Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог. У жовтні 2020 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Тулинської сільської ради Миронівського району Київської області, Колективного сільськогосподарського підприємства імені Гагаріна про визнання права на земельний пай, посилаючись на те, що в 1989 році його прийнято в члени колгоспу імені Гагаріна села Тулинці Миронівського району Київської області. Згідно архівної довідки виконкому Тулинської сільської ради Миронівського району Київської області від 30 липня 2020 року № 10 колгосп імені Гагаріна села Тулинці Миронівського району Київської області реорганізовано в КСП імені Гагаріна, яке є правонаступником колгоспу імені Гагаріна села Тулинці Миронівського району Київської області. 28 грудня 1994 року КСП імені Гагаріна села Тулинці Миронівського району Київської області отримало Державний акт на право колективної власності на землю. Під час складання списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), його було включено до списку-додатку до Державного акту на право колективної власності на землю за №36. Але не було видано сертифікат на право на земельну частку (пай). Посилаючись на Указ Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року, позивач просить задовольнити його вимоги та визнати за ним право на земельний (пай) середнім розміром 4,01 га в умовних кадастрових гектарах в КСП імені Гагаріна села Тулинці Миронівського району Київської області по Тулинській сільській раді Миронівського району Київської області. ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 5 жовтня 2020 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 3 листопада 2020 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. У судове засіданні позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Тулинської сільської ради Миронівського району Київської області, у судове засідання не з`явився, сільський голова Золотоверха Л.І., надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без представника сільської ради, з позовом згідні. Представник Колективного сільськогосподарського підприємства імені Гагаріна у судове засідання не з`явився, сільський голова Тулинської сільської ради Миронівського району Київської області Золотоверха Л.І. надала до суду довідку, в якій вказала, що КСП імені Гагаріна припинило свою діяльність, але не ліквідоване. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. IV. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 1989 року по 25 січня 1995 року працював в колгоспі імені Гагаріна села Тулинці Миронівського району Київської області, що підтверджується трудовою книжкою та архівною довідкою, виданою виконкомом Тулинської сільської ради Миронівського району Київської області №11 від 30 липня 2020 року (а.с.10,12). Згідно архівної довідки виконкому Тулинської сільської ради Миронівського району Київської області №10 від 30 липня 2020 року, колгосп імені Гагаріна реорганізовано в КСП імені Гагаріна, протокол №1 від 19 лютого 1996 року. КСП імені Гагаріна є правонаступником колгоспу імені Гагаріна села Тулинці (а.с. 14). 28 грудня 1994 року Колективне сільськогосподарське підприємство імені Гагаріна села Тулинці Миронівського району Київської області отримало Державний акт на право колективної власності на землю. [PERSON] було включено до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства під № 36, що підтверджується Державним актом та додатком №1 до Державного акта (а.с. 16-19). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Тулинської сільської ради Миронівського району Київської області № 02-33/49 від 30 липня 2020 року, землі запасу виділені для розпаювання по Тулинській сільській раді є в наявності (а.с. 13). Листом сільського голови Тулинської сільської ради Миронівського району Київської області, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду та визнати за ним право на земельну частку (пай), оскільки він не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) (а.с. 22). Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року, який діяв на час розпаювання земель колективної власності, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі на місцевості і одержання документа, що посвідчує це право. Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю». Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно роз`яснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай). Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Оскільки позивач [PERSON] на час одержання колективним сільськогосподарським підприємством імені Гагаріна села Тулинці Миронівського району Київської області державного акта на право колективної власності на землю, станом на 28 грудня 1994 року був членом даного КСП, то він мав право на земельний пай і на його ім`я безпідставно не видано сертифікат на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Згідно ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав ( п. а ч. 3 ст. 152 ЗК України). Оскільки право позивача на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП імені Гагаріна села Тулинці Миронівського району Київської області було порушено, суд виходячи з принципу земельного законодавства щодо забезпечення рівності права власності на землю громадян, що визначено п. б) ч. 1 ст. 5 ЗК України, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача шляхом визнання за ним право на земельний пай, середнім розміром 4,01 га в умовних кадастрових гектарах в Колективному сільськогосподарському підприємстві імені Гагаріна села Тулинці Миронівського району Київської області по Тулинській сільській раді Миронівського району Київської області, що буде підставою для виділення йому в натурі (на місцевості) земельної ділянки, як власнику земельної частки (паю). З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved