Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з вимогою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 14.12.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №68. За час перебування в шлюбі в подружжя народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . В позовній заяві зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим оскільки відповідач не піклувалася про створення нормальних сімейних стосунків, не дбала про матеріальне забезпечення, взаємоповагу один до одного, а навпаки, її ставлення до сім`ї призвело до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, а тому переконаний, що сенсу підтримувати сімейні відносини немає та вважає, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливі.. ІІ. Процесуальні рішення в справі. Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І.М. від 30.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. ІІІ. Позиції сторін. У зв`язку з неможливістю подальшого спільного проживання в шлюбі позивач [PERSON] просить укладений у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області між ним та [PERSON] шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в поданій позовній заяві просить розгляд справи проводити в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, миритися не бажає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, суду подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позов визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання у відсутності сторін по справі на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 14.12.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №68, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 14.12.2013 року. За час перебування в шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №02 та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №01. Сторони по справі спільного господарства не ведуть, сумісне проживання остаточно припинено, шлюб носить формальний характер, позивач настоює на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони миритися не бажають. V. Джерела права й акти їх застосування. В Постанові Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України) Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та сторони миритися не бажають, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до збереження шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. VІ. Висновки за результатами розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач та відповідач миритися не бажають і збереження шлюбних відносин суперечить їх інтересам, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї неможливе та суперечитиме інтересам кожного з подружжя.

Outcome: approved