Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Маріупольська міська рада Донецької області, в особі представника за довіреністю Каргіна Є.С., звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного вилову риби. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08.07.2019 року відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.\~249 КК України. Діями відповідача, що полягали у незаконному вилові водних живих ресурсів, було завдано шкоду у загальній сумі 47396,00 гривень. Притягуючи відповідача до кримінальної відповідальності, питання про відшкодування ним спричиненої шкоди вирішено не було. Просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування збитків, спричинених державі внаслідок незаконного вилову риби 47396,00 грн. та судові витрати у сумі 2102,00 грн.. Відповідно до ухвали суду від 19 березня 2020 року цивільна справа за вказаним позовом розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за участю сторін. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2\~ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1ст. 2\~ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08.07.2019 року, який набрав чинності 07.08.2019 року, [PERSON] визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1\~ст. 249 КК України\~та призначити йому покарання\~\~у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік). На підставі\~ст.75 КК України\~\~ [PERSON] звільнено \~\~від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 (один) рік, з покладенням обов`язків відповідно до\~ст.76 КК України. Заборонене знаряддя лову риби - сітка «Павук» в кількості 2 штуки та рибу виду «піленгас» у кількості 68 шт., рибу «бичок» у кількості 6 шт., рибу «тарань» - 5 шт., рибу «судак» - 1 шт., рибу «карась» - 1 шт., конфісковано у власність держави в порядку спеціальної конфіскації. Встановленими та доведеними обставинами, викладеними у мотивувальній частині вказаного вироку, є те, що [PERSON] 20 березня 2019 року у період часу з 03:00 год. по 05:00 год., перебуваючи на пост-мосту, який розташований над річкою Кальміус по [ADDRESS] , діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, не маючи належного, законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, за допомогою заздалегідь виготовленого (з 8 залізних дуг та сіткоснастевого матеріалу) та принесеного з собою забороненого знаряддя лову - риболовного сіткоснастевого засобу «павук» в кількості 2 шт., розміром 2,0 х 2,0 метри, вічко 28 міліметрів, та розміром 1,6 х 1,6 метри, вічко 21 міліметрів у порушення п. 3.15, «Правил любительського та спортивного рибальства» затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року, п. 14 ст. 11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства» від 18.07.1998 № 1126, ст. 27 ЗУ «Про тваринний світ», діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій з пост-мосту за допомогою вищевказаних заборонених знарядь лову умисно здійснив незаконний вилов риби з річки Кальміус виду «піленгас» у кількості 68 (шістдесят [INFO] ) одиниць, «бичок» у кількості 6 (шести) одиниць, «тарань» у кількості 5 (п`яти) одиниць, «судак» у кількості 1 (однієї) одиниці, «карась» у кількості 1 (однієї) одиниці, загальною кількістю 81 (вісімдесят одна) одиниця, вагою 4 кг., розмір збитків якої відповідно до Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» становить 47 396 (сорок сім тисяч триста дев`яносто шість) гривень, чим заподіяв істотну шкоду навколишньому середовищу на вказану суму. Згідно ч.6\~ст. 82 ЦПК\~України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень\~ст.13 Конституції України\~земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Згідно зі\~ст. 66 Конституції України\~кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. У відповідності до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження: здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Належність водних біоресурсів визначається\~Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ч. 1 ст. 37 якого передбачає, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених\~Конституцією України\~та законами України. Отже, природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до\~Конституції України\~та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади. Відповідно до пункту 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених\~\~наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15 лютого 1999 року, зареєстрованих Міністерством юстиції України 28 квітня 1999 року за № 269/3562, забороняється лов водних живих ресурсів із застосування вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї, промислових і інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань. Розмір шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, обчислюється на підставі\~постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» від 21 листопада 2011 року №1209. Згідно з ч. 4\~ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається зі змісту вироку Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08.07.2019 року, питання про відшкодування [PERSON] спричиненої ним шкоди у сумі 47396,00 гривень вирішено не було. Розрахунок розміру шкоди, спричиненої діями відповідача, проведено на підставі Постанови Постанови кабінету Міністрів України від 21.11.2011 № 1209. Згідно із ч. 4, 5 ст.68, ч. 1 ст.69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забруднення навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 63 «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до вимог\~ст. 15 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища»\~до повноважень і компетенції місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища відноситься забезпечення реалізації екологічної політики України, здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. В сенсі наведених норм та викладених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь Маріупольської міської ради спричинену його діями рибному господарству України шкоду у загальній сумі 47396 гривень. Крім того, у відповідності до положень ст.ст.133,141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 2102 гривень. На підставі\~ст. 1166 ЦК України, ст.ст.69,68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 63 «Про тваринний світ»,

Outcome: approved