Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У травні 2019 року [PERSON] (далі також - [PERSON] , довіритель, позивач) звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Будеволюція» (далі також - ТОВ «Будеволюція», забудовник, відповідач) про відшкодування збитків, завданих порушенням строків введення об`єкта будівництва в експлуатацію, в сумі 120 000 грн. та пені, нарахованої за період з моменту порушення зобов`язання до моменту переуступки права вимоги, в сумі 6 822 442,74 грн. На обґрунтування позову зазначила, що 16.06.2016 уклала з ПАТ АКБ «Аркада» договір про участь у Фонді фінансування будівництва, на виконання умов якого інвестувала кошти в однокімнатну квартиру площею 43,29 кв.м., розташовану у багатоповерховому житловому будинку [ADDRESS] , номер об`єкту інвестування 366. 11.01.2018 їй було видано свідоцтво на підтвердження сплати коштів в загальному розмірі 753 029,19 грн., у якому була вказана запланована дата введення об`єкта в експлуатацію - 30.04.2018. Проте всупереч договірним зобов`язанням у вказаний строк об`єкт не було введено в експлуатацію, у зв`язку з чим в період з травня 2018 р. по 27.02.2019 позивач зазнала збитків на суму 120 000 грн., оскільки змушена була протягом цих десяти місяців винаймати житло. В подальшому позивач змушена була укласти договір про уступку права вимоги за договором № 75839. Вимоги позову мотивовані тим, що відповідач, будучи забудовником, порушив зобов`язання щодо строку введення об`єкта будівництва в експлуатацію, а тому він повинен відшкодувати витрати позивача на оренду житла, які є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, та на підставі положень частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» сплатити неустойку в розмірі 3% загальної вартості замовлення за кожний день прострочення. Відповідач позов не визнав пославшись на його безпідставність, необґрунтованість та сплив позовної давності. Свої заперечення мотивував тим, що сторони не перебували у жодних договірних відносинах, і дії ТОВ «Будеволюція» не завдали позивачу збитків, а перенесення забудовником запланованої дати введення об`єкта будівництва в експлуатацію відбулося відповідно до умов договору і не з вини відповідача. Пункт 5 договору передбачає не фіксовану, а заплановану (орієнтовну) дату введення в експлуатацію, яка не має прямого зв`язку з витратами позивача на оренду квартири, оскільки відповідно до нового свідоцтва про участь у фонді фінансування будівництва тільки у квітні 2018 р. позивач могла розпочати ремонт квартири, щоб потім у ній проживати. Перенесення строків введення в експлуатацію призвело не до спричинення позивачу збитків, а навпаки, до отримання прибутків, оскільки право вимоги було продано позивачем за більшу суму, ніж було вкладено в об`єкт інвестування. До того ж з наданих позивачем документів вбачається, що з 2011 р. позивач була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а після отримання коштів за переуступку майнових прав її місце проживання змінилося на [ADDRESS] . Отже договір оренди, укладення якого не було необхідним, має ознаки удаваного правочину. Що стосується вимог про стягнення пені, то відповідач зазначив, що положення частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не може бути застосоване до спірних правовідносин, оскільки спеціальною нормою статті 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» за порушення забудовником строків спорудження об`єкта будівництва більше ніж на 90 днів позивач мала право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати їй коштів. Окрім того заявлена до стягнення сума пені у дев`ять разів перевищує суму інвестування, що суперечить принципам справедливості, добросовісності і розумності. На обґрунтування заяви про застосування позовної давності відповідач вказав, що про порушення своїх прав позивач довідалась 01.05.2018, а відтак вимоги про стягнення пені заявлені з пропущенням річного строку позовної давності. Третя особа - акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Аркада» (далі також -АТ АКБ «Аркада», третя особа), свого представника до суду не направила, правом на подання пояснень щодо позову та/або щодо відзиву не скористалась. ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою суду від 10.06.2019 позовну заяву залишено без руху з підстав несплати позивачем судового збору (а.с. 5). З зв`язку з невиконанням вимог вищевказаної ухвали 29.07.2019 суд постановив ухвалу про повернення позовної заяви позивачеві (а.с. 8) Постановою Київського апеляційного суду від 15.01.2020 ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29.07.2019 скасовано, а справу повернуто для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 50-55). Ухвалою суду від 29.01.2020 відкрито провадження у справі, та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 09.06.2020 (а. с. 114-115). 