Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідачів. 1. 10.10.2018 року [PERSON] (далі позивач) інтереси якого, на підставі довіреності від 22.11.2018 року, діє [PERSON] (представник позивача), звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], з вимогою усунути перешкоди у користуванні прибудинковою територією житлового будинку [ADDRESS], шляхом: - зобов'язання відповідача [PERSON], мешканця будинку [ADDRESS], привести земельну ділянку у попередній стан та прибрати всі належні йому будівельні матеріали, що складені під його забором, а тому автоматично розташовані ним на прибудинковій території будинку [ADDRESS], а також зобов'язати його не залишати автомобілі, інші транспортні засоби, сільськогосподарську техніку, причепи та інветар поза межами приватизованої ним земельної ділянки, оскільки така техніка автоматично розміщується ним на прибудковій території будинку [ADDRESS]; - зобов'язання відповідача [PERSON], власницю квартири [ADDRESS] привести земельну ділянку у попередній стан та засипати облаштований нею та членами її сім'ї (чоловіком) каналізаційний септик біля артезіанської свердловини прибуднкової території будинку [ADDRESS]. 2. В судовому засіданні позивач та її представник пояснили, що [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS]. Прибудинкована територія належить Шумській міській раді - об'єднаній територіальній громаді. По сусідству із позивачем, у жиловому будинку [ADDRESS] проживає перший відповідач - [PERSON], який постійно без будь-якого погодження з мешканцями будинку позивача, використовує прибудинкову територію у власних потребах, що перешкоджає як окремим власникам квартир будинку, так і позивачу особисто використовувати дану прибудинкову територію для потреб будинку №3, як стверджує останній. А тому по даному факту позивач звертався як до органів місцевого самоврядування, так і до правоохоронних органів, останній зазначає, що реальних результатів такі звернення не дали, окрім відповідей на його звернення. Також, чоловіком відповідачки, [PERSON], був встановлений каналізаційний септик біля артезіанської свердловини, яка знаходилася на стадії відновлення, а на даний час повністю функціонує та забезпечує водопостачання не тільки їхнього будинку, а й і всієї вулиці. Однак, звернення позивача і по даному факту, залишилися без результату. Позивач та його представник вважають, що дії відповідачів є незаконними, оскільки у відповідності до норм чинного законодавства ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності у його здійсненні, а тому просять їхні позовні вимоги задоволити. 3. У судовому засіданні відповідачі [PERSON]В та [PERSON], позовні вимоги позивача та його представника, не визнали та просять відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. ІІ. Процесуальні дії у справі. 4. Ухвалою суду від 26 жовтня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче судове засідання на 21 листопада 2018 року. 5. Ухвалою суду від 21 листопада 2018 року розгляд справи був призначений до судового розгляду на 17 грудня 2018 року та було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Шумську міську раду. 6. Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року судовий розгляд справи був відкладений на 25 січня 2019 року. 7. Ухвалою суду від 25 січня 2019 року судовий розгляд справи був відкладений на 20 лютого 2019 року. 8. Ухвалою суду від 20 лютого 2019 року судовий розгляд справи був відкладений на 21 березня 2019 року. 9. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Шумської міської ради та відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак від останньої поступила письмова заява про слухання справи у її відсутність. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 10. Власником квартири [ADDRESS], являється [PERSON], що стверджується свідоцтво про право власності на житло від 04.04.1994 року. 11. Позивач [PERSON], по факту на його думку, протиправних дій відповідачів, звертався до органів місцевого самоврядування та правоохоронних органів, що стверджується слідуючими матеріалами справи (письмовими доказами), а саме: листом Шумської міської ради №269 від 04.04.2014 року; листом Шумського ВП ГУНП в Тернопільській області №4688/117/01 від 28.07.2016 року; листом Шумської міської ради №1291 від 19.08.2016 року; листом Шумського ВП ГУНП в Тернопільській області №5566/117/06 від 19.09.2016 року; листом Шумської міської ради №02-13/79 від 18.01.2018 року; фотоілюстрації, із порушеннями, як вважає останній. 12. Із акту обстеження від 13.12.2018 року, проведеного членами комісіями обстеження земельної ділянки, яка знахдиться в м.Шумськ, [ADDRESS], та земельної ділянки в [ADDRESS], вбачається, що при обстеженні земельної ділянки в [ADDRESS] встановлено, що землевпорядна документація не виготовлялася, а отже межі земельної ділянки не встановленні, прибудинкова територія не визначена, відносно обстеження земельної ділянки розташованої в [ADDRESS] слідує, що дана земельна ділянка перебуває в приватній власності [PERSON], межі земельної ділянки не порушені, із рекомендацією звернутися до органів державного архітектурно-будівельного контролю. ІV. Оцінка Суду. 13. Відповідно до ст. ст. 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 14. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 15. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач [PERSON], являється власником квартири [ADDRESS]. 16. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 17. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. 18. За ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 19. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеженій у його здійсненні. 20. Частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. 21. Частиною другою ст. 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несучо-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. 22. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, однак позивачем не було представлено доказів про належність йому оспорювальної земельної ділянки. 23. Вирішуючи спір суд звертає увагу також на те, що будівництво об'єктів нерухомості являє собою взаємопов'язану діяльність різних суб'єктів права, які поєднані єдиною метою, спрямованою на безпосереднє забезпечення та створення об'єкта будівництва, яка включає різні аспекти і етапи будівництва. Порядок будівництва нерухомого майна врегульовано відповідними нормативними актами, а саме: Земельним кодексом України; ЦК України; законами України: «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності», «;Про архітектурну діяльність», «Про пожежну безпеку», «;Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «Про охорону навколишнього природного середовища», «;Про екологічну експертизу», «Про охорону культурної спадщини»; Порядком видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 5 липня 2011 року № 103, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 року за № 902/19640. 24. У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в частині першій статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. 25. За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України, залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат. 26. З урахуванням змісту вищевказаної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України, вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. 27. Відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені в приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та (або) якщо перебудова об'єкта є неможливою. 28. У відповідності до п.4 ст.42 ЗК України, розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. Таким чином суд відзначає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту цивільного права, оскільки останньому оспорювальна земельна ділянка не належить. Також суд звертає увагу на те, що позивачу було необхідно звернутися до органів державного архітектурно-будівельного конторолю, для встановлення меж, із врахуванням того, що такі межі не встановленні, та виготовити технічну документацію на земельну ділянку, оскільки прибудинкова територія належить Шумській міській раді-об'єднаній територіальній громаді, а із наданих позивачем фотоілюстрацій суд не може встановити такі межі. 29. Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 30. Таким чином, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позивач не довів належними та достатніми доказами викладені в позові обставини, а тому вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити за безпідставністю. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 31. Позивачем при подачі позову було сплачено 704 грн. 80 коп. судового збору. В силу вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем витрати не підлягають відшкодуванню. З цих підстав, На підставі наведеного,

Outcome: dismissed