Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

Медичний директор Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради Судовська Тетяназвернувся до суду із заявою, в якій просить вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] , посилаючись на те, що [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , з 1979 року звертається до лікарів-психіатрів з приводу параноїдної шизофренії. Є особою з інвалідністю II групи безстроково. Неодноразово лікувався стаціонарно з галюцинаторно-параноїдною симптоматикою та агресивними тенденціями до оточуючих. Остання госпіталізація з 30.06.2015 по 08.10.2015, коли був озлоблений до оточуючих, погрожував фізичною розправою, затопив водою сусідів, не впускав сантехників до квартири. Після виписки, до вересня 2020 року, регулярно відвідував дільничного психіатра, отримував лікування. Теперішнє погіршення стану поступово протягом місяця: більшість часу проводить на вулиці, ходить з ріжучими предметами, провокує оточуючих на конфлікти, заходить в аптеки, банки, де веде себе агресивно. 07.10.2021 о 20.45 доставлений до приймального відділення КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР бригадою швидкої спеціалізованої медичної допомоги. За рапортом поліції: ходив по відділенню Укрпошти з ножем, порізав термінал, вів себе неадекватно. Поліцією доставлений до райвідділу, де продовжував вести себе неадекватно, не повідомляв своїх даних. Оглянутий черговим лікарем-психіатром приймального відділення, який кваліфікував стан, як загострення тяжкого психічного розладу з агресивними діями. Госпіталізований у примусовому порядку як особа, яка виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. 08.10.2021 о 9.00 год. оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що [PERSON] страждає тяжким психічним розладом у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, з вираженим змішаним типом дефекту. Афективно-маячний синдром з агресивними діями (по відношенню до оточуючих). Враховуючи реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку до оточуючих, внаслідок тяжкого психічного розладу. У відповідності до ст.ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти заяви. Адвокат Артеменко Є.А. який діє в інтересах [PERSON] поклався на розсуд суду при розгляді зазначеної зави Прокурор підтримала лікаря-психіатра, просила суд винести рішення про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку. Лікар психіатр у судовому засіданні підтвердила викладене у заяві, зазначила, що [PERSON] за психічним станом є небезпечним для себе та оточуючих. Лікування можливе лише в стаціонарі. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, його представника, думкупрокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. [PERSON] є особою з інвалідністю II групи безстроково. Неодноразово лікувався стаціонарно з галюцинаторно-параноїдною симптоматикою та агресивними тенденціями до оточуючих. 07.10.2021 о 20.45 доставлений до приймального відділення КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР бригадою швидкої спеціалізованої медичної допомоги. За рапортом поліції: ходив по відділенню Укрпошти з ножем, порізав термінал, вів себе неадекватно. Поліцією доставлений до райвідділу, де продовжував вести себе неадекватно, не повідомляв своїх даних. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів від 08.10.2021 року, [PERSON] страждає тяжким психічним розладом у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, з вираженим змішаним типом дефекту. Афективно-маячний синдром з агресивними діями (по відношенню до оточуючих). Госпіталізація доцільна, обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару. Згідно ч. 2-4 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Оскільки хворий становить небезпеку для себе та оточуючих, згоду на лікування не дав, йому рекомендовано примусову госпіталізацію згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Отже, зважаючи на досліджені судом обставини справи, а саме те, що компетентною комісією лікарів-психіатрів у [PERSON] виявлено психічний розлад у формі у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, з вираженим змішаним типом дефекту. Афективно-маячний синдром з агресивними діями (по відношенню до оточуючих), а також встановлення фактів про те, що хворий становить небезпеку для себе та оточуючих, пояснень інших учасників, суд доходить остаточного висновку, що наявні обов`язкові з огляду на ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» підстави для ухвалення рішення про надання особі психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди, така госпіталізація є доцільною та відповідає її інтересам, тому заяву слід задовольнити.

Outcome: approved