Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В липні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтував тим, що на примусовому виконанні в Голосіївському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавчий лист №752/1983/16-ц, виданий Голосіївським районним судом м. Києва від 15 березня 2017 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 лютого 2016 року і до досягнення повноліття найстаршою дитиною. [PERSON] сплачує визначену судом суму щомісячного платежу по аліментам, але з затримкою в межах календарного року. Тому станом на 12 червня 2019 року у неї виникла заборгованість, яка перевищує суму відповідних платежів за 11 місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 97551 гривень. Враховуючи те, що сума пені за прострочення сплати аліментів перевищує суму заборгованості зі сплати аліментів, тому [PERSON] просив стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 52799 гривень 11 копійок. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2019 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.40). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2019 року, занесеної до протоколу судового засідання, (а.с.74-75) за клопотанням представника позивача витребувано у Голосіївського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві копії платіжних документів на підставі яких [PERSON] перераховувала грошові кошти по сплаті аліментів на утримання дітей в межах виконавчого провадження №54585071 у період з 01 липня 2018 року по 11 жовтня 2019 року. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.102). ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Представник позивача [PERSON] направила до суду клопотання, яким просила розглядати цивільну справу за відсутності позивача та на підставі матеріалів справи. Представник відповідача Осадча А.В. надала до суду відзив на позовну заяву, яким просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказала на те, що позовні вимоги є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки у [PERSON] відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Представник позивача [PERSON] направила до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що факт сплати відповідачем заборгованості по аліментним платежами відповідно до платіжних доручень, приєднаних до відзиву, не підтверджує того, що аліменти на утримання дітей сплачуються своєчасно. Оскільки, [PERSON] сплачує аліменти на суму щомісячного платежу по аліментам з затримкою в межах календарного року. У зв`язку з цим, представник позивача заперечувала проти доводів, викладених у відзиві. В запереченнях з метою спростування обставин, викладених у відповіді на відзив, представник відповідача [PERSON] вказала, що відповідач не лише не прострочила сплату аліментів, а ще й сплачувала аліменти наперед у зв`язку з цим відсутні будь-які правові підстави для нарахування та стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Крім цього, позивач вказує невірний розмір аліментів, що підлягає стягненню за період з липня 2018 року по травень 2019 року. До того ж надана позивачем довідка про наявність заборгованості, видана не тим державним виконавцем, що здійснює примусове виконання рішення та без зазначення періоду за який нарахована заборгованість. IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 02 серпня 2017 року Голосіївський районний суд м. Києва видав виконавчий лист №752/1983/16-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 лютого 2016 року і до досягнення повноліття найстаршою дитиною. 28 серпня 2017 року постановою старшого державного виконавця Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження з примусового виконання цього виконавчого листа (а.с.26-27). Згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів (а.с.28), складеної головним державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Половець А.М., вбачається, що станом на 12 червня 2019 року у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 11 місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та становить 52799 гривень 11 копійок (а.с.28). V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ч.1 ст.180 та ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, незалежно від способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним та повинен сплачуватись платником аліментів кожного місяця. Тому у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки (пені). У відповідності до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 25 квітня 2018 року у цивільній справі №572/1762/15-ц, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У ст.196\~СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. З розрахунку розміру пені за прострочення сплати аліментів за період з липня 2018 року по травень 2019 року вбачається, що розмір пені становить 97551 гривень (а.с.2). Вказаний розрахунок виконаний позивачем з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 25 квітня 2018 року у цивільній справі №572/1762/15-ц. Разом з цим, згідно з положенням ч.1 ст.196 СК України розмір пені за прострочення сплати аліментів не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості. У зв`язку з цим, з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 52799 гривень 11 копійок, тобто у розмірі заборгованості з аліментів, який визначений державним виконавцем під час складення довідки заборгованості з аліментів (а.с.28). До вказаного висновку суд приходить виходячи також з того, що за правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України саме на відповідача покладається обов`язок з доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч цьому, відповідач не надав свого письмового розрахунку на спростування розрахунку розміру пені за прострочення сплати аліментів, наданого позивачем. Крім цього, суд критично оцінює доводи представника відповідача [PERSON] стосовно того, що у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів, а тому вимоги про стягнення пені є безпідставними. Дійсно, з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (а.с.47), складеної старшим державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, вбачається, що станом на 11 жовтня 2019 року у [PERSON] відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Разом з цим, дана обставина в жодній мірі не спростовує наявність заборгованості зі сплати аліментів станом на час звернення позивача до суду з даним позовом, зокрема станом на 12 червня 2019 року. Також судом критично оцінюються копії квитанцій про сплату відповідачем аліментів (а.с.49-56), оскільки вказані квитанції не стосуються предмета доказування. Зважаючи на те, що за змістом позовних вимог [PERSON] просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з липня 2018 року по травень 2019 року, в той час як вказані квитанції підтверджують сплату аліментів за лютий 2016 року, липень 2016 року, вересень 2016 року, січень 2016 року, лютий 2017 року, травень 2018 року, листопад 2018 року, січень 2019 року. Судом не спростовується та обставина, що [PERSON] здійснює платежі по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей на користь [PERSON] . Водночас, враховуючи ту обставину, що вказані грошові кошти перераховуються на рахунок Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документу. Тому встановити розмір щомісячних платежів та період за які вони сплачуються [PERSON] на виконання аліментних зобов`язань не виявилось за можливе, незважаючи на те, що судом вживались відповідні заходи за клопотанням представника відповідача (а.с.77,81). Зокрема, згідно розпорядження державного виконавця №54585071 від 21 лютого 2019 року на користь [PERSON] перераховані грошові кошти у розмірі 24500 гривень, які надійшли 17 січня 2019 року на рахунок відділу з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №752/1983/16-ц, виданого 02 серпня 2017 року (а.с.32,33). Дана обставина додатково підтверджує, що відповідачем здійснюється погашення заборгованості зі сплати аліментів, проте даний платіж не стосується періоду заборгованості зі сплати аліментів. У зв`язку з викладеними обставинами суд погоджується з твердженнями представника позивача [PERSON] з приводу того, що право на стягнення неустойки (пені) зі сплати аліментів виникає у зв`язку з наявністю певного юридичного факту, а саме порушення обов`язку зі сплати аліментів. При цьому, виконання такого обов`язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді неустойки (пені) за прострочення виконання обов`язку зі сплати аліментів. VII. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При пред`явленні\~позову [PERSON] \~не сплатив\~судовий збір,\~оскільки він\~звільнений від\~сплати судового\~збору за\~пред`явлення даної\~позовної вимоги\~на підставі\~п.3\~ч.1\~ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір».\~Пред`явлений ним\~позов задоволений.\~Тому із\~ [PERSON] \~належить стягнути\~в дохід\~держави судовий\~збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved