Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

І. Суть спору Представник позивача [PERSON] - [PERSON] 09.06.2021 року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , належав бабі позивача - [PERSON] . Право власності на зазначений житловий будинок нею зареєстровано не було. [INFO] [PERSON] померла. За життя вона залишила заповіт, в якому належне їй право на земельну частку /пай/ розміром 3,15 га у землі ксп «Прибужжя», що знаходиться в селі Литовеж, Іваничівського району, Волинської області серії ВЛ №0051756 виданого 3 січня 1997 року, заповіла своєму правнуку - [PERSON] . Крім права на земельну частку (пай) розміром 3,15 га у землі ксп «Прибужжя» до складу спадщини ввійшли всі права та обов`язки померлої, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі на майно, яке не охоплено заповітом (незаповідана частина майна), а саме: майнові права на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Будучи спадкоємцем за законом, позивач прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Крім того, на день смерті [INFO] громадянки [PERSON] , її онук - [PERSON] був зареєстрований та проживав з померлою за адресою: [ADDRESS] . Будь-які інші особи, що належали б до спадкоємців, які здійснюють спадкування за законом, які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заяви до нотаріуса, відсутні. Однак, оформити право на спадщину на житловий будинок через нотаріальну контору у позивача немає можливості в зв`язку, з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності померлої на спірний об`єкт, а також у зв`язку з відсутністю належного підтвердження родинних стосунків з померлою (втрачено свідоцтво про народження батька позивача - [PERSON] ). З огляду на наведене, представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким встановити той факт, що [PERSON] являється рідним внуком [PERSON] , яка померла [INFO] , а також визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . ІІ . Позиція учасників справи У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з мотивів, що наведені у позовні заяві, а позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися. 15.09.2021 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог у повному обсязі. У матеріалах справи міститься заява від представника відповідача - сільського голови Литовезької сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області Касянчук О., згідно якої просила розгляд справи проводити без участі представника, позовні вимоги визнає у повному обсязі. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 23.06.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 26.07.2021 року. Ухвалою від 26.07.2021 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті на 15.09.2021 року. Відповідачі скористалися наданим їм правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Обставини справи, встановлені судом Згідно виписки з погосподарської книги № 3 за 1991-1995 рік Литовезької сільської ради Іваничівського району Волинської області, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , належав [PERSON] (а.с.14). Право власності на зазначений житловий будинок нею зареєстровано не було. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.10). За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем Литовезької сільської ради Іваничівського району Волинської області Музикою Л.В. 28.03.2000 року за реєстровим № 27, згідно якого належне їй право на земельну частку /пай/ розміром 3,15 га у землі ксп «Прибужжя», що знаходиться в селі Литовеж, Іваничівського району, Волинської області серії ВЛ №0051756 виданого 3 січня 1997 року, заповіла своєму правнуку (відповідачу по справі) [PERSON] (а.с.12). До складу спадщини [PERSON] ввійшли всі права та обов`язки померлої, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі на майно, яке не охоплено заповітом (незаповідана частина майна), а саме: майнові права на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами знаходиться за адресою: [ADDRESS] , наявність яких підтверджується випискою з погосподарської книги від 27.10.2020 року № 567 (а.с.14). Згідно копій матеріалів технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна - будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , виданого 02.11.2020 року ТОВ «Володимир-юрист», інвентаризаційна вартість житлового будинку «А-1», загальною площею - 84,7 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м, та господарських будівель і споруд: прибудова «а», ґанок «а1», літня кухня «Б», хлів «В», убиральня «Г», колодязь «Д», становить 46 093,00 грн. (а.с.20-46). Останнім місцем проживання [PERSON] був житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Литовезької сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 566 від 26.10.2020 року (а.с.13). Як вбачається із відповіді Іваничівської державної нотаріальної контори № 368/01-16 від 13.07.2021 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа на ім`я [PERSON] в Іваничівській державній нотаріальній конторі Волинської області 29.10.2020 року заведено спадкову справу щодо майна померлої № 304/2020 (а.с.58-62). Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є її правнук - [PERSON] , який спадщину прийняв фактично, оскільки на момент смерті прабабусі був неповнолітнім (а.с.59). Відповідачем по справі отримано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом (право на земельну частку /пай/ розміром 3,15 га у землі ксп «Прибужжя», що знаходиться в селі Литовеж, Іваничівського району, Волинської області серії ВЛ №0051756 виданого 3 січня 1997 року ) після смерті [PERSON] (а.с.62). Будучи спадкоємцем за законом, як внук померлої, позивач прийняв спадщину вступивши в управління та володіння спадковим майном. Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Литовезької сільської ради від 20.08.2020 року № 426 на день смерті [INFO] [PERSON] її онук (позивач по справі) [PERSON] був зареєстрований та проживав з померлою за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Як вбачається з матеріалів справи, будь-які інші особи, що належали б до спадкоємців, які здійснюють спадкування за законом, які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заяви до нотаріуса, відсутні. Однак, оформити право на спадщину на житловий будинок через нотаріальну контору у позивача немає можливості в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності померлої на спірний об`єкт. Також оформити право на спадщину на житловий будинок через нотаріальну контору у позивача немає можливості у зв`язку з відсутністю належного підтвердження родинних стосунків з померлою [PERSON] , [INFO], оскільки відсутнє свідоцтво про народження батька позивача - [PERSON] , [INFO], який помер [INFO] (Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 19.01.2000 року, а.с. 11). Дані обставини підтверджуються постановою державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.06.2021 року. Як вбачається із Свідоцтва про народження позивача [PERSON] (серії [NUMBER] від 10.05.1962 року) батьком такого вказано [PERSON] (а.с.9). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.01.2000 року (а.а.11). Як встановлено в судовому засіданні, свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] не збереглося. Із відповіді Державного архіву Волинської області від 07.06.2021 року № 189/01.28 вбачається, що метричні книги церкви Храм Пресвятої Богородиці, с. Литовеж Володимир-Волинського повіту передані на зберігання в Держархів частково - по 1864 рік включно, церкви Святої великомучениці Параскеви, с. Литовеж Володимир-Волинського повіту також передані на зберігання в Держархів частково - по 1864 рік включно, далі документи не надходили, у зв`язку з чим, довідку про народження [PERSON] в 1923 році немає змоги (а.с.100). Свідкок [PERSON] , яка є родичкою позивача, суду показала, що бабуся [PERSON] зі сторони батька була рідною сестрою її матері, тому їхні сім`ї спілкуються та підтримують родинні відносини. Підтвердила, що [PERSON] проживав з [PERSON] і дійсно являється внуком померлої. Також вказала, що [PERSON] користується житловим будинком [ADDRESS] та обробляє прилеглу землю, інших осіб, які б вступили в управління цим майном вона не знає. Із показань свідка [PERSON] , який доводиться троюрідним братом позивачу [PERSON] встановлено, що його бабуся та дідусь [PERSON] були рідними братом і сестрою. Зі слів [PERSON] йому відомо, що першим втрачено свідоцтво про народження його батька [PERSON] , тому він не може довести, що померла [PERSON] є його бабусею. Підтвердив, що [PERSON] була бабусею [PERSON] зі сторони батька, оскільки добре знав бабусю і дідуся, а також батьків позивача. На даний час [PERSON] їздить та наглядає за будинком в с. Литовеж. Інші особи, які б вступили в управління або претендували б на володіння цим будинком відсутні. Також слід зазначити, що в матеріалах справи у різних документах зазначено різні дати народження померлої [PERSON] , на що представник позивача пояснила, що оскільки записи велися у довоєнні роки, тому містять протиріччя. Однак зазначила, що такої ж особи з таким прізвищем та ініціалами в с. Литовеж більше не проживає, що й підтвердили свідки в судовому засіданні. V. Застосоване судом законодавство В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 2 ст.315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.ч.2,4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 р. № 5, судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з п.7 даної Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Окрім того, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УКРСР). ЦПК України встановлено, що: - відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81); - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); - згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. - у відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. - статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. - відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). - відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновки суду Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що хоча належні докази, які б ствердили факт родинних відносин батька позивача - [PERSON] та спадкодавця [PERSON] відсутні, однак те, що позивач [PERSON] являється рідним внуком [PERSON] , яка померла [INFO] , підтверджується сукупністю доказів, що містяться у матеріалах справи та досліджені судом, а також показаннями свідків. Відтак, позивач набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] , він у передбачений законом спосіб прийняв спадщину після своєї баби - [PERSON] ; інших спадкоємців, які б у встановлені законом строки вчинили дії щодо прийняття спадщини судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить зазначений житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, однак право власності на такий не було зареєстровано у встановленому законом порядку, внаслідок чого відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказане майно, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав, як визнання за ним права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом. З огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову в повному обсязі та встановлення факту родинних відносин і визнання за позивачем [PERSON] права власності на спірний житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами. VII. Судові витрати Виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved