Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Мешканці гуртожитку по вул.. Пирогова , 4 міста Сарни Рівненської області в особі [PERSON] звернулись до суду з позовом про визнання ордеру на приміщення холу першого поверху гуртожитку , який був виданий відповідачу [PERSON], недійсним з поверненням вказаного приміщення у спільне користування. Оскільки протокол загальних зборів мешканців гуртожитку за вказаною адресою від 12. 05. 2015 року , яким [PERSON] було довірено представництво інтересів в суді , не є документом , що надає такі права , позивачем у справі визначено [PERSON] та [PERSON], яка нотаріально посвідченою довіреністю від 23. 10. 2015 року , уповноважила [PERSON] представляти її інтереси в даній справі в суді. З позову вбачається , що в 2009 році з ініціативи керівництва ВАТ « Сарненський завод металевих технологічних конструкцій» , якому належав гуртожиток по вул.. Пирогова , 4 в м. Сарни Рівненської області , мешканців першого поверху було переселено на другий та третій поверхи , а перший поверх шляхом переділу коридорів загального користування було переобладнано в окремі дво - та трикімнатні квартири. Вказані квартири отримали нові мешканці , в тому числі і [PERSON], який на час проведення ремонтних робіт в квартирі , попросив у позивачів тимчасово покористуватись приміщенням холу ( вестибюль) на першому поверсі . Разом з тим , до 2012 року відповідач не повернув у спільне користування захоплене приміщення , натомість зібрав підписи мешканців квартир першого поверху про те , що вони не заперечують щодо надання приміщення холу у його користування. В подальшому мешканці гуртожитку звертались до органів місцевого самоврядування з питанням звільнення [PERSON] спірного приміщення , однак цей спір не було вирішено , а в липні 2014 року стало відомо про те , що на приміщення холу у [PERSON] є ордер . Оскільки приміщення холу першого поверху мешканцям гуртожитку , в тому числі і позивачам, необхідне для зберігання дитячих колясок , велосипедів та картоплі , просять визнати ордер , виданий [PERSON] керівництвом ВАТ « СЗМТК» , недійсним та повернути приміщення холу першого поверху гуртожитку площею близько 40 метрів квадратних у спільну власність мешканців гуртожитку. Заявою від 12. 05. 2015 року [PERSON] , діючи в інтересах мешканців гуртожитку , подала заяву про поновлення строку позовної давності , вказуючи на те , що причиною пропуску трирічного строку звернення до суду з позовом, передбаченого ст.. 257 ЦК України , є те , що до липня 2014 року вона та інші мешканці гуртожитку не знали про існування ордеру, яким [PERSON] було надано спірне приміщення . Підтримавши позовні вимоги в суді [PERSON], діючи також в інтересах [PERSON] , дала пояснення по суті позову , просить позовні вимоги задовольнити , визнавши ордер на приміщення холу в гуртожитку по вул.. Пирогова , 4 в м. Сарни , що виданий [PERSON], недійсним та повернути спірне приміщення у спільне користування . Також просить поновити строк звернення до суду , який було пропущено в зв»язку з відсутністю інформації про надання спірного приміщення відповідачеві на підставі ордеру , виданого ВАТ « СЗМТК» в серпні 2009 року. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав . Просить в задоволенні позовних вимог відмовити на тій підставі , що він на законних підставах 2009 отримав в користування приміщення холу на першому поверсі будівлі гуртожитку по вул.. Пирогова , 4 в м. Сарни , весь цей час відкрито використовує надане йому приміщення і тому просить застосувати строк позовної давності , що передбачено ч. 3 ст. 267 ЦК України, про що подав суду заяву від 23. 06. 2015 року. Ліквідатор ВАТ «СЗМТК» [PERSON], якого було залучено до справи в якості відповідача в зв»язку з ліквідацією товариства , в судове засіданні не з»явився , хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи , про причини неявки суд не повідомив , заяви про перенесення слухання справи на інший день суду не подав. Представник заінтересованої особи Сарненської міськради [PERSON] пояснила суду , що вважає позовні вимоги обґрунтованими , такими що підлягають до задоволення , оскільки відповідно до ст.. 58 ЖК України ордер може бути виданий тільки на вільне житлове приміщення міською радою , і аж ніяк не підприємством , якому належав гуртожиток. Також підтримала позицію позивачів частині поновлення строку звернення з позовом до суду , вказуючи на те , що про існування ордеру , яким [PERSON] керівництво ВАТ « СЗМТК» надало в користування приміщення холу, стало відомо лише в 2014 році під час перевірки звернення мешканців гуртожитку. Представник заінтересованої особи КП «Житлосервіс» - [PERSON],який був належним чином повідомлений про розгляд справи , до суду не з»явився , про причини неявки суд не повідомив , заяви про відклад справи суду не подав. Вислухавши пояснення сторін , представника Сарненської міськради , дослідивши письмові докази у справі , суд приходить до наступного . Відповідно до ст.. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ст. 59 ЖК передбачено , що ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. Судом встановлено , що відповідно до рішення засідання профкому ВАТ « СЗМТК» № 18 від 11. 08. 2009 року було надано згоду на виділення кімнати в сімейному гуртожитку заводу по вул.. Пирогова , 4 [PERSON] , а саме - кімнати № 17 та вестибюля. На підставі вказаного рішення було видано наказ № 155 а від 11. 08. 2009 року та 11. 08. 2009 року видано ордер на житлову площу в гуртожитку № 5 [PERSON], який перебував в трудових відносинах з ВАТ « СЗМТК» , а саме на кімнату № 17 та хол ( вестибюль ) площею 35,7 та 32, 6 метрів квадратних відповідно . Як вбачається з пояснень [PERSON] і не заперечується відповідачем [PERSON] , саме в 2009 році за рішенням керівництва ВАТ «СЗМТК» відбулось переселення мешканців кімнат першого поверху гуртожитку по вул.. Пирогова , 4 в м. Сарни на другий та третій поверхи . Перший поверх було переплановано , та створено вісім дво та трикімнатних квартир , які отримали працівники товариства, в тому числі і [PERSON] В той же час останньому було надано приміщення вестибюлю на цьому ж поверсі , в зв»язку з чим ним збирались підписи сусідів щодо погодження на надання йому вказаного приміщення з подальшою зміною його цільового призначення . Вказане підтверджується заявою за підписами наймачів кімнат першого поверху від 05. 08. 2009 року , яка долучена до матеріалів справи . Саме з 2009 року [PERSON] , отримавши в користування вказане приміщення вестибюля , використовує його на свій розсуд . Відповідно до рішення Сарненської міської ради № 298 від 07 червня 2011 року малосімейний гуртожиток по вул.. Пирогова , 4 в м. Сарни було прийнято у комунальну власність територіальної громади міста Сарни та передано на баланс та обслуговування КП « Житлосервіс». На замовлення Сарненської міської ради Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації 21. 01. 2012 року був виготовлений технічний паспорт на громадський будинок гуртожиток з по поверховим планом трьох поверхів. З по поверхового плану першого поверху вбачається , що на цьому поверсі є в наявності ізольовані квартири , які влаштовані за рахунок перепланування коридорів загального користування, та приміщення Ш, ІХ, V. Встановлено , що приміщення V є вестибюлем , яким з 2009 року користується [PERSON] і за яке сплачує комунальні послуги КП «Житлосервіс». Кімнати 9-1 та 9-2 , в яких проживають [PERSON] та [PERSON] знаходяться на другому поверсі вказаного гуртожитку. Суд погоджується з тим , що видача ВАТ « СЗМТК» в серпні 2009 року [PERSON] ордеру на приміщення вестибюля, яке не є житловим , було вчинено не у відповідності до ст. 58 ЖК України . Суд знаходить , що посилання [PERSON], яка також діє в інтересах [PERSON], котра є її матір»ю і з якою обидві проживають на другому поверсі вказаного гуртожитку після переселення їх з першого поверху в 2009 році , на те , що тільки в 2014 році стало відомо про видачу в 2009 році [PERSON] ордеру на спірне приміщення , не відповідають дійсності. Також суд розцінює як такі , що не відповідають дійсним обставинам справи пояснення представника Сарненської міської ради , якою ще в 2011 році приміщення гуртожитку було прийнято в комунальну власність громади та передано на баланс КП « Житлосервс» , про відсутність інформації щодо під ставності користування відповідачем спірним приміщенням . Відповідачеві [PERSON] з часу передачі гуртожитку на баланс КП «Житлосервіс» нараховувались та нараховуються відповідні платежі за участь в утриманні будинку та прибудинкової території , що свідчить про те , що підприємству відомо , хто і які приміщення у вказаному гуртожитку займає. Таким чином , суд приходить до висновку , що позивачам з 2009 року було відомо про перепланування першого поверху гуртожитку , оскільки саме в цьому році їх переселили поверхом вище , та про те , що приміщенням вестибюля на першому поверсі користується [PERSON] , тому підстав для поновлення строку звернення до суду з позовом про визнання ордеру недійсним немає , тим паче , що вимога про визнання ордера недійсним може бути заявлена протягом трьох років з дня його видачі, тобто з серпня 2009 року, а позов надійшов до суду в травні 2015 року. Натомість , з огляду на вказане та подану відповідачем [PERSON] заяву про застосування строку позовної давності , суд приходить до висновку , що у відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України суд має застосувати позовну давність при вирішенні даного спору та відмовити у позові в зв»язку з пропуском трирічного строку , визначеного ст.. 257 ЦК України. На підставі ст.58, ст.59 ЖК України , ст. ст. 256, 257, ч. 3,ч. 4 ст. 267 ЦК України ,

Outcome: dismissed