Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Кредитна спілка «Громада» звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що 22 листопада 2011 року та [PERSON] був укладений кредитний договір № 542, відповідно до умов якого, позичальник отримав кредит у розмірі 50 000 грн. зі сплатою 40 % річних від суми залишку кредиту з кінцевим терміном повернення до 22.11.2014 року. З метою забезпечення зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 542 від 22.11.2011 року, між Кредитною спілкою «Громада» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки № 542п, 542п, 542п/1, 542п/2, 542п/3, за умовами якого останні зобовязались відповідати перед кредитором в повному обсязі по зобовязаннях позичальника, як солідарні боржники. В звязку з тим, що [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала та станом на 16.02.2015 р. має заборгованість у розмірі 64930,64 грн., позивач просив стягнути солідарно з відповідачів вказану суму боргу та судові витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та пояснила, що кредит дійсно брала і отримала 46 000 грн. Не згодна з нарахованим індексом інфляції та 3 % річних, просила в цій частині позовних вимог відмовити. Заслухавши думку сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, 22 листопада 2011 року між Кредитною спілкою «Громада» та [PERSON] був укладений кредитний договір (далі - Договір) № 542, за яким позичальнику було надано кредит у розмірі 50 000 грн. з кінцевим терміном повернення до 22.11.2014 року. Пунктом 3.1 Договору передбачено, що плата за користування кредитом становить 40 % річних від суми залишку кредиту. Отримання [PERSON] коштів підтверджується видатковим касовим ордером від 22.11.2011 року на суму 50 000 грн. та власноручним підписом позичальника. Згідно п. 4.3.5-4.3.7 угоди, в обовязки позичальника входить дотримуватись встановленого графіку сплати по кредиту та процентам за його користування, використовувати кредит за цільовим призначенням та повернути його разом з процентами по закінченню строку дії договору. В порядку ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 542, відповідач не виконував прийняті на себе зобовязання та станом на 16.02.2015 року має заборгованість перед кредитною спілкою у сумі 64 930,64 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 42 525,79 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 13 769,97 грн., індекса інфляції за весь час прострочення 7 163,26 грн. та 3% річних 1 471,62 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, між Кредитною спілкою «Громада» та відповідачами 22.11.2011 року було укладено договори поруки №, № 542п, 542п, 542п/1, 542п/2, 542п/3, за умовами якого останні являються поручителями та беруть на себе обовязок відповідати перед позивачем по зобовязаннях позичальника [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктами 1.2, 1.3 ст. 1 договору поруки встановлено, що поручителі та позичальник відповідають як солідарні боржники та відповідають по зобовязаннях позичальника в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, оскільки передбачені умовами договорів та урегульовані нормами цивільного законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: approved