Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Лікар-психіатр Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька [PERSON] звернулася до суду з заявою про госпіталізацію недієздатної особи [PERSON] до психіатричного закладу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], 1961 р.н, 13.02.2018 року був доставлений до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька бригадою швидкої допомоги за заявою і в супроводі опікуна [PERSON], неодноразово в житті в зв'язку з вираженим погіршенням психічного стану. [PERSON] був оглянутий черговим лікарем приймального відділення, підтверджена необхідність його госпіталізації, скерований у стаціонар. За даними медичної карти амбулаторного хворого № 98552, медичної карти стаціонарного хворого № 537 та заяви опікуна від 13.02.2018 року перебуває на диспансерному обліку з 1992 року. З того часу [PERSON] тридцять два рази лікувався у ВОПЛ №1 з приводу параноїчної шизофренії. Після останньої виписки 15.01.2018 року він проживав вдома з опікуном, підтримуюче лікування приймав нерегулярно. Останній тиждень його стан погіршився, став збудженим, некерованим, напруженим, негативістичним. Не спить вночі, не утримується вдома, голосно розмовляє сам з собою, аргесивний по відношенню до оточуючих людей, погрожує фізичною розправою. Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів від 13.02.2018 року [PERSON]. потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. На підставі викладеного просить госпіталізувати [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримала з підстав в ній зазначених, просила суд заяву задовольнити. Заінтересована особа - опікун [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила її задовольнити. Суду додатково пояснила, що протягом останнього місяця у її сина почалися загострення, звичайні ліки йому не допомагають. Вона боїться залишити сина самого вдома, бо він веде себе неадекватно, агресивно по відношення до неї та інших членів родини, не спить ночами. Особа, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо примусової його госпіталізації. Прокурор в судовому засіданні підтримала заяву про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу, вважає її обґрунтованою. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», визнано таким, що не відає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року N 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів № 170 від 14.02.2018 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з 1992 року. З того часу тридцять два рази лікувався у ВОПЛ №1 з приводу параноїчної шизофренії. Після останньої виписки 18.01.2018 року проживав вдома з опікуном. Підтримуюче лікування приймав нерегулярно. Останній тиждень стан погіршився, став збудженим, некерованим, напруженим, негативі стичним. Не спить вночі, не утримується вдома. Голосно розмовляє сам з собою. Аргесивний по відношенню до оточуючих людей, погрожує фізичною розправою, що стало приводом для теперішньої госпіталізації. Виходячи з даних анамнезу та об'єктивного стану, [PERSON]. страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді параноїчної шизофренії, безперервного типу перебігу, з вираженим емоційно-вольовим ефектом, який позбавляє його здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та внаслідок якого він вчиняв та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. Відповідно до рішення Конституційного суду України прийнятого 01 червня 2016 року визнано неконституційними\~положення третього речення частини першої статті 13 Закону України „Про психіатричну допомогу\~від 22 лютого 2000 року № 1489III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву завідувача відділення № 5 Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька лікаря-психіатра [PERSON] слід задовольнити т госпіталізувати [PERSON] в примусовому порядку до психіатричного закладу - Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька строком до 6\~ (шести) місяців

Outcome: approved