Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Комунальне підприємство «Близнюківська центральна районна лікарня», в особі головного лікаря [PERSON], лікаря фтизіатра [PERSON], звернулися до суду із заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON] на строк 3 місяці, посилаючись на те, що той має заразну форму туберкульозу, потребує лікування в стаціонарному режимі, перебував на лікуванні в ОПТД №4 м. Ізюм але самовільно перервав лікування, ухиляється від лікування, створює загрозу для розповсюдження небезпечної хвороби. У судовому засіданні представник заявника завідуючий поліклінічним відділенням Близнюківської ЦРЛ доводи заяви підтримав. Вказав що на цей час стан здоровя [PERSON] не покращився. Він живе с сімєю де є неповнолітня дитина, створює загрозу розповсюдження небезпечної хвороби. Від лікування ухиляється. Представник Новоукраїнської сільської ради Близнюківського району Харківської області сільський голова [PERSON]проти задоволення заяви не заперечували, обставини як вони викладені у заяві підтвердив. На підставі ч.1 ст. 258 ЦПК України справа розглядається за відсутності [PERSON] оскільки він становить загрозу розповсюдження хвороби. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.10 ч.2, ч. 4 ст.234 ЦПК України, суд розглядає справи в порядку окремого провадження про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу у складі одного судді і двох народних засідателів. За правилами ч.1,2 ст. 285 ЦПК України справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку госпіталізації суд розглядає не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. З медичного висновку лікаря-фтизіатра [PERSON] вбачається, що [PERSON] проживає в [INFO], не працює. Він захворів туберкульозом в березні 2016 року. Знаходився на лікуванні в ОПТД №4 з 04.03. 2016 по 13.05. 2016 але самовільно перервав лікування. На амбулаторному лікуванні не перебував. На неодноразові запрошення медичних працівників на прийом до лікаря-фтизіатра, не зявлявся. Зловживає алкоголем. Він має заразну форму туберкульозу та потребує госпіталізації і лікування в стаціонарному режимі. Хворий систематично порушує епідеміологічний режим, відвідує громадські заклади, місця великого скупчення людей. Від стаціонарного лікування ухиляється. Разом із ним проживає його син, [INFO]. З метою попередження захворювання дитини, необхідне розмежування з хворим. [PERSON] має такий діагноз: ВДТБ (09.03.2016)Верхніх частко легень (інфільтративний) Дестр+МБТ+М+К0 резист 0 гіст 0 категорія 1, ког 2 (2016). Про наявність захворювання [PERSON] на заразну форму туберкульозу також свідчать записи в медичній карті хворого. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку у фтизіатричному кабінеті КП «Близнюківська ЦРЛ» з березня 2016 року. Згідно ст. 11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що становить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 286 ЦПК України у разі задоволення заяви про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, суд ухвалює рішення яке підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений строк. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви та примусової госпіталізації [PERSON] до протитуберкульозного закладу на строк три місяці. На підставі п.12 ч.2 ст.3 ЗУ України «Про судовий збір» судові витрати необхідно віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved