Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Міський голова А.Кушнір звернувся до суду з позовною заявою в якій просив стягнути з [PERSON] збитки, заподіяні тимчасовим зайняттям земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] загальною площею 0,3960 га в сумі 110 163 грн. 01 коп. на користь Жмеринської міської ради Вінницької області; а також 1652 грн. 47 коп. судового збору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням 5 сесії Жмеринської міської ради 7 скликання від 25 лютого 2016 року №93 «Про надання земельних ділянок в оренду» [PERSON] було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для укладання договору оренди по [ADDRESS] площею 0,3960 га для комерційних потреб, строком на 49 років. 01.08.2017 відповідач [PERSON] підписав договір оренди земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,3960 для комерційних потреб, але не здійснив державну реєстрацію договору. З метою повідомлення відповідача про наявні факти порушення ним земельного законодавства та врегулювання питання в досудового порядку відповідачу неодноразово направлялись письмові прохання зявитися до відділу земельних ресурсів Жмеринської міської ради Вінницької області для оформлення правовстановлюючих документів. Фактичне користування відповідачем земельною ділянкою, без проведення державної реєстрації договору оренди, позбавляє Жмеринську міську раду Вінницької області, як власника землі, можливості отримати від цієї земельної ділянки дохід у розмірі орендної плати, що і стало підставою для звернення до суду з метою відшкодування збитків ( упущеної вигоди). Відповідач не уклавши договір оренди земельної ділянки відповідно до рішення органу місцевого самоврядування, допустив протиправну бездіяльність, що потягла за собою неотримання територіальною громадою коштів у вигляді орендної плати. Відповідно до акту про визначення розміру збитків ( затвердженого рішенням виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області №224 від 17.08.2017) сума збитків по земельній ділянці за період 25.02.2016 по 31.07.2017 складає 110 163 грн. 01 коп. 19.08.2017 відповідачу було відправлено лист ( вих. №169) з проханням у 15-денний термін з дня прийнятого даного рішення розглянути його разом з актом та про результати їх розгляду інформувати у письмовій формі Жмеринську міську раду Вінницької області. В судовому засіданні 05.03.2019 представник позивача Коновалова Я.О. підтримала позовні вимоги посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та просила їх задовольнити. Пояснила, рішенням 5 сесії Жмеринської міської ради 7 скликання від 25 лютого 2016 року №93 «Про надання земельних ділянок в оренду» [PERSON] було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для укладання договору оренди по [ADDRESS] площею 0,3960 га для комерційних потреб. Договір оренди довгий час не укладався, земельна ділянка використовувалася відповідачем, так як він є власником. Договір оренди було підписано 01.08.2017, тобто відповідач підтвердив своє право користування і право власності на будівлі які розташовані на земельній ділянці. Комісією по визначенню та відшкодування збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок міста зроблено розрахунок збитків за тимчасове використання земельної ділянки [PERSON] без правовстановлюючих документів, виходячи з технічної документації де визначені межі земельної ділянки, за період з 25.02.2016 по 31.07.2017. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 05.03.2019 пояснив, що ним було замовлено та виготовлено план землевідведення згідно якого його була відведена територія по [ADDRESS] площею 0,3960. В проекті технічної документації не було зазначено статусу земельної ділянки. Тривалий час не могли визначити статус земельної ділянки, так як міська рада наполягала на статусі земельної ділянки для комерційних потреб, оскільки там найбільша ставка оподаткування. 01.08.2017 ним було підписано договір оренди за яким встановлено орендну плату для комерційних потреб, до 01.08.2017 у нього не було підстав для оплати в звязку з відсутністю договору, рахунку і вимог до нього. Був відсутній акт передачі землі, не було генерального плану, не було визначено статус землі, землю не використовував поки не заключив договір, будівлі також не використовувалися так як не було електроенергії. Рішення виконкому про нарахування збитків не оскаржував, оскільки на засіданні присутній не був, листи міською радою направлялися в м. Дніпропетровськ, але він на той час перебував у м. Жмеринці. На даний час міська рада не може змінити статус земельної ділянки, так як немає генерального плану. