Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У лютому 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до 1 Державного Пожежно-рятувального загону управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області про відшкодування шкоди, завданої трудовим каліцтвом. Позов мотивовано тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05 червня 1995 року (справа 2-954/95) було встановлено, що внаслідок нещасного випадку на виробництві позивач втратив працездатність в розмірі 80% та ухвалено стягувати з Управління пожежної охорони УМВС України в Сумській області на його користь суму втраченого заробітку щомісячно в розмірі 1924800 крб. до чергового переогляду. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 лютого 1996 року (№ 2-277/96 р) ухвалено стягувати з Управління пожежної охорони УМВС України в Сумській області на його користь суму втраченого заробітку, щомісячно 3600000 крб., до чергового переогляду або зміни розміру заробітної плати. Виплати проводились: Управлінням пожежної охорони УМВС України в Сумській області до 30 квітня 2003 року; 1 Державний Пожежно-рятувальний загін управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області з 01 травня 2003 року по 26 серпня 2018 року; Фонд соціального страхування України в Сумській області з 01 вересня 2019 року до теперішнього часу. 25 травня 2011 року позивачу встановлена 3 група інвалідності від трудового каліцтва з визначенням 60% втрати професійної працездатності без терміново. 1 Державний Пожежно-рятувальний загін управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області під час виплат по втраті працездатності [PERSON] здійснював розрахунок виходячи з розміру прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, станом на 1 січня відповідного року. Позивач не погоджуючись з таким розрахунками, просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати по втраті працездатності, за період з 2015 рік по 26 серпня 2018 рік, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати на той час в сумі 260299 грн. 50 коп. Короткий зміст відзиву Відповідач не погоджується з доводами позивача, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Свої заперечення мотивує тим, що відповідач повинен був звертатись до Фонду соціального страхування України, оскільки саме він проводить виплати по втраті працездатності завданої трудовим каліцтвом. Крім того, вказує, що розрахунок зроблений позивачем, а саме посилання його на статтю 1197 ЦК України, не відповідає рішенням Зарічного районного суду м. Суми, якими було встановлено розмір виплат. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Кондратенко С.Ю. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в розмірі 20555 грн. 88 коп. Суд вислухавши позивач, його представника, представника відповідача та дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судами Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05 червня 1995 року (справа 2-954/95) було встановлено, що внаслідок нещасного випадку на виробництві позивач втратив працездатність в розмірі 80% та ухвалено стягувати з Управління пожежної охорони УМВС України в Сумській області на його користь суму втраченого заробітку щомісячно в розмірі 1924800 крб до чергового переогляду (а.с. 6-7). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 лютого 1996 року (№ 2-277/96 р) ухвалено стягувати з Управління пожежної охорони УМВС України в Сумській області на його користь суму втраченого заробітку щомісячно 3600000 крб., до чергового перегляду або зміни розміру заробітної плати (а.с. 8). За змістом довідки огляду МСЕК серії 10 ААА № 644388 від 17 травня 2011 року [PERSON] при повторному огляді було встановлено 60 % стійкої втрати працездатності, у зв`язку із трудовим каліцтвом безтерміново, встановлена 3 група інвалідності (а.с. 9-10). Згідно листа 1 Державного Пожежно-рятувального загону управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області № 27 від 16 січня 2019 року виплата [PERSON] за період з 2105 року по 2018 рік нараховувалась та виплачувалась в розмірі 60 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня відповідного року (а.с.18), що підтверджується довідками 1 Державного Пожежно-рятувального загону управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області від 29 листопада 2017 рок № 737 та від 01 лютого 2019 року № 67 (а.с. 11-12). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Закон України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року, набув чинності з 24.11.1992 року. Цивільний Кодекс України від в редакції 2003 року набрав чинності 01.01.2004 року. Відповідно до ст. 455 ЦК УРСР 1963 року в разі заподіяння каліцтва або ушкодження здоров`я організація чи громадянин, відповідальні за шкоду, зобов`язані відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений ним внаслідок втрати або зменшення працездатності, а також відшкодувати витрати, викликані ушкодженням здоров`я. Суд звертає увагу на те, що правовідносини виникли у 1994 році (саме тоді було встановлено вперше втрата працездатності, згідно висновку МСЕК) і не є такими, що продовжують існувати після набрання ним чинності. Отже питання відшкодування позивачу заподіяної шкоди, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, регулюється ЦК України 1963 року та сума втраченого заробітку має визначатися за правилами на час виникнення спірних правовідносин, та при зміні законодавства не може визначається за новими нормами законодавства. Висновки суду за результатами розгляду позову. Враховуючи те, що позивачу відповідачем невірно виплачувались виплати у зв`язку з втратою працездатності, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а не з розміру заробітної плати пожежника, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, а саме з урахуванням фактично виплачених сум та беручи до уваги довідку про розмір посадового окладу пожежника 3 тарифного розгляду на період з 01 січня 2015 року по 31 серпня 2018 року, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 20555 грн. 88 коп.

Outcome: partial