Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що від спільного шлюбу з відповідачем має дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення суду з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 серпня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Зазначила, що [INFO] старший син досяг повноліття, але продовжує навчатися у школі. Відповідач проживає окремо, з нею майже не спілкується, а тому дійти згоди щодо утримання дітей дуже важко, кошти надає у разі крайньої потреби. Посилаючись на ч.3 ст.183 Сімейного кодексу України просить визначити аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частки заробітку. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 17.02.2020 року відкрив провадження по вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 05 березня 2020 року розгляд справи відкладався для надання часу відповідачу для подачі відзиву. Відповідач, у запропонований судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Як вбачається із матеріалів справи, сторони із 22.12.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Від вказаного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с.5) та малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Новозаводський районний суд м. Чернігова рішенням від 16.11.2018 року стягнув з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 серпня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а також стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30 серпня 2018 року до [INFO] включно (а.с.7-10). Як вбачається із копії паспорту громадянина України [PERSON] [INFO] виповнилося 18 років (а.с.12). Згідно довідки №8 від 22.01.2020 року [PERSON] навчається в 11-Б класі в Чернігівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №20 (а.с.11). Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 22.01.2020 року позивач разом з дітьми зареєстрована на [ADDRESS] (а.с.18). Позивач не працює (а.с.15-17). Позивач перебуває на обліку в УПСЗН Новозаводської у м. Чернігові раді та отримує допомогу при народження дитини у розмірі 860 грн (а.с.33). Відповідач проживає окремо, що підтверджується довідкою Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області №31 від 07.02.2020 року (а.с.25). Відповідач [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення (а.с.21). Сторони доказів про наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна у їх власності суду не надали. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Відповідно до частини 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 3 статті 183 СК України регламентовано, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто із батьків не звернувся до суду із позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. У такому разі обставинами, якими одержувач аліментів повинен керуватися при зверненні до суду є обставини, які визначені статтею 192 СК України щодо матеріального і сімейного стану платника аліментів. При цьому перелік обставин, які можуть слугувати підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, при зверненні до суду одержувач аліментів повинен обґрунтовувати позовні вимоги виключно поліпшенням матеріального стану платника аліментів, а не досягненням найстаршою дитиною повноліття, разом з тим, позивач [PERSON] на такі обставини, як підставу свого позову, не посилалася. Відповідно до положень частини 1, 3, 4 статті 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно частини 1 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до положень частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів щодо зміни сімейного та майновий стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось, суду не надано. За таких обставин позов [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини задоволенню не підлягає. V. Розподіл судових витрат Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Також, згідно з пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №572/2088/17 (провадження №61-12842св18), Закон не містить жодних обмежень для учасників бойових дій щодо предмета судового захисту порушених прав. Відповідач [PERSON] є учасником бойових дій. Частиною першою статті 141 ЦПК України закріплено правило, за яким судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ураховуючи, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, крім цього, звільнення позивача та відповідача від сплати судового збору, суд дійшов висновку про необхідність компенсувати судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн 80 коп за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed