Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Житлово-будівельний кооператив № 251, про визнання майна об`єктом права власності подружжя та визнання права власності на частку у майні подружжя. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог позивач\~\~зазначає,\~що 18\~липня 1970\~року Амур Нижньодніпровським районним ЗАГС було зареєстровано шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON] . Під час шлюбу таке подружжя набули право власності на квартиру [ADDRESS] , шляхом виплати всіх пайових внесків та сплати повної вартості квартири. Далі позивач зазначає, що шлюб між ним, [PERSON] ,\~ та\~ [PERSON] було розірвано 13.01.1993 року, а під час операції [INFO] [PERSON] померла. Після смерті своєї дружини він в інтересах своїх на той час неповнолітніх дітей звернувся 06.08.1996 та 07.08.1996 року до Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, але в подальшому право на спадкування не оформив. 14.03.2019 року позивач зазначає, що він звернувся до Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на частку майна подружжя, але, постановою державного нотаріуса Олехнович Л.Ю. від 16.03.2019 року йому було відмовлено, оскільки на момент смерті його дружини [PERSON] , вони офіційно не перебували у шлюбі, і запропоновано звернутися до суду. У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду та просити суд визнати, що квартира [ADDRESS] (загальна площа 56,5 кв.м., житлова 27,3 кв.м.) є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , та визнати за ним, [PERSON] , право власності на 1/2 частку вищевказаної квартири. Відповідачі у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подали. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача у відкритому судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилався на обставини, що викладені у позовній заяві. Відповідач -\~ 1\~-\~ [PERSON] ,\~подав до\~ суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві названа сторона зазначає про повне визнання позову, та просить здійснити розгляд справи за його відсутності. Відповідач - 2 - [PERSON] у відкритому судовому засідання позовні вимоги не визнав, просивши суд ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд оголошував перерву для того, щоб такий учасник справи зміг реалізувати своє право на професійну правничу допомогу, однак такий відповідач вказаним правом не скористався із причин, які не зміг пояснити суду. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Житлово-будівельного кооперативу № 251, у судове засідання \~не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся \~належним чином, заяв чи клопотань від нього не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 09.09.2019 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Житлово-будівельний кооператив № 251, про визнання майна об`єктом права власності подружжя та визнання права власності на частку у майні подружжя.\~Вирішено витребувати\~з Другої Дніпровської\~державної нотаріальної\~контори оригінал або належним\~чином завірену\~копію спадкової справи, що була заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.39). З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, визнання позовних вимог, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 18.07.1970 року Амур Нижньодніпровським районним ЗАГС, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 906 та видано сторонам свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 13). Під час шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.47 та а.с. 48 з.с.) Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі позивача із [PERSON] остання здійснила, як член кооперативу, 16.09.1990 року виплату пайових внесків у повному обсязі в сумі 7267, 00 крб. за квартиру [ADDRESS] (загальна площа 56,5 кв.м., житлова 27,3 кв.м.), що підтверджується відповідною довідкою № 54, виданою 05.03.2019 року Житлово будівельним кооперативом № 251 (а.с. 13). Із матеріалів справи вбачається, що станом на день розгляду справи на підставі розпорядження в.о. міського голови № 897-р від 26.11.2015 року вулицю «вул. Будьонного» перейменовано на «вул. Данила Галицького». Матеріалами справи підтверджено, що шлюб між [PERSON] , та [PERSON] було розірвано 13.01.1993 року (а.с. 14). Матеріалами справи також підтверджено, що [PERSON] померла [INFO] , яка на день смерті постійно проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14 з.с.). Матеріалами справи також підтверджено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли її сини [PERSON] та [PERSON] шляхом подачі відповідної заяви (№ 1195 від 07.08.1996 року) до Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори (а.с. 44). Також, із заявою (№ 1195 від 06.08.1996 року) про прийняття спадщини звернувся і позивач [PERSON] (а.с.43 з.с.). Судом встановлено, що постановою Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 13.02.2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на цю квартиру (а.с.49-50). Судом також встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав від 19.03.2019 року за № 160074092, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] ) (а.с.10). V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до закріпленого в\~ст. 58 Конституції України\~принципу дії законів у часі, до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Враховуючи ту обставину, що спірні правовідносини із приводу набуття права власності на таку житлову нерухомість виникли протягом 1970-1993 року, то для їх врегулювання слід застосувати\~як ЦК України\~в редакції 1963 року, так і відповідне законодавство, що діяло на вказаний період часу, у тому числі Закону України «Про власність» та Кодекс про шлюб та сім`ю України. Статтею 15 Закону України «Про власність» було передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Пунктом 5-1\~постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 18.09.1987 року, № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи»\~встановлено, що згідно із\~ст. 15\~Закону України «Про власність»\~член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Відповідно до\~п. 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Таким чином, у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. В даному випадку, матеріалами справи підтверджено, що під час перебування у шлюбі [PERSON] здійснила, як член кооперативу, 16.09.1990 року виплату пайових внесків у повному обсязі в сумі 7267, 00 крб. за спірну квартиру. Відповідно до ст.\~22\~КпШС \~України (чинного на момент виплати паю) майно нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином, пай у Житлово-будівельний кооператив № 251, внесений [PERSON] за період шлюбу із позивачем є спільною сумісною власністю подружжя, а тому відповідно до\~статті 22 КпШС\~така квартира була спільною сумісною власністю позивача [PERSON] та його дружини [PERSON] . Відповідно до правил\~статей 28 КпШС, який діяв на час утворення спільної власності, та\~статті 60 СК, який регулює правовідносини, що продовжують існувати після введення цього\~закону\~в дію, частки майна дружини та чоловіка у спільному майні є рівними. Статтею 392 ЦК України\~передбачено право пред`явлення позову про визнання права власності на майно, у разі, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Суд враховує, що в даному випадку у позивача відсутня будь-яка можливість у позасудовому порядку оформити своє речове право на вказане нерухоме майно. Відтак суд доходить висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, визнання спірної квартири спільним сумісним майном подружжя, та наступним поділом такого нерухомого майна у вигляді квартири [ADDRESS] , шляхом визнання права власності на 1/2 частину такої квартири за позивачем, як на рівну частку одного з подружжя. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до приписів\~\~ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 2 251 (дві тисячі двісті п`ятдесят одна) грн. 14 коп., по 1125 (одна тисяча сто двадцять п`ять) грн. 57 коп. із кожного Відповідача окремо. На підставі викладеного та

Outcome: approved