Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Кролевецька центральна районна лікарня звернулася до суду через свого представника лікаря-фтизіатра [PERSON] з заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що [PERSON] хворіє на відкриту форму туберкульозу, що становить загрозу для оточуючого населення, потребує негайного лікування у зв'язку з погіршенням стану здоров'я та дуже поганими показниками обстежень. [PERSON] неодноразово був попереджений, ознайомлений з усіма наслідками не лікування. Кролевецька ЦРЛ виділила для транспортування хворого [PERSON] автомобіль, але хворий відмовився від госпіталізації та стаціонарного лікування в Шосткинському міжрайонному протитуберкульозному диспансері. Оскільки [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, лікар-фтизіатр Кролевецької ЦРЛ [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким примусово госпіталізувати [PERSON] до Шосткинського міжрайонного протитуберкульозного диспансера на три місяці. У судовому засіданні Тищенко О.М. підтримала заяву, просила суд задовольнити її в повному обсязі, посилаючись на те, що [PERSON] страждає тяжкою, важковиліковною формою туберкульозу, яка представляє загрозу як для нього так і для оточуючих; дана форма хвороби потребує лише лікування в умовах стаціонару. При цьому Тищенко О.М. пояснила, що на «Д» обліку [PERSON] перебуває з 2014 року, після звільнення з місць позбавлення волі. Під час перебування в колонії лікувався від туберкульозу. Після обстеження та проведення лабораторних досліджень 29 грудня 2014року були виявлені позитивні результати, встановлено, що має місце відкрита, заразна форма туберкульозу, виявлено розпад легенової тканини, що є небезпечно як для хворого так і для оточуючих. 29 січня 2015 року було виділено транспорт лікарнею для госпіталізації хворого, однак він, будучи в нетверезому стані, відмовився від лікування. Представник хворого [PERSON], його співмешканка - [PERSON], пояснила, що [PERSON], з яким вона перебуває в фактичних шлюбних відносинах, звертався в лікарню з приводу захворювання туберкульозом, йому було запропоновано пройти лікування в Шосткинському диспансері, він погодився. 28 січня 2015 року вона зібрала речі для [PERSON] з його згоди. Вранці 29.01.2015року вона пішла на роботу, а [PERSON], вживши спиртні напої зі своїми знайомими, не поїхав в лікарню в м. Шостка. З його слів, їй відомо, що він не бажає лікуватися в м. Шостка, оскільки там відсутні належні умови з точки зору дотримання порядку лікування самими хворими. Він чекає грошового переказу від батька з Німеччини, щоб пройти лікування в іншому лікувальному закладі. Представник Кролевецької міської ради Даценко І.А., як представник громади міста, підтримав заявлені вимоги Кролевецькою ЦРЛ, пояснив, що йому відомо, що хворий на туберкульоз [PERSON], становить загрозу для оточуючого населення, дана форма хвороби потребує лише лікування в умовах стаціонару. Відповідно до положень ч.1 ст.285 ЦПК України [PERSON] в судове засідання не викликався, адже за даними протитуберкульозного закладу, він становить загрозу розповсюдження туберкульозу. Суд, заслухавши пояснення представника Кролевецької ЦРЛ - Тищенко О.М., представника громади - Даценка І.А., а також [PERSON], дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно п.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначено, що туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують (п.13 ч.1 ст.1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз»). З висновку районного лікаря фтизіатра Кролевецької ЦРЛ (а.с.4), виписки з медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] (а.с.3) вбачається, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу та перебуває на обліку в Кролевецькому туб. кабінеті. Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов'язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно ч.1, 3 ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих на строк до трьох місяців. Згідно з мотивованим висновком лікаря-фтизіатра Кролевецької ЦРЛ [PERSON] від 02 лютого 2015 року [PERSON] являє собою загрозу для оточуючого населення, потребує негайної ізоляції та негайного лікування у зв'язку з погіршенням стану здоров'я та дуже поганими показниками обстежень, що становить смертельну загрозу для хворого (а.с.4). Від госпіталізації, запропонованої адміністрацією Кролевецької ЦРЛ [PERSON] відмовився, про що було складено акт (а.с.5). Зважаючи на те, що [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу він підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу. Відповідно до ст.ст. 1, 11, 20, 25 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз»,

Outcome: approved