Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Кредитна спілка «Лозівський взаємний кредит» звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь КС «ЛВК» прострочену суму боргу по кредиту за жовтень 2015 року - лютий 2016 року в сумі 1083,16 грн.; стягнути достроково солідарно з відповідачів суму залишку по кредиту в розмірі 3000,34 грн.; стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості по відсотках за жовтень 2015 року - лютий 2016 року в сумі 1583,44 грн.; сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Позивач посилається на те, що 27.04.2015 року був укладений кредитний договір ПД № 264 між кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит» та [PERSON], за яким останньому було надано кредит в розмірі 4300,00 грн. під 54 % річних, загальним строком користування 24 місяці, з обовязком погасити кредит до 27.04.2017 року. Згідно п.3.3 р.3 Договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів здійснюватиметься щомісячно шляхом внесення готівки в касу або платіжним дорученням на поточний рахунок Кредитора, але платежі взагалі не надходять ні на поточний рахунок, ні в касу. З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 27.04.2015 року між [PERSON] та КС «ЛВК» був укладений договір поруки ПДЗ № 264, у відповідності до положень якого відповідачі є солідарними боржниками за кредитним договором ПД № 264 від 27.04.2015 року. Станом по лютий 2016 року включно прострочена заборгованість за основою сумою кредиту за серпень 2015 року - лютий 2016 року складає 1083,16 грн., відповідачу нараховані відсотки за користування кредитом за серпень 2015 року - лютий 2016 року в сумі 1583,44 грн. Представник позивача, Кредитної спілки «Лозівський взаємний кредит» надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовну заяву підтримують в повному обсязі, у разі неявки відповідачів прохають ухвалити заочне рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили. Тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору споживчого кредиту (пенсійного) ПД № 264 від 27.04.2015 року, укладеного між Кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит» та [PERSON], останній отримав кредит в сумі 4300,00 грн. під 54% річних, загальним строком користування 24 місяці, з обовязком погасити кредит до 27.04.2017 року згідно графіку. В забезпечення виконання зобовязань за Договором між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 263/03 від 27.04.2015 року, відповідно до якого він у разі невиконання боржником зобовязань за кредитним договором відповідає як солідарний боржник. У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» дане визначення банківського кредиту це будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. За кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 «Позика» глави «Позика, кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і випливає із суті кредитного договору. Викладене міститься у ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України. Виходячи із редакції ч. 1 ст. 1046, ст.1054 Цивільного кодексу України грошові кошти передаються кредитодавцем позичальнику у власність, однак останній зобовязується їх повернути та сплатити проценти кредитодавцеві. Згідно з ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобовязань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, тому станом по лютий 2016 року включно виникла заборгованість за основною сумою кредиту з серпня 2015 року по лютий 2016 року включно в сумі 1083,16 грн. і заборгованість по відсотках з серпня 2015 року по лютий 2016 року включно в сумі 1583,44 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 543 ЦК України встановлено, що в разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом так і від будь-кого з них окремо. Оскільки відповідачі вчасно, та належним чином не виконують умови договору і заборгованість за кредитним договором складає 2666,60 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість на користь позивача. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З огляду на вищевикладене, перевіривши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що відлягає задоволенню. Позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 1378,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 296 від 24.02.2016 року. Тому суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачені їм судові витрати у сумі 1378,00 грн., оскільки відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved