Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

із позовною заявою про стягнення заборгованості за договором позики у суд звернувся [PERSON] до [PERSON]. Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що 13 жовтня 2014 року відповідачеві [PERSON] надав у позику грошові кошти у розмірі 200000.00 гривень, які повинна вона була повернути не пізніше 13 квітня 2016 року. Строк повернення грошових коштів за договором позики минув і [PERSON] відмовляється повернути борг. Позивач [PERSON] ставить позовні вимоги про стягнення із [PERSON]: основної суми боргу за договором позики від 13 жовтня 2014 року в розмірі 200000.00 гривень; 3% річних у розмірі 5429.33 гривень; процентів у розмірі облікової ставки НБУ у розмірі 97344.67 гривень, з яких за час дії договору позики в сумі 68985.93 гривень та за період після закінчення дії договору позики в сумі 28358.74 гривень; інфляційних втрат (інфляційне збільшення боргу) у розмірі 23834.28 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не зявилася. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що за договором позики від 13 жовтня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області, позичальник [PERSON] отримала від позикодавця [PERSON] грошові кошти в розмірі 200000.00 гривень. Сторони за вказаним договором домовились про те, що: договір позики є безпроцентним; остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснений не пізніше 13 квітня 2016 року; виконання зобовязання за договором має бути здійснене готівкою у межах смт. Козелець Чернігівської області за місцем реєстрації [PERSON] Відповідач [PERSON] не виконує належним чином зобовязань за вказаним договором позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], вивчивши надані докази, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягає задоволенню. Позивач [PERSON] виконав зобовязання за договором від 13 жовтня 2014 року позики, надавши відповідачеві [PERSON] у позику грошові кошти в розмірі 200000 гривень. Проте, відповідачем [PERSON] грошові кошти за вказаним договором позики позивачеві [PERSON] не повернуті. У відповідача [PERSON], якою не дотримані умови вказаного договору позики, перед позивачем [PERSON] виникла станом на 10 березня 2017 року заборгованість: основна сума боргу за договором позики в розмірі 200000.00 гривень; 3% річних у розмірі 5429.33 гривень на підставі ст. 625 ЦК України; проценти у розмірі облікової ставки НБ України у розмірі 97344.67 гривень (з яких за час дії договору позики в сумі 68985.93 гривень та за період після закінчення дії договору позики в сумі 28358.74 гривень) на підставі ст. 1048 ЦК України; інфляційні втрати (інфляційне збільшення боргу) у розмірі 23834.28 гривень на підставі ст. 625 ЦК України. Загальний розмір заборгованості за вказаним договором позики складає 326608.28 гривень, що підлягають стягненню із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] Крім того, із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути грошові кошти в розмірі 3266.08 гривень судового збору і 420.00 гривень судових витрат, повязаних із поміщенням до періодичного видання повідомлення про виклик відповідача [PERSON] у судове засідання. 31 січня 2017 року між [PERSON] і Адвокатським обєднанням «[PERSON] в Києві», в особі керуючого справами [PERSON], укладений договір про надання адвокатських послуг № 31/01-02. Надання правової допомоги здійснювалося у межах, визначених договором, обсяг виконаних робіт та вартість виконаних робіт із надання правових послуг розрахована відповідно до виконаних робіт. Позивачем [PERSON] понесені витрати в розмірі 7550.00 гривень за отримання правової допомоги у вказаній цивільній справі, що підтверджується наданими представником позивача [PERSON] доказами. Вказаний розмір витрат, понесених позивачем [PERSON], на правову допомогу не суперечить нормам ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та підлягає стягненню із відповідача [PERSON]

Outcome: approved