27.05.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, заява про застосування строків позовної давності та клопотання про залишення позову без розгляду (а.с. 123-127, 150-151, 154-156). 05.06.2020 від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без його участі (а.с. 170). 09.06.2020 суд відклав підготовче засідання на 12.11.2020 (а.с. 183). 28.10.2020 від представника позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, відповідь на відзив та заперечення на заяву відповідача про застосування позовної давності (а.с. 178, 181-183, 195). 12.11.2020 від третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 203). Ухвалою суду від 12.11.2020 закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 03.06.2021 (а.с. 209). 22.02.2021 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 215). Відповідач та третя особа про розгляд справи були повідомленні у встановленому законом порядку, проте їх представники в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності її учасників. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 16.06.2016 між ПАТ АКБ «Аркада» (управителем) та [PERSON] (довірителем) було укладено договір про участь у Фонді фінансування будівництва № 75839, предметом якого є передача довірителем управителю в управління грошових коштів з метою отримання у власність об`єкта інвестування (а.с. 64-74, надалі - договір про участь у ФФБ). Об`єктом інвестування за цим договором є однокімнатна квартира [ADDRESS] , будівництво якого організовує забудовник ТОВ «Будеволюція» та фінансує управитель за рахунок отриманих від довірителя коштів. Згідно з умовами, визначеними пунктом 5 договору про участь у ФФБ, запланованим терміном введення забудовником об`єкта будівництва в експлуатацію є квітень 2018 р. 13.12.2017 ПАТ АКБ «Аркада» та [PERSON] уклали додаткову угоду до договору № 75839 про участь у ФФБ від 16.06.2016, якою внесли зміни до положень договору щодо порядку внесення довірителем коштів та сплати винагороди управителю (а.с. 75-76). На виконання умов договору про участь у ФФБ позивач внесла кошти в розмірі 753 029,19 грн., що підтверджується свідоцтвом про участь у ФФБ виду А «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція» № 268454 від 11.01.2018 (а.с. 79) та договором про уступку майнових прав № 75839 від 11.01.2018, відповідно до умов якого ПАТ АКБ «Аркада» уступив [PERSON] майнові права на об`єкт інвестування - однокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 77-78). Судом установлено, що у термін, визначений договором про участь у ФФБ, об`єкт будівництва не був введений в експлуатацію, та цей термін неодноразово переносився, про що управитель повідомляв позивача. Так, згідно з листом управителя від 04.05.2018 № 1251/7/1 запланована дата введення будинку в експлуатацію перенесена на липень 2018 р., а дата передачі під заселення - на вересень 2018 р.; згідно з листом від 06.08.2018 № 2617/7/1 запланована дата введення будинку в експлуатацію перенесена на жовтень 2018 р., а дата передачі під заселення - на грудень 2018 р.; згідно з листом від 07.11.2018 № 3711/7/1 запланована дата введення будинку в експлуатацію перенесена на грудень 2018 р., а дата передачі під заселення - на січень 2019 р.; згідно з листом від 02.01.2019 № 1/7/1 запланована дата введення будинку в експлуатацію перенесена на березень 2019 р., а дата передачі під заселення - на травень 2019 р. (а.с. 80-83). 27.02.2019 між АТ АКБ «Аркада» (банком), [PERSON] (попереднім довірителем) та [PERSON] (новим довірителем) було укладено договір про уступку права вимоги № 75839/1, відповідно до умов якого попередній довіритель уступив, а новий довіритель прийняв на себе право вимоги, належне попередньому довірителю за договором про участь у ФФБ № 75839 від 16.06.2016 (а.с. 84-85). За умовами пункту 4.2 цього договору надання компенсації наступним довірителем попередньому довірителю за здійснення уступки права вимоги за даним договором не передбачається, а розрахунок між наступним довірителем та попереднім довірителем за відступлення права вимоги проведено до укладання цього договору, що підтверджується договором про проведення розрахунків від 27.02.2019. Договір про проведення розрахунків між наступним довірителем та попереднім довірителем суду не надано. На підтвердження вимог позову про відшкодування збитків позивачем надано договір найму (оренди) нерухомого майна від 29.12.2017, укладений нею з орендодавцем [PERSON] на строк з 29.12.2017 до 29.12.2018, відповідно до умов якого позивач орендувала квартиру за адресою: [ADDRESS] , зі сплатою орендної плати в розмірі 12 000 грн. на місяць (а.