Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2008 року відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 100 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач, вказуючи на погіршення матеріального становища у звязку з подорожчанням продуктів харчування та інших товарів першої необхідності, 22 березня 2018 року заявила до суду позов, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів і визначити їх у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала свою позовну вимогу, а відповідач визнав її. Представник позивача за довіреністю (а.с. 19) пояснила, що визначений судовим рішенням у 2008 році розмір аліментів вочевидь не може забезпечити належне матеріальне утримання спільної дочки сторін, крім того, позивач бажає отримувати аліменти у частці від заробітку. Відповідач суду пояснив, що він в даний час працює на будівництві за межами України, але офіційно там не працевлаштований, має на утриманні ще одну малолітню дитину від другого шлюбу, утримання на яку надає у добровільному порядку. Заявив, що він здатен сплачувати аліменти на дочку [PERSON] у мінімальному розмірі, визначеному законодавством. Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 03 вересня 2008 року, яке набрало чинності 16 вересня 2008 року (а.с. 8-9), відповідач сплачує аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON], 29 березня 2005 року, в розмірі 100 гривень щомісячно до досягнення повноліття. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 181 СК України, за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, судовим рішенням аліменти можуть бути присудженні з іншого з батьківу частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Абзац 2 частини 3 ст. 181 СК України передбачає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, законодавець не повязує питання способу стягнення аліментів із бажаннями відповідача і не надає право суду вирішувати питання способу стягнення аліментів на власний розсуд, а наділяє лише позивача правом обирати конкретний спосіб стягнення аліментів. Отже, вимога [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів підлягає до задоволення. Щодо визначення розміру аліментів, суд враховує наступне: У ч. 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Як ствердили суду сторони, їх спільна неповнолітня дочка в даний час утримується лише матірю - позивачем за цим позовом, а розмір аліментів, визначений рішенням суду від 03 вересня 2008 року (а.с. 8-9), вочевидь не може задовольнити потреби дитини та забезпечити її належне харчування, одяг, витрати на освіту і розвиток. Сімейне законодавство зобовязує суд при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів позивач заявила як 1/4 частина заробітку (доходу), відповідач визнав таку вимогу, заявив, що він зможе виконувати таке рішення, не зважаючи на наявність на його утриманні ще однієї малолітньої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.Позивач звернулася до суду з цим 22 березня 2018 року, а тому саме з цієї дати аліменти мають бути стягнені іншим способом. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді, мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved