Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог В суд 02.06..2021 року поступила заява представника відповідача [PERSON] , адвоката Максимчук А.В. про залучення доказів щодо розміру витрат, які відповідач має сплатити у зв`язку з розглядом справи № 354/869/19 та стягнення витрат на правничу допомогу, за позовом [PERSON] , яка діяла в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав. Заявник мотивує доводи заяви тим, що згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.05.2021 року провадження у вищенаведеній справі закрито у зв`язку із відмовою позивача від позову. Вказує, що [PERSON] були понесені витрати на правову допомогу та зазначає, що нормами чинного законодавства не встановлено вимог щодо надання адвокатом розрахункового документу при наданні клієнту послуг і не встановлено форму такого документу, а тому, в довільній формі на думку представника може бути підтверджено факт розрахунку за надану правову допомогу або за виконанні роботи. Виходячи з Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», а саме визначеної суми мінімальної заробітної плати у 6000 грн., вказувала, що витрати на послуги адвоката відповідача становлять 21400 грн. Просить, долучити докази щодо остаточного розміру витрат, які відповідач поніс у зв`язку з розглядом вказаної вище справи та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у зв`язку з розглядом справи № 345/869/19. Позиція сторін в судовому засіданні В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , адвокат Максимчук А.В. підтримала викладені в заяві вимоги, просила їх задовольнити. Позивач [PERSON] та в її інтересах представник, адвокат Скрипник О.В. в судовому засіданні заперечили відповідно, проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу. Заслухавши відповідно доводи сторін, представників, дослідивши надані сторонами докази, суд зважає на наступне. Матеріалами справи установлено, що 09.12. 200 року протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями цивільну справу № 354/869/19 як таку, що поступила в суд за підсудністю згідно ухвали Івано - Франківського апеляційного суду від 29.11. 2019 року Яремчанського міського суду Івано - Франківської області, розподілено судді Слободян Г.М. 26.12. 2019 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 04.02.2020 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву [PERSON] , яка діяла в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від позову про позбавлення його батьківських прав. 06.02.2020 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці закрито підготовче провадження у вищенаведеній справі. 08.09. 2020 року по справі № 354/869/19 ухвалено рішення в заочному порядку зі згоди позивача за наданою суду письмовою заявою. Позовні вимоги [PERSON] , яка діяла в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав було задоволено. 09.11. 2020 року в суд поступила заява [PERSON] про перегляд вищеозначеного судового рішення від 08.09.2020 року та ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.11. 2020 року рішення суду від 08.09. 2020 року, ухвалене в заочному порядку по наведеній вище справі, було скасовано., з призначенням справи до судового розгляду та викликом сторін по справі, явку яких судом було визнано обов`язковою. 28.01.2021 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Максимчук А. в суд надано ордер про надання правової допомоги відповідачу (а.с. 198,199 т.1). Цього ж числа в судовому засіданні адвокатом заявлено ряд клопотань про витребування доказів (т. 1 а.с. 203, 204) та подано докази суду. 11.05. 2021 року в суд від позивача [PERSON] , яка діяла в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в суд надано клопотання про відмову від позову. Просила клопотання розглянути за її відсутності (т.2 а.с. 118). 14.05. 2021 року в судовому засіданні відповідачем [PERSON] і в його інтересах представником заявлено клопотання про надання можливості ознайомлення з поданою заявою і матеріалами справи, вказуючи про те, що позивач [PERSON] не могла підписати відмову від позову. Позивача [PERSON] було повторно викликано в судове засідання. 14.05. 2021 року представником відповідача [PERSON] , адвокатом Максимчук А. через канцелярію суду подано заяву в якій остання повідомила про намір стягнення з позивача [PERSON] на користь свого довірителя витрат понесених на правову допомогу, зазначивши що орієнтовна сума послуг адвоката складатиме 8000 грн. (а.с. 123,124). При цьому, суд звертає увагу, що орієнтовного розрахунку витрат послуг адвоката не було надано, а також доказів що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення розгляду справи (в даному випадку вирішення клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову). Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Судом, окрім наведеного, встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 травня 2021 року, провадження по цивільній справі № 345/869/19 за позовною заявою [PERSON] , в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав закрито у зв`язку з відмовою позивача [PERSON] , яка діяла в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від позову (а.с. 137). Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. 08.06.2021 року від [PERSON] через Шевченківський районний суд м. Чернівці подано до Чернівецького апеляційного суду апеляційна скарга на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.05. 2021 року. Суд може вирішити питання про компенсацію витрат відповідача, пов`язаних із розглядом справи, у разі залишення позову без розгляду за умови, якщо відповідач таку вимогу заявив і навів доводи щодо необґрунтованих дій позивача, які спричинили такі витрати. Необхідність понесення витрат має бути у причинному зв`язку із не обгрунтованими діями позивача, внаслідок яких вони настали. Крім цього, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, на доступ до правосуддя і не залежить від обґрунтованості позовних вимог. Таким чином, за змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України) необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Вищенаведене міститься в правових висновках Верховного Суду (постанова, у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року, справа №148/312/16-ц). Проте, клопотання відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу жодних доводів щодо необґрунтованості тих чи інших дій позивачки, а відтак і посилання на докази, які б підтверджували таку необґрунтованість, не містить (а.с.142-149). Отже, заява взагалі не містить доводів і доказів необґрунтованості будь-яких дій позивачки всупереч вимогам частини п`ятої статті 142 ЦПК України. Зокрема, заявник не послався та не надав суду доказів на підтвердження того, що недобросовісний позивач мав протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору, що певні дії позивача були умисні та який ступінь її вини, а також не довів, які конкретні необгрунтовані дії позивачки призвели до його звернення до адвоката для надання професійної правничої допомоги у даній справі. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Судом встановлено, що договір про надання правової допомоги [PERSON] з представником адвокатом Максимчук А. укладено 28.01.2021 року (а.с. 142 т.2). Судові засідання, відповідно, за участю представника відповідача [PERSON] 22.02.2021 року, 17.03.2021 року, та 29.04.2021 року були відкладені за клопотаннями останньої про витребування повторно доказів та виклик свідків; в судове засідання 12.04.2021 року ні відповідач, ні в його інтересах представник не з`явилися. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суду не надано доказів сплати витрат понесених на правову допомогу [PERSON] . Щодо доводів адвоката Максимчук А. про те, що [PERSON] згідно договору не сплачує суму гонорару, то суд при цьому, звертає увагу, що п. 3.6. договору про надання правничої допомоги від 289.01.2021 року передбачає, що сторони домовилися що на час укладення договору, клієнт не сплачує адвокату аванс на поточний рахунок…..та чітко визначено п. 3.8. сплату клієнтом витрат за виконану (надану) правничу допомогу… та штрафні санкції визначені розділом 5 договору.(т.2 а.с. 142-147). Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такою є позиція Верховного Суду Постанова КЦС ВС від 23.11.2020 № 638/7748/18 (61-13573св19): Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим Окрім наведеного, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц звернуто увагу судів на те, із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства (п.40); саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (п.44). В засіданні позивач [PERSON] і в її інтересах представник, адвокат Скрипник О. заперечували проти вимог відповідача щодо стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 21400 грн. Інформація, яка міститься в розрахунку від 02.06.2021 року,, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги. Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу. Виходячи з вищенаведеного, на основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається відповідач, в його інтересах представник, як на вимогу задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу з позивача, оцінивши належність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 21400 грн. слід відмовити.

Outcome: dismissed