с. 86-89) та банківські квитанції про перерахування нею коштів на картковий рахунок орендодавця від 03.05.2018, 03.06.2018, 03.07.2018, 03.08.2018, 04.09.2018, 03.10.2018, 03.11.2018, 01.12.2018, 01.02.2019 (а.с. 90-99). IV. Мотивувальна частина рішення. У статтях 15, 16 Цивільного кодексу України закріплене право кожного на захист свого цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України). За приписами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним з основних принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, який полягає у тому, що зацікавлена особа вільно розпоряджається своїми матеріальними та процесуальними правами, а відтак позивач на власний розсуд визначає особу, до якої пред`являє вимоги. За змістом норм цивільного процесуального закону позивачем є особа, яка звернулася до суду у встановленому законом порядку та стверджує про порушення, невизнання або оспорювання своїх прав, свобод чи інтересів іншими учасниками цивільних відносин, а відповідач - це особа, яка має нести установлену договором або законом відповідальність. Отже належний суб`єктний склад учасників спору є тоді, коли у сторін спору існує зв`язок із предметом позову, тобто щодо предмету позову у сторін виникають суб`єктивні права. Від належного суб`єктного складу сторін залежить питання про задоволення позовних вимог з підстав їх законності. У разі ж, якщо буде встановлено, що відповідач є неналежним, у нього не виникає суб`єктивних прав щодо предмету позову, то підстави для задоволення позовних вимог відсутні незалежно від їх відповідності вимогам закону. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 цього Кодексу). За положенням статті 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Такими правовими наслідками є, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. За нормою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у більшому або меншому розмірі. Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штрафом, пенею), якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (статті 546, 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (частина 1 статті 547 ЦК України). Частинами 1, 2статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів. Однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості, яка знайшла своє вираження у статтях 3, 6, 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін, погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з приписами частини 1 статті 638 цього Кодексу договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Предметом цього позову є вимоги довірителя фонду фінансування будівництва до забудовника про відшкодування збитків та стягнення пені за прострочення введення об`єкта будівництва в експлуатацію, заявлені у договірних зобов`язаннях, у зв`язку з чим є необхідність у з`ясуванні правової природи цивільних відносин, що виникли між сторонами. Загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами, а також правові засади та особливості випуску, розміщення та обліку сертифікатів фондів операцій з нерухомістю встановлює Закон України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від 19.06.2003 № 978-IV (далі - Закон № 978-IV). За приписами статті 2 цього Закону договором управління майном для фонду фінансування будівництва (далі - ФФБ) є договір про участь у ФФБ, за яким установник управління передає управителю у довірчу власність майно з метою досягнення визначених ним цілей та встановлює обмеження щодо окремих дій управителя з управління цим майном, а договір управителя із забудовником - це договір, який регулює взаємовідносини управителя із забудовником щодо організації спорудження об`єктів будівництва з використанням отриманих в управління управителем коштів та подальшої передачі забудовником об`єктів інвестування установникам управління майном та укладається у випадках, передбачених цим Законом; Стаття 3 Закону № 978-IV визначає, що системою фінансово-кредитних механізмів при будівництві житла та операціях з нерухомістю за цим Законом є врегульовані цим Законом та договорами дії суб`єктів системи при організації будівництва житла, фінансуванні цього будівництва та здійсненні операцій з нерухомістю. Суб`єктами такої системи є довірителі, управителі, забудовники, страхові компанії, емітенти сертифікатів ФОН та власники сертифікатів ФОН. Згідно статті 7 Закону № 978-IV управитель фонду на праві довірчої власності здійснює управління фондом та для досягнення мети управління майном, визначеної установниками цього фонду, перераховує частину отриманих коштів у напрямах, зазначених у Правилах. Для ФФБ - це фінансування будівництва. За нормою статті 9 Закону № 978-IV управитель укладає із забудовником договір, за яким забудовник зобов`язується збудувати один або декілька об`єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку та передати об`єкти інвестування установникам цього фонду у строки та на умовах, визначених цим Законом, Правилами фонду та договором управління майном, а управитель зобов`язується здійснювати фінансування будівництва цих об`єктів будівництва на умовах договору. Забудовник зобов`язаний виконати свої зобов`язання за договором щодо організації спорудження об`єктів будівництва та своєчасного введення їх в експлуатацію незалежно від обсягу замовлення на будівництво, підтвердженого управителем. Протягом періоду будівництва управитель ФФБ відповідно до умова договору підтверджує забудовнику обсяг замовлення на будівництво шляхом надання даних про об`єкти інвестування, майнові права на які передані установникам ФФБ на умовах Правил цього фонду та договорів про участь у ФФБ. Створення ФФБ врегульоване нормою статті 11 Закону № 978-IV, якою, зокрема, передбачено, що для ФФБ виду А поточну ціну вимірної одиниці об`єкта будівництва, споживчі властивості об`єктів інвестування та об`єкта будівництва, коефіцієнти поверху та комфортності визначає забудовник, при цьому він приймає на себе ризик щодо недостатності залучених коштів на спорудження об`єкта будівництва та зобов`язаний своєчасно ввести його в експлуатацію відповідно до проектної документації і виконати усі необхідні роботи для дотримання технічних характеристик об`єктів інвестування та об`єкта будівництва, незалежно від обсягу фінансування. Цією статтею також установлено, що управитель ФФБ при здійсненні управління ФФБ несе відповідальність: за дотримання обмежень довірчої власності управителя, визначених Правилами ФФБ та визнаних довірителями ФФБ; несе відповідальність за виконання своїх зобов`язань перед довірителями ФФБ у межах цього Закону та договору про участь у ФФБ; не несе відповідальності власним майном за виплату коштів довірителю ФФБ в разі його відмови від участі у ФФБ виду А, якщо управитель ФФБ дотримався встановлених Правилами ФФБ процедур щодо забезпечення можливості отримання довірителем коштів з ФФБ на вимогу довірителя; за дорученням довірителів виступає в інтересах довірителів позивачем у разі невиконання забудовником своїх зобов`язань щодо строків спорудження і якості об`єктів будівництва та передачі об`єктів інвестування довірителям у власність. За приписами статті 15 Закону № 978-IV після внесення довірителем коштів до ФФБ управитель видає довірителю свідоцтво про участь у ФФБ - документ, що підтверджує участь довірителя у ФФБ. У свідоцтві про участь у ФФБ обов`язково мають бути зазначені такі дані: вид ФФБ; дані довірителя; дата видачі свідоцтва; закріплений за довірителем об`єкт інвестування; запланована дата введення об`єкта будівництва в експлуатацію (місяць і рік); сума коштів, переданих довірителем в управління управителю для зарахування до ФФБ; кількість закріплених за довірителем вимірних одиниць об`єкта інвестування; графік подальшого внесення довірителем коштів до ФФБ; витяг з договору про зобов`язання забудовника перед управителем, який діє в інтересах довірителів, щодо спорудження об`єктів будівництва та передачі у власність довірителям об`єктів інвестування. У разі зміни будь-яких даних, що зазначені у свідоцтві про участь у ФФБ, свідоцтво про участь у ФФБ підлягає заміні. У разі відмови довірителя від участі у ФФБ управитель виплачує довірителю кошти на умовах цього Закону, Правил ФФБ і договору про участь у ФФБ та вилучає у довірителя свідоцтво про участь у ФФБ і укладений з довірителем договір про уступку майнових прав (за наявності). За нормою статті 18 Закону № 978-IV управитель здійснює контроль за дотриманням забудовником умов та зобов`язань за договором з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що можуть призвести до: змін технічних характеристик об`єктів будівництва та/або об`єктів інвестування; погіршення споживчих властивостей об`єктів будівництва та/або об`єктів інвестування; зростання вартості будівництва більше ніж на двадцять відсотків; збільшення строків будівництва більше ніж на дев`яносто днів. У разі виявлення управителем ризику порушень умов договору управитель має право припинити фінансування будівництва, вимагати розірвання договору, повернення забудовником усіх спрямованих на фінансування будівництва цього об`єкта коштів, відшкодування заподіяних забудовником збитків, перерахування на рахунок ФФБ коштів, необхідних для розрахунків з довірителями відповідно до вимог статті 20 цього Закону, що виходять із ФФБ у зв`язку із розірванням договору про участь у ФФБ, а також здійснювати інші заходи щодо виконання забудовником своїх зобов`язань за договором, визначені цим Законом. Забудовник зобов`язаний на вимогу управителя протягом строку, визначеного в договорі, повернути грошові кошти на рахунок ФФБ або уступити майнові права на нерухомість, яка є об`єктом будівництва, чи на інші предмети іпотеки управителю з додержанням вимог статті 10 цього Закону, якщо інше не передбачене договором. У разі порушення забудовником строків спорудження об`єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обов`язків, передбачених частиною першою цієї статті, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Управитель зобов`язаний виплатити довірителю кошти у сумі, що визначається відповідно до статті 20 цього Закону при відмові довірителя від участі у ФФБ і не може бути меншою за суму, внесену довірителем до ФФБ. Довіритель не сплачує управителю винагороду за виплату йому коштів у разі, якщо довіритель відмовляється від участі у ФФБ з підстав, визначених цією частиною. Отже відповідно до чинних нормативних положень правовідносини щодо залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла регулюються договором довірителя з управителем про участь у ФФБ та договором управителя із забудовником щодо організації спорудження об`єктів будівництва з використанням отриманих в управління управителем коштів, при цьому наслідком порушення забудовником строків спорудження об`єкта будівництва є право довірителя вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Змішана правова природа права довірчої власності полягає в тому, що воно є речовим правом, яке обмежено зобов`язальними відносинами між власником майна та управителем майна або довірчим власником, що полягає в зобов`язанні його діяти лише для досягнення мети управління майном, визначеної установником. З огляду на те, що передача майна (коштів) у довірчу власність є способом розпорядження ним, зобов`язальні правовідносини виникають між довірителем та довірчим власником (управителем). У спірних правовідносинах управитель також є кредитором у зобов`язанні, що виникло на підставі укладеного із забудовником договору щодо організації спорудження об`єкта будівництва. Водночас довірчий власник майна несе субсидіарну відповідальність за боргами, що виникли у зв`язку із здійсненням ним управління, якщо вартості майна, переданого в управління, недостатньо для задоволення вимог кредиторів. Субсидіарна відповідальність довірчого власника майна настає також у разі вчинення правочинів з перевищенням наданих йому повноважень або встановлених обмежень, за умови, що треті особи, які беруть участь у правочині, доведуть, що вони не знали і не могли знати про перевищення ним повноважень або встановлених обмежень. У цьому разі установник управління може вимагати від управителя відшкодування завданих ним збитків За обставинами справи установлено, що внаслідок укладення між позивачем як довірителем та ПАТ АКБ «Аркада» як управителем договору про участь у ФФБ між ними виниклизобов`язальні правовідносини. Укладаючи договір про участь у ФФБ, ПАТ АКБ «Аркада» прийняло від довірителя кошти, при здійсненні управління якими зобов`язалось діяти від свого імені в інтересах довірителя, дотримуючись встановлених Правилами фонду та цим договором обмежень щодо окремих дій з управління майном і обмежень права довірчої власності. Жодних договорів з відповідачем позивач не укладала, стороною договору про участь у ФФБ відповідач не був і у цьому договорі відсутні умови, які б покладали на забудовника обов`язок відповідати перед довірителем за порушення зобов`язання, що виникло між управителем та забудовником. Наведене означає, що зобов`язальні відносини між сторонами не виникли,що унеможливлює застосування до спірних правовідносин положень статті 611 ЦК України та інших норм матеріального права, які передбачають відповідальність за порушення зобов`язання, в тому числі і частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Отже ураховуючи, що безпосередній зв`язок з предметом позову існує лише у управителя ПАТ АКБ «Аркада», з яким у позивача виникли зобов`язальні правовідносини, вимоги позивача до забудовника ТОВ «Будеволюція» є безпідставними і задоволенню не підлягають. Оскільки заявлення вимог до неналежного відповідача є достатньою підставою для відмови у задоволенні позову, суд не дає оцінки іншим обставинам, на які відповідач посилався як на підставу своїх заперечень. V. Розподіл судових витрат між сторонами. За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача. Отже з огляду на результат розгляду справи та відсутність доказів понесення відповідачем судових витрат понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed