Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

КЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], зацікавлена особа орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів. В судове засідання представник позивача не зявилась, але надала заяву згідно якої позовні вимоги підтримує, просила задовольнити, справу розглянути в її відсутність, судове засідання провести без фіксації технічними засобами та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила прийняти рішення з урахуванням висновку, судове засідання провести без фіксації технічними засобами, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідно до статті 74 ЦПК України судові виклики здійснюються на основі судових повісток та судових повідомлень. Згідно ч.4 ст.74 УПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання. В судове засідання відповідачі не зявились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.3 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог\~ст.214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими\~ст.212 ЦПК України\~з урахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст.61 ЦПК України. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Судом встановлено. Відповідачі є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД №254808, виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції у Луганській області 21.09.2012 року, про що 22.02.2008 року складено відповідний актовий запис №68. В Білгород-Дністровському дитячому будинку змішаного типу для дітей дошкільного з шкільного віку на підставі наказу Департаменту освіти і науки Одеської ОДА від 29.08.2014 року №258/ОД/1 «Про забезпечення навчання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, вихованців шкіл-інтернатів Луганської області» та відповідних наказів дитячого будинку від 28.08.2014 року №14 та від 29.08.2017 року №14/1 на вихованні та повному державному утриманні з 28.08.2014 року по теперішній час знаходиться малолітня дитина [PERSON], [INFO]. Згідно довідки ДУ «Качанівської виправної колонії (№54)» м.Харків від 01.02.2017 року №6/12/324/Кв, мати дитини відповідачка по справі [PERSON], [INFO] відбуває покарання в зазначеній установі. Початок строку покарання - 01.08.2012 року, кінець строку покарання - 06.04.2026 року. Батько дитини відповідач по справі [PERSON], [INFO], згідно довідки з печаткою «Міністерства внутрішніх справа Луганської народної республіки», яку не легалізовано відповідними органами України був засуджений за ст.166, 146 ч.2, 70 ч.1 КК України та відбував покарання у виправній колонії м.Петровське Луганської області з 01.08.2012 року по 01.08.2016 рік. На теперішній час проживає в [INFO]. Порядок повернення дітей, батьки яких відбували покарання, на домашнє виховання визначено в п.п.14, п.27 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року №866. В вказаному Порядку зазначено, що дитина втрачає статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у разі поновлення піклування обох або одного з батьків на підставі: довідки про повернення матері, батька з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, заяви матері, батька, поданої районній, районній у м.Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчому органу міської, районної у місті ради, про повернення їм дитини та висновку цього органу про можливість передачі дитини для подальшого виховання матері, батькові. Службою у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради під час бесіди розяснено [PERSON] вимоги чинного законодавства України стосовно вирішення питання повернення доньки [PERSON] на домашнє виховання, але до цього часу жодних дій [PERSON] не здійснено. З 10.03.2015 року дитина [PERSON], [INFO], перебуває в службі у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради на обліку внутрішньо переміщених дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, що опинилися в складних життєвих обставинах. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини ознайомлено з вироком Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 26.03.2013 року №1/1210/11347/2012. Комісією звернено увагу, що злочини, в яких звинувачені відповідачі [PERSON] та [PERSON] вчинилися відносно малолітніх дітей. Відповідно до висновку особа органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради від 12.04.2017 року №32/1031 доцільно [PERSON], [PERSON] позбавити батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], 11.02.2008 [INFO]. Обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені\~статтею 150 СК України, так батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток тощо. Згідно ст.164 СК України, ухилення батька від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, є основою для позбавлення його судом батьківських прав. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 Сімейного Кодексу України. Відповідно до п.6 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона (він) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно ст.ст.12, 25, 35 Закону України „Про охорону дитинства діти, які залишилися без батьківського піклування, мають право на особистий захист і допомогу з боку держави. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу здержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі ч.2 ст.193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоровя, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ст.245 СК України, якщо дитина постійно проживає у закладі охорони здоровя, навчальному або іншому дитячому закладі, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів. Згідно ч.2 ст.248 СК України влаштування дитини до закладу охорони здоровя, навчального або іншого дитячого закладу не припиняє права дитини на аліменти, пенсії, інші соціальні виплати, а також на відшкодування шкоди у звязку з втратою годувальника.

Outcome: approved