Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року у цивільній справі № 752/16071/19, залишеним в силі судами апеляційної та касаційної інстанцій, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 000 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02 серпня 2019 року та аліменти на утримання дружини до досягнення їхньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] , аліменти в розмірі 2 000 грн, починаючи з 02 серпня 2019 року. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17 грудня 2020 року № 11277 та № 11276, виконаного державним виконавцем Корсунь-Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лехиною А. М. у виконавчих провадженнях № 60475475 та № 60475386, станом на 16 грудня 2020 року заборгованість відповідача за виконавчими листами Голосіївського районного суду міста Києва № 753/7822/17 від 21 жовтня 2019 року складає 4 756,52 грн (заборгованість зі сплати аліментів на користь дитини) та 16 322,92 грн (заборгованість зі сплати аліментів на користь дружини). Зазначені розрахунки відповідачем не оскаржувались та є чинними. Заборгованість зі сплати аліментів станом на звернення до суду з цим позовом не погашена, відтак підлягає стягненню за рішенням суду. У зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів на користь дитини та дружини, позивач на підставі статті 196 СК України, як одержувач аліментів, має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, яка за період з 02 серпня 2019 року (коли у відповідача виник обов`язок щодо сплати аліментів на утримання доньки та дружини) становить 40 018,93 грн та 31 640,00 грн відповідно. Судовими рішеннями, що набрали законної сили встановлено, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти у визначеній судом сумі. Відповідач одночасно займає посаду директора двох юридичних фірм - ТОВ «Промислова група «Корсунь» та ПрАТ «Корсунь-Шевченківський верстатобудівний завод ім. Б. Хмельницького», що здійснюють господарську діяльність в Черкаській області, відтак здатен виконувати власні аліментні зобов`язання, які в сумі складають 5 000 грн на місяць, вчасно і в повному обсязі. Оскільки відповідач неналежним чином виконував свій обов`язок зі сплати аліментів на утримання дитини та допустив прострочення сплати аліментних платежів, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість зі сплати аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4 756,52 грн; заборгованість зі сплати аліментів на її утримання у розмірі 16 322,2 грн; а також неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 40 018,93 грн; неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на її утримання у розмірі 31 640,00 грн. Процесуальні дії у цивільній справ Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року клопотання позивача із вимогою про розгляд у порядку загального позовного провадження цивільної справи задоволено. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи. Аргументи учасників справи У квітні 2021 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що виконавче провадження є діючим, відкрите, виконується у примусовому порядку, усі поточні платежі та усі заборгованості, що виникають, стягуються саме державним виконавцем в рамках виконавчого провадження. Заявлення вимог в рамках позовного провадження про стягнення заборгованості за аліментами призводить до дублювання права вимоги позивача та як наслідок, може призвести до подвійного стягнення з відповідача одних і тих самих сум, що є самостійною підставою для відмови у позові в цій частині. Крім того, на даний час погашено заборгованість у повному обсязі зі сплати аліментів як на дитину, так і на дружину, у зв`язку із чим державним виконавцем вилучено про відповідача відомості із Єдиного реєстру боржників, а постановами від 09 березня 2021 року скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі, тимчасове обмеження боржника у праві полювання, тимчасове обмеження боржника у праві користування зброєю та інші заходи примусового виконання. Надані позивачем розрахунки неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не відповідають формулі розрахунку аліментів відповідно до правової позиції Верховного Суду, зокрема, заборгованість за пенею мала бути визначена за кожен місяць окремо. Більш того, дія статті 196 СК України на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дружини не поширюється (постанова Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 635/6679/16-ц). Посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, відповідач просить суд у задоволені позову відмовити у повному обсязі. 28 квітня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначила, що дійсно заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки у сумі 4 756,52 грн була погашена відповідачем вже після звернення позивача до суду з указаним позовом, відтак в цій частині наразі спір між сторонами відсутній. Натомість хоча заборгованість у сплаті аліментів на утримання дружини до цього часу відповідачем не погашена, відповідач заявляє, що із зазначеним позивачем розміром заборгованості у розмірі 16 322,92 грн не погоджується, відтак зазначений спір має бути вирішений судом. Твердження відповідача про те, що розмір пені має розраховуватися тільки у строк в межах одного місяця суперечить правовій позиції Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. Відповідачем альтернативного розрахунку не надано та не спростовано вину у несплаті аліментів та утворенні заборгованості за аліментами. 17 червня 2021 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про відмову від частини позовних вимог, зокрема, остання просила позовні вимоги в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 4 756,52 грн та на утримання дружини у розмірі 16 322,92 грн залишити без розгляду у зв`язку з їх сплатою відповідачем; в іншій частині - просила позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Новак Н. Ю. - підтримала позовні вимоги з урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог, додатково зазначила, що відповідачем не надано доказів на підтвердження своєї неспроможності сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі; він не звертався про зменшення їх розміру та зміни порядку стягнення; довідку про наявну заборгованість не оспорював та не довів відсутність його вини у її виникненні. У судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів немає, оскільки виконавчі листи прийшли лише у жовтні; він оплачував аліменти більшою половиною своєї заробітної плати; сплачував по мірі своєї фінансової можливості та не має наміру ухилятися від своїх обов`язків; для погашення боргу за аліментам вимушений був взяти позику у товариства, де працює. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини Судом установлено, що 30 червня 2017 року Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 340, був реєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ). Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 листопада 2019 року у справі №752/16067/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 30 червня 2017 року Амур - Нижньодніпровським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стануГоловного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 340, було розірвано. Під час шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року у цивільній справі № 752/16071/19, залишеним в силі судами апеляційної та касаційної інстанцій, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 000 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02 серпня 2019 року та аліменти на утримання дружини до досягнення їхньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] , аліменти в розмірі 2 000 грн, починаючи з 02 серпня 2019 року. Постановами старшого державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кравченко Ю. О. відкрито виконавчі провадження ВП № 60475386 та ВП № 60475475 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 000 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02 серпня 2019 року та стягнення аліментів на утримання дружини [PERSON] до досягнення їхньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] , в розмірі 2 000 грн, починаючи з 02 серпня 2019 року. Згідно розрахунків заборгованості зі сплати аліментів від 17 грудня 2020 року № 11277 та № 11276, виконаного державним виконавцем Корсунь-Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лехиною А. М. у виконавчих провадженнях ВП № 60475475 та ВП № 60475386, станом на 16 грудня 2020 року заборгованість відповідача за виконавчими листами Голосіївського районного суду міста Києва № 753/7822/17 від 21 жовтня 2019 року складає 4 756,52 грн (заборгованість зі сплати аліментів на користь дитини) та 16 322,92 грн (заборгованість зі сплати аліментів на користь дружини). Заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 4 756,52 грн та на утримання дружини у розмірі 16 322,92 грн відповідачем погашена в повному обсязі та станом на 09 березня 2021 року відсутня. Норми права, які застосовував суд, мотиви суду Щодо заяви представника позивача [PERSON] про відмову від частини позовних вимог Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Тобто, подання заяви про відмову від позову є реалізацією позивачем його диспозитивних прав, передбачених нормами ЦПК України. Згідно з пунктом 4 частиною першою статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Враховуючи вищевикладене, а також те, що підстав для не прийняття заяви про відмови від частини позовних вимог та закриття провадження у справі судом не встановлено, суд дійшов висновку про прийняття відмови позивача від позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 4 756,52 грн та на утримання дружини у розмірі 16 322,92 грн та закриття провадження у цій частині вимог. Щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , суд виходить з наступного. Так, згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно роз`яснень, які викладені у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Отже неустойка, визначена у частині першій статті 196 СК України може бути стягнута з особи, яка є винною у простроченні сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом установлено, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував аліменти на утримання дочки, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість за аліментами за певний період, яка була ним погашена після відкриття провадження в указаній справі. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що заборгованість виникла не з його вини, оскільки відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами у розумінні статей 77-78 ЦПК України відсутність його вини у виникненні заборгованості. Крім того, про факт покладання на відповідача обов`язку сплачувати аліменти судовим рішенням останньому було достеменно відомо. Посилання відповідача на те, що виникла заборгованість була погашена ним за рахунок позики є неспроможними, оскільки жодними доказами не підтверджені. Отже, відповідач зобов`язаний був сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №521/14460/15-ц, від 16 березня 2020 року у справі №442/3023/16-ц, від 09 вересня 2020 року у справі №183/1433/17. З урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц розрахунок пені за період прострочки сплати аліментів проводиться судом за наступною формулою: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1% та береться до уваги заборгованість, визначена у довідках державного виконавця Корсунь-Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лехини А. М. № 11277 та № 11276. Місяць / рікДата, коли мають бути сплачені аліментиЩомісячний розмір аліментів встановлений рішенням судуСплачено / СтягнутоДата сплати Сума, на яку нараховується пеняКількість днів простроченняРозмір пені, але не більше 100% суми боргу 08.201901.09.20193000,00001.02.202030001543000,00 09.201901.10.20193000,00001.03.202030001533000,00 10.201901.11.20193000,00001.04.202030001533000,00 11.201901.12.20193000,00001.07.202030002143000,00 12.201901.01.20203000,00001.07.202030001833000,00 01.202001.02.20203000,00001.08.202030001833000,00 02.202001.03.20203000,003564,3201.09.202030001853000,00 03.202001.04.20203000,001901,8001.09.202030001543000,00 04.202001.05.20203000,001901,8401.09.202030001243000,00 05.202001.06.20203000,00001.09.20203000932790,00 06.202001.07.20203000,001141,0901.09.20203000631890,00 07.202001.08.20203000,006341,0901.09.2020300032960,00 08.202001.09.20203000,00234001.10.2020300031930,00 09.202001.10.20203000,002181701.11.2020300032960,00 10.202001.11.20203000,002328,9601.12.2020300031930,00 11.202001.12.20203000,002888,4215.01.20213000461380,00 12.202001.01.20213000,001928,9615.01.2021300015450,00 Всього:37290,00 Таким чином, загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 вересня 2019 року по 15 січня 2021 року (по аліментним платежам з 02 серпня 2019 року по 31 грудня 2020 року) складає 37 290 (тридцять сім тисяч двісті дев`яносто) гривень 00 коп. * Дата сплати бралася за основу кожного місяця 01 число, через відсутність відомостей у матеріалах справи (у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів) дати відповідної сплати. У справі, що розглядається, докази про матеріальний та сімейний стан відповідача не подавались, а тому відсутні підстави для зменшення розміру неустойки відповідно до частини другої статті 196 СК України. Щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дружини [PERSON] , суд виходить з наступного. Виходячи із системного аналізу Глави 15 і Глави 22 СК України («Обов`язок по утриманню інших членів сім`ї та родичів»), зокрема статті 274 СК України, норми положень Глави 15 СК України до правовідносин, що врегульовані нормами інших глав СК України, можуть застосовуватися лише у випадку прямого на це посилання. Іншим прикладом може бути те, що сімейне законодавство поширює положення статті 196 СК України також на правовідносини, визначені главою 16 СК України, якими встановлено обов`язки батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Так, стаття 201 СК України містить пряму вказівку на те, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Разом з тим, сімейне законодавство не містить положень, які поширюють дію статті 196 СК України на правовідносини, визначені главою 17 СК України, якими встановлено обов`язки повнолітніх дочки, сина утримувати батьків. У свою чергу, Глава 9 СК України «Права та обов`язки подружжя по утриманню» не містить посилань на те, що визначення заборгованості по аліментам на одного із подружжя здійснюється відповідно до статей 194-197 СК України, а тому положення статті 196 цього Кодексу на спірні правовідносини не поширюються. Ураховуючи, що до заборгованості за аліментами на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку можуть бути застосовані інші санкції майнового характеру, передбачені цивільним законодавством, які позивач не просила застосувати, в задоволенні її позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, слід відмовити. Аналогічний підхід щодо дії статті 196 СК України висловив і Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 року у справі № 635/6679/16-ц (провадження № 61-22926св18). Зокрема касаційна інстанція наголосила на тому, що вимоги статті 196 СК України передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки, тільки при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей, і не розповсюджуються на правовідносини щодо сплати аліментів на утримання батьків. Крім того Верховний Суд звернув увагу на неможливості застосування аналогії закону «розширивши» дію статті 196 СК України. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial