Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції. 01 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просить визнати [PERSON] , 1988 року народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 19 червня 2020 року вона придбала квартиру за вказаною адресою та зареєструвала право власності у державному реєстрі речових прав нам нерухоме майно. [PERSON] був власником даної квартири та продавцем за договором купівлі-продажу 19 червня 2020 року і на момент продажу був зареєстрований у цій квартирі. [PERSON] зобов`язався знятися з реєстраційного обліку із цієї квартири в строк до 01 січня 2021 року, про що зазначено в п.3.1 договору купівлі-продажу від 19.06.2020 року. Проте, до цього часу відповідач свого обов`язку за договором не виконав і з реєстраційного обліку у квартирі не знятий, на дзвінки не відповідає. Реєстрація відповідача у квартирі, створює для позивача перешкоди, оскільки позивач змушена сплачувати комунальні платежі за відповідача, вона не має змоги оформити субсидію. Крім того, реєстрація відповідача у квартирі позбавляє позивача здійснити обмін чи продаж квартири. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. 11 березня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 12 квітня 2021 року о 09:00 год. У зв`язку із неявкою відповідача в судове засідання 12 квітня 2021 року, розгляд справи відкладено до 09:00 год 05 травня 2021 року. У судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з`явилися, представник позивача [PERSON] надала суду заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, 05 травня 2021 року повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про відкладення розгляду справи не клопотав. 05 травня 2021 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 29 червня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Конотопської міської ради Ничвидюк Н.А., зареєстрованим в реєстрі за № 362 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9-10). Пунктом 3.1 вищевказаного договору визначено, що продавець зобов`язується знятися з реєстраційного обліку у квартирі до 01 січня 2021 року (а.с. 8 на звороті). З довідки виконавчого комітету Конотопської міської ради від 13 січня 2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] (а.с. 11). ІV. Норми права. Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України. У частині першій статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. У частині першій статті 402 ЦК України вказано, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). Відповідно до п.3) ч.1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі спливу строку, на який було встановлено сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення (ч.2 ст. 406 ЦК України). Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). V. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог. Такого висновку суд дійшов з тих підстав, що договором купівлі-продажу квартири, укладеного між сторонами 19 червня 2020 року, зокрема пунктом 3.1 було передбачено обов`язок [PERSON] знятися з реєстраційного обліку у квартирі до 01 січня 2021 року. Тобто 01 січня 2021 року строк сервітуту, визначений договором купівлі-продажу квартири сплив, відповідно право користування відповідача чужим майном (квартирою власником якої є позивач) припинилося, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved