Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1.Виклад позиції позивача. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 59847,80 грн. за кредитним договором без номера від 22.09.2012 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.09.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір без номера, за яким останній отримав кредит у розмірі 1690 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом голови правління ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем і банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві та відповідає вимогам ч.1 ст.634 ЦК України щодо умов договору приєднання. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно з п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), відповідач зобов`язаний оплатити винагороди банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил, при порушенні строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Відповідно до п.2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, відповідач доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку, зокрема з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань. За незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті, відповідач зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу заборгованість, що передбачено п.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Банк має право на зміну Тарифів, викладених на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, що підлягає до сплати банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п.2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за Договором. Згідно із п.1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення відповідачем або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов договору, та/або у разі виникнення овердрафту, банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 24.06.2019 року виникла заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем в розмірі 59847,80 грн., з яких: 784,37 грн. - заборгованість за кредитом; 51933,84 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3803,50 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2826,09 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання зобов`язань за договором, заборгованість не погашає, чим порушує умови договору та законні права АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що означений договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. В судовому засіданні 19.11.2019 року представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Леонтьєв В.В., що діє на підставі довіреності від 22.05.2017 року за №6773-К-О (а.с.52), пояснив, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] укладено договір без номера, за яким останній отримав кредит у розмірі 1690 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. У позові допущено описку і зазначено, що договір укладено 22.09.2012 року, тоді як договір укладено 24.09.2012 року. Відповідач користувався кредитом, наданим ПриватБанком, зокрема, останнє поповнення картки відбулося 19.07.2018 року, що означає, що [PERSON] погодився з усіма умовами АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Крім того, при укладенні вказаного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, тобто цей договір є договором приєднання, а відповідач став споживачем послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» після приєднання на підставі Анкети-Заяви до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідач [PERSON] користувався карткою ПриватБанку, щодо розірвання договору та припинення дії карток останній до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не звертався. Також, представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Леонтьєв В.В. суду пояснив, що дата у Анкеті-Заяві «24.09.2012 року» є дійсною датою укладення договору між позивачем та відповідачем, оскільки [PERSON] звернувся з приводу укладення кредитного договору 24.09.2012 року, як і зазначено у Анкеті-Заяві. Крім того, представник позивача зазначив, що у 2013 році відповідач зареєструвався у інтернет-банкінгу «Приват24», що також є підтвердженням того, що останній користувався послугами АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Невиконанням зобов`язань за кредитним договором відповідач порушує законні права АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що, на думку представника позивача, також створює загрозу інтересам держави, так як АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є одним із трьох державних банків. Представник позивача просить позов задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором кредиту без номера від 24.09.2012 року у повному обсязі в розмірі 59847,80 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. Крім того, представник позивача Леонтьєв В.В. звертає увагу суду на те, що Заява-Анкета від імені [PERSON] , яка міститься у матеріалах цивільної справи, є саме договором про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», не дивлячись на те, що у ній зазначено про приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг «Акцент-Банку», оскільки на бланку цієї Заяви-Анкети міститься печатка ПриватБанку. При цьому, він вважає, що Анкети-Заяви були стандартними для обох банків і відповідальний працівник ПриватБанку під час укладення договору з [PERSON] помилився і випадково взяв анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, замість Приватбанку, так як у 2012 році ПриватБанк та АкцентБанк мали договір про спільну діяльність між собою. Хоча ПриватБанк та АкцентБанк були і є незалежними один від одного юридичними особами, але А-Банк у 2012 році користувався потужностями ПриватБанку. Доказів на підтвердження вказаних обставин він не має, але припускає помилку працівника банку, що є «людським фактором» у роботі банку, і вважає цю помилку не суттєвою обставиною внаслідок того, що на бланку Анкети-Заяви наявна печатка ПриватБанку, тому підстави для задоволення позову наявні. 2.Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом подати відзив на позов та не подав до суду відзиву із викладенням своїх заперечень щодо позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та щодо розрахунку заборгованості відповідно до позовних вимог, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 01.08.2019 року (а.с.47-48). Також, відповідач [PERSON] не прибув у судові засідання. Представництво інтересів відповідача [PERSON] в судових засіданнях здійснює [PERSON] , що діє на підставі довіреності від 23.09.2019 року (а.с.53). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не визнав, просив у їх задоволенні відмовити. В судовому засіданні 19.11.2019 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] зазначив, що позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на його думку та думку відповідача, не підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» додано анкету-заяву про приєднання відповідача [PERSON] до Умов Акцент-Банку, а не АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Заява про приєднання датована 24.09.2012 року, тоді як у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором без номера від 22.09.2012 року. Також, представник відповідача пояснив, що відповідач [PERSON] дійсно отримував кредит у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 22.09.2012 року, кредитний ліміт було встановлено на картку. На теперішній час у відповідача наявна кредитна картка ПриватБанку, він частково сплатив отриманий кредит та має заборгованість в сумі приблизно 700-800 грн. Також, 24.09.2012 року відповідач [PERSON] подавав заяву про приєднання до Умов А-Банку, проте, не пам`ятає, чи отримував кредитну картку та кредит у вказаному банку. [PERSON] просить суд врахувати, що до позовної заяви позивачем додана заява про приєднання відповідача до Умов А-Банку, тоді як доказів приєднання відповідача до Умов ПриватБанку та отримання кредиту на певних умовах не додано. Також, просить не приймати до уваги ствердження представника позивача, що між А-Банком і ПриватБанком існував договір про спільну діяльність, оскільки доказів цієї обставини представником позивача суду не надано. До того ж, представником позивача не представлено суду належних та допустимих доказів того, що приєднуючись до Умов А-Банку і подаючи відповідну заяву, відповідач отримав кредит саме іншому банку - ПриватБанку, якому повинен повернути позичені гроші. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, тоді як представник позивача припускає, що внаслідок наявності між банками уявного договору про спільну діяльність, якого суду не представлено, працівник ПриватБанку помилково надав відповідачеві для заповнення на отримання кредиту Анкету-Заяву Акцент-Банку замість ПриватБанку, і що підтвердженням цьому є печатка ПриватБанку на заяві-анкеті А-Банку, оскільки означена печатку ПриватБанку не підтверджує факту видачі кредиту відповідачеві. З огляду на вище зазначене, [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити повністю. ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. 18.07.2019 року представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гребенюком О.С. надіслано до суду клопотання, в якому останній просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.41). 2. Крім того, 18.07.2019 року представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гребенюком О.С. разом з позовною заявою надіслано до суду клопотання, в якому останній просить розглянути справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.42). 3. В судовому засіданні 24.09.2019 року представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Леонтьєв В.В., що діє на підставі довіреності від 22.05.2017 року за №6773-К-О (а.с.52), заявив клопотання про приєднання до матеріалів справи довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з приводу підписання договору з відповідачем та отримання останнім кредитних карток АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і скріншоту на підтвердження реєстрації відповідача [PERSON] у інтернет-банкінгу «Приват24». 5. В судовому засіданні 18.10.2019 року представником позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Леонтьєвим В.В. заявлено клопотання про приєднання до матеріалів справи виписки по картковому рахунку відповідача. 6. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заяв і клопотань, пов`язаних із розглядом справи, до суду не подавали. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Ухвалою суду від 01.08.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання на 24.09.2019 року з повідомленням (викликом) учасників справи (а.с.47-48). 2. 24.09.2019 року суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, задовольнив клопотання представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Леонтьєва В.В. про приєднання до матеріалів справи довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з приводу підписання договору з відповідачем та отримання останнім кредитних карток АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і скріншоту на підтвердження реєстрації відповідача [PERSON] у інтернет-банкінгу «Приват24» і постановив ухвалу про приєднання цих документів до матеріалів цивільної справи (а.с.56-57). 3. 24.09.2019 року розгляд справи відкладено на 18.10.2019 року (а.с.58-59). 4. 18.10.2019 року суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, задовольнив клопотання представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Леонтьєва В.В. про приєднання до матеріалів справи виписки по картковому рахунку відповідача (а.с.60-66). 5. 18.10.2019 року розгляд справи відкладено на 19.11.2019 року (а.с.67). ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються ЦК України. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. До позовної заяви представником позивача додано Анкету-Заяву про приєднання відповідача [PERSON] до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку від 24.09.2012 року (а.с.7). Доказів на підтвердження приєднання відповідача [PERSON] до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 22.09.2012 року, на що зсилається представник позивача у позовній заяві, до матеріалів справи позивачем суду не надано. Отже, вирішуючи спір, суд встановив факт приєднання 24.09.2012 року відповідача [PERSON] до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, ознайомившись з якими та тарифами А-Банку останній повідомив про бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитку «Універсальну «GOLD», що підтверджується Анкетою-Заявою (а.с.7). Відтак, судом встановлено, що 24 вересня 2012 року кредитний договір укладено між ПАТ КБ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] , згідно з умовами якого останній отримав кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Акцент-Банку, з умовою отримання платіжної картки - кредитки «Універсальна «GOLD». Анкета-Заява підписана з одного боку представником А-Банку, з іншого боку - [PERSON] . У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Акцент-Банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами А-Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До позовної заяви позивачем не додано відповідної Анкети-Заяви про приєднання [PERSON] 22.09.2019 року чи 24.09.2012 року до Умов та Правил ПриватБанку, тому Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в тому числі, «Універсальна GOLD», у якому зазначено, що повна версія Умов та Правил надання банківських послуг, а також актуальні Тарифи розміщені на офіційному сайті ПриватБанку, а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.8, 9-32), не може бути прийнятий до уваги судом, як належний, достатній, достовірний доказ на підтвердження позовних вимог. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме Витяг з Тарифів та Витяг з Умов надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг не ПриватБанку, а Акцент-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо отримання кредиту відповідачем у ПриватБанку і сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) саме ПриватБанку, а не Акцент-Банку. Також, згідно з наданим до позовної заяви банком розрахунком, сальдо поточної заборгованості за кредитом в сумі 1590 грн. (а не 1690 грн., як зазначено у позовній заяві) встановлено станом на 26.03.2014 року (а.с.5-6). З вказаного розрахунку не вбачається факту отримання відповідачем 22.09.2012 року від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» встановленого кредитного ліміту на кредитну карту в сумі 1690 грн., а лише вбачається розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором без номера від 22.09.2019 року, укладеного між ним та Приват Банком станом на 24.06.2019 року, яка становить 59847,80 грн. і складається із: 784,37 грн. - заборгованість за кредитом; 51933,84 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3803,50 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2826,09 грн. - штраф (процентна складова). Отже, розрахунок заборгованості (а.с.5-6), не може бути прийнятий до уваги судом, як належний, достатній, достовірний доказ на підтвердження позовних вимог про укладення між позивачем та відповідачем договору кредиту від 22.09.2012 року. З довідки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що на підставі підписання кредитного договору без номера між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] , останній отримав кредитну картку за № [NUMBER] , дата відкриття якої 22.01.2007 року з терміном дії до січня 2014 року та кредитну картку № [NUMBER] , яку відкрито 25.02.2014 року з терміном дії до серпня 2017 року (а.с.56). Разом з тим, означена довідка не може не може бути прийнята до уваги судом, як належний, достатній, достовірний доказ на підтвердження позовних вимог про укладення між позивачем та відповідачем договору кредиту від 22.09.2012 року, оскільки не містить інформації про предмет доказування, на її підставі суд не може встановити дійсних обставин про укладення договору кредиту між позивачем та відповідачем 22.09.2012 року чи 24.09.2012 року, вона не підтверджує наявності чи відсутності обставин справи, які входять до предмету доказування. 20.02.2013 року відповідач [PERSON] зареєструвався у інтернет-банкінгу «Приват24» (а.с.57). Проте, на переконання суду, довідка про реєстрацію відповідача у інтернет-банкінгу «Приват24» 20.02.2013 року, не є належним, достатнім, достовірним доказом на підтвердження позовних вимог про укладення між позивачем та відповідачем договору кредиту від 22.09.2012 року, оскільки не містить інформації про предмет доказування, на її підставі суд не може встановити дійсних обставин про укладення договору кредиту між позивачем та відповідачем 22.09.2012 року чи 24.09.2012 року, вона не підтверджує наявності чи відсутності обставин справи, які входять до предмету доказування. Представником позивача у судовому засіданні надано суду для приєднання до матеріалів цивільної справи Виписку про рух коштів по рахунках відповідача у ПриватБанку за період з 22.09.2012 року по 24.06.2019 року (а.с.60-66). Разом з тим, на переконання суду, вказана Виписка підтверджує лише факти користування відповідачем [PERSON] послугами ПриватБанку та кредитними картками АТ КБ «ПРИВАТБАНК», проте, не може бути взята до уваги судом на підтвердження позовних вимог, оскільки вказана Виписка не містить доказів укладення кредитного договору між сторонами 22.09.2012 року або 24.09.2012 року, а містить перші відомості лише про внесення коштів на депозитний рахунок відповідача у ПриватБанку у сумі 400 грн. 25.09.2012 року. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Отже, суд зауважує, що доказів на підтвердження обставини укладення договору відповідачем [PERSON] саме із АТ КБ «ПРИВАТБАНК», саме 22.09.2012 року чи 24.09.2012 року позивач не надав, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, відповідач ознайомився, приєднався та погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг у А-Банку, що підтверджується його підписом у заяві від 24.09.2012 року (а.с.7). Наявна на анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку печатка ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», не спростовує того факту, що відповідач [PERSON] приєднався до умов та правил надання банківських послуг саме у ПАТ КБ «АКЦЕНТ-БАНК», оскільки волевиявлення відповідача [PERSON] викладене на типовому бланку Анкети-Заяви А-Банку, а не ПриватБанку. Проаналізовані фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, надані сторонами докази не дають підстав для висновку суду, що права позивача порушені відповідачем [PERSON] у зв`язку із невиконанням останнім умов договору без номера від 22.09.2012 року, оскільки суду не представлено доказів наявності вказаного договору, передачі позивачем відповідачеві грошових коштів за цим договором, обов`язку відповідача сплатити кошти на користь позивача та заборгованості за договором, тоді як, відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають правовідносини позики, а саме - кредиту, які регулюються Конституцією України, ЦК України, ЦПК України. Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телефонограмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої саме до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «А-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. VІ. Висновки суду Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконує суд, що вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором без номера від 22.09.2012 року, є необґрунтованими та безпідставними, тому позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволенню не підлягає, оскільки обставини викладені позивачем, не підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Отже, суд констатує той факт, що позивачем не надано суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які дають підстави для висновку про задоволення позову. При цьому, суд залишає поза увагою твердження представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Леонтьєва В.В. в судовому засіданні про те, що відповідальний працівник ПриватБанку під час укладення договору з [PERSON] випадково взяв анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, замість Приватбанку, що, на його думку, є «людським фактором», враховуючи,що у 2012 році ці банки співпрацювали разом, тому це випадково взятий інший типовий бланк, а сама заява є стандартною для обох банків і [PERSON] після її підписання став споживачем послуг саме у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», оскільки згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України , доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Крім того, представником відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні не заперечувався факт користування відповідачем послугами та кредитними картками АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Разом з тим, вказаний факт не спростовує того, що відповідач [PERSON] , підписуючи Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, приєднався до Умов та Правил саме ПАТ КБ «АКЦЕНТ-БАНК», а не АТ КБ «ПРИВАТБАНК», тобто виявив саме таке волевиявлення, дотримуючись вимог ЦК України про свободу договору. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг саме у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а не ПАТ КБ «АКЦЕНТ-БАНК», надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» також не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору з АТ КБ «ПРИВАТБАНК», оскільки достовірно не підтверджують обставин, на яких наполягає позивач. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.11 постанови ПВСУ за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, у зв`язку з чим суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши ті докази, на які зсилаються сторони, суд не встановив факту поршення прав позивача відповідачем, тому приходить до переконання, що у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити.

Outcome: dismissed