Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Із позовною заявою про визнання права власності на спадщину за заповітом до суду звернувся [PERSON]. Позов мотивований тим, що позивач не може успадкувати спадкове майно, так як відсутні правовстановлюючі документи. Позивач в судове засідання не зявився, але попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, судові витрати з відповідача просить не стягувати. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Козелецького району, Чернігівської області у судове засідання не зявився, але попередньо надав суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без участі представника сільської ради. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ч. 2 ст.. 247 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. 29 вересня 2002 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 150010, яке видане 30 вересня 2002 року, актовий запис №51. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/6 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою село Карпилівка, вулиця Кривохижина,14, Козелецького району, Чернігівської області, яке відноситься до категорії колгоспного двору та право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку. 28 листопада 2003 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 186226, яке видане 30 листопада 2003 року, актовий запис №66. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/6 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою село Карпилівка, вулиця Кривохижина,14, Козелецького району, Чернігівської області, яке відноситься до категорії колгоспного двору та право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку. Між собою померлі є чоловіком та дружиною, а для позивачки у справі батьками. Ступінь родинного звязку підтверджується свідоцтвом про одруження. За життя [PERSON] розпорядився своїм майном, склавши заповіт, що посвідчено 12 березня 2001 року, секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради, яким належне на день смерті майно заповідав позивачу у справі [PERSON]. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, що посвідчено 12 березня 2001 року, секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради, яким належне на день смерті майно заповідала позивачу у справі [PERSON]. Позивач, як спадкоємець за заповітом на дану спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, в силу вимог ст.. 549 ЦК УРСР (1968 р), постійно проживала з спадкодавцями на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою з місця проживання, але оформити дану спадщину у нотаріальному порядку не можу, так як не має правоустановлюючого документу на домоволодіння за померлими. Даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Кривохижина,14 в селі Карпилівка, Козелецького району, Чернігівської області відноситься до категорії колгоспного двору. До складу даного колгоспного двору станом на 15.04.1991 року входили: померлі [PERSON], [PERSON], позивачка у справі та її діти, а онуки для померлих, всього 6 осіб, тому кожен має право на дане домоволодіння в рівних частина, кожен на 1/6 частку. 20 грудня 2012 року було отримано свідоцтво про право власності на домоволодіння на 4/6 частини, на осіб, які не втратили цивільну правоздатність на день видачі правовстановлюючого документу, а на належну частку [PERSON] та [PERSON] не отримали за життя правовстановлюючий документ та у належний спосіб право власності не зареєстрували в органах МЕТІ. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року (із змінами), право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося до припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Розмір частки члена колгоспного двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Позивач у справі, є єдиним спадкоємцем за заповітом на дану спадщину після смерті і [PERSON] і [PERSON] , враховуючи прийняту обовязкову частку після смерті її чоловіка за наявності заповіту, однак вцілому спадщина прийнята мною, що складає 1/3 частина у домоволодінні спадкових прав після померлих, інших спадкоємців, які прийняли спадщину у даній спадщині не має. Відповідно ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, позивач у справі [PERSON] вимушений звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно з метою оформлення права на спадщину, відповідно до вимог чинного законодавства України, та державної реєстрації права власності на нерухоме майно. На підставі наведенного та

Outcome: approved