Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Із позовною заявою про визнання права власності - на ? частину садибного житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] у суд звернулася [PERSON] до Остерської міської ради Козелецького Чернігівської області. Позов мотивований тим, що після смерті [PERSON], позивач не може успадкувати вище вказане майно, так як відсутній правовстановлюючий документ на домоволодіння. Позивач у судове засідання не з'явилася, але від неї на час розгляду справи надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі і судові витрати з відповідача просить не стягувати. Представник Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, але попередньо надав суду письмову заяву у якій визначив, що проведення розгляду справи просить провести без участі представника міської ради. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Позивач зі своїм чоловіком, [PERSON] 12 квітня 1957 року на підставі рішення виконавчого комітету Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області від 29 березня 1952 року про дозвіл перебудувати будинок з дозволу власниці [PERSON], матері чоловіка позивача, перебудували будинок, а в подальшому і прибудови до нього, господарські будівлі та споруди, який розташований за адресою: [ADDRESS]. В даному домоволодінні проживали разом сім'єю, вели спільне господарство. [INFO] року померла мати чоловіка позивача у справі, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане 09 січня 1968 року. У квітні місяці 2000 року помер чоловік позивача, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане 06 березня 2002 року Остерською міською радою, актовий запис про смерть № 40 від 06 березня 2002 року. Ступінь придонного зв'язку між померлим [PERSON] та його матір'ю, [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження. Доказом побудови в період спільного проживання у шлюбі з чоловіком, зокрема нерухомого майна, є технічний паспорт на будинок де зазначено рік забудови: будинок А - 1965 рік, веранда а - 1975 рік, ганок а1 - 1975 рік, сарай Б - 1965 рік, сарай б - 1991 рік, літня кухня В - 1977 рік, веранда до літньої кухні в - 1977 рік, сарай Г - 1991 рік, погріб П - 1991 рік, вбиральня У - 1991 рік, колодязь К - 1970 рік, однак за життя належним чином право власності не було зареєстроване. На час здійснення перебудови та будівництва домоволодіння, матір чоловіка позивача у справі вже померла, що підтверджується об'єктивними даними, а чоловік позивача, [PERSON] належне йому право зареєструвати не встиг. Після смерті чоловіка, [PERSON], відкрилась спадщина, до складу якої входить ? частина садибного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Ступінь родинного зв'язку між позивачем та її чоловіком підтверджується свідоцтвом про одруження. Для оформлення спадщини на нерухоме майно та права власності необхідний правовстановлюючий документ, підтверджуючий, що дане домоволодіння належить [PERSON], який не був виданий йому за життя, та право власності в КП «Ніжинське МБТІ» не зареєстровано. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Домоволодіння розташоване в [ADDRESS] було спільно збудовано позивачем у справі, [PERSON] та її чоловіком, [PERSON], будинок в 1965 році а прибудови та господарські будівлі і споруди дещо пізніше в період спільного проживання у шлюбі за спільні грошові кошти і є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому позивач та її чоловік мають право на дане домоволодіння в рівних частках кожен на ? частину домоволодіння. Як спадкоємець за законом першої черги спадщину після смерті чоловіка позивач прийняла, оскільки постійно проживала з спадкоємцем на час відкриття спадщини. За життя чоловік позивача розпорядився своїм майном на випадок своєї смерті та залишив заповіт, який посвідчено 21 грудня 1999 року державним нотаріусом м. Остер, та заповідав своє майно дітям, однак дочка [PERSON] та син [PERSON] спадщину за заповітом після смерті батька не приймали, що підтверджується відповідними заявами, а позивач у справі, прийнявши спадщину, оформити у нотаріальному порядку своє спадкове право вона не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на дане домоволодіння. Правовстановлюючий документ на дане домоволодіння повинен видаватися на імя померлого, так як дозвіл на перебудову отримано на ім'я, [PERSON]. Але за життя правовстановлюючий документ він не встиг отримати, так як помер. За життя правовстановлюючий документ на будинок чоловік позивача не отримав та право не зареєстрував, а на даний час зареєструвати право власності на житло не можливо у зв'язку з припиненням цивільної правоздатності в момент смерті останнього. Позивач у справі, [PERSON] має право на ? частку даного домоволодіння, як співвласник майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя і тому просить суд визнати за нею, як співвласника майна, що є спільною сумісною власністю, право власності на ? частку даного домоволодіння. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України (2004 року) цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті, у зв'язку з цим позивач змушена звернутися до суду. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved