин» розташована на земельній ділянці для комерційного використання кадастровий номер 7421155100:01:006:0211 площею 0,0130 га на території Варвинської селищної ради, що підтверджується копією державного акту (а.с.172) та технічним планом (а.с. 178-183). Нежитлова будівля, належна [PERSON] розташована на земельній ділянці кадастровий номер 7421155100:01:001:0731 площею 0,1292 га на території Варвинської селищної ради, що підтверджується копією державного акту (а.с.177). Крім того, земельні ділянки, що знаходяться у власності ТОВ «Варин», [PERSON], та ТОВ «Інтер-В» мають між собою спільні границі (межують між собою), а нежитлові будівлі розташовані у безпосередній близькості. У відповідності до витягу з єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальність «Варин» є Чернігівська обл., Варвинський р-н, смт.Варва, вул.\~Миру, 46. Засновником та кінцевим бенефіціарним власником є [PERSON], директором є [PERSON]. При цьому, позивач наполягав, що ТОВ «Варин» зареєстровано у нежитловій будівлі належній [PERSON] В свою чергу представник відповідачів [PERSON] вказував, що ТОВ «Варин» має юридичну адресу за місцем знаходження нежитлової будівлі, що безпосередньо знаходиться у власності ТОВ «Варин». Із акту від 30 березня 2016 року вбачається, що у підвалі будинку №48 по вул. Миру в смт.Варва наявна врізка до мережі централізованого водопостачання, виконана пластиковими комплектуючими, які переходять в металеву трубу в напрямку будинку 46 по вул. Миру в смт.Варва, що належить відповідачу [PERSON] (а.с. 155) Із пояснень представника відповідачів вбачається, що при укладанні договору про водопостачання та водовідведення між позивачем та [PERSON] підєднання належного [PERSON] будинку здійснювалось з підвалу будинку №48. Актами від 05 квітня 2016 року та 06 квітня 2016 року позивач підтверджує ненадання споживачами доступу до приміщення для огляду засобів обліку (а.с.157, 158). Актом від 13 квітня 2016 року (а.с. 223-224) підтверджено наявність вводу труби у будівлі №46 по вул.\~Миру в смт.Варва (належній [PERSON]М.), який узгоджується із напрямком зазначеним у акті від 30 березня 2016 року. Підтверджено наявність розгалужень труб водопостачання на приміщення належне ТОВ «Варин» та ТОВ «Інтер В» та наявність нових неопломбованих позивачем засобів обліку води. Представником відповідачів через канцелярію суду було надано копії договорів оренди нежитлових приміщень по вул.\~Миру 46 в смт.Варва, втім, оскільки дані копії жодним чином не посвідчені, а крім того перевірити чинність та виконання цих договорів суд можливості не має (адже договори вважаються укладеними і набирають чинності з моменту підписання, після підписання сторонами акту приймання приймання-передавання приміщення, який надано не було), суд вважає ці копії документів недопустимими доказами. Також, суд вважає неналежними доказами подані представником позивача копію постанови Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2015 року (а.с. 162-164), копію ухвали ВСУ від 03 грудня 2015 року (а.с. 165), копію ухвали ВАСУ від 10 грудня 2015 року, копію постанови Варвинського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2014 року (167-168), адже вони стосуються судових справ в порядку адміністративного судочинства з приводу встановлення тарифів, та безпосередньої вказівки, що відповідачі є споживачами послуг не містять. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює контролером КП «Господар» та перевіряла покази приладу обліку спожитої води у будівлі відповідача [PERSON] Вказала, що у будівлі після укладання договору на водопостачання та водовідведення було встановлено лічильник, покази якого змінювались і після розірвання договору. Крім того, щомісяця вона передавала рахунки на оплату спожитих послуг. Вказала, що в будівлі належній ТОВ «Інтер В» також наявний прилад обліку, який вона контролює. У приміщенні ТОВ «Варин» засобів обліку води не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює у КП «Господар». Підтвердив, що будівля по вул.\~Миру 46 в смт.Варва, що належить відповідачу [PERSON] була підключена до комунальної системи водопостачання, у будівлі ним було встановлено та опломбовано прилад обліку води. Поточнити в який час опломбований прилад обліку було знято не зміг. Крім того зазначив, що під час складання акту комісією було встановлено наявність вводу труби водопостачання у згадувану будівлю, інших вводів не було. Пояснив, що приладів обліку у будівлі ТОВ «Варин» не було, а в будівлі ТОВ «Інтер В» наявний прилад обліку води, і підключення здійснювалось із будівлі [PERSON], до її лічильника. Після допиту свідка представник відповідачів додатково пояснив, що опломбований прилад обліку було демонтовано у 2015 році, крім того вказав, що між відповідачами у певний період було укладено договори оренди частин їх приміщень, і плата за комунальні послуги здійснюється орендарем на користь орендодавця. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обовязок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у звязку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Означена позиція висвітлена у Постанові Верховного суду України від 30 жовтня 2013 року по справі 6-59цс13. У відповідності до розрахунку суми заборгованості її розмір за період з травня 2012 року по липень 2015 року становить 24250,32 грн. (а.с.254-255) Враховуючи, що відповідач [PERSON] як власник нежитлового приміщення мала договірні відносини щодо отримання послуг холодного водопостачання та водовідведення з підприємством позивача, згодом розірвала договірні відносини, однак споживання послуг не припинила, за надані спожиті послуги здійснила оплату не в повному обсязі, суд вважає, що заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення за період з травня 2012 року по липень 2015 року, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Стягнення заборгованості має відбуватись лише з власника будівлі, яка укладала договір на водопостачання та водовідведення, оскільки саме вона є учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Участь інших осіб, які користуються приміщенням визначається власником і обов'язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім. Аналогічну позицію зі схожих правовідносин висловлено у ухвалі ВССУ від 20 листопада 2013 року по справі № 6-29503св13, ухвалі ВССУ від 17 вересня 2014 року по справі № 6-6707св14, ухвалі ВССУ від 15 жовтня 2014 року по справі № 6-29394св14. Тому, суд критично ставиться до пояснень представника позивача в тій частині, що солідарний обовязок по сплаті заборгованості виник у відповідачів, оскільки ТОВ «Варин» користувалось послугами водопостачання та водовідведення ведучи господарську діяльність зокрема у приміщенні [PERSON] та у своєму приміщенні через її мережу водопостачання. Крім того, суд бере до уваги той факт, що розрахунок заборгованості ґрунтується на показах засобу обліку води, встановленого для споживача [PERSON] за відповідним договором. Також, позивачем ставиться питання про стягнення на його користь збитків завданих інфляцією та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу. Так, закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Ця позиція підтверджується правовим висновком ВСУ по справі 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 р. та у справі 6-68цс12 від 20 червня 2012 року. Розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних наведений позивачем (а.с. 256-260) представником відповідачів не спростований, виконаний на думку суду вірно та відображає відповідні суми. Отже, розмір інфляційних втрат та трьох відсотків річних, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] становлять 16354,47 грн. та 1123,14 грн. відповідно. Клопотання представника відповідачів про застосування до вимог позивача строків позовної давності не підлягає задоволенню з огляду на наступне. У правовому висновку Верховного суду України від 21 січня 2015 року, по справі № 6-214цс14 зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Якщо позивач звернувся до суду після скасування судового наказу знову з порушенням строку позовної давності, то за заявою сторони застосовується строк позовної давності, оскільки перерваний строк сплив повторно, якщо суд не встановить поважність пропуску даного строку. Оскільки позивач звертався із заявою про видачу судового наказу у 2013 році, а з даним позовом у 2015 році, встановлений законодавством загальний трирічний строк позовної давності не сплинув, отже і клопотання представника відповідачів не підлягає задоволенню. Суд критично ставиться до заперечень представника відповідачів в частині неможливості стягнення заборгованості за комунальні послуги без наявності договірних відносин, з наведених вище мотивів, відсутності технічної документації щодо встановлення точок розподілу, межі балансової вартості та місця передачі послуг, зважаючи на те, що відсутність таких документів не спростовує існування фактичного споживання, як на договірній основі так і після розірвання договору, пояснень представника відповідачів в частині ненадання послуг з водовідведення, оскільки ним не було надано доказів на підтвердження неналежного виконання позивачем цих послуг, до заперечень позивача, щодо існування альтернативного джерела водопостачання та способу водовідведення, через відсутність будь-яких доказів на підтвердження цього факту, до заперечень в частині необхідності застосування у розрахунку тарифів, встановлених на підставі рішення Варвинської селищної ради від 12 серпня 2008 року, оскільки на його думку це рішення не скасовано та має вищу юридичну силу над рішеннями прийнятими виконавчим комітетом, з огляду на умови договору, що існували з відповідачем [PERSON] Зважаючи на наведене, суд вважає за необхідне задовольнити позов КП «Господар» в частині стягнення заборгованості за комунальні послуги втрат від інфляційних процесів та трьох відсотків річних з [PERSON] Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. (а.с. 7) підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: partial