Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

КС «Центр фінансових послуг» звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № В13/025/19/166/21СЗ від 27.03.2019 року в сумі 5936,68 грн. та судові витрати в сумі 2270 гривень, посилаючись на те, що відповідач добровільно не виконує договірні зобов`язання по кредитному договору. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідачу [PERSON] ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з доданими до неї копіями документів було надіслано за місцем його реєстрації, проте останні повернулися не врученими за відсутністю адресата. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 27.03.2019 між кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір кредитної лінії № В13/025/19/166/21/СЗ, згідно якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит по типу кредитної лінії з кредитним лімітом 14 000 гривень. Пункти 3.1, 3.2, 3.3 кредитного договору вказують, що кредит надається у національній валюті України, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, тип процентної ставки - змінювана та складає 84%. Кредитодавець має право збільшувати та зобовязаний зменшувати змінювану процентну ставку не частіше ніж один раз на місяць. У разі зміни індексу споживчих цін та/або рівня ризику кредиту кредитодавець письмово повідомляє позичальника про зміну процентної ставки не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова змінювана процентна ставка (п. 3.4 кредитного договору). Сторони погодили, що погашення процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіку платежів (п. 3.5 договору). Пунктом 3.6 договору передбачено, що сторони домовились, що строк позовної давності за цим договором складає 10 років, у тому числі щодо неустойки. Відповідно до п.п. 5 п. 2.4 кредитного договору позичальник зобов`язаний оплатити можливі витрати, понесені кредитодавцем в результаті неналежного виконання позичальником умов даного кредитного договору, в тому числі витрати пов`язані з листуванням, транспортуванням, зберіганням, оцінкою майна, на яке може бути звернення стягнення (або предметів застави), внесенням його в реєстри обтяжень, виготовлення та підготовку документів, тощо. Як вбачається з додаткового договору про транш № 1 до договору кредитної лінії № № В13/025/19/166/21СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 27.03.2019 року кредитна спілка «Центр фінансових послуг» (кредитодавець) надає [PERSON] (позичальнику) транш в сумі 14 000 гривень, строк дії даного додаткового договору про транш - з 27.03.2019 року по 27.03.2021 року. Сторони погодили графік платежів з урахуванням раніше виданих траншів, сплачених платежів та вказаного в п. 1 траншу (п. 3 додаткового договору). Згідно заяви від 27.03.2019 року [PERSON] просить КС «Центр фінансових послуг» надати в межах ліміту відкритої йому кредитної лінії черговий транш у сумі 14 000 гривень. Довідкою кредитної спілки «Центр фінансових послуг» від 27.03.2019 року передбачено, що на підставі заяви члена КС з кредиту по договору № В13/025/19/166/21СЗ від 27.03.2019 року зараховано на цільовий внесок в додатковий капітал в сумі 14 000 гривень. Відповідно до видаткового касового ордеру від 27.03.2019 року кредитна спілка «Центр фінансових послуг» видала [PERSON] 14000 гривень, підстава: знято з добровільного цільового внеску членів КС у додатковий капітал. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору кредитної лінії № В13/025/19/166/21СЗ від 27.03.2019 року про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, виданого КС «Центр фінансових послуг» станом на 10.06.2021 року, становить: 3580,72 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 1837,66 грн. - сума заборгованості по процентах за період з 31.10.2020 року по 10.06.2021 року; 350,57 грн. - інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту з 11.03.2020 року по 31.05.2021 року; 134,20 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 11.03.2020 року по 10.06.2021 року; 33,53 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентах за період з 31.10.2020 року по 10.06.2021 року. Відповідно до листа № 1089/21 від 20.05.2021 року кредитної спілки «Центр фінансових послуг» [PERSON] повідомлявся про наявність у нього заборгованості перед фінансовою установою, проте належних висновків не зробив та борг не погасив. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання, тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, і трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачем порушено умови кредитного договору та не виконано взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № В13/025/19/166/21СЗ від 27.03.2019 року. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2270 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 503 від 14.07.2021 року (а.с.34), а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідача.

Outcome: approved