Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Медичний директор КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради Судовська Т. звернулась до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] , посилаючись на те, що [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на стаціонарному лікуванні з 19.01.2021. З 2007 року страждає на параноїдну шизофренію, неодноразово знаходився на лікуванні у психіатричних стаціонарах. Захворювання має безперервний перебіг, сформований грубий дефект особистості. Визнаний інвалідом 2 групи. В клінічній картині галюцинаторно-маячна, кататонічна симптоматика, агресивні тенденції на адресу близького оточення. Згідно постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2009 щодо [PERSON] застосовувались примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. В подальшому знаходився на амбулаторному примусовому психіатричному лікуванні. Згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2018 [PERSON] визнаний недієздатним, опікуном призначена [PERSON] . Згідно рішень Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.07.2015, 01.12.2016, 16.08.2019 та 28.08.2020 щодо [PERSON] застосовувалась примусова госпіталізація. Остання госпіталізація з 26.08.2020 по 22.09.2020 з діагнозом: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, кататоно-параноїдний синдром. За відомостями від опікуна [PERSON] психічний стан хворого погіршився протягом останніх декількох місяців: не спить, не слідкує за собою, не миється, відмовляється стригтись, постійно сам до себе розмовляє, грюкає по стінах, ліжку, проявляє агресію до опікуна, виштовхує її з квартири, погрожує розправою, не дає можливості прибиратись, готувати їжу, Доставлений спеціалізованою психіатричною бригадою ЩМД №105, лікар [PERSON] , у супроводі опікуна, в стані психомоторного збудженні. Згоду на госпіталізацію не надав, у зв`язку з чим, був госпіталізований у примусовому порядку, за заявою опікуна, як такий, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечний для себе та оточуючих, У відділенні залишався збудженим, місця не утримувався, знаходився в постійному русі, розмовляв сам до себе, активно жестикулював, гатив кулаками по стінах, на зауваженні де реагував. 20.01.2021 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка на підставі клінічного спостереженні дійшла висновку, що [PERSON] , [INFO] , страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. За психічним станом є небезпечним для оточуючих. Госпіталізації доцільна. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. [PERSON] у судовому засіданні пояснень не надав. Законний представник [PERSON] наполягала на задоволенні клопотання. Прокурор заяву підтримав і просив суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, законного представника особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів 20.01.2021 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка на підставі клінічного спостереженні дійшла висновку, що [PERSON] , [INFO] , страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. За психічним станом є небезпечним для оточуючих. Госпіталізації доцільна. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Таким чином, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved