Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Керівник Харківської місцевої прокуратури № 4 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради, в якому зазначив, що [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS]. 04.08.2015 року [PERSON]І помер. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2016 стягнуто з [PERSON], на користь [PERSON] 1050250,00 грн. за договором позики від 22.01.2013, визнано дійсним договір іпотеки квартири [ADDRESS] від 22.01.2013, в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на вказану квартиру, як на предмет іпотеки та визнано право власності за [PERSON] 29.01.2016 року за договором купівлі-продажу [PERSON] продав спірну квартиру [PERSON] 02.12.2016 [PERSON] продав спірну квартиру [PERSON] Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30.03.2016 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2016 року скасовано, провадження у справі закрито. Позивач вважає, що незаконними діями [PERSON] з відчуження квартири завдано збитків державі в особі Харківської міської ради, оскільки на час смерті з [PERSON] ніхто не мешкав, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, тобто вказана квартира повинна перейти у власність Харківської міської ради як відумерла спадщина. Просить позов задовольнити, встановити факт, який має юридичне значення, а саме: що [PERSON], [INFO], який помер 04.08.2015 року та [PERSON] за яким 07.06.2010 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстровано право власності на квартиру № 41 по пр. Московському у м. Харкові є однією й тією ж особою; визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 29.01.2016 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим № 82 за яким [PERSON] продав [PERSON] спірну квартиру; визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 02.12.2016 приватним нотарусом ХМНО [PERSON] реєстровий № 188 за яким [PERSON] продав [PERSON] спірну квартиру; визнати спадщину, яка відкрилась 04.08.2015 після смерті [PERSON] та складається з квартири [ADDRESS] відумерлою та визнати право власності на вказану квартиру за територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради;, витребувати квартиру [ADDRESS] з незаконного володіння [PERSON] на користь територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради, стягнути з відповідача сплачений при подачі позову до суду судовий збір. Представник Харківської місцевої прокуратури № 4 позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, про що надав письмову заяву. Представник Харківської міської ради позов підтримав у повному обсязі, про що надав письмові пояснення, аналогічні обставинам, викладеним у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України. Тертя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] загальною площею 82,9, житловою площею 52,3 кв.м. належала станом на 24.03.2010 року на праві спільної сумісної власності [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності. Станом на 07.06.2010 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності є власником квартири [ADDRESS] загальною площею 82,9, житловою площею 52,3 кв.м.(а.с. 11-14). Згідно копії форми № 1 та копії паспорта, [PERSON], [INFO], народився у м. Кисловодськ Ставропольського краю, Росія, місце реєстрації: [ADDRESS] (а.с. 20-22). Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру, інформація про спадкові справи на імя Макс_мова [PERSON] Ігор_вича (російською мовою на імя [PERSON]) та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутня (а.с. 23). Згідно довідки КП «Жилкомсервіс», на час смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою [INFO] один, станом на 17.02.2016 у квартирі ніхто не зареєстрований (а.с. 24). Таким чином судом встановлено, що [PERSON] був єдиним власником квартири [ADDRESS], на день смерті був зареєстрований сам, після його смерті з заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини ніхто не звертався, та фактично спадщину після його смерті ніхто не прийняв. Згідно актового запису про смерть № 13192 від 03.09.2015, [PERSON] помер 04.08.2015 року, свідоцтво про смерть не видано, витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання не видано, паспорт на померлого не виданий (а.с. 17). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, визнання договору дійсним та визнання права власності задоволений, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] за договором позики від 22.01.2013 1050250 грн., визнано дійсним договір іпотекти та в рахунок погашення заборгованості за договором позики звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS] загальною площею 82,9, житловою площею 52,3 кв.м. шляхом визнання за [PERSON] права власності на вказану квартиру (а.с. 25). На підставі вказаного рішення суду [PERSON] здійснив реєстрацію права власності на своє імя на спірну квартиру (а.с. 11). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 29.01.2016, [PERSON] продав квартиру [ADDRESS] загальною площею 82,9, житловою площею 52,3 кв.м. [PERSON] (а.с. 15). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30.03.2016 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2016 року скасовано, провадження у справі закрито (а.с. 26-27). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 02.12.2016 року, [PERSON] продав квартиру [ADDRESS] загальною площею 82,9, житловою площею 52,3 кв.м. [PERSON] (а.с. 11, 68-70). На даний час на стадії досудового розслідування є кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 4201422100000070 від 24.06.2014 року щодо незаконного заволодіння спірною квартирою, в рамках якого проводяться слідчі дії (а.с. 41-58). Вирок, який набрав законної сили щодо осіб, причетних до заволодіння квартирою, матеріали справи не місять. Відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином судом встановлено, що реєстрація права власності за [PERSON] здійснена на підставі рішення суду, після чого спірна квартира була двічі продана, а рішення суду, на підставі якого проведеного державну реєстрацію прав на нерухоме майно за [PERSON] скасовано. Позивач просить суд встановити факт, що [PERSON], [INFO], який помер 04.08.2015 і реєстрацію смерті якого проведено відділом ДРАЦС по місту Харкову та [PERSON], [INFO], за яким 07.06.2010 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно є однією й тією ж особою. Судом на підставі копії паспорту, копії форми №1, копії актового запису про смерть встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON] це одна і таж особа, а різночитання у прізвищі та по-батькові є очевидною помилкою при їх записі, тому в цій частині суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 203 ЦПК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5-6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, позивачем заявлені позовні вимоги про визнання недійсними двох договорів купівлі-продажу: від 29.01.2016 року між [PERSON] та [PERSON]Ф, та від 02.12.2016 року між [PERSON] до [PERSON], проте позов предявлений лише до [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] у якості відповідачів позивачем не залучені до участі у справі. Крім того, запис про власника [PERSON], який здійснений на підставі скасованого рішення суду, навіть у разі визнання угод недійсними, залишиться, а позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності за [PERSON], яка здійснена на підставі скасованого рішення суду, позивач не заявляє. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про визнання угод недійсними, визнання спадщини відумерлою, витребування квартири на користь територіальної громади не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не предявлено позову до усіх сторін угод та не заявлено позовних вимог про скасування державної реєстрації за [PERSON], [PERSON], [PERSON] Визнати спадщину відумерлою та передати квартиру на користь територіальної громади за наявності у державному реєстрі речових прав інших власників є неможливим. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір стягується на користь позивача. Згідно квитанції про сплату судового збору, судовий збір сплачений Прокуратурою Харківської області, а позивачем по справі є Харківська місцева прокуратура № 4, тому судовий збір стягненню не підлягає.

Outcome: partial