Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Комунальне підприємство «Дирекція замовника» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги. Представник відповідача 2 просив задовольнити позов в частині позовних вимог до відповідача 1, оскільки відповідача 2 не проживає в квартирі за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 134/90. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково виходячи з наступного. Будинок, який знаходиться за адресою: Галицька, 134 в м. Івано-Франківську, в якому проживає [PERSON] згідно довідки КП «Дирекція замовника» від 11.09.2014 року (а.с.8), віднесено до переліку будинків, щодо яких позивач надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що підтверджується актом прийняття-передачі обєкта з управління в управління (на баланс) (а.с.7). Судом встановлено, що [PERSON] фактично проживає за адресою [INFO] та зареєстрований за адресою [INFO], що підтверджується наявним в матеріалах справи рішенням Колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано_Франківської області від 25.03.2013 року (а.с.55-59), в якому вказано, що у 2000 році у звязку із одруженням кімнату №90 в гуртожитку по вул.. Галицькій 134 було надано у користування [PERSON] Згідно з цим же рішенням визнано недійсним ордер №49, виданий [PERSON] на зайняття кімнати №90 у гуртожитку по вул. Галицькій 134 в м. Івано-Франківську. Відповідно до довідки про стан розрахунків за період з 01.04.2012 року по 18.09.2014 року (а.с.28-29) заборгованість по квартирі [ADDRESS], становить 4382,55 грн. Правовідносини, які виникли у сфері надання комунальних послуг, регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобовязання, установлених ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязань. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобовязання, установлених ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязань. За вимогою ч.3 ст.815 ЦК наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. В позовній заяві позивач звертає увагу суду на те, що відповідачі неодноразово ігнорували вимоги КП «Дирекція замовника» укласти договір про надання житлово-комунальних послуг. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі усного договору про надання житлово-комунальних послуг є зобовязанням, у якому, серед інших прав і обовязків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Оскільки, як встановлено судом, такі послуги позивачем надаються, відповідач приймає і використовує дані житлово-комунальні послуги, то договірні відносини між сторонами існують. Приписами ст..530 згаданого Кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення частково, в частині позовних вимог до відповідача [PERSON], оскільки він фактично проживає у вказаній квартирі. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 509, 901, 903 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: partial