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 05.03.2019 просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що позивач при подачі позову посилається на ст. 1166 ЦК України та правову позицію Верховного суду, однак Велика палата Верховного суду по справі №629/4628/16-ц відступила від цієї позиції і скасувала рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, а справу направила на новий розгляд. Просив врахувати позицію Великої палати Верховного суду. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 29.04.2016 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень [PERSON] є власником нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-13) Рішенням 5 сесії Жмеринської міської ради 7 скликання від 25 лютого 2016 року №93 « Про надання земельних ділянок в оренду» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для укладення договору оренди землі з [PERSON] по [ADDRESS] площею 0,3960, для комерційних потреб, строком на 49 років (а.с.14). 07.04.2016 за №63, 08.09.2016 за №194, 23.12.2016 за № 02-5/10-2968, 24.03.2017 за №46 виконавчим комітетом Жмеринської міської ради Вінницької області [PERSON] направлялися два примірники проекту договору оренди змеленої ділянки, акт приймання передачі земельної ділянки в оренду по [ADDRESS] загальною площею 0,3960 для комерційних потреб, строком на 49 років, з проханням погодити його у відповідності до чинного законодавства і надіслати у відділ земельних ресурсів Жмеринської міської ради, для подальшої реєстрації (а.с. 15-22). 10.07.2017 за №134 виконавчим комітетом Жмеринської міської ради Вінницької області [PERSON] направлялося запрошення взяти участь в комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок (а.с.23-24). 01.08.2017 між Жмеринською міською радою в особі міського голови Кушніра А.П. та [PERSON] договір оренди землі та акт приймання передачі земельної ділянки в оренду по [ADDRESS] загальною площею 0,3960 для комерційних потреб, строком на 49 років (а.с.32-34). Начальником відділу земельних ресурсів Жмеринської міської ради Р.Є. Пилявець складено обґрунтований розрахунок збитків заподіяних тимчасовим зайняттям земельної ділянки [PERSON] за період з 25.02.2016 по 31.07.2017 в розмірі 110 163 грн. 01 коп. (а.с.35). 15.08.2018 складений акт про визначення розміру збитків (а.с.42). 19.08.2017 за №169 виконавчим комітетом Жмеринської міської ради Вінницької області [PERSON] направлявся акт про визначення розміру збитків від 15.08.2017 затверджений рішенням виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 17.08.2017 за №224 (а.с.25-26). Судом всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частина перша статті 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. За змістом вказаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов'язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов'язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов'язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов'язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов'язаннях. Натомість, для кондикційних зобов'язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов'язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Судом встановлено, що відповідач є власником нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS]. Рішенням 5 сесії Жмеринської міської ради 7 скликання від 25 лютого 2016 року №93 « Про надання земельних ділянок в оренду» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для укладення договору оренди землі з [PERSON] по [ADDRESS] площею 0,3960, для комерційних потреб, строком на 49 років. 01.08.2017 між Жмеринською міською радою в особі міського голови Кушніра А.П. та [PERSON] договір оренди землі та акт приймання передачі земельної ділянки в оренду по [ADDRESS] загальною площею 0,3960 для комерційних потреб, строком на 49 років. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження конкретного розміру земельної ділянки, за користування якою Жмеринська міська рада просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі орендної плати. Перехід прав на земельну ділянку, пов'язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 ЗК України). За змістом глави 15 ЗК України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди. Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України). За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. Відтак, суд вважає, що відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок. До моменту оформлення власником об'єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 922/207/15). З врахуванням вищезазначеного, також того, що позивач не позбавляється права звернутися до суду з інших підстав зазначених вище, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 22, 1212, 1166 ЦК України, ст. ст. 15,93,130 ЗК України,

Outcome: dismissed