Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 10.12.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 10\~000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Ухвалою від 18.12.2020 року провадження у справі відкрито. 26.01.2021 року представником відповідача [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву, в якому представник просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути аліменти в розмірі 2500 грн. 11.02.2021 року представником позивача [PERSON] до суду подано відповідь на відзив. 05.05.2021 року стороною позивача до суду надано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 27.05.2021 року представником відповідача [PERSON] до суду подані доповнення до відзиву. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в редакції заяви про зміну предмету позову та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав відзив на позовну заяву та зазначив, що відповідач погоджується на стягнення з нього аліментів в розмірі 2500 грн. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідач самостійно визначив для себе суму аліментів до сплати у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але вказана сума не відповідає ні дійсним потребам дитини для її утримання, ні фактичним фінансовим можливостям відповідача, в зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду. При цьому в заяві про зміну предмету позову представник позивача зазначає, що стягнення аліментів у частці від доходу відповідача більше відповідатиме інтересам дитини на гідний рівень утримання. У відзиві на позов представник відповідача посилається на те, що позивач визнає той факт, що відповідач надає матеріальну допомогу дитині, але не погоджується з сумою вказаної допомоги. Сторона відповідача зазначає, що позивач є молодою працездатною особою та не позбавлена права влаштуватися на високооплачувану роботу для збільшення своїх доходів. Внаслідок стягнення аліментів в 10000 гр. батьки опиняться у нерівних умовах, що суперечить вимогам ст. 141 СК України. Представник також звертає увагу на те, що на утриманні відповідача знаходиться окрім спільної з позивачкої дитини ще три непрацездатні особи - дві доньки від другого шлюбу та мати-пенсіонерка. При цьому дохід людини, яка ходить в рейси, може здатися стороннім особам великим, але дохід носить мінливий хараетер і при заробітній платі в 1000 доларів США можна говорити про дохід у розмірі в 500 доларів США щомісячно, що є середнім доходом по регіону. У відповіді на відзив сторона позивача наголошує на тому, що розмір аліментів в 2000,00 грн., які добровільно надає відповідач, не відповідає потребам дитини. Позивач має сумніви в тому, що відповідач також утримує на 2000,00 грн. в місяціь інших своїх дітей, та вказує, що батьки відповідача мають можливість самостійно себе забезпечувати. При цьому позивач зазначає, що батьки дитини і так знаходяться в нерівних умовах, оскільки мати [PERSON] все життя утримує доньку. Позивач вказує, що [PERSON] свідомо не надає суду актуальну інформацію щодо свого дійсного доходу. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] народилась [INFO] , про що 28.10.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси зроблено відповідний актовий запис №1520, що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.18/. Батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . З [PERSON] з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 05.06.2018 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.20/. За вказаною адресою зареєстрована і позивач [PERSON] , що вбачається з відповідної відмітки в паспорті позивача /а.с.16/. Відповідач [PERSON] є моряком, що підтверджується копією посвідчення особи моряка, серії [NUMBER] /а.с.37-38/. Працевлаштування на іноземних судах підтверджується наданою суду копії договорів найма моряка /а.с.43-46,83-84/. На теперішній час [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] , від якого народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с.39-41/. З податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2020 рік вбачається, що загальна сума доходу [PERSON] за звітний період складає 540000,00 грн. /а.с.77-78/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , яка на теперішній час проживає разом з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Сторони намагались вирішити питання щодо сплати аліментів за взаємною згодою, відповідач добровільно сплачує аліменти в розмірі 2000 грн. Однак між сторонами наявний спір щодо розміру аліментів, в зв`язку з чим позивач звернулась до суду. Оскільки позивач просить про стягнення аліментів у частці від доходу батька дитини, суд позбавлений права ухвалювати рішення щодо стягнення твердої грошової суми. При визначенні частки доходу відповідача, яка підлягає стягненню в якості аліментів на утримання доньки [PERSON] , суд враховує наявність на утриманні відповідача [PERSON] доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . Доводи сторони відповідача щодо перебування на утриманні відповідача також його матері, яка є пенсіонером за віком, належними та допустимими доказами не підтверджені. Окрім того, суд також відхиляє доводи сторони відповідача щодо необхідності утримання дружини відповідача [PERSON] , оскільки діти за віком (12 років та 7 років відповідно) не потребують постійної уваги, інших доказів на підтвердження неможливості працевлаштування дружини відповідача суду не надано. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені, а саме приходить до висновку, що стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/5 частини від доходів відповідача. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору при зверненні до суду сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial