Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

На підставі договору про надання споживчого кредиту від 6 червня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк», який в подальшому перейменовано на ПАТ «УкрСиббанк», надав [PERSON] кредит в розмірі 175000 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 13,00 % річних з кінцевим терміном повернення 5 червня 2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань, цього ж дня між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки на належне йому нежиле приміщення магазину «[INFO]» на [ADDRESS], за рахунок якого іпотекодержатель має право отримувати задоволення свої вимог у випадку невиконання положень кредитного договору. 8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «ДельтаБанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Позивач, посилаючись на те, що відповідач не виконує своїх зобов'язань по кредитному договору, внаслідок чого станом на 22 листопада 2013 року виникла заборгованість в сумі 220205,27 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1760100 грн 72 коп, звернувся в суд з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, шляхом передачі його у власність банку. Просить визнати за ним право власності на предмет іпотеки та припинити на нього право власності [PERSON], в тому числі право володіння, користування та розпорядження. Сторони та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить розглянути справу без його участі. Відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоч про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому справа розглядається в порядку заочного провадження. Представник третьої особи надіслав пояснення, в яких просить розглянути справу без його участі та вирішити справу у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Крім цього надіслав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки вона подана особою, яка не має повноважень на ведення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту, укладеного 6 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», який в подальшому перейменовано на ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON], останньому надано кредит в розмірі 175000 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 13,00 % річних з кінцевим терміном повернення 5 червня 2018 року. Умовами договору передбачено, що відповідач щомісяця повинен здійснювати платіж для погашення заборгованості у розмірі, визначеному графіком. 6 червня 2007 року між сторонами укладено договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] надав позивачу в іпотеку нежиле приміщення магазину «[INFO]» на [ADDRESS], що належить йому на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності від 20 квітня 2003 року і на яке згідно п. 1.4 може бути звернено стягнення у випадку невиконання положень кредитного договору. Згідно розрахунку заборгованості станом на 22 листопада 2013 року відповідач заборгував позивачеві 220205 доларів США, що за курсом НБУ складає 1760100 грн 72 коп, з яких 1188327 грн 10 коп - кредит і 571773 грн 42 коп - проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а згідно ч. 1 ст. 37 цього ж Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. [PERSON] порушив взяті на себе кредитні зобов'язання, в зв'язку з чим позивач направляв йому повідомлення з вимогою погасити кредитну заборгованість та попередженням про намір застосування звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідачем ця вимога була проігнорована, а тому на належне йому приміщення магазину, передане в іпотеку, слід звернути стягнення та визнати за позивачем право власності на нього. Щодо пояснень представника третьої особи про те, що позовна заява подана представником ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт» Мухою П.В., який не має повноважень на ведення справи, то тут слід зазначити наступне. В матеріалах справи міститься довіреність від 1 червня 2013 року, якою ПАТ «ДельтаБанк» уповноважило ТОВ «Про Консалтинг» представляти інтереси і вести переговори у всіх органах державної влади і управліннях, а також перед фізичними та юридичними особами, в усіх без винятку місцевих (районних, районних у містах, міських та міськрайонних) судах, з наданням прав, передбачених чинним законодавством України для позивача, зокрема з правом подавати, підписувати, підтримувати позови. Довіреністю № 148 від 25 вересня 2013 року ТОВ «Про Консалтинг» уповноважило Муху П.В. вчиняти від імені товариства та ПАТ «ДельтаБанк» будь-які дії та користуватися правами, наданими законодавством позивачу, в тому числі подавати та отримувати документи, підписувати та подавати позови. Отже, позовна заява подана особою, яка має на це повноваження. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по оплаті 3654 грн судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 512, 514, 526, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 33, 37 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved