Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного агентства водних ресурсів України, Деснянського басейнового управління водних ресурсів про визнання незаконним та скасування наказу № 349-06 від 21.12.2020 «Про звільнення [PERSON] », поновлення на посаді начальника Деснянського басейнового управління водних ресурсів, а також стягнення з Деснянського басейнового управління водних ресурсів середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 30 000,00 грн (т.1 а.с.91-94). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 21.11.2017згідно контракту була призначена на посаду начальника Деснянського басейнового управління водних ресурсів, який продовжено до 18.11.2022 року. Втім 21 грудня 2020 року її було звільнено з посади за порушення вимог чинного законодавства та умов укладеного контракту в частині належного контролю за використанням бюджетних коштів згідно з пунктом 8 частини 1 статті 36 Кодексу законів України про працю, підпунктів 2 та 11 пункту 22 укладеного контракту. Вказані порушення зафіксовані в акті про результати контрольного заходу в рамках аудиту проведеного територіальним управлінням Рахункової палати по м. Києву, Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 09.10.2020 №26-10/15-0. Зазначає, що вказаний акт не є перевіркою фінансово-господарської діяльності організації уповноваженими контролюючими чи правоохоронними органами в розумінні підпункту 11 пункту 22 контракту, оскільки Рахункова палата не здійснює перевірку фінансово-господарської діяльності організації. Також Рахункова палата не досліджує чи належним способом позивач здійснював свої повноваження з контролю за використанням бюджетних коштів.Також вказала, що під час її звільнення взагалі не досліджувалось питання в чому саме полягає неналежність виконання нею своїх обов`язків з контролю за використанням бюджетних коштів, які саме дії передбачені контрактом або посадовою інструкцією не були вчинені або були вчинені несвоєчасно чи неналежним чином. Сам по собі факт складання акту Рахункової палати не може бути доказом цього в тому числі і тому, що на даний акт було подано зауваження, як це передбачено частиною 4 статті 34 Закону України «Про Рахункову палату», які цілком можуть бути враховані при складанні звіту в порядку статті 35 Закону України «Про Рахункову палату». Вважає, що у зв`язку з незаконним звільненням, відповідно до ч.2 ст.235 КУпП України, їй повинно бути сплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 10.02.2021 призначив справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. У встановлений строк від відповідача Деснянського басейнового управління водних ресурсів надійшов відзив (т.1 а.с.112-114), з підстав якого просить відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що наказом Держводагентства від 21 грудня 2020 року № 349-ос позивача було звільнено з посади начальника Деснянського басейнового управління водних ресурсів за порушення вимог чинного законодавства та умов укладеного контракту в частині неналежного контролю за використанням бюджетних коштів згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, підпунктів 2 та 11 пункту 22 укладеного контракту. 28 грудня 2020 року позивач ознайомилась із вказаним наказом. Згідно з книгою обліку руху трудових книжок і вкладишів до них Деснянського басейнового управління водних ресурсів позивач 28 грудня 2020 року отримала під підпис належним чином оформлену трудову книжку. Виплату всіх сум, які належать до виплати при звільненні, здійснено на підставі наказу Деснянського басейнового управління водних ресурсів від 28 грудня 2020 року № 224 к/тр «Про виплату компенсації при звільненні з посади начальника управління», у строки, встановлені статтею 116 Кодексу законів про працю України. Виплата [PERSON] всіх належних до виплат сум відбулася у порядку та у строки, визначені чинним законодавством (в день звільнення). Таким чином, оскільки звільнення позивача відбулось з дотримання норм чинного законодавства, відсутні законодавчо визначені підстави для стягнення з Деснянського басейнового управління водних ресурсів середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Також відповідач - Державне агентство водних ресурсів України, у порядку ст.178 ЦПК України, направило відзив (т.1 а.