Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача. У січні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів. На обґрунтування позову зазначив, що з відповідачкою по справі - [PERSON] він перебував з 20.06.2008 року по 15.01.2013 рік. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу між ним та відповідачкою залишився проживати з матір`ю. На його утримання він сплачував аліменти в добровільному порядку, але в зв`язку з погіршенням матеріального стану не міг їх сплачувати регулярно і відповідачка звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини і хоча їй було відомо про наявність у нього другої дитини, вона не зазначила це у заяві до суду. 28 листопада 2019 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська винесено судовий наказ по цивільній справі № 209/3724/19, згідно якого з нього, [PERSON] стягнуті на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.11.2019 року до досягнення дитиною повноліття. Відкрито виконавче провадження та з нього стягуються аліменти згідно судового наказу. З 07.03.2015 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . З червня 2019 року вони припинили подружні відносини з відповідачкою [PERSON] по причинам психологічного характеру і з того часу не мешкають разом. Син залишився проживати з матір`ю, і хоча він надавав матеріальну допомогу на утримання сина, відповідачка звернулась із заявою про стягнення аліментів до суду, так як вважає, що він недостатньо забезпечує дитину. Згідно судового наказу Дніпровського районного суду по цивільній справі № 209/3870/19 від 05 грудня 2019 року з нього, [PERSON] стягуються аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 21 листопада 2019 року до досягнення віку повноліття. При зверненні до суду відповідачка не зазначила що він вже має на утриманні неповнолітню дитину і сплачує аліменти на утримання сина від попереднього шлюбу. І це в той час, як у нього погіршився матеріальний стан, він не може знайти постійну роботу, вимушений половину грошей, які заробляю при тимчасовому працевлаштуванні, віддавати на утримання двох дітей, не маючи змоги придбати для себе самі необхідні продукти харчування та предмети побуту. Крім того, його батьки є непрацездатними в силу віку мають тяжкі захворювання та потребують його допомоги на придбання медпрепаратів і він надає матеріальну допомогу, купує ліки. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини доходу на утримання кожного із синів не суперечить нормам матеріального права і в той же час є справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей. 02.06.2020 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Овчаренко О.М. надала суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якої зазначила, що вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, дійсно, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Від шлюбу вони мають сина, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 грудня 2012 року, шлюб з [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу, дитина проживає з відповідачкою [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Оскільки позивач зазначив, що з червня 2019 року він припинив подружні відносини з відповідачкою [PERSON] по причині психологічного характеру і з того часу вони мешкають окремо, таким чином з червня 2019 року у позивача фактично зменшились витрати на забезпечення своєї сім`ї. Неодноразово, позивач в позовній заяві про зменшення розміру аліментів зазначав, що до звернення відповідачок із заявами про стягнення аліментів до суду він надавав матеріальну допомогу обом синам, тож доцільно зробити висновок, що як до ухвалення рішення про стягнення аліментів, так і після їх ухвалення матеріальний стан [PERSON] не змінився. 28 листопада 2019 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по цивільній справі №209/3724/19 винесено судовий наказ, згідно якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавче провадження відкрито 16.01.2020 року. В той час, як виконавче провадження за звернення відповідачки [PERSON] було відкрито 02.03.2020 року, тобто вже після звернення позивача з позовом про зменшення розміру аліментів. Крім того, позивач вказує, що має непрацездатних батьків в силу віку, які мають захворювання та потребують його допомоги на придбання медпрепаратів, надає матеріальну допомогу, купує ліки, хоча жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цього до позовної заяви не долучає, копії Виписок із медичних карток амбулаторних (стаціонарних) хворих [PERSON] та [PERSON] , датовані 2018 та 2019 роками, свідчать про хронічні захворювання батьків позивача ще задовго до ухвалення рішення про стягнення аліментів. 17 січня 2020 року позивачу була подарована 2/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , що свідчить про поліпшення його матеріального становища. Не погоджується із позовними вимогами про зменшення розміру аліментів та просить суд відмовити в їх задоволенні, до того ж позивач є працездатним, має вищу освіту, закордонний паспорт, водійське посвідчення, та імовірніше за все здійснює автоперевезення вантажів за кордоном, приховуючи свій офіційний заробіток (дохід). Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, а також п росить відшкодувати з [PERSON] , на користь [PERSON] , судові витрати на професійну правничу допомогу, які понесла відповідачка, в розмірі 4000 (чотирьох тисяч) гривень 00 копійок. 03.09.2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Пипа А.О. надала суду відповідь на відзив, згідно змісту якого зазначила, що в заявах про видачу судових наказів жодна з відповідачок не зазначила про наявність на утриманні у позивача двох малолітніх дітей, оскільки це б вплинуло на розмір призначених аліментів, а приховування фактів, що мають істотне значення для справи, і призвело до необхідності перегляду судових наказів, звернення позивача до суду для захисту своїх прав і як наслідок додаткових витрат грошей і часу усіх учасників справи. Щодо поліпшення матеріального становища позивача у зв`язку з даруванням йому 2/3 частин квартири за адресою: [ADDRESS] , зазначила, що він і раніше був співвласником цієї квартири, постійно проживав за цією адресою все своє життя. Вказана квартира була отримана позивачем, разом із батьками у власність безоплатно в порядку приватизації, її наявність не свідчить про збагачення позивача. Його батько, перебуваючи у літньому віці, та маючи проблеми зі здоров`ям, вирішив за життя переоформити належну йому частину квартири на ім`я свого сина. Додаткового доходу з цього майна отримувати поки що не може. Іншого нерухомого майна не має. Протягом усього часу, коли позивач мав роботу та стабільний заробіток він добровільно утримував свого сина від першого шлюбу. Тобто з моменту розлучення з [PERSON] у 2012 році до 2019 року не виникало потреби у примусовому стягненні аліментів на утримання сина. Це свідчить про порядність позивача та розуміння своїх обов`язків, як батьку, але щойно позивач опинився без роботи у скрутному матеріальному становищі, відповідач без зволікань звернулась до суду. Позивач не має стабільної роботи, а його робота закордоном є тимчасовою, має періодичний характер. А у зв`язку із запровадженням карантинних заходів з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом СОVID-19, взагалі тривалий час залишився без роботи. Наразі позивач поновив подружні відносини з [PERSON] (Відповідач2), тому витрати на забезпечення сім`ї не зменшились. До того ж дружина наразі є вагітною другою дитиною. Визначаючи розмір аліментів, просить суд позов задовольнити. 11.09.2020 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Овчаренко О.М. надала суду клопотання про витребування доказів від Кам`янської державної податкової інспекції Кам`янського управління Головного управління ДПС у Дніпропетровській області довідку (інформацію) про доходи [PERSON] , за період з 01 січня 2019 року по дату надання інформації, а також витребування від Адміністрації Державної прикордонної служби України інформацію відомості про перетин державного кордону України громадянином України [PERSON] за період з 01 січня 2019 року по дату надання інформації. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.03.2020 року цивільний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.09.2020 року витребувано докази від Кам`янської державної податкової інспекції Кам`янського управління Головного управління ДПС у Дніпропетровській області довідку (інформацію) про доходи [PERSON] , за період з 01 січня 2019 року по дату надання інформації, а також витребувано від Адміністрації Державної прикордонної служби України інформацію відомості про перетин державного кордону України громадянином України [PERSON] за період з 01 січня 2019 року по дату надання інформації. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача - адвокат Пипа А.О. в судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі просила їх задовольнити, взявши до уваги інтереси всіх дітей позивача (двох малолітніх синів), встановлений ст.183 СК України розмір аліментів на двох дітей в розмірі однієї третини заробітку платника аліментів, відсутність у позивача офіційного працевлаштування і постійного доходу, наявність на утриманні вагітної дружини та непрацездатних батьків, а також покладення обов`язку утримання дитини на обох батьків. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явилася, заперечувала проти заявлених позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Овчаренко О.М. в судове засідання з`явилася, заперечувала проти заявлених позовних вимог. Наголошувала на тому, що враховуючи принципи розумності, справедливості та рівності сторін, а також те, що законодавством передбачено необхідність фінансової підтримки дитини зі сторони обох батьків, а також розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом на дитину відповідного віку, не доведення позивачем погіршення його матеріального стану після ухвалення рішення про стягнення аліментів, просила відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяви про розгляд справи за її відсутності, просила винести рішення відповідно до чинного законодавства (а.с.88, 139). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі [PERSON] з 21.06.2008 року (а.с.59) рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано (а.с.6 оберт). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). 28 листопада 2019 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська винесено судовий наказ по цивільній справі № 209/3724/19, згідно якого з нього, [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.11.2019 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). З 07.03.2015 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Від шлюбу вони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Згідно судового наказу Дніпровського районного суду по цивільній справі № 209/3870/19 від 05 грудня 2019 року з нього, [PERSON] стягуються аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 21 листопада 2019 року до досягнення віку повноліття (а.с.11). Згідно наданих суду матеріалів, виконавче провадження, щодо стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання сина на користь відповідача [PERSON] відкрито 16.01.2020 року. Виконавче провадження за заявою відповідачки [PERSON] про стягнення з позивача аліментів на утримання сина було відкрито 02.03.2020 року (а.с. 60). Згідно копії довідки про реєстрацію та склад сім`ї № 1/8773 від 09.06.2020 року позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом із ним за даною адресою зареєстрований син [PERSON] , [INFO] (а.с.98). В судовому засідання було встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зараз перебувають у шлюбних відносинах, мешкають разом та відповідач [PERSON] перебуває у стані вагітності, що підтверджується копією обмінної карти (а.с.100-101) Згідно акту про проживання КП КМР «УКОЖФ» від 10.06.2020 року, відповідач [PERSON] дійсно фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.99). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 17 січня 2020 року позивачу [PERSON] була подарована 2/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.61). Згідно наданого суду Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, витягу щодо перетинання державного кордону України гр. [PERSON] , встановлено, що позивач протягом періоду часу з лютого 2019 року по липень 2020 року кілька разів перетинав державний кордон України з Польщею, перебуваючи за кордоном протягом місяця -двох місяців у різні періоди (а.с.144). Згідно наданих суду матеріалів, малолітній [PERSON] , [INFO] , має хронічний діагноз з народження нейральна енцефалопатія 2 степеня, на сьогодні - 1 ступеня, в динаміці стоїть діагноз внаслідок перенатального ураження центральної нервової системи у вигляді спастичного парапарезу, акцент праворуч, що підтверджується копією витягу з амбулаторної карти (а.с.115-121, 123-131). За рекомендацією лікуючого лікаря, [PERSON] займається футболом в ФК «Надія», що підтверджується довідкою за вих.№34 від 10.09.2020 року (а.с.132). Згідно змісту позову, при зверненні до суду з заявами про видачу судового наказу про стягнення аліментів, відповідачки не зазначали, що їм відомо про наявність у нього ще однієї дитини яка знаходиться на його утриманні, що погіршило його матеріальний стан, оскільки алмінати стягуються із нього у розмірі, який перевищує розмір аліментів, встановленийст.183 СК України розмір аліментів на двох дітей в розмірі однієї третини заробітку платника аліментів. Додатково зазначає, що він не може знайти постійну роботу, вимушений половину грошей, які заробляє при тимчасовому працевлаштуванні, віддавати на утримання двох дітей, не маючи змоги придбати для себе самі необхідні продукти харчування та предмети побуту. Крім того, його батьки: [PERSON] та [PERSON] є непрацездатними, в силу віку мають тяжкі захворювання та потребують його допомоги на придбання медпрепаратів і він надає матеріальну допомогу, купує ліки. Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Частинами 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ від 27.02.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 року по справі № 194/629/17, при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й інші норми щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Як зазначено в позовній заяві, стягнення з позивача аліментів на користь відповідачів в загальному розмірі 1/2 частини його доходів ставить позивача у тяжке матеріальне становище, він повинен витрачати кошти на своє утримання, допомагати хворим батькам. Проте, відповідно до положень ст. 43 ЦПК України позивачем під час судового розгляду даної справи не були надані докази на підтвердження цих обставин, а саме не надано доказів на підтвердження розміру сукупного доходу сім`ї, отримуваної його батьками пенсії, наявність чи відсутність інших працездатних дітей, що надають допомогу його батькам, виписки із медичних карток батьків позивача датовані ще станом на 2018-2019 роки. До того ж в судовому засіданні встановлено, що сімейний стан позивача не змінився, він мешкає однією сім`єю з відповідачем [PERSON] , перебуває з нею у шлюбних відносинах та разом виховує та утримує сина [PERSON] , 2015 р.н. Суд відхиляє доводи позивача про те, що зараз він не має стабільного заробітку, оскільки він є працездатною особою, обставини щодо значного погіршення матеріального становища позивача судом не встановлено та матеріали справи не містять, розмір аліментів, які стягуються на двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] не перевищує встановлений законом загальний розмір відрахувань із доходу позивача, встановлений статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження», а також ураховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження зміни майнового стану, погіршення здоров`я після винесення судових рішень про стягнення аліментів, які б стали підставою для зменшення розміру аліментів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, тому у задоволенні позову має бути відмовлено у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, судовий збір відшкодуванню не підлягає та покладається на позивача. Вирішуючи заявлені відповідачем [PERSON] вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. На підтвердження витрат на правову допомогу відповідач [PERSON] надала договір про надання правової допомоги № 27-05/20 від 27.05.2020 року, Додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 29.05.2020 року, Акт виконаних робіт №1 до Додатку №1 від 27.05.2020 р. про надання юридичних послуг, відповідно до яких витрати на правову допомогу складають - 4000 грн., які були сплачені відповідачем [PERSON] адвокату Овчаренко О.М., які відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з позивача.

Outcome: approved