Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

І.Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи. Позивач [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім?єю. У своїй заяві заявник просить суд встановити факт спільного проживання його з померлою [INFO] [PERSON] , однією сім?єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. В позові посилався на те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті останньої відкрилась спадщина на нерухоме майно та грошові вклади. 26 травня 2020 року він звернувся до Першої кам?янської державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області за видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Нотаріусом йому було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, у зв`язку із пропуском строку встановленого для прийняття спадщини, а також відсутності факту родинних стосунків. Він з померлою проживав у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з 2010 року по день її смерті. Весь час він з померлою проживали в квартирі [ADDRESS] він також зареєстрований в квартирі. За час проживання разом він з померлою не сварився, допомагали один одному, був спільний бюджет, також він займався похованням. ІІ. Заяви, клопотання заявника та процесуальні дії суду: У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилалась на обставини зазначені в позові. Представник відповідача Кам?янської міської Ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Першої кам?янської державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, винести рішення згідно чинного законодавства. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача, з померлою [PERSON] спілкувалась з 1983 року, у померлої був чоловік, який помер, а потім з`явився [PERSON] і вони прожили разом 10 років. Все майно [PERSON] вона хотіла, щоб залишилось [PERSON] , так як у нього діти, в неї дітей не було. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що позивач з померлою [PERSON] проживали в квартирі [ADDRESS] був спільний бюджет, разом купили дачу. Дітей у померлої не було, похованням [PERSON] займався [PERSON] . Вислухавши позивача, представника позивача, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 29 грудня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату судового засідання Ухвалою від 05 лютого 2021 року витребувана спадкова справа. 16 березня 2021 року ухвалою суду призначено справу до розгляду по суті. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст правовідносин з посиланням на докази. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 965 (а.с.10). Згідно до свідоцтва про право власності [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с.13). Також [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] (а.с.12). Згідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 26.05.2020 р. нотаріусом Першої Кам?янської державної нотаріальної контори, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з пропущенням спадкоємцем строку для прийняття спадщини, та не надані документи в підтвердження родинних відносин (а.с.11). З Акту з місця проживання від 13.10.2020 року вбачається, що [PERSON] та померла [PERSON] проживали разом як одна сім?я з 2014 року по день смерті останньої (а.с.18). Згідно до спадкової справи № 306/2020 заява про отримання свідоцтва про право на спадщину подано позивачем, інших спадкоємцем немає (а.с.38-46). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (постанова Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 695/1732/16-ц, провадження № 61-38901св18). Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене, судом встановлено, та перелічені докази дають підстави для задоволення позову, тому що від встановлення факту залежить реалізація заявником права на отримання спадщини, також судом встановлено, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, а позивач [PERSON] проживав разом з останньою, а встановити цей факт у позасудовому порядку не стало можливим.

Outcome: approved