Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Лікар-психіатр Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру звернувся до суду з заявою, в якій просить суд продовжити [PERSON], [INFO], надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. В обґрунтування заяви представник Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру лікар-психіатр [PERSON] зазначив, що [PERSON] психічно хворіє з 10.01.1998 року. Діагноз: F20.01 шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу з помірно-вираженим дефектом особистості по змішаному типу (апато-абулічний, психопатоподібний). Багаторазово лікувався в КОПНД, ПОКПЛ ім. О.Ф. Мальцева. Останнє лікування в ПОКПЛ з 30.10.2008 року по 12.03.2010 року. В період загострення хвороби хворий агресивний до оточуючих, схильний до скоєння кримінальних злочинів, галюцинаторно-параноїдна симптоматика, вживання ПАВ, психопатоподібна поведінка. Амбулаторна примусова психіатрична допомога відносно [PERSON] застосовувалась ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19.03.2015 року. В разі не продовження [PERSON], [INFO], амбулаторної примусової психіатричної допомоги, психічний стан хворого різко погіршиться, що завдасть значної шкоди його здоровю та може негативно вплинути на оточуючих, у звязку з чим, лікар-психіатр просив суд винести рішення про продовження [PERSON], [INFO], амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. У судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених в ній. Заінтересована особа [PERSON] та його законний представник [PERSON] у судовому засіданні не заперечували проти заяви. Прокурор Горбенко Я.А. у судовому засіданні не заперечувала проти заяви. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозвязку, приходить до наступного. Судом встановлено, [PERSON], [INFO], є інвалідом ІІ групи та психічно хворіє з 10.01.1998 року. Згідно висновку лікарів психіатрів ЛКК Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру № 90/3 від 28.08.2015 року [PERSON] страждає психічним захворюванням у формі: F20.01 шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу з помірно-вираженим дефектом особистості по змішаному типу з 1998 року, внаслідок чого перебуває на диспансерному обліку з 1998 року. Багаторазово лікувався в КОПНД, ПОКПЛ ім. О.Ф. Мальцева. Останнє лікування в ПОКПЛ з 30.10.2008 року по 12.03.2010 року. В психічному статусі домінують маячні ідеї відношення, галюцинаторно-параноїдна симптоматика, вживання ПАВ, психопатоподібна поведінка, що може кваліфікуватись як тяжкий психічний розлад, в наслідок чого [PERSON] може вчиняти чи виявляти реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Амбулаторна примусова психіатрична допомога відносно [PERSON] застосовувалась ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19.03.2015 року. Отже, згідно висновку лікарів психіатрів ЛКК Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру [PERSON] потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги. Згідно ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу», амбулаторна психіатрична допомога надається лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи. Амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення в неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад шість місяців лікар психіатр повинен надіслати до суду заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Відповідно до\~ст.279 ЦПК України, за умов, визначених\~Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря\~психіатра про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги подається до суду за місцем проживання особи. Згідно ч.3 ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу»,\~продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Враховуючи те, що ненадання амбулаторної психіатричної допомоги [PERSON] в примусовому порядку в подальшому може спричинити погіршення психічного стану хворого, що завдасть значної шкоди його здоровю та може негативно вплинути на оточуючих, суд вважає за необхідне заяву задовольнити.

Outcome: approved