Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05.07.2017 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за №6756, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №DNH4KPI2905764 від 23.11.2006 за період з 23.11.2006 до 02.06.2017 у сумі 156 567 грн. 99 коп. та витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що на підставі виконавчого напису 20.07.2021 постановою державного виконавця Корнійчук Наталії Григорівни Дубенського відділу державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) (далі Дубенський ВДВС) відкрито виконавче провадження №66140636 (далі - виконавче провадження). З 22.02.2017 нотаріуси України не мають права вчиняти виконавчі написи щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами, що не посвідчені нотаріально. З моменту укладення кредитного договору 23.11.2006 і до моменту вчинення виконавчого напису 05.07.2017 минуло більше трьох років, до складу заборгованості входять і штрафні санкції, для яких строк позовної давності становить 1 рік, тому стягнення заборгованості за цей період через виконавчий напис суперечить ч.1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Не погоджується із розміром заборгованості, що не є безспірною. Крім того, відповідач не надсилав жодних повідомлень та вимог про усунення порушень зобов`язань. Нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. Про існування виконавчого напису дізнався лише 05.08.2021. Просить захистити його порушені права. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі За заявою позивача про забезпечення позову ухвалою від 10.08.2021 зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП №66140636. За клопотанням позивача ухвалою суду від 12.10.2021 витребувано в приватного нотаріуса Швеця Р.О. засвідчені копії всіх матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення нотаріального напису від 05.07.2017 за № 6756, а також у Дубенського ВДВС матеріали виконавчих проваджень №54820622 та № 59380270, що надати суду до 08.12.2021. 26.10.2021 на виконання ухвали від Дубенського ВДВС надійшли матеріали виконавчих проваджень. Позивач просить розгляд справи провести у його відсутність та вимоги задовольнити. Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явилися, хоч були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Від відповідача не надійшло жодних заяв по суті, а 15-денний строк для надання відзиву з моменту отримання позовної заяви з додатками, встановлений судом, минув 13.10.2021. Про причини неявки відповідач та треті особи не повідомили, а отже суд розглядає справу за їх відсутності згідно п.1 ч.3 та ч.1 ст. 223 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 05.07.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем вчинено виконавчий напис №6756 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №DNH4KPI2905764 від 23.11.2006 за період з 23.11.2006 до 02.06.2017 у сумі 156 567 грн. 99 коп. та витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн. Кредитний договір не нотаріально посвідчений. Розрахунок заборгованості включає: тіло кредиту 6744,53 грн., за відсотками 52797,08 грн., пеня 89094,57 грн., штрафи (фіксована частина) 500 грн., штрафи (відсоток від суми заборгованості) 7431,8 грн. Державним виконавцем Дубенського ВДВС Корнійчук Н.Г. відкрито виконавчі провадження №66140636 згідно з постановою від 20.07.2021. Крім того, виконавче провадження №59380270 за цим же виконавчим написом відкривалось 19.06.2019 та було завершено в зв`язку з відсутністю майна та коштів боржника 26.07.2019, при цьому виклик виконавця [PERSON] не отримував: конверт повернувся. Копії виконавчих проваджень містяться в матеріалах справи. IV. Норми права, які застосував суд. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду України від 05.06.2017 в справі №754/9711/14-ц, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Згідно ст. 256 ЦПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п.1 ч.2 ст. 258 застосовується спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 266 ЦПК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За загальним правилом ч.1 ст. 261 ЦПК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно норми прямої дії ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат». Загальний строк позовної давності - три роки, за пенею, штрафами - 1 рік з моменту порушення чи коли банк міг довідатись про порушення зобов`язання, натомість у виконавчому написі стягнуто заборгованість за період в 3844 дні, тобто понад 10,5 років. Крім того, стягнуто заборгованість і за штрафами, і за пенею, що є санкціями за порушення одного зобов`язання, тобто має місце подвійне притягнення до юридичної відповідальності всупереч ст. 61 Конституції України. Суд робитьвисновок, що вимога відповідача не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису, що є достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, суд задовольняє позов. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 908 грн та 454 грн. за подачу заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved