Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

квітні 2015 року ПАТ «СК «Країна» звернулось з позовом до [PERSON] про відшкодування 31996,48 грн, виплачених компанією за страховим полісом [PERSON] за пошкодження його автомобіля в результаті ДТП автомобілем, власником якого є [PERSON] Рішенням суду в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ «СК «Країна» просить скасувати рішення суду через неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що [PERSON], як володілець джерела підвищеної небезпеки, є відповідальною особою за завданні збитки, оскільки автомобіль не вибув з його володіння на момент ДТП. В судове засідання сторони не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до ч.6 ст. 74, ч.3 ст.76 ЦПК України. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.11.2012 року о 15 год 30 хв автомобіль «ЗАЗ 1103», н.з. [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON],рухаючись по вул.Воровського в м.Чернігів, зупинивсь на червоне світло світлофора на перехресті з пр-том Перемоги. Слідом за ним рухався автомобіль «Hyundai Accent», н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який теж зупинився на світлофорі, але через декілька секунд після зупинки, на правий задній бік автомобіля «Hyundai Accent», н.з. [NUMBER], був скоєний наїзд автомобілем «Hyundai Sonata», н.з. [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням невстановленого водія, який з місця пригоди зник. В результаті ДТП, автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження і вартість відновлювального ремонту за ремонтною калькуляцією від 14.01.2013 року становить 34442,48 грн. Оскільки, майнові інтереси [PERSON] були застраховані ПАТ «СК «Країна» згідно до договору № 75/034281/ПР/2.1.5.1. автомобільного страхування від 29.12.2011 року, то ПАТ «СК «Країна» виплатила [PERSON] страхове відшкодування у сумі 31996,48 грн. ПАТ «СК «Країна» вважає, що [PERSON], як володілець джерела підвищеної небезпеки, несе відповідальність за пошкодження в ДТП автомобіля [PERSON] і тому повинен відшкодувати страховій компанії витрати по страховому відшкодуванню. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази порушення водієм автомобіля «Hyundai Sonata», н.з. [NUMBER], ПДР України. Проте, такі висновки зроблені при неповному з'ясуванні обставин справи і з порушенням норм матеріального права. Як убачається з довідки № 9107992 про дорожньо-транспортну пригоду ДАІ, акту огляду транспортного засобу, відповідь ВДАІ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області від 21.03.2013 року (а.с.10-23) та матеріалів Чернігівського МВ УМВС № 19167 про відмову в порушенні кримінальної справи, наїзд на автомобіль «Hyundai Accent» був здійснений автомобілем «Hyundai Sonata» через порушення п.13.1. ПДР, в той час коли, автомобіль «Hyundai Accent» не рухався, зупинився на світлофорі. Таким чином, в даному випадку слід застосовувати положення ст.1187 ЦК України, згідно до якої шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відносно даного спору, відповідальність за завдану шкоду автомобілю [PERSON] повинен нести володілець автомобіля, який скоїв наїзд. Два учасника ДТП 14.11.2012 року, а саме: [PERSON] та [PERSON] в своїх пояснення в рамках перевірки, проведеної ЧМВ УМВС України в Чернігівській області, підтвердили, що наїзд був скоєний автомобілем «Hyundai Sonata», н.з. [NUMBER], а водій з місця пригоди зник. Дані ЦНП 7401 від 12.06.2015 року свідчать про те, що з 07.08.2009 року володільцем вказаного автомобіля є [PERSON] [PERSON] заперечував той факт, що за кермом цього автомобіля 14.11.2012 року був він, посилаючись на те, що він цей автомобіль умовно продав знайомим брата з наступним переоформленням на покупця, а на час ДТП він був за межами України. Однак, такі посилання не звільняють [PERSON] від майнової відповідальності з огляду на те, що його право власності залишалось зареєстрованим на ньому, він не довів того факту, що автомобіль вибув незаконно з його володіння, і його відсутність на місці ДТП не звільняє його, як володільця джерела підвищеної небезпеки, від цивільно-правової відповідальності. В рамках перевірки по факту ДТП ВДАІ м.Чернігова, інспектор відділення розшуку пропонував [PERSON] надати автомобіль для огляду, проте [PERSON] обмежився лише повідомленням про те, що автомобіль він умовно продав. Під час розгляду в суді першої інстанції [PERSON] надав письмові заперечення проти позову (а.с.75-77), де наполягав на тому, що винна особа до відповідальності за ДТП не притягувалась. Такі самі пояснення [PERSON] надав і в суді апеляційної інстанції (а.с.119-122), проте доказів того, що його автомобіль не був причетний до ДТП 14.11.2012 року, [PERSON] суду не надав. Крім того, [PERSON] не вказав і особу, яка на відповідній правовій підставі керувала його автомобілем 14.11.2012 року під час ДТП. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ці обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до повідомлення з ЦБД МТСБУ (а.с.131), цивільно-правова відповідальність [PERSON] на автомобілі «Hyundai Sonata», н.з. [NUMBER], була застрахована ПАТ «НАСК»Оранта» за страховим полісом АВ № 5757714 з терміном дії з 07.04.2012 року по 06.04.2013 року. За повідомленням ПАТ «НАСК» Оранта»,письмових повідомлень за договором АВ № 5757714 стосовно настання страхового випадку 14.11.2012 року від [PERSON] не надходило. Зважаючи на наведене, а також беручи до уваги роз'яснення, викладені в п.16, 19 Постанови № 4 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року, стосовно того, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП, шкода відшкодовується завдавачем шкоди, апеляційний суд приходить до висновку, що [PERSON] повинен нести відповідальність як володілець джерела підвищеної небезпеки, так як він не довів що шкоди було завдано не його автомобілем, внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого і не повідомив страховика про ДТП. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», ПАТ «СК «Країна» після виплати страхового відшкодування [PERSON] 01.02.2013 року за договором майнового страхування, отримала право вимоги у межах фактичних витрат до особи, відповідальної за завдані збитки 14.11.2012 року. Розмір відшкодування у сумі 31996,48 грн підтверджений актом огляду транспортного засобу, ремонтною калькуляцією, страховим актом від 01.02.2013 року, повідомленням ПАТ «ПУМБ» про перерахування [PERSON] страхового відшкодування (а.с.11-22) і не спростований відповідачем [PERSON] Вказаним обставинам суд першої інстанції не дав належної правової оцінки, що призвело до порушення норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про задоволення позову ПАТ «СК «Країна».

Outcome: approved