Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Красносільська сільська рада Лиманського району Одеської області звернулась до суду з позовом в інтересах неповнолітньої [PERSON] [INFO] до [PERSON] про відібрання неповнолітньої дитини та передання її службі у справах дітей, як органу опіки та піклування для подальшого влаштування. Посилались на те, що на засіданні виконавчого комітету Красносільської сільської ради 17.08.2016 року було прийнято рішення № 129 про відібрання неповнолітньої дитят [PERSON] в її матері [PERSON] Підставою для такого рішення стало те, що мати ні де не працює, безвідповідальна, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Мати не піклується про фізичний та духовний розвиток дочки, її навчанням, в звязку з чим дитина веде негідний спосіб життя, додому повертатися відмовляється у звязку з тим, що не може знайти спільної мови з матірю, неодноразово покидає постійне місце проживання, ночує у чужих людей. В звязку з чим, опікунська рада направила [PERSON] до комунального закладу «Одеський обласний притулок для дітей «Сонечко» м. Одеса вул. В.Стуса, 2 Б. В судовому засіданні представник Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області [PERSON] підтримала поданий позов, просила суд його задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у ньому. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову посилаючись на те, що не усі обставини викладені у ньому відповідають дійсності. Так зазначала, що деякий час вона не могла знайти роботу, але в даний час вона працевлаштувалась на постійній підставі реалізатором на ринку, обставини про її зловживання спиртними напоями перебільшені, оскільки вона не зловживає спиртними напоями, а дбає про свою родину у якій окрім доньки [PERSON] є ще двоє малолітніх дітей. Щодо відносин із [PERSON], то дійсно дівчинка почала гірше навчатися, проявляє неслухняність, інколи тікала з дому, ночувала у подруг, повідомляючи їй через соціальні мережі Інтернету про те, що з нею усе гаразд. Після того, як [PERSON] потрапила до притулку, дівчинка змінила своє відношення і до неї та до своїх молодших брата та сестру, дуже сумує та хоче додому. Представник служби у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації [PERSON] підтримав поданий позов Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області, просив суд його задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у ньому. Прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури [PERSON] не підтримав поданий позов, заперечував проти його задоволення. Допитана у судовому засіданні неповнолітня [PERSON] пояснила суду, що дійсно певний час почала погано відвідувати школу, не слухатись матір, не хтіла допомагати по хатнім обовязкам та по догляду за молодшими братом та сестрою, ночувала у подруг, сама звернулась до опікунської ради, для її влаштування у притулок. Але після того, як вона потрапила до притулку вона переглянула свою поведінку та зрозуміла, що відношення її матері до неї не було негативним. В даний час вона сумує за мамою та родиною, просила суд повернути її додому. Розглянувши поданий позов, матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з такого. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що судовим розглядом справи не встановлено підстав для відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, а саме те, що відповідачка [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню [PERSON]; жорстоко з нею поводяться; є хронічною алкоголічкою або наркоманкою чи то вдається до будь-яких видів експлуатації дитини, чи то примушує її до жебракування та бродяжництва. Крім того, суд враховує думку неповнолітньої [PERSON], яка виявила бажання на повернення додому та засвідчила про те, що вона примирилась із матірю, переглянула своє відношення до навчання та сімейних обовязків. Відповідно до ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених\~пунктами 2-5\~частини першої статті 164\~цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сімї (особи) у разі здійснення такого супроводу. 2. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків.У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Згідно п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Відповідно до ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 164, 170, 171 СК Україним,

Outcome: dismissed