Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 1. 05 травня 2021 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про зменшення розміру аліментів. 2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він перебував в шлюбі з [PERSON] , [INFO] , з 10 травня 2017 року (зареєстрований Чернівецький міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області). [INFO] в шлюбі у сторін народився син - [PERSON] . Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 22.10.2020 р. шлюб між сторонами було розірвано. 10 листопада 2020 року суддею Шумського районного суду Тернопільської області Харлан М.В. видано судовий наказ про стягнення з позивача, [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.11.2020 р. та проводити до досягнення сином повноліття. Однак, при встановленні розміру аліментів судом не враховано, а заявницею не подано повну інформацію щодо наступного: 1. У позивача, перебуває на повному утриманні та проживає разом із ним неповнолітній син від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] 2. Разом із позивачем, проживає також його матір перед пенсійного віку - [PERSON] , [INFO] , вдова [PERSON] (батька позивача), який помер [INFO] . 3. Протягом 2019-2020 років позивач не мав постійного регулярного заробітку, хоча намагався вести підприємницьку діяльність. Внаслідок невдалої спроби розвинути власну справу позивач 15.01.2021 р. прийняв рішення припинити підприємницьку діяльність. Тому, на даний час і по сьогодні в пошуку постійного і регулярного доходу. Зазначені обставини свідчать про зміну матеріального стану позивача, наявність у нього батьківського обов`язку утримувати, виховувати, піклуватись про ще одного неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який постійно проживає із позивачем і перебуває на повному його утриманні, проживання разом з ними і його матері, про яку також постійно піклується і допомагає, оскільки його батько помер у 2019 році. Крім того, повідомляю суд про те, що не має у своїй власності рухомого майна, в тому числі автомобіля, будинку чи земельної ділянки, а лише засоби для щоденного проживання. Вищезазначені обставини справи свідчать про те, що у зв`язку перебуванням на утриманні позивача ще одного неповнолітнього сина від попереднього шлюбу, він зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище обох дітей, а відповідно сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою. Враховуючи наведене, позивач просить, зменшити розмір аліментів, що стягуються за судовим наказом, виданим 10 листопада 2020 року суддею Шумського районного суду Тернопільської області Харлан М.В., з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , документ № [NUMBER] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до розміру 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду та проводити до досягнення сином повноліття. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 21 травня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 11 червня 2021 року. 4. Ухвалою суду від 11 червня 2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 липня 2021 року. 5. В судове засідання позивач не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. 6. Відповідач у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Щодо задоволення позову заперечує. 7. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 8. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.07.2004 р. видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції слідує, що [INFO] народився [PERSON] , батьки якого: [PERSON] та [PERSON] . 9. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.08.2019 р. видане Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області стверджується, що [INFO] народився [PERSON] , батьки якого: [PERSON] та [PERSON] . 10. Згідно судового наказу судді Шумського районного суду Тернопільської області від 10.11.2020 р. [PERSON] , слідує, що із [PERSON] , [INFO] , стягується на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.11.2020 р. та проводити до досягнення сином повноліття. 11. Як вбачається із довідки № 556 від 11.02.2021 р. виданої КЖРЕП № 5 про те, що склад зареєстрованих в [ADDRESS] , такий: [PERSON] , [INFO] - власник, [PERSON] , [INFO] - дружина, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - внук. 12. Із свідоцтва про смерть cерії [NUMBER] від 04.10.2019 р., що видане Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області стверджується, що [INFO] помер - [PERSON] . 13. Як слідує із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповіді на запит у електронному вигляді від 15.02.2021 р., [PERSON] за період з І кварталу 2019 року по ІV квартал 2019 року сума доходів не нарахована. 14. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповіді на запит у електронному вигляді від 15.02.2021 р., [PERSON] за ІІІ квартал 2020 року та ІV квартал 2020 року нарахована та виплачена сума доходів складає 2294 грн. 15. Відповідно до довідки № 268 від 09.06.2021 р. виданої Шумською міською радою Тернопільської області вказується, що на підставі господарської книги № 12 особовий рахунок № [NUMBER] , склад зареєстрованих за адресою с. Обич такий: [PERSON] , [INFO] - заявник, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - мати. 16. Із довідки № 268 від 09.06.2021 р. виданої Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що [PERSON] - [INFO] , проживає в [ADDRESS] , з матір`ю, на утриманні у неї неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Умови проживання даної сім`ї задовільні. Дитина забезпечена всім необхідним для виховання дітей. 17. Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за ІV квартал 2020 року по І квартал 2021 року нарахована та виплачена сума доходів складає 19718 грн. 20 коп. ІV. Оцінка Суду. 18. Вимогами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 19. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 20. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 21. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 22. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 23. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 24. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 25. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 26. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 27. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року) 28. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 29. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 30. Згідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 31. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 32. В силу ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. 33. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 34. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 35. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. 36. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 37. Аналізуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. 38. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. 39. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. 40. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). 41. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. 42. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 43. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 44. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 45. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 46. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 47. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 ст. 182 СК України). 48. Посилання позивача на те, що на його утриманні перебуває неповнолітній син від попереднього шлюбу та мати передпенсійного віку не є підставами для зменшення розміру аліментів у розумінні ст.192 СК України. Крім того, відповідач є особою молодого віку, перебуває в працездатному стані. 49. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про відмову позивачу у задоволенні його позовних вимог, оскільки зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/8 на утримання неповнолітнього сина, на думку суду, є не розумним, суперечить нормам матеріального права. Суд вважає, що розмір стягуваних аліментів не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 50. Позивачем при подачі позову було сплачено 908 грн. судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові - на позивача. З цих підстав,

Outcome: dismissed