Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради «Донелектроавтотранс» звернулося до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в сумі 5697,53 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 08.08.2012 року по 05.07.2013 року [PERSON] перебував у трудових відносинах із ККП ДМР «Донелектроавтотранс» в якості водія тролейбуса. 22.01.2013 року відповідач під час керування тролейбусом, який належить на праві власності ККП ДМР «Донелектроавтотранс», здійснив зіткнення з автомобілем, який належить на праві власності [PERSON] Постановою Пролетарського районного суду м. Донецька від 20.02.2013 року встановлено факт порушення відповідачем Правил дорожнього руху, а Ворошилівський районний суд м. Донецька рішенням від 05.04.2013 року стягнув з ККП ДМР «Донелектроавтотранс» на користь [PERSON] суму матеріального збитку в розмірі 166599,18 грн., судовий збір в сумі 2000,00 грн., витрати на проведення експертного дослідження в сумі 500,00 грн. Вказана у зазначеному рішенні суду сума збитків була відшкодована підприємством у повному обсязі та набула статусу збитків для підприємства. На підставі норм Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України позивач просить стягнути з відповідача суму середнього місячного заробітку у розмірі 5697,53 грн., а також суму судових витрат у розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав заяву з проханням розглянути справу без своєї участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією наказу (розпорядження) керівника ККП ДМР «Донелектроавтотранс» № 1297л від 07.08.2012 року [PERSON] було прийнято на роботу у вказаному підприємстві з 08.08.2012 року у тролейбусне депо № 2 на посаду водія тролейбуса 3-го класу. Згідно з копією наказу (розпорядження) керівника ККП ДМР «Донелектроавтотранс» № 944л від 05.07.2013 року [PERSON] звільнено за власним бажанням з 05.07.2013 року. Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 05.04.2013 року по справі № 255/3173/13-ц, яке набуло чинності 16.04.2013 року, встановлено, що 22.01.2013 року о 13 годині 55 хвилин відбулась дорожньо-транспортна пригода в Будьонівському районі м. Донецька за участю - [PERSON], який керував на законних підставах транспортним засобом марки: INFINITI FX 50, державний номер: [NUMBER], та [PERSON], який керував транспортним засобом марки тролейбус «ЗИУ-9», номерний знак [NUMBER]. В результаті даного ДТП транспортний засіб марки INFINITI FX 50, державний номер: [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Постановою Пролетарського районного суду м. Донецька від 20.02.2013 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченгого ст. 124 КупАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляд штрафу в дохід держави у сумі 340 гривень. Також, вищевказаним рішенням суду вирішено стягнути з ККП ДМР «Донелектроавтотранс» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 166 599, 18 грн., судовий збір у сумі 2 000, 00 грн., витрати на проведення експертизи у сумі 500, 00 грн., а всього 169 099, 18 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 37639026 від 22.04.2013 року, головним державним виконавцем ВДВС Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/255/1242/2013, виданого 05.04.2013 року Ворошиловським районним судом м. Донецька про стягнення з ККП ДМР «Донелектроавтотранс» на користь [PERSON] матеріальної шкоди у сумі 166 599, 18 грн., судового збору у сумі 2 000, 00 грн., витрат на проведення експертизи у сумі 500, 00 грн., а всього 169 099, 18 гривень. Згідно з копіями платіжних доручень № 1384 від 16.05.2013 року, № 1414 від 18.05.2013 року, № 1501 від 27.05.2013 року, № 1512 від 28.05.2013 року, № 1519 від 29.05.2013 року, № 1542 від 30.05.2013 року, № 1553 від 31.05.2013 року, № 1568 від 01.06.2013 року, № 1592 від 03.06.2013 року, № 1623 від 05.06.2013 року ККП ДМР «Донелектроавтотранс» перерахувало на користь ВДВС Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку суму в загальному розмірі 169 099, 18 гривень в якості стягнення на користь [PERSON] згідно з постановою ВП № 37639026 від 22.04.2013 року. Згідно з довідкою № 21, виданою 07.02.2014 року директором ККП ДМР «Донелектроавтотранс», середній дохід на місяць [PERSON] в період з січня 2013 року по червень 2013 року становить 5697 грн. 53 коп. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами і сумніву у їх достовірності у суду не викликають, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектроавтотранс» до [PERSON] про відшкодування збитків підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 687 від 18.02.2014 року про сплату судового збору у сумі 243 грн. 60 коп., у зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути вказану суму судових витрат з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved