Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті, за участю заінтересованої особи - Мелітопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). В заяві зазначено, що [INFO] померла дружина заявника - [PERSON] .. Однак, дружина заявника померла на тимчасово окупованій території в м. Новоазовську, де заявнику було видано свідоцтво про смерть, але зразка Донецької Народної Республіки. В теперішній час заявник звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з метою реєстрації на території України смерті своєї дружини. Однак, отримати свідоцтво про смерть заявник не може, оскільки у нього відсутні визначені українським законодавством документи, що підтверджують факт смерті, а наявне свідоцтво про смерть, яке було видано заявнику на тимчасово окупованій території, є незаконними та не створює правових наслідків на території України. Заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Новоазовськ Новоазовського району Донецької області, яка померла [INFO] у віці 66 років, місце смерті - м. Новоазовськ, Новоазовський район, Донецька область, Україна. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судове засідання заявник не з`явився, в заяві зазначено про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, однак надав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, заперечень по справі не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та здійснення судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 27 грудня 1975 року Новоазовським відділом записів актів цивільного стану Донецької області, 27 грудня 1975 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвища чоловіка - [PERSON] та дружини - [PERSON] , про що 27 грудня 1975 року в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис № 113. Згідно довідки про причини смерті № 308, виданої 05 листопада 2020 року Старобешевською центральною районною лікарнею, [PERSON] померла [INFO] . Зазначена довідка про причини смерті видана зразка Донецької Народної Республіки та завірена відбитком печатки Донецької Народної Республіки. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 06 листопада 2020 року відділом записів актів громадянського стану Новоазовського районного управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON] померла [INFO] . Зазначене свідоцтво про смерть видане зразка Донецької Народної Республіки та завірене відбитком печатки Донецької Народної Республіки. Згідно відмови Мелітопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у проведенні державної реєстрації смерті від 23 грудня 2020 року, заявником не пред`явлено документ, який відповідає нормам чинного українського законодавства. ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 4, ч. 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 2) встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, правовий статус тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також правовий режим на зазначених територіях визначаються цим Законом, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так, в квітні 2014 року окремі райони Донецької та Луганської областей були захоплені, в зв`язку із чим в подальшому були визнані тимчасово окупованою територією, в межах якої збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль, в тому числі і за допомогою підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України. Тому зазначене вище свідоцтво про смерть, відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює правових наслідків. В зв`язку з чим заявник не може зареєструвати смерть своєї дружини. Судом було встановлено, що реєстрація смерті в органах реєстрації актів цивільного стану держави Україна не проводилась. Оцінюючи подані заявником документи, які були видані на території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, суд враховує, що смерть громадянина України на окупованій території є юридичним фактом, що є наслідком виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що має юридичне значення, - смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Новоазовськ Новоазовського району Донецької області, яка померла [INFO] у віці 66 років, місце смерті - м. Новоазовськ, Новоазовський район, Донецька область, Україна, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення такого факту, що надасть заявнику можливість отримати у державних органах України свідоцтво про смерть особи, яка була громадянином України. На підставі вищевикладеного, аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що встановлення даного факту, що має юридичне значення, заявнику необхідно для державної реєстрації смерті його дружини, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви та встановлення факту смерті.

Outcome: approved