Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 24.11.2007 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народився син. [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2008 року шлюбні відносини між сторонами припинились і відповідач разом з сином переїхали мешкати окремо. Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 21.11.2008 з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини всіх доходів позивача. 20.10.2009 шлюб між сторонами розірвано, місце проживання неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу визначено з відповідачем. 01.04.2009 позивач вперше звернувся до органу опіки та піклування з проханням вирішити питання можливості бачитися, спілкуватися з малолітнім синомта приймати участь у його вихованні. 20.05.2009 позивача було повідомлено про те, що рішення питання можливості бачитись, спілкуватись із сином не приймалось, оскільки позивач та відповідач на той час перебували в зареєстрованому шлюбі. 04.11.2010 позивач повторно звернувся до того ж самого органу з тим же самим питанням, але відповіді так і не отримав. Відповідач [PERSON] з 2008 року чинить перешкоди побаченням батька та сина, не дає можливості позивачу бачитися з ним. Тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 24.11.2020 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, підготовче судове засідання призначено на 16 грудня 2020 року, яке неодноразово відкладалось. Відповідач у підготовчі судові засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявами про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає. 29.12.2020 на адресу суду направила заперечення проти позову, яке, за згодою позивача, було прийняте судом до розгляду як відзив на позовну заяву. 29.01.2021 представник третьої особи на виконання ухвали суду від 24.11.2020 надала суду висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою від 29.01.2021 закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду на 11 годину 24 лютого 2021 року. Відповідач у судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою від 15.02.2021 про розгляд справи без її участі. Позиція позивача Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю, просив визначити йому способи участі у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] у вигляді систематичних побачень з дитиною без присутності матері п`ятницю, суботу кожного місяця, з 15.00 год. п`ятниці до 14.00 год. неділі, з ночівлею за його місцем реєстрації та щорічно 04 серпня з 10.00 год. по 15.00 год., а також встановити необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку. На обґрунтуваннях своїх вимог зазначив, що має право таке ж як і відповідач на спілкування з дитиною. Відповідач не надає можливості йому спілкуватись із сином. Дитині наразі 12 років, він з своєю матір`ю проживає в м. Коростень. Останній раз він бачив сина, коли йому було 5 років. По телефону з ним не спілкується, оскільки відповідач блокує всі можливості їхнього спілкування. Він (позивач) сплачує аліменти на утримання сина, заборгованості не має. Позиція відповідача Відповідачка позов не визнала. У відзиві на позов зазначила, що вона, як мати ніколи не перешкоджала і не заперечувала батьку своєї дитини спілкуватись і брати участь у його вихованні. Позивач не проявив жодного разу адекватного бажання за 12 років життя дитини,тому вона не згодна з вимогами позивача. Зазначила, що з часу народження сина у них з позивачем почалися систематичні сварки, його завжди дратував плач дитини, він не бажав допомагати з доглядом новонародженим сином та по господарству. Коли вона вирішила припинити такі стосунки, то дитині було 1,5 місяці. Матеріально він не допомагав дитині,тому рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 21.11.2008 з позивача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина. У 2009 році її викликали до органу опіки та піклування, рекомендували їй і позивачу дійти взаємної згоди щодо участі у вихованні сина,позивач не хотів спокійно і врівноважено підходити до цього питання,ображав її. 20.10.2009 їх шлюб з позивачем було розірвано,за рішенням суду і за бажанням позивача не приймати участь у вихованні і утриманні, дитину залишили проживати з нею. Після розлучення позивач зник на рік з їхнього з дитиною життя, з`явився у день народження сина - [INFO] . Потім відповідач не цікавився життям, здоров`ям дитини,хоча у нього був номер телефону. У 3-річному та 7-річномувіці сину робили операції,однак,позивач жодного разу не зателефонував і не запитав про здоров`я і самопочуття свого сина,всі витрати вона завжди брала на себе,позивач жодного разу не приймав участі в додаткових витратах на дитину,тільки сплачував аліменти за рішенням суду. У 2015 році син пішов до першого класу,позивач жодного разу не був на святі першого дзвоника,не цікавився успіхами сина у навчанні,не був на батьківських зборах. З 2013 по 2020 рік позивач жодного разу не подзвонив і не шукав способів поспілкуватися з сином. Дитина навіть не пам`ятає його обличчя,позивач для нього чужа людина,батько він тільки на папері. Заявою від 15.02.2021 просила визначити наступний порядок спілкування позивача з сином: щонеділі з 12 години до 15 години за бажанням дитини в присутності матері; щорічно 4 серпня з 13 години до 16 години за бажанням дитини в присутності матері, щорічно на свята: Святого Миколая, Новий рік, Різдво, Пасху з 14 години до 17 години за бажанням дитини в присутності матері; зустрічі проводити за фактичним місцем проживання дитини у дитячих розважальних закладах, парках відпочинку, дитячих кафе, кінотеатрах. Позиція третьої особи щодо розв`язання спору Органом опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради було надано висновок щодо розв`язання спору про визначення участі у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , №67/03-51 від 26.01.2021, в якому встановлено, що [PERSON] систематично сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO] . Заборгованість по сплаті аліментів відсутня.Встановлено, що [PERSON] працює в м. Києві, на посаді охоронця.Згідно з поданих характеризуючих матеріалів [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно. Не зловживає алкоголем. В стосунках із сусідами спокійний, врівноважений, не конфліктний. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 28.09.2020 року, виданого депутатом Малинської міської ради Гуцалюк О.М. вбачається, що [PERSON] має належні умови для тимчасового перебування сина. В ході судового розгляду [PERSON] було подано заперечення проти позову, в якому вона просить відмовити в задоволенні позивних вимог позивача повністю. Службі у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради не вдалося встановити інформацію, щодо фактичного місця перебування [PERSON] . Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що участь батька у вихованні [PERSON] , негативно на нього впливає, не встановлено. Враховуючи вищевикладене, а також вік дитини, орган опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради вважає за доцільне визначити спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] у вигляді систематичних побачень відповідно до запропонованого позивачем графіку та необмежене спілкування з дитиною особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку. У судовому засіданні представник третьої особи зазначила, що відсутні підстави вважати, що спілкування позивача з сином негативно вплине на дитину, а тому підтримала позовні вимоги. Встановлені судом обставини [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 20.10.2009 року (а.с.8). Від шлюбу сторони у справі мають сина. [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.9) Дитина проживає з матір`ю, [PERSON] . Відповідно до характеристик № 285 від 22.04.2011, № 603 від 05.11.2010, №636 від 28.09.2020, складеної депутатами міської ради, [PERSON] за місцем свого проживання характеризується позитивно: в побуті спокійний та врівноважений; хоче спілкуватися з своїм рідним сином та брати участь у його вихованні. (а.с.17, 18, 22). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання №628 від 28.09.2020 складеного депутатом Малинської міської ради, матеріально-побутові умови, в яких проживає [PERSON] на хорошому рівні. [PERSON] володіє приватним будинком [ADDRESS] . Будинок житловий, обладнаний усією побутовою технікою (а.с.23). Відповідно до рішення Малинського районного суду від 21.11.2008, із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі ј частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 12), а відповідно до листа державного виконавця № 2705/8.9-30 від 12.02.2019 у зв`язку з набранням чинності Законом України від 03.07.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання» мінімальний розмір стягуваних аліментів визначається на рівні 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 12, 14). Довідками № 8819/3-22/3 від 16.09.2014, №7762/3-22/2 від 13.08.2015, №1176/03-22 від 05.02.2016, №9367/7.10-37 від 06.10.2016, №432 від 19.07.2017, №5122/7.10-30 від 23.03.2018, №32509/18.9 від 07.10.2020 підтверджено відсутність у позивача заборгованості по аліментним зобов`язанням перед відповідачем (а.с. 10-11, 15-16). Позивач звертався до комісії з питань захисту прав дитини 01.04.2009, 11.06.2009 та 04.11.2010 з метою вирішення питання участі у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] (а.с. 19, 21). Листом №163 від 20.05.2009 за підписом заступника міського голови, підтверджується, що рішення питання можливості бачитись, спілкуватись з малолітнім сином [PERSON] не приймалось, оскільки [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.20). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір щодо участі батька, який проживає окремо від дитини, у спілкуванні з малолітньою дитиною та участі у її вихованні. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком. Частинами першою і другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі статтею 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються, як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За нормою ч.1 статті 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Твердження відповідача про те, що вона не чинила і не чинить перешкод позивачеві у спілкуванні із сином, спростовується, як письмовими доказами, дослідженими судом, так і наявністю даного позову. Частини 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню. Позивач, як батько малолітнього [PERSON] , [INFO] , має рівні з матір`ю дитини, [PERSON] , права та обов`язки щодо сина, незалежно від того, що позивач проживає окремо від дитини. Таке право на спілкування з обома батьками має й дитина. Позивач визнає свій обов`язок щодо участі у вихованні дитини та її розвитку та має намір активно приймати участь у вихованні дитини. Стаття 9 Конвенції про права дитини визначає, що дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Відповідачем не надано доказів, а судом не встановлено в судовому засіданні, що спілкування батька з сином суперечитиме інтересам дитини, негативно позначатиметься на його здоров`ї чи є обмеженим законом. Створення відповідачем перешкод батькові у спілкуванні з дитиною порушує не тільки права позивача. як батька, а в першу чергу, порушує права та суперечить інтересам дитини. Згідно з усталеною прецедентною практикою Європейського суду з прав людини. взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається ст. 8 Конвенції (рішення у справі «Гаазе проти Німеччини» від 08.04.2004 року, рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996 року). Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Сторони після припинення стосунків питання виховання дитини спільно не вирішили. Батько проживає окремо від дитини, однак має право на особисте спілкування з дитиною, а щодо його участі у виховані дитини, то це є також його обов`язком. Саме по собі подання позову про визначення порядку спілкування з сином та фактичне заперечення відповідача щодо його задоволення, свідчить про наявність таких перешкод. Самостійно вирішити питання між собою щодо участі у спілкуванні та вихованні спільної дитини сторони не можуть. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч.2ст. 159 СК України). Суд при вирішенні спору бере до уваги, що жодних доказів про стан здоров`я дитини чи інші особливі потреби дитини, відповідачем не надано, а тому, з врахуванням віку дитини, суд вважає, що побачення батька із сином можливі без присутності матері, оскільки, на думку суду, перебування дитини в присутності обох батьків, які мають неприязні стосунки один до одного, негативно впливатиме на емоційний стан дитини. Дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, в найкращих інтересах дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який був ним сплачений при зверненні з позовом до суду. У судовому засіданні позивач просив, у разі задоволення позову, не стягувати з відповідача на його користь судові витрати, а тому суд не проводить розподіл судових витрат між сторонами.

Outcome: partial