с.124-129), у якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. За результатами проведеного контрольного заходу встановлено наявні ознаки втрати коштів державного бюджету в сумі 275 000,90 грн. Крім того, за результатами проведеної Держводагентством перевірки від 03.12.2020 встановлено, що у результаті неефективного управлінського рішення наявний ризик навмисного поділу об`єкта на два види робіт з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі» та неефективного використання бюджетних коштів за КЕКВ 2210 - 7,7 тис.грн. та КЕКВ 3132 - 307,0 тис.грн. Зважаючи на сукупність порушень, виявлених як Територіальним управлінням Рахункової палати по м.Кисву, Київській, Черкаській та Чернігівській областях, так і Держводагентством, було прийняте рішення щодо розірвання контракту та звільнення керівника до закінчення строку його дії. Укладаючи контракт, позивач погодилася з його умовами, у тому числі і з підвищеною відповідальністю за порушення його умов. Порушення хоча б одного з пунктів контракту є підставою для його дострокового розірвання. У судове засідання позивач не прибула, надала повноваження на представлення своїх інтересів адвокату, який в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, посилалась на обставини зазначені в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях (т.1 а.с.207-208). Зазначив, що перевірка окремих питань фінансово-господарської діяльності Деснянського басейнового управління водних ресурсів не може вважатися внутрішнім аудитом в розумінні пп. 11 п.22 контракту. Порядок планування, проведення і документування результатів внутрішніх аудитів у Державній агенції водних ресурсів України регулюється Порядком, затвердженим наказом Держводагентства №745 від 03.12.2019 року. З наказу №1062 та довідки про перевірки виконання окремих робіт з поточного та капітального ремонтів Деснянським басейновим управлінням водних ресурсів у 2020 році вбачається, що вони були складені не в порядку проведення внутрішнього аудиту. У судовому засіданні представники відповідачів позовні вимоги не визнали, просили відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених у відзиві. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Згідно наказу №273-ос від 20.11.2017 [PERSON] призначено на посаду начальника Деснянського басейнового управління водних ресурсів з 21.11.2017 на умовах, передбачених контрактом (т.1 а.с.7). 22 жовтня 2018 року [PERSON] та голова Державного агентства водних ресурсів України уклали контракт №18 (т.1 а.с.11-15). У подальшому згідно наказів №231-ос від 22.10.2018 року та №281-ос від 18.11.2019 строк дії контракту переукладався та продовжувався з 21.11.2018 до 20.11.2019 та з 21.11.2019 до 18.11.2022 (т.1 а.с.8-10). Також, 18.11.2019 укладено додаткову угоду до контракту від 22.10.2018, якою продовжено строк дії контракту до 18.11.2022 року (т.1 а.с.16). Згідно акту про результати контрольного заходу в рамках аудиту проведеного територіальним управлінням Рахункової палати по м. Києву, Київській, Черкаській та Чернігівській областях №26-10/15-0 від 09.10.2020, в Деснянському басейновому управлінні водних ресурсів виявлено, серед іншого, наступне: видатки в сумі 449 000 грн за кошти ДФРВГ здійснені Деснянським басейновим управлінням водних ресурсів з порушенням пункту 2 Порядку використання коштів державного фонду розвитку водного господарства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2018 № 401. Із вказаної суми використані на капітальний ремонт покрівлі гаража - профілакторія в сумі 200 000 грн мають ознаки втрат (т.1 а.с.50 - стор. 31 акту); кошти в сумі 20 978,80 грн використані не результативно (т.1 а.с.55 - стор.36 акту); транспортні витрати в сумі 10 022,70 грн мають ознаки збитків, нанесених державі в особі Деснянського басейнового управління водних ресурсів (т.1 а.с.58 - стор.39 акту) тощо. Сукупність вищенаведених фактів свідчить про недоотримання продукту «вселення водних ресурсів», у зв`язку з чим наявні ознаки втрати коштів державного бюджету в сумі 275 000,90 грн (т.1 а.с.21-65). Начальником Деснянського басейнового управління водних ресурсів Грудницькою Н.М. за кожним порушенням надані зауваження до вищевказаного акту (т.1 а.с.66-81). Відповідно до наказу Держводагентства від 03.12.2020 №1062, утворено комісію та проведено перевірку виконання окремих робіт з поточного та капітального ремонтів Деснянським басейновим управлінням водних ресурсів у 2020 році (т.1 а.с.130). Згідно довідки від 09.12.2020 щодо перевірки виконання окремих робіт з поточного та капітального ремонтів Деснянським басейновим управлінням водних ресурсів у 2020 році встановлено, що в результаті неефективного управлінського рішення наявний ризик навмисного поділу об`єкта на два види робіт з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі» та неефективного використання бюджетних коштів за КЕКВ 2210 - 7 000,70 грн та КЕКВ 3132 - 307 000 грн (т.1 а.с.131-133). 10 грудня 2020 року складено акт про те, що [PERSON] ознайомлена з довідкою щодо перевірки виконання окремих робіт, але відмовилася від надання письмових пояснень з приводу фактів викладених в ній (т.1 а.с.134). 18 грудня 2020 року Чернігівською обласною державною адміністрацією погоджено звільнення [PERSON] (т.1 а.с.135). 21 грудня 2020 року згідно наказу голови Державного агентства водних ресурсів України №349-ос [PERSON] звільнено з посади начальника Деснянського басейнового управління водних ресурсів за порушення вимог чинного законодавства та умов укладеного контракту в частині належного контролю за використанням бюджетних коштів згідно з пунктом 8 частини 1 статті 36 Кодексу законів України про працю, підпунктів 2 та 11 пункту 22 укладеного контракту (т.1 а.с.19-20). Згідно листка непрацездатності серії [NUMBER] від 24 грудня 2020 року вбачається, що [PERSON] перебувала на лікарняному з 15.12.2020 до 24.12.2020 (т.1 а.с.122). Як вбачається з Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них Деснянського басейнового управління водних ресурсів [PERSON] 28 грудня 2020 року отримала належним чином оформлену трудову книжку, про що свідчить її підпис (т.1 а.с.120). Згідно наказу начальника Деснянського басейнового управління водних ресурсів №224/к/тр від 28.12.2020 року та довідки про доходи [PERSON] виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток в кількості 59 календарних днів за період роботи з 02.01.2019 по день звільнення та 10 календарних днів соціальної відпустки за 2020 рік (т.1 а.с.83, 121). Відповідно до довідки про доходи від 17.05.2021 нарахована заробітна плата [PERSON] за період жовтень-листопад 2020 року у розмірі 85 669,19 ггрн за 42 відпрацьованих дні (т.2 а.с.1). Відповідно до звіту Рахункової палати про результати аудиту ефективності виконання заходів Загальнодержавної цільової програми розвитку водного господарства та екологічного оздоровлення басейну річки Дніпро на період до 2021 року (т.2 а.с.24-32) підтверджено порушення бюджетного законодавства у спірний період, неефективне використання коштів за критерієм результативності, використання коштів з порушенням бюджетного законодавства. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Статтею 43 Конституції України закріплено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України підставами для припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Пунктом 5 контракту визначено, що керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво організацією, організовує її виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання організацією завдань, передбачених законодавством, положенням про організацію та цим контрактом. Відповідно до пункту 6 контракту, укладеного з позивачем, керівник організації зобов`язується, зокрема, забезпечувати раціональне та ефективне використання бюджетних коштів. У разі невиконання обов`язків, передбачених пунктом 6 контракту, керівник подає Агентству письмове пояснення щодо причин невиконання умов контракту (пункт 7 контракту). Пунктом 22 контракту, укладеного з [PERSON] встановлені підстави для розірвання контракту та звільнення керівника з посади до закінчення строку дії контракту. Підпунктом 2, 11 пункту 22 такими підставами визначено неналежний контроль за використанням бюджетних коштів та виявлення порушень за результатами перевірок фінансово-господарської діяльності організації, внутрішнього аудиту, проведеними Держводагентством та/або уповноваженими контролюючими чи правоохоронними органами. Відповідно до пункту 10 Положення про Деснянське басейнове управління водних ресурсів, затвердженого наказом Держводагентства від 30.03.2020 №289, Управління очолює керівник (начальник), який призначається на посаду і звільняється з посади Головою Держводагентства шляхом укладення та розірвання з ним контракту за погодженням з місцевою державною адміністрацією. Укладаючи контракт, [PERSON] погодилася з його умовами, у тому числі і з підвищеною відповідальністю за порушення його умов. Порушення хоча б одного з пунктів контракту є підставою для його дострокового розірвання. Цивільне судочинство, згідно зі ст.12 цього ж Кодексу, здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обов`язок доказування передбачений також ст.81 ЦПК України. Суд не приймає до уваги доводи сторони позивача що перевірка окремих питань фінансово-господарської діяльності Деснянського басейнового управління водних ресурсів не може вважатися внутрішнім аудитом в розумінні пп. 11 п.22 контракту, посилаючись на наступне. Статтею 4 Закону України «Про Рахункову палату», визначаються заходи державного зовнішнього фінансового контролю (аудиту), який здійснюється шляхом здійснення фінансового аудиту, аудиту ефективності, експертизи, аналізу та інших контрольних заходів. Фінансовий аудит полягає у перевірці, аналізі та оцінці правильності ведення, повноти обліку і достовірності звітності щодо надходжень і витрат бюджету, встановлення фактичного стану справ щодо цільового використання бюджетних коштів, дотримання законодавства при здійсненні операцій з бюджетними коштами. Аудит ефективності передбачає встановлення фактичного стану справ та надання оцінки щодо своєчасності і повноти бюджетних надходжень, продуктивності, результативності, економності використання бюджетних коштів їх розпорядниками та одержувачами, законності, своєчасності і повноти прийняття управлінських рішень учасниками бюджетного процесу, стану внутрішнього контролю розпорядників бюджетних коштів. Відповідно до статті 7 вищезазначеного Закону, Рахункова палата здійснює фінансовий аудит та аудит ефективності зокрема: щодо управління об`єктами державної власності, що мають фінансові наслідки для державного бюджету, включаючи забезпечення відрахування (сплати) до державного бюджету коштів, отриманих державою як власником таких об`єктів, та використання коштів державного бюджету, спрямованих на відповідні об`єкти; виконання державних цільових програм, інвестиційних проектів, державного замовлення, надання державної допомоги суб`єктам господарювання за рахунок коштів державного бюджету. Таку позицію підтримав і Конституційний суд України, який у своєму рішенні у справі щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 КЗпП України зазначив,що незважаючи на ці та інші застереження, що містяться в КЗпП та інших актах трудового законодавства і спрямовані на захист прав громадян під час укладання ними трудових договорів у формі контрактів, сторонами в контракті можуть передбачатися невигідні для працівника умови: зокрема, це, як правило, тимчасовий характер трудових відносин, підвищена відповідальність працівника, додаткові підстави розірвання договору тощо. Як зазначено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Згідно з пунктами 16, 17 постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чиним законодавством, а також передбачених у контракті. При цьому, розірвання контракту з ініціативи органу управління майном або керівника підприємства повинно провадитися з урахуванням гарантій, установлених чинним законодавством. При розірванні контракту з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, про що робиться відповідний запис у трудовій книжці керівника підприємства. Отже, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що звільнення позивача відбулось з порушенням вимог чинного законодавства. Аналізуючи всі докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позивача було звільнено за порушення умов контракту на підставі пункту 8 частини 1 статті 36 Кодексу законів України про працю, а саме за порушення вимог чинного законодавства та умов укладеного контракту в частині належного контролю за використанням бюджетних коштів. Звільнення відбулося з дотриманням чинного законодавства із забезпеченням гарантій, встановлених чинним законодавством, будь-яких порушень з боку відповідача встановлено не було, а тому відсутні підстави для визнання протиправним, скасування наказу про звільнення [PERSON] та поновлення її на роботі. Відповідно до частин другої та третьої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Оскільки вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог, що пов`язані із законністю звільнення та визнання протиправним та скасуванням наказу про звільнення, а в ході судового розгляду судом не встановлено підстав для поновлення позивача на посаді, зазначені вимоги також не можуть бути задоволені. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Позивачем понесені та документально підтвердження витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн (а.с.90-а). Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати, понесені позивачем не стягуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed