Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Маріупольський міський центр зайнятості звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 11599,99 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 15.06.2016 року після звернення [PERSON] до центру зайнятості йому було надано статус безробітного та ознайомлено з правами та обов'язками зареєстрованого безробітного. Під час перебування на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості відповідач з 28.07.2016 року виконував роботу за трудовим договором в ТОВ «ДТЕК Енерго», на підставі чого мав роботу та зайнятість, відносився до зайнятого населення, внаслідок чого не мав права перебувати на обліку в центрі зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю. Відповідач отриману допомогу добровільно не повернув. У зв'язку із цим, посилаючись на положення п.2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», статтю 1166 ЦК України просить стягнути незаконно одержану допомогу по безробіттю за період виплати з 01.08.2016 року по 13.11.2016 року в сумі 11599,99 грн. Представник позивача Носуленко О.І., який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення, про що надав заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 15.06.2016 року [PERSON] звернувся із заявою до Маріупольського міського центру зайнятості про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, в якій вказав, що ознайомлений із правами та обов'язками, передбаченими даними законами. Згідно із наказом № НТ 160615 від 15.06.2016 року відповідачу було надано статус безробітного з 09.06.2016 року. Наказом № НТ 160616 від 16.06.2016 року відповідачу була призначено допомогу по безробіттю з 16.06.2016 року по 10.06.2017 року та розпочата йому виплата. Згідно із наказом № НТ 161114 від 14.11.2016 року відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію з 14.11.2016 року. На підставі вказаних наказів міського центру зайнятості [PERSON] перебував на обліку в центрі зайнятості як безробітний та отримував допомогу по безробіттю. Маріупольським міським центром зайнятості в порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним шляхом звіряння даних, які були підставою для призначення матеріальної допомоги, було проведено перевірку та складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №245 від 26.07.2017 року, згідно із яким встановлено, що в період з 01.08.2016 року відповідач працював на посаді провідного спеціаліста відділу моніторингу контролю та обліку витрат по логістиці в ТОВ «ДТЕК Енерго» на умовах трудового договору, що підтверджується інформацією, наданою ТОВ «ДТЕК Енерго». Про вказаний факт працевлаштування відповідач міський центр зайнятості не повідомив, що свідчить про не зазначення ним всіх обставин, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю. Статтею 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Згідно довідки із Маріупольського міського центру зайнятості від 16.08.2017 року відповідач за період з серпня 2016 року по листопад 2016 року отримав допомогу по безробіттю в загальному розмірі 11599,99грн. З метою досудового врегулювання питання про добровільну сплату незаконно отриманих коштів, на адресу відповідача було направлено лист № 10-5762 від 16.08.2017 року про необхідність добровільного повернення коштів, сплачених як допомога по безробіттю на рахунок центру зайнятості. Станом на день винесення рішення, допомога по безробіттю відповідачем не сплачена. Згідно з ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані у встановленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ч. 3 ст. 36 наведеного закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. З огляду на те, що даний спір є цивільно-правовим, що також підтверджується висновками Верховного суду України в постанові від 22.09.2015 року у справі №21-1884а15, тому до спірних правовідносин мають застосовуватися загальні положення відшкодування шкоди, передбачені главою 82 Цивільного кодексу України. Згідно статті 1166 Цивільного кодексу майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахування вказаних положень відповідач має відшкодувати реальну вартість втраченого майна, тобто компенсувати саме той розмір витрат, які поніс позивач внаслідок неправомірних дій відповідача. Позивачем було доведено представленим власним розрахунком розмір завданої шкоди в сумі 11599,99 грн., який підлягає стягненню з відповідача. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі даної позовної заяви, то витрати по його сплаті в сумі 1600 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved