Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У листопаді 2020 року представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Ляр Д.Ю. звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , в обґрунтування якої зазначив, що 20.07.2011 року між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (з 14.06.2018 року - акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК») та [PERSON] (далі - відповідач) було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого останньому відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку». У подальшому розмір кредитного ліміту відповідача змінювався. Підписана відповідачем заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, викладеними на сайті, складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Під час укладення договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує. Станом на 20.09.2020 має заборгованість за цим кредитним договором в розмірі 35221,62 грн., з них: 22614,76 грн. заборгованості за тілом кредиту ( в.т.ч. простроченим); 5807,98 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК та 6798,88 грн. нарахованої пені. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 17.11.2020 у справі відкрите провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 15.12.2020, яке, у зв`язку з неявкою відповідача, відкладено на 02.02.2021, потім на 02.03.2021, 31.03.2021. Позиції сторін Представник позивача разом з позовом подав клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні, без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, докази додані до позову, клопотань та заяв з боку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсутні; проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання не з`явився, про розгляд справи 02.02.2021 та 02.03.2021 повідомлений вчасно, рекомендовані повідомлення отримав особисто. Про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам\~ст.280 ЦПК України. Суд, відповідно до\~ст.\~247 ЦПК України,\~розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Встановлені судом обставини та застосовані норми права Судом встановлено, що 20.07.2011 року між Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк», та [PERSON] , укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначив свої персональні дані, такі як ПІБ, дата народження, ІПН, дані свого паспорта, адресу проживання та реєстрації. Анкета-заява містить застереження про згоду Клієнта з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Клієнт ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розрахунок заборгованості за договором станом на 31.05.2015, 30.11.2019, на 20.09.2020, довідку про видачу кредитних карток [PERSON] , довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, виписку по рахунку, витяг з Умов і Правил надання банківських послуг» та наказ про затвердження Умов і Правил надання банківських послуг для ПриватБанку і всіх дочірніх банків № 906 від 06.03.2010. Так, відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] були видані кредитні картки: № [NUMBER] 05.01.2015 з терміном дії 10/17, № [NUMBER] 07.09.2016 з терміном дії до 08/20, № [NUMBER] 08.02.2018 з терміном дії до 09/21, № [NUMBER] 27.07.2018 з теміном дії до 04/22, № [NUMBER] 11.12.2018 з терміном дії до 11/22. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , старт карткового рахунку відбувся 05.01.2015, кредитний ліміт становив 500 грн., 28.05.2015 зменшений до 340 грн., 17.06.2016 зменшений до 0,00 грн., 29.11.2015 збільшений до 900,00 грн., 31.12.2016 збільшено до 2000 грн., 26.04.2017 збільшено до 7000 грн., 27.05.2018 та 28.05.2018 збільшено до 14000 грн., 01.09.2019 був зменшений до 0,00 грн. Як вбачається\~з розрахунку\~заборгованості за\~кредитом,\~що доданий\~до позовної\~заяви,\~заборгованість за\~кредитним договором\~б/н\~від 20.07.2011\~становить 20.09.2020 в\~загальній сумі\~35221,62 грн., з них: 22614,76 грн. заборгованості за тілом кредиту ( в.т.ч. простроченим); 5807,98 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК та 6798,88 грн. нарахованої пені. Згідно зі ст.634\~ЦК\~України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.\~638\~ЦК\~України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.\~1055\~ЦК\~України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). На підтвердження умов договору банк надав суду копію анкети-заяви, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розрахунок заборгованості, виписку по рахунку. Однак, зазначені документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування. Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису [PERSON] . Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію. Заява не містить даних про умови кредитування. 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом\~\~ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт\~\~та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника,\~\~не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами\~\~шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату\~\~процентів за користування кредитними коштами,\~\~неустойки, надані банком Витяг з\~\~Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, а тому доводи позивача щодо актуальності вказаної редакції Умов та правил надання банківських послуг у зв`язку із затвердженням їх наказом відхиляються. За наведених обставин відсутні підстави вважати, що під час укладення договору\~\~з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк»\~\~дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11\~Закону\~України\~«Про захист\~прав\~споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Суд звертає увагу на те, що сам факт виконання позивачем своїх зобов`язань за правочином підтверджується наданими доказами, зокрема, анкетою-заявою б/н від 20.07.2011, розрахунками заборгованості, довідкою про видачу кредитних карток, довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, випискою по рахунку, згідно яких вбачається, що відповідач отримав та користувався кредитними коштами, при цьому останній раз виконував свої грошові зобов`язання 20.02.2020 шляхом погашення заборгованості з іншого рахунку у сумі 2500 грн. внесення грошових коштів у сумі 200,00 грн., на картку неодноразово переказувалися грошові кошти з карток інших осіб. Будь-яких доказів, які б свідчили про неправомірність укладеного між сторонами правочину, матеріали справи не містять і відповідач їх суду не надав та не звернувся до суду з вимогами про визнання його недійсним. Відтак, на переконання суду, укладений між сторонами кредитний договір є правомірним відповідно до положень\~ст. 204 ЦК України, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним. А тому, за положеннями правочину відповідач має нести цивільно-правову відповідальність у відповідності до норм ст.ст.\~525,\~526,\~610,\~629,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України\~за невиконання\~умов правочину\~щодо тіла\~кредиту,\~а позивач,\~у свою\~чергу, з урахуванням зазначеної вище позиції Великої Палати Верховного Суду, має право на повернення сум фактично отриманих відповідачем коштів. У даному випадку заборгованість за тілом кредиту становить 22614,76 грн. Проте, щодо позовних вимог з приводу стягнення пені, то суд вважає ці вимоги необґрунтованими, враховуючи наступне. Витяг тарифів обслуговування кредитних карт і витяг з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину зазначеного кредитного договору, що укладений між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір пені та відповідальність з цього приводу за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відтак, позовні вимоги щодо стягнення пені, за відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачем цих умов, є неправомірними. Зазначений висновок повністю узгоджується з викладеними висновками в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17-ц. Що ж до стягнення із відповідача нарахованих у відповідності до ст. 625 ЦКУ України відсотків. Велика Палата ВС у справі № 44/9519/12 роз*яснила, що після закінчення строку кредитування, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі\~ №\~\~921/387/18 наголосив, що за правомірне користування кредитними коштами (в межах строку дії кредитного договору) стягуються проценти на підставі частини першої статті 1048 ЦК України, а за неправомірне користування кредитними коштами (поза межами строку дії кредитного договору) на підставі положень частини другої статті 625 ЦК України. Як зазначено вище, строк дії кредитних карток закінчується відповідно у вересні 21, квітні та листопаді 2022 року. Позовні вимоги щодо стягнення нарахованих відсотків на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України розраховані станом на 20.09.2020 з процентної ставки 84%, яка, як зазначено вище навіть не була узгоджена сторонами належними чином. \~ \~ \~ \~А тому, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Щодо стягнення суми сплаченого судового збору \~ \~ \~ \~Як вбачається з платіжного доручення № PROM0B20КН від 30.09.2020 позивачем сплачено 2102,00 грн. судового збору за подання позову до [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ч.1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги заявлені щодо стягнення з відповідача заборгованості 35221,62 грн. Задовольняючи вимоги лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22614,76 грн., вимоги задовольняються на 64,21%. Відтак стягненню з відповідача підлягає пропорційна цьому сума судового збору: 1349,69 грн. (2102х64,21:100). \~ \~ \~ \~Суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Outcome: partial