Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] звернувся до суду з заявою в якій прохає встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Левківка Старо-Костянтинівського району Хмельницької області, який помер [INFO] в м. Луганськ. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] в м. Луганську Луганської області помер його батько - [PERSON] , який за даною адресою проживав та був зареєстрований. Отримати свідоцтво про смерть у відділі реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, який розташований на підконтрольній українській владі території. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Інші процесуальні дії у справі 07 грудня 2021 року ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області заява [PERSON] залишена без руху. 08 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду о 08:00 год. 08 грудня 2021 року. Заявник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує. Заінтересована особа - надав лист з проханням розгляд справи провести без присутності представника відділу, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин. З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 21 травня 2008 року Жовтневським РВ УМВС України в Луганській області, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в с. Левківка Старо-Костянтинівського району Хмельницької області. Згідно відмітки в паспорті місце реєстрації з 22.12.1971 року [ADDRESS] (а.с. 11-12). Як вбачається з військового квитка [NUMBER] [PERSON] в графі - сімейний стан, зазначені сини [PERSON] , 1969 року народження, та [PERSON] , 1970 року народження (а.с.13). Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] має статус «Дини війни» (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.10). З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 18 грудня 1996 року Луганським РВ УМВС України в Луганській області, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м. Луганськ Луганської області Згідно відмітки в паспорті місце реєстрації м. Луганськ Луганської області (а.с. 7-8). Лікарське свідоцтво про смерть № 451, згідно з яким [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Луганськ, видано органом охорони здоров`я, що знаходиться на тимчасово окупованій території України (а.с. 4). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Левківка Старо-Костянтинівського району Хмельницької області, помер [INFO] в м. Луганськ. Місце державної реєстрації Жовтневий відділ запису актів цивільного стану Луганського управління юстиції, свідоцтво про смерть видане органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території України (а.с. 5). З договору-замовлення на організацію і проведення поховання вбачається, що 22 липня 2021 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] підписано договір про надання послуг на заховання [PERSON] в м. Луганськ 22.07.2021 р. о 13:00 год. (а.с. 6). ІV. Норми права. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду (ч.2 ст. 317 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державною фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 Глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 р., передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про смерть). Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть встановленого законодавством України зразка. V. Оцінка суду. Даючи оцінку допустимості наданих суду доказів, а саме документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України» передбачено, що будь-який акт виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі - встановлення факту смерті на окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду України з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Тобто, документи видані органами чи установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. Аналогічна позиція викладена в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 квітня 2016 року №9-1130/0/4-16. Оцінюючи надані заявником докази, суд враховує висновки Європейського суду з прав людини по справам «Кіпр проти Туреччини», «Мозер проти Молдови і Росії» у яких суд застосовуючи «намібійський виняток» зазначав, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території та становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року N 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Луганськ Луганської області належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті його батька [PERSON] на тимчасово окупованій території підлягає задоволенню. Та обставина, що [PERSON] помер [INFO] в м. Луганськ Луганської області на тимчасово окупованій території, підтверджена дослідженими у справі доказами. Розумних сумнівів щодо достовірності даної обставини у суду немає. За таких обставин, вимоги щодо встановлення факту смерті особі на тимчасово окупованій території підлягають задоволенню Відповідно до п.8) ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved