Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом, в якому, просить звільнити з-під арешту квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , накладеного постановою слідчого по ОВС СВ ПХО Оганнісян А.А. про накладення арешту від 11 листопада 2011 року. Також позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами. Вимоги позову [PERSON] обґрунтовує тим, що 17 листопада 2020 року на прилюдних електронних торгах «СЕТАМ» придбав квартиру [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 17 листопада 2020 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Горішним Є.В., зареєстрованим в реєстрі за № 847. Позивач вказав, що раніше квартира належала [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, державним реєстратором внесено запис про арешт нерухомого майна на підставі постанови слідчого по ОВС СВ ПХО Оганнісян А.А., реєстраційний номер обтяження 11861915 від 18 листопада 2011 року, що порушує його право володіння, користування та розпорядження приватною власністю. Аргументи учасників справи. Позивач та його представник надали заяви про підтримання позовних вимог, які просила задовольнити у повному обсязі. Представником відповідача Харківської обласної прокуратури подано суду відзив на позовну заяву, яким вона просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити. На обґрунтування доводів відзиву зазначено, що Харківська обласна прокуратура є неналежним відповідачем у справі, оскільки по кримінальній справі № 18110138 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 364 КК України, ухвалено вирок, який набув законної сили. Представником відповідача Департаменту реєстрації Харківської міської ради подано суду відзив на позовну заяву, яким вона просить визнати Департамент неналежним відповідачем і відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши про безпідставність та не аргументованість позовних вимог. В обґрунтування доводів відзиву вказано про відсутність підстав для залучення Департаменту реєстрації як співвідповідача, оскільки повноваження щодо реєстрації речових прав та обтяжень ним виконуються з 04 квітня 2016 року, тоді як державна реєстрація обтяження на нерухоме майно проводилась 18 листопада 2011 року. Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головного управління Державної фіскальної служби в Харківській області будь-яких письмових пояснень, заяв або клопотань суду не надано. Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надано суду письмові пояснення, в яких вказано, що зміст та обсяг повноважень управління не включає в себе відновлення порушеного права позивача. Також зазначено, що арешт, який просить зняти позивач, накладено органом досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року. Із закриттям кримінального провадження (кримінальної справи) втрачається легітимна мета арешту майна як втручання у конвенційне право особи на мирне володіння ним - збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження. Участь у справі сторін та інших учасників справи. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, надавши заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. У судове засідання представник відповідача Харківської обласної прокуратури не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. У судове засідання представник відповідача Департаменту реєстрації Харківської міської ради не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головного управління Державної фіскальної служби в Харківській області, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), не з`явився, у наданих суду письмових поясненнях просила розглянути за її відсутності. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Рух справи. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, яку призначено до судового розгляду по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2015 року, ухваленим у порядку КПК України (у редакції 1960 року) [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 70 КК України, та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на три роки, зі штрафом у розмірі 5 100,00 грн. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року [PERSON] звільнено від відбуття призначеного покарання. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2016 року [PERSON] звільнено від покарання за ч. 1 ст. 364 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, за ч. 1 ст. 263 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Згідно свідоцтва від 17 листопада 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 847, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Горішним Є.В., відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», статті 47 Закону України «Про іпотеку» та на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки, складеного приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. 16 листопада 2020 року, посвідчено, що [PERSON] , зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , належить на праві власності майно, що складається з однокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 31,3 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м., вартістю 266 000,00 грн., яке придбано [PERSON] за 266 000,00 грн., що раніше належало [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 05 вересня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костенко С.А., р/н 7709, зареєстрованого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 06 вересня 2006 року, реєстраційний номер майна: 12070147, номер запису: П-9-8264 в книзі 1. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 232851409, сформований 17 листопада 2020 року о 12:48:19 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Горішним Є.В., свідчить, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень, яка міститься у вказаному витязі, постановою слідчого по ОВС СВ ПХО Оганнісян А.А. від 11 листопада 2011 року накладено арешт на майно [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , обтяжувачем є Прокуратура Харківської області, реєстраційний номер обтяження 11861915 від 18 листопада 2011 року. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Отже, питання скасування арешту майна, накладеного до набрання чинності КПК України 2012 року, слід розглядати за правилами КПК України 1960 року. У постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (в редакції від 30 червня 1978 року № 5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. За частиною 2 статті 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для скасування реєстрації обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. За наведених обставин, суд дійшов висновку про поновлення порушеного права позивача та задоволення позову як такого, що ґрунтується на вимогах закону.

Outcome: approved