Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Лікар-психіатр Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру (далі КОПНД) Кропивка М.О. звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару КОПНД. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку в КОПНД з 06.03.2003 року, інвалід ІІ групи з 21.12.2010 року безтерміново, діагноз: шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу, стан ремісії з помірно вираженим дефектом особистості за змішаним типом, маніоформно-параноїдний синдром. Неодноразово лікувався стаціонарно. Останнє стаціонарне лікування в ПОКПЛ з 28.12.2016 року по 16.07.2017 рік, в КОПНД з 12.11.2017 року по 04.12.2017 рік. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.11.2015 року [PERSON] визнаний недієздатним, опікуном призначеного його матір [PERSON] На стаціонарне лікування в КОПНД надійшов по лінії ЕМД 10.12.2017 року в стані загострення хвороби, проявляв агресію до матері та оточуючих, виказує маячні ідеї переслідування відносин, оволодіння його думками та «голосами», які провокують його на агресію. Враховуючи наявний у [PERSON] тяжкий психічний розлад, він не може критично оцінювати свій стан та забезпечити свою життєдіяльність на необхідному рівні, що завдасть шкоди його здоров'ю, заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію недієздатного [PERSON] до психіатричного стаціонару КОПНД згідно ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» та рішення Конституційного Суду України № 2-рп/2016 від 01.06.2016 року. В судовому засіданні представник диспансеру, лікар-психіатр Кропивка М.О. підтримав подану заяву, просив суд прийняти рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару КОПНД, з наведених підстав. Пояснив, що стан хворого погіршився внаслідок прогресування захворювання та може загрожувати життю самого хворого та оточуючих. Законний представник [PERSON] - опікун [PERSON] просила задовольнити заяву про госпіталізацію її сина, оскільки він страждає на тяжкий психічний розлад, в наслідок чого вчиняє дії, які є небезпечними для нього та оточуючих. Прокурор в судовому засіданні вимоги заяви підтримав. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.11.2015 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним, опікуном призначено [PERSON]. На підставі Рішення Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», згідно з яким особа визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Підстави, за якими відбувається госпіталізація особи за судовим рішенням, передбачені ст.14 Законом України «Про психіатричну допомогу». Відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. З висновку комісії лікарів-психіатрів від 11 грудня 2017 року, вбачається, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з 06.03.2003 року з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу, стан ремісії з помірно вираженим дефектом особистості за змішаним типом. Маніоформно-параноїдний синдром. Супутній діагноз: наслідки ЗЧМТ (2007р.) з синдромом ВСД, хронічний бронхіт, ожиріння 1-2 ст., викривлення носової перегородки з порушенням носового дихання. На даний час хворий ніде не працює, не одружений, мешкає один, є інвалідом ІІ групи з 21.12.2010 року безтерміново, періодично вживає алкоголь, канабіси. 10.12.2017 року о 23:35 год. [PERSON] до диспансеру доставлений бригадою ЕМД, знаходиться в психомоторному збуджені, напружений, емоційно-афективно лабільний, мислення паралогічне, з елементами прискорення, активно виказує маячні ідеї переслідування, підтверджує періодичну наявність галюцинаторних переживань, формально критичний. Враховуючи, що психічний стан хворого погіршився внаслідок прогресування захворювання, відмови від прийому підтримуючої терапії та може загрожувати життю самого хворого та оточуючих, виникла необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару КОПНД. Встановлені факти свідчать, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, в наслідок чого вчиняє дії, які являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву лікаря-психіатра Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру Кропивки М.О. про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару КОПНД. На підставі ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Outcome: approved