Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що він є власником земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку по [ADDRESS] , а відповідач є власником сусідньої земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку [ADDRESS] . Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 15 вересня 2017 року задоволено його позов та зобов`язано відповідача звільнити і привести до стану, придатного до використання за цільовим призначенням, частину земельної ділянки площею 0,0001 га, розташованої по [ADDRESS] , яка згідно плану земельної ділянки є накладеною на належну йому земельну ділянку. Вказане рішення набрало законної сили 14 листопада 2017 року з дати постановлення ухвали Апеляційного суду Київської області про відхилення апеляційної скарги відповідача. Зазначене рішення суду перебувало на виконанні в Миронівському районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції Київської області з 12 січня 2018 року. Не дивлячись на направлені державним виконавцем вимоги про необхідність виконання рішення суду, воно відповідачем не виконане. Вважає, що невиконання рішення суду є протиправними діями відповідача, що свідчать про зневагу до закону, органів влади, оточуючих людей, до нього особисто, членів його сім`ї та близьких родичів, принижує його честь та гідність, завдає йому великої моральної шкоди. Вказана шкода полягає в тому, що внаслідок незаконного заволодіння частиною його земельної ділянки відповідач позбавила його можливості користуватися своїм майном - землею та колодязем, з якого навіть демонтовано пристрій для витягування води (корбу). Відповідач грубо та цинічно порушила його права, принизила його честь та гідність, завдала йому сильних душевних страждань та змусила страждати членів його сім`ї та близьких родичів. Зокрема його донька з чоловіком та п`ятирічним сином, що проживають у житловому будинку по [ADDRESS] , не можуть брати з колодязя воду для власних потреб, тривалий час змушені були купувати питну воду чи носити воду з інших місць. При цьому потерпав його онук, що завдавало йому особливих страждань. Тривалий судовий процес та невиконання рішення суду сильно погіршили стан його здоров`я. Він має захворювання нервової системи, серцево - судинної системи, шлунково - кишкового тракту, жовчного міхура, йому встановлена інвалідність третьої групи довічно та заборону на роботу із значним психо - нервовим та фізичним навантаженням. Участь у тривалому судовому процесі, слухання в якому неодноразово переносилися з вини відповідача, потребувала від нього значних сил і нервового напруження, затрат особистого часу, зміни звичного способу життя. Цинічна та зухвала поведінка відповідача під час судових засідань та поза межами суду призвели до різкого погіршення стану його здоров`я, що супроводжувалося приступами тахікардії, тривогою, підвищенням артеріального тиску, періодичним головним болем, відчуттям дискомфорту в черевній порожнині, зниженням пам`яті та працездатності, порушеннями сну та загальною слабкістю. В зв`язку з чим він 27 листопада 2017 року по 11 січня 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ КОР «Київське обласне психіатрично - наркологічне медичне об`єднання». Після виписки з лікарні його сподівання про те, що відповідач виконала рішення суду і звільнила захоплену частину земельної ділянки не виправдалися. Навпаки відповідач встановила нову огорожу, захопивши при цьому ще більше належної йому землі та фактично повністю перекривши йому доступ до колодязя. Такі дії відповідача негативно позначаються на стані його здоров`я, він відчуває постійний біль, нервові переживання, стривоженість і дискомфорт. У нього часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість внаслідок чого страждає не тільки він, а і його рідні, близькі та знайомі люди. Через його страждання погіршився також стан здоров`я його дружини, яка є інвалідом другої групи. Вона разом з донькою, зятем та малолітнім онуком переживають за стан його здоров`я, що створює для нього нестерпний біль та душевне занепокоєння та ще більше впливає на стан його здоров`я. Він змушений приймати ліки та препарати для його покращення та підтримання. Його непокоять постійні неврози, які проявляються тривогою, страхом та нездатністю в повній мірі зосередитися на основних питаннях його життя, що суттєво вплинуло на стосунки з оточуючими людьми і призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків. Завдану йому відповідачем моральну шкоду, виходячи із принципів достатності та справедливості, він оцінює в 50 000 гривень, просив стягнути вказану шкоду з відповідача. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О. від 28 серпня 2018 відкрито провадження у справі. Ухвалою Миронівського районного суду від 25 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року за клопотанням відповідача зупинено провадження у справі. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року провадження у справі поновлено. Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позов до суду не подала. 2 жовтня 2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якої ним отримано відзив 29 вересня 2018 року. У відповіді на відзив позивач заперечив проти доводів відповідача про неотримання нею вимог державного виконавця про виконання рішення Миронівського районного суду від 15 вересня 2017 року. Стверджує, що відповідач свідомо ігнорує вказані вимоги та свідомо не виконує рішення суду про звільнення належної йому зайнятої частини земельної ділянки. Вказав, що доводи відповідача про наявність альтернативних способів отримання ним води через пробурену свердловину є попранням норм та правил поведінки людини в суспільстві, адже колодязь належить йому. Причиною буріння свердловини була поведінка відповідача по захопленню належного йому колодязя. Заперечив проти доводів відповідача про перебування його з 27 листопада 2017 року по 11 січня 2018 року на плановому лікуванні, оскільки перебував на лікуванні в зазначений період в зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я через цинічну та зухвалу поведінку відповідача та участь у довготривалому судовому процесі, слухання по якому неодноразово переносилися з вини відповідача, що потребувало від нього значних фізичних сил та нервового напруження, затрат особистого часу, зміни звичного способу життя. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, в поясненнях послався на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково суду пояснив, що моральна шкода йому спричинена діями відповідача, що полягали у зверненні її до суду з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами і він змушений був тривалий час здійснювати поїздки до Богуславського районного суду для участі в судових засіданнях. Крім того, відповідач позбавила сім?ю його доньки, яка проживає за адресою [ADDRESS] , можливості користуватися колодязем, 20% якого знаходиться на території належної йому земельної ділянки, не виконувала добровільно рішення суду щодо звільнення частини його земельної ділянки. В зв?язку з цим у нього погіршився стан здоров?я та відносини з сусідами, які робили йому зауваження щодо його претензій до відповідача. Пояснив, що він хворів і до 2016 року, раз на рік проходив профілактичне лікування, проте через тривалу напругу, пов`язану з конфліктом з відповідачем, у нього загострилися хронічні захворювання ЖКТ та захворювання пов`язані з нейроінфекцією. Також зазначив, що його дружина болісно переносила конфліктну ситуацію з відповідачем, підтримувала його, їздила з ним до Богуславського районного суду. А потім вона захворіла і він змушений був поєднувати догляд за тяжко хворою дружиною і поїздками в судові засідання, що також відобразилося на його здоров`ї. Також вказав, що відповідач, після судових засідань, принижувала його честь і гідність, надаючи коментарі причини звільнення його зі школи. Відповідач та представник відповідача позов не визнали. В наданих суду поясненнях представник відповідача зазначив, що криниця, про обмеження доступу до якої стверджує позивач, йому не належить, докази належності вказаної криниці йому на праві власності відсутні. Щодо стану здоров?я позивача, то за даними наданих позивачем документів він хворіє з 2000 року, доказів того, що [PERSON] має відношення до виникнення у нього хвороб чи їх загострення позивачем не надано. Також відсутня вина [PERSON] в тому, що розгляд справи в Богуславському районному суді тривав значний період часу з незалежних від відповідача причин. А на звернення до суду за захистом своїх прав чи законних інтересів, які [PERSON] вважала порушеними, вона мала право на підставі норм закону. Вважає недоведеними наявність моральної шкоди, та необґрунтованим її розмір. Фактичні обставини справи Судом встановлені такі фактичні обставини. Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки та житлового будинку під номером [ADDRESS] . Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 15 вересня 2017 року у справі № 371/806/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки позов задоволено, зобов`язано [PERSON] звільнити та привести до стану, придатного до використання за цільовим призначенням, частину земельної ділянки площею 0,0001 га, розташованої по [ADDRESS] , яка є накладеною на земельну ділянку, належну [PERSON] . Зазначене рішення суду залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 листопада 2017 року та набрало законної сили. Вказані обставини підтверджується даними рішення Миронівського районного суду Київської області від 15 вересня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Київської області від 14 листопада 2017 року у справі № 371/806/17 (а.с. 23-27). Постановою державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області Власової Ю.П. від 12 січня 2018 року відкрито виконавче провадження № 55516355 з виконання виконавчого листа № 371/806/17, виданого 20 грудня 2017 року на виконання судового рішення про зобов`язання боржника [PERSON] звільнити та привести до стану придатного до використання за цільовим призначенням, частину земельної ділянки площею 0,0001 га, розташованої по [ADDRESS] , яка згідно зведеного плану є накладеною на земельну ділянку, яка належить стягувану [PERSON] . Державним виконавцем під час виконання рішення суду сторонам виконавчого провадження направлялися вимоги виконавця без номеру та дати та № 7885 від 11 червня 2018 року з вимогою бути присутніми 30 травня 2018 року та 27 червня 2018 року при вчиненні виконавчих дій із звільнення частини земельної ділянки площею 0,0001 га, розташованої по [ADDRESS] (а.с. 28, 29,30). За даними медичної документації, наданої позивачем до позовної заяви, він є пенсіонером по інвалідності довічно, має встановлену з 1 листопада 2011 року третю групу інвалідності довічно за загальним захворюванням, при якій йому протипоказана робота із значним психо - нервовим та фізичним навантаженням. З 27 листопада 2017 року по 11 січня 2018 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КЗ КОР «ОПНМО» зі скаргами на приступи, що супроводжуються тахікардією, тривогою, підвищенням артеріального тиску, періодичний головний біль, відчуття дискомфорту в черевній порожнині, зниженням пам`яті і працездатності, порушення сну, загальну слабкість. За даними виписки з історії хвороби, [PERSON] встановлено основний діагноз: наслідки нейроінфекції зі стійким, вираженим церебростенічним синдромом, помірними змінами особистості, а також супутній діагноз: зовнішня гідроцефалія, ДЕП - 2 ступеня, хронічний ерозивний гастродуоденит, ВСД по гіпертонічному типу, дискінезія жовчного міхура. Вказані обставини підтверджуються даними довідки до акта огляду МСЕК серії КИО-1 № 361430 від 1 грудня 2011 року (а.с. 15), пенсійного посвідчення № [NUMBER] , виданого 17 лютого 2012 року (а.с. 12), виписки з історії хвороби № 3354 від 11 січня 2018 року КЗ КОР «ОПНМО» (а.с. 17), даних ФЄГДС від 11 січня 2018 року (а.с. 16), консультативного заключення КЗ КОР «Київська обласна лікарня № 2» від 11 січня 2018 року (а.с. 19). Відповідно до даних довідки КЗ «Миронівський районний центр ПМСД» № 119 від 10 липня 2018 року, [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні з приводу: наслідки нейроінфекції зі стійким, вираженим церебростенічним синдромом, помірними змінами особистості, а також супутній діагноз:зовнішня гідроцефалія, ДЕП - 2 ступеня, хронічний ерозивний гастродуоденит, ВСД по гіпертонічному типу, хронічний калькульозний холецистит (а.с. 20). До складу сім`ї [PERSON] входить дружина [PERSON] , якій встановлено 2 групу інвалідності довічно та яка є постраждалою від наслідків аварії на ЧАЕС. Донька позивача [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються даними пенсійного посвідчення [PERSON] № [NUMBER] , виданого 29 вересня 2010 року (а.с. 13), посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1) № [NUMBER] від 17 грудня 2009 року з вкладкою № [NUMBER] (а.с. 14), свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС Миронівського райвиконкому Київської області 26 квітня 1989 року (а.с. 10), свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Киїській області 15 жовтня 2011 року (а.с. 11), довідки № 02-50/2124 виданої 10 липня 2018 року Миронівською міською радою (а.с. 21). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цією ж статтею визначено загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів. Частиною 2 статті 16 ЦК визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. За приписами статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до частини 1 статті 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя, честь, гідність і ділова репутація. Статтею 275 ЦК України визначено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Відповідно до статті 280 ЦК України , якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Зокрема, частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частинами 2-4 цієї норми визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної порушеннями як фізичній, так і юридичній особі розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5). Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. Так, у пункті 3 зазначеної постанови Пленуму ВСУ роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В пункті 9 цієї постанови Пленуму ВСУ зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до частини 1,6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На підставі частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 статті 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Проаналізувавши зміст долучених позивачем медичних документів та інших письмових доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачем вчинялися умисні протиправні дії, які призвели до погіршення стану здоров`я позивача та до його моральних страждань. Надана позивачем медична документація свідчить про те, що погіршення стану здоров`я та його перебування на стаціонарному лікуванні у зазначені ним періоди були пов`язані з наслідками нейроінфекції (інфекційного захворювання, яке викликається бактеріями, вірусами, грибками і характеризується локалізацією в центральній нервовій системі), а також хронічними захворюваннями. Пояснення позивача про те, що вказане погіршення здоров`я відбулося саме через тривалий судовий процес та поведінку відповідача в ньому, є лише припущенням, яке, за відсутності інших доказів, не може прийматись судом до уваги. Суд зазначає, що доказів тверджень позивача про протиправну поведінку відповідача під час розгляду справи № 371/806/17 Миронівським районним судом Київської області не надано. Як і доказів про стан чи результати виконання рішення суду по вказаній справі за наслідками виконавчого провадження. Також позивачем не надано доказів про наявність погіршення стану здоров`я та зміну звичного способу життя як його дружини [PERSON] , так і його доньки [PERSON] з онуком та зятем. Пояснення про ці обставини позивача, викладені в позовній заяві та надані в судовому засіданні без підтвердження їх іншими доказами не можуть слугувати належними доказами та прийматися судом. Висновки за результатами розгляду Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 № 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов такого висновку. Обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, заявлені позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не є доведеними. Позивачем не доведено протиправність дій відповідача та наявність дійсних втрат немайнового характеру внаслідок таких дій. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вказаного правила, судовий збір, сплачений позивачем, поверненню не підлягає.

Outcome: dismissed