Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно до суду звернувся [PERSON] .. Позов мотивований тим, що позивач не може успадкувати спадкове майно, так як відсутні правовстановлюючі документи. Позивач в судове засідання не з`явився, але попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, судові витрати з відповідача просить не стягувати. Представник відповідача Олексіївщинської сільської ради Козелецького району, Чернігівської області у судове засідання не з`явився, але попередньо надав суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без участі їх представника. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст.. 247 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане 18 лютого 2013 року виконавчим комітетом Олексіївщинської сільської ради, Козелецького району, Чернігівської області, актовий запис № 02. Після її смерті [INFO] відкрилась спадщина, до складу якої входить належна їй 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташована в [ADDRESS] , як учасника колгоспного двору, успадкована нею після смерті співмешканця [PERSON] , який помер [INFO] , однак за життя спадкових прав у належний спосіб вона не оформила та в органах МБТІ право власності не зареєструвала. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, що посвідчено 06 липня 2011 року секретарем виконавчого комітету Олексіївщинської сільської ради, яким все належне їй майно вона заповідала [PERSON] , позивачу у справі. Позивач у справі, як спадкоємець за заповітом на дану спадщину, прийняв спадщину, звернувся з заявою про прийняття спадщини до Козелецької районної державної нотаріальної контори, однак через відсутність реєстрації права власності на належну померлому частку у домоволодінні та встановлення факту родинних відносин з померлим, позивач не має можливості оформити спадкові права у нотаріальному порядку, тому змушений звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] відноситься до категорії колгоспного двору. До складу даного колгоспного двору станом на 15.04.1991 року входили померлі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тому кожен має право на дане домоволодіння в рівних частинах, кожен на 1/3 частку. Так, на підставі рішення Козелецького районного суду та свідоцтва про право на спадщину,яке видане Козелецьким районним держаним нотаріусом, на належні 2/3 частки [PERSON] , як учасника колгоспного двору та успадковану нею 1/3 частку після смерті [PERSON] позивачем успадковані, про що останній отримав правовстановлюючий документ та зареєстрував належні йому права у законному порядку, а частку, належну [PERSON] має успадкувати, встановивши факт, що має юридичне значення. Померлий [PERSON] дійсно проживав та був співмешканцями померлої, проживали з [PERSON] , однією сім`єю, однак їх шлюб в органах РАЦС зареєстровано не було. Вони були зареєстровані у одному будинку за адресою [ADDRESS] , дійсно були співмешканцями, були пов`язаний спільним побутом, постійно проживали спільно однією сім`єю починаючи з 1980 року і по день його смерті, що підтверджується довідкою з місця проживання, тобто понад 5 років, але їх союз на день смерті не був зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. [PERSON] помер [INFO] . Згідно чинного законодавства на день його смерті, поширюються правовідносини, що регламентуються нормами ЦК УРСР, де в силу вимог ст. 548,549 визначено , що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та такі дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Так, шість місяців з дня відкриття спадщини, з дати смерті [INFO] , визначається 06 січня 2004 року. З введенням в дію Цивільного Кодексу України, в ред. 2004 року,з 1 січня 2004 року, правила порядку спадкування визначають норми ст. 1264 ЦК України, де зазначено, що в четверту чергу спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Не маючи родинних відносин між померлими, позивач як спадкоємець прав [PERSON] у четверту чергу спадкування не має можливості оформити належні їй спадкові права після смерті її співмешканця [PERSON] . Вони дійсно тривалий час проживали спільно, мали взаємні права та обов`язки, турбувались один про одного, вели спільно господарство. Підтвердженням заявлених вимог є довідки з місця проживання з сільської ради на момент смерті, а на підтвердження факту прийняття спадщини довідка про вступ в управління спадковим майно. За час проживання [PERSON] та [PERSON] одруженими з іншою жінкою та чоловіком відповідно не були. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного поріднення, усиновлення а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Саме через відсутність державної реєстрації сімейного союзу у державному органі реєстрації актів цивільного стану між померлими , вказані особи не набули підстав прав та обов`язків подружжя а за таких обставин не можливо оформити спадкові права після смерті матері на 1/3 частку у домоволодінні, яке відноситься до категорії колгоспного двору. Встановлення у судовому порядку вказаного факту необхідно для оформлення спадкових прав. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» , надалі Постанова , п. 2. передбачає, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Позивач у справі є спадкоємцем за заповітом на дану спадщину після смерті [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи, інших спадкоємців не має, спадкоємців які мають право на обов`язкову частку у спадщині не має. Відповідно ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, позивач у справі вимушений звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно з метою оформлення права на спадщину, відповідно до вимог чинного законодавства України, та державної реєстрації права власності на нерухоме майно. На підставі наведенного та

Outcome: approved