Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського міськрайонного району електричних мереж звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електричну енергію з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. В позові зазначено, що позивач надає послуги з постачання електричної енергії, а відповідачка користується зазначеними послугами, без будь-яких заперечень приймає їх виконання, заяви про відмову від надання послуг із постачання електричної енергії та претензій щодо якості наданих послуг відповідачка не заявляла і продовжує ними користуватися. Однак, оплату за спожиту електричну енергію відповідачка не здійснює, в результаті чого утворилась заборгованість за надані послуги, яка до теперішнього часу не погашена. Позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 20487 гривень 76 копійок, 3% річних від простроченої суми в розмірі 811 гривень 08 копійок, інфляційні нарахування розмірі 1022 гривні 30 копійок та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2102 гривень 00 копійок. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судове засідання представник позивача не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідачка не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд вважає, що відповідачка був повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, визнає її неявку неповажною та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та здійснення судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно виписки та відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, ПАТ «Запоріжжяобленерго» має такі види діяльності: розподілення електроенергії, професійно-технічна освіта, торгівля електроенергією. Згідно витягу з особового рахунку побутового споживача № [NUMBER] , вказаний особовий рахунок відкритий на ім`я споживача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На підставі цього особового рахунку здійснюється постачання електроенергії споживачу, обліковується використання електроенергії споживачем, здійснюються нарахування та оплата постачальнику вартості спожитої електроенергії. Згідно довідки, виданої ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського міськрайонного району електричних мереж від 21 квітня 2020 року, за особовим рахунком побутового споживача № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , значиться заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01 листопада 2018 року по 01 січня 2019 року на суму 20487 гривень 76 копійок. Згідно довідки, виданої відділом реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 18 травня 2020 року, місце проживання відповідачки зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що договір про надання послуг з постачання електричної енергії між позивачем та відповідачкою не укладався. ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК Української РСР, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Так, із наведених вище норм закону випливає, що споживач зобов`язаний оплатити надані йому послуги, якщо він фактично користувався ними. Як було встановлено судом, позивач надавав та надає відповідачці послуги з постачання електричної енергії, а відповідачка користувалася та продовжує користуватись вказаними послугами, при цьому претензій на якість цих послуг чи про припинення надання вказаних послуг відповідачка не заявляла. Тому вбачається, що між позивачем та відповідачкою виникли та продовжують існувати фактичні зобов`язальні договірні відносини, і жодна зі сторін про їх припинення не заявила. При цьому відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на позивачеві як на постачальникові послуг, і на відповідачці як споживачеві, не позбавляє останню обов`язку сплатити надані їй послуги з постачання електричної енергії та не виключає можливості стягнення з відповідачки на користь позивача вартості наданих послуг. Отже, в зв`язку з тим, що відповідачка порушила вимоги закону щодо сплати за спожиті послуги з постачання електричної енергії, свої обов`язки виконує неналежним чином, плату за надані їй послуги не вносить, тому, відповідно вимог чинного цивільного законодавства, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути на користь позивача заборгованість за надані послуги з постачання електричної енергії за період з 01 листопада 2018 року по 01 січня 2019 року в сумі 20487 гривень 76 копійок. Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Крім того, 3% річних від простроченої суми за період з 02 січня 2019 року по 27 квітня 2020 року складають 811 гривень 08 копійок. Сума інфляційних втрат з урахуванням індексу інфляції за період з 02 січня 2019 року по 27 квітня 2020 року складає 1022 гривні 30 копійок. Розрахунок сум 3 % річних від простроченої суми та інфляційних нарахувань, наданий позивачем, суд приймає як вірний. Отже, вказані суми також підлягають стягненню з відповідачки, оскільки нею було прострочено виконання грошового зобов`язання перед позивачем. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 20487 гривень 76 копійок, 3% річних від простроченої суми в розмірі 811 гривень 08 копійок та інфляційних нарахувань в розмірі 1022 гривні 30 копійок. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2102 гривня 00 копійок підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved