Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Концерн «МТМ» в особі Філії Концерну «МТМ» Комунарського району м.Запоріжжя звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води в розмірі 4497,82грн., та судового збору у розмірі 243,60грн., мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] проживає в житловому приміщенні в будинку, обладнаному системою центрального теплопостачання та є споживачем послуг теплової енергії. Відповідно до п.18 Правил про надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 розрахунковим періодом для сплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим і здійснюється на підставі особового рахунку. Відповідачем порушуються строки оплати, у зв'язку з чим за період з 01.01.2009 року по 01.02.2014 року утворилася заборгованість в сумі 4497,82грн. У зв'язку із наведеним просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по сплаті за теплову енергію у розмірі 4497,82грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позов частково, а саме - в межах строку позовної давності, в сумі 697,75грн. та суму судового збору, пропорційну сумі боргу, в сумі 243,60 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідачка є фактичним споживачем теплової енергії, у зв'язку з чим на неї відкритий особовий рахунок № [NUMBER]. Відповідачкою порушуються строки оплати послуг, що призвело до утворення заборгованості. За період з 01.01.2009 року по 01.02.2014 року утворилася заборгованість в сумі 4497,82 грн. Правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем у справі з приводу оплати наданих послуг з централізованого опалення регулюються Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, Цивільним Кодексом України. Закон України «Про теплопостачання» у ст.1 вказує, що теплопостачання (постачання теплової енергії) - це сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам; а споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст.24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносить послуги з централізованого опалення до комунальних послуг. Ст.16 вказаного закону передбачає що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх кількісні та якісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказує на права та обов'язки споживача, а саме: споживач має право одержувати послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.21 та 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець та виробник вказаних послуг зобов'язані укласти договір зі споживачем про умови надання житлово-комунальних послуг. Згідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що 26.06.2013 року Концерн «МТМ» звертався з заявою про видачу судового наказу до [PERSON] Ухвалою суду від 01.10.2013 року судовий наказ за заявою Концерну «МТМ» про стягнення з [PERSON] заборгованості від 11.07.2013р. було скасовано (а.с. 18). Концерн «Міські теплові мережі» у період з 01.01.2009 року по 01.02.2014 року надав відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення за адресою відповідача: [ADDRESS], на суму 4497,82грн. За вказаний період заперечень з боку відповідача на належну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на адресу Концерну «МТМ» не надходило. Відповідачка [PERSON] сплачувала вартість отриманих послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води не в повному обсязі, частково. Відповідно до ст.ст.67,68 ЖК України, наймачі ( власники) квартир зобов'язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] законні, обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Суд задовольняє заяву відповідачки про застосування позовної давності, виходячи з наступного. Відповідно до ст.265 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності відповідно до ч.1, ч.3 ЦК України переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач в письмовій заяві наполягає на застосуванні наслідків пропущення строку позовної давності. (а.с. 34). Згідно з розрахунком заборгованості відповідачем з січня 2009 року по лютий 2014 року оплата комунальних послуг не проводилася. З травня 2010 року оплата згідно квитанцій [PERSON] здійснювалася саме за поточний місяць, що не свідчить про визнання боргу за попередній період (а.с.35-50, 55-62). Позивач клопотання щодо поновлення строку звернення до суду не заявляв. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення. Отже за правилами ч.2 ст.264 ЦК України зверненням позивача 26.06.2013 року до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості перебіг позовної давності перервався. Згідно ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивача у межах строку позовної давності, а саме за період з 01.06.2010 року по 01.06.2013 року в розмірі 697,75 грн., сума заборгованості підтверджується повною інформацією по абоненту [PERSON] (а.с. 7-14). Відповідно ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 243,60 грн. - згідно з мінімальною ставкою судового збору при поданні позовної заяви майнового характеру.

Outcome: partial