Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В липні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За час свого життя [PERSON] заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є дружина спадкодавця [PERSON] та дочка [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] відмовилась від прийняття належної їй частки спадщини на користь [PERSON] . Тому позивач є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину. Незважаючи на це, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок. Тому [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання. Крім цього, у державного нотаріуса Бориспільської міської державної нотаріальної контори Бровченко С.О. витребувано належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.96-97). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.124). ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву, якою підтримав пред`явлений позов та наполягав на його задоволенні, а розгляд цивільної справи просив здійснити за його відсутності. Представник Бориспільської міської ради Київської області у судове засідання не з`явився. Натомість міський голова Борисенко В.К. направив до суду заяву, в якій зазначив, що просить розглядати справу без участі представника міської ради та при вирішенні спору покладається на думку суду (а.с.102). IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім`я, серії [NUMBER] (а.с.16). За час свого життя [PERSON] заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач, згідно копії свідоцтва про народження (а.с.15), копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.118 зворот), а також дружина спадкодавця [PERSON] (а.с.118). Спірні правовідносини регулюються книгою шостою «Спадкове право» ЦК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з положенням ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. У відповідності до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 . Згідно з п.2 указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудованика. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. З копії матеріалів спадкової справи №359/2012, заведеної державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Бровченко С.Б., вбачається, що 05 грудня 2012 року [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті чоловіка [PERSON] (а.с.107 зворот). В свою чергу, [PERSON] подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] (а.с.108). Таким чином, позивач є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Незважаючи на це, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1000/02-31 від 02 листопада 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за номером [ADDRESS] . Оскільки, позивачем не надано оригіналу правовстановлюючого документа на зазначений житловий будинок (а.с.17). Встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується зведеним актом вартості будівель і споруд від 22 лютого 1985 року (а.с.20-21), технічним описом будівель і споруд домоволодіння (а.с.39-40), планом земельної ділянки, відведеної [PERSON] для будівництва житлового будинку (а.с.55) . За змістом характеристики будинку, господарських будівель та споруд, наявної в технічному паспорті житловий будинок [ADDRESS] був побудований у 1985 році. Згідно висновку начальника Управління містобудування та архітектури Бориспільської міської ради (а.с.18) адреса нерухомого майна, яке належало померлому [PERSON] (житловий будинок та земельна ділянка) за адресою: [ADDRESS] неодноразово змінювалась (колишні адреси: [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] ). У відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов`язані із виникненням права власності на споруджений будинок, тобто станом на 1985 рік, у [PERSON] виникло право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] , проте оформити своє право на спадщину не може у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується в [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved