Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У вересні 2019 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Позов обґрунтований такими обставинами. Позивач є власником квартири [ADDRESS] . 08.07.2019 відбулося залиття її квартири водою з вищерозташованої квартири [ADDRESS] , у якій вийшла з ладу гнучка підводка змішувача. Відповідно до висновку оцінювача вартість проведення відновлювального ремонту квартири позивача становить 154 120 грн. Також позивачем понесено витрати на оплату послуг з прання та хімічного чищення шести килимів в сумі 3 724,02 грн. Окрім майнових збитків, позивачу заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 50 000 грн. Завдана позивачу моральна шкода полягає у душевних стражданнях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушенні нормальних життєвих зв`язків та звичного способу життя позивача та її дочки, яка мешкала у квартирі, оскільки після залиття приміщення стало непридатним для проживання, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, негативних емоціях та переживаннях, викликаних спричиненими незручностями та небажанням відповідача вирішувати спір у досудовому порядку. У зв`язку з розглядом справи позивачем понесені витрати на здійснення оцінки вартості матеріального збитку в сумі 4 000 грн., на сплату судового збору та на професійну правничу допомогу в сумі 7 500 грн. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] просила у задоволенні позову відмовити з підстав недоведеності розміру вимог. На обґрунтування заперечень вказала, що відповідач визнає той факт, що внаслідок технічної несправності сантехнічного обладнання в її квартирі відбулося затоплення квартири позивача, проте заявлена до відшкодування сума матеріальної шкоди є значно завищеною. Відповідача не запрошували до квартири позивача під час складання акту про залиття, а тому їй невідомо, які пошкодження були спричинені майну позивача. Майже одразу після залиття сторони домовились, що відповідач зробить ремонт у квартирі позивача своїми силами, було закуплено певні матеріали та найнятий відповідачем майстер приступив до ремонту. Однак невдовзі відповідач скасувала досягнуті домовленості і в подальшому на будь-які перемовини не йшла. Наданий позивачем висновок оцінювача являє собою незалежну думку і не породжує юридичних наслідків, оскільки його складено не експертом, без попередження про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, а його назва, структура та зміст не відповідають вимогам нормативно-правових актів щодо проведення експертиз, зокрема, відсутні дата оцінки та дата складення висновку, конкретно не визначено об`єкт оцінки, немає розрахунків вартості ремонту та даних про використані методичні підходи, не ураховано знос об`єкта оцінки, відсутні дані про те, як давно проводився ремонт у квартирі позивача. При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди просила урахувати, що у відповідача не було умислу на спричинення шкоди, а негативних наслідків залиття позивачем не доведено. Також представник відповідача вважала недоведеним достатніми доказами розмір витрат позивача на правничу допомогу. ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою від 27.09.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 26.02.2020 (а.с. 85-86). 25.02.2020 представником відповідача подані клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи та про виклик свідка (а.с. 98-99, 100). Протокольними ухвалами від 26.02.2020 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення експертизи, задовольнив клопотання про виклик свідка, зобов`язав відповідача забезпечити його явку в судове засідання та відклав розгляд справи на 26.05.2020 (а.с. 103-104). 10.03.2020 представником відповідача подано заяву про відмову від представництва в суді (а.с. 108. 109). 26.05.2020 суд допустив до участі у справі нового представника відповідача, заслухав промови сторін, дослідив письмові докази та оголосив перерву для повторного виклику свідка до 07.08.2020. 01.06.2020 представником позивача подано копію додатку до договору про надання правової допомоги (а.с. 119-124). 17.07.2020 представником відповідача подано заяву про поновлення процесуальних строків на подання доказів (а.с. 125-127). 06.08.2020 представником позивача подано заперечення на заяву про поновлення процесуальних строків (а.с. 128-136). 07.08.2020 суд відмовив стороні відповідача у поновленні процесуальних строків і у прийнятті доказів та закінчив розгляд справи (а.с. 137). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права і мотиви їх застосування. Позивачу на праві власності належить трикімнатна квартира [ADDRESS] (а.с. 70-71). 08.07.2019 мав місце факт залиття вищевказаної квартири гарячою водою, внаслідок чого було пошкоджено опоряджувальні покриття стелі, стін та підлоги усіх трьох житлових кімнат, двох коридорів, передньої, кухні, туалету та ванної кімнати, відбулася деформація паркету, плінтусів, дверних коробок та дверних механізмів, було виведено з ладу електричне та комп`ютерне обладнання, залито водою взуття, постільну білизну, меблі та шість килимів, що підтверджується Актом про залиття, аварію на системі гарячого водопостачання від 10.07.2019, складеним комісією Житлово-будівельного кооперативу «Трикотажник -4» (а.с. 13-14). Згідно з даними вищевказаного Акту залиття сталося внаслідок незадовільного обслуговування квартирної системи водопостачання, внаслідок чого вийшла з ладу гнучка підводка змішувача у вище розташованій квартирі [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] (а.с. 26, 27). Відповідно до частини 4 статті 319, частини 1 статті 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно з приписами статті 1166 ЦК України, яка визначає підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За загальним правилом, встановленим частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82 ЦПК України). Відповідач визнає як факт, так і причини залиття квартири позивача, а відтак є доведеним і факт заподіяння позивачу внаслідок вказаного залиття майнової шкоди. Згідно з приписами статті 1192 ЦК України, яка встановлює способи відшкодування шкоди, суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На підтвердження розміру майнової шкоди позивачем надано Висновок про вартість проведення відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту належної позивачу квартири становить 154 120 грн. (а.с. 34-78). Також позивачем надано докази, які підтверджують понесення витрат на прання і хімічне чищення шести килимів в загальному розмірі 3 724,02 грн. (а.с. 21-22). Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Всупереч доводам представника відповідача наданий позивачем Висновок оцінювача містить дані про дату його складення та дату оцінки (24.07.2019 та 23.07.2019, відповідно), у ньому чітко визначені об`єкт оцінки, характер та обсяг ушкоджень, обсяг і номенклатура робіт з відновлювального ремонту квартири, перелік необхідних складових та матеріалів (у кошторисній документації, яка є складовою частиною Висновку) та вартість відновлювального ремонту. Чогось очевидно необґрунтованого чи такого, що суперечить іншим матеріалам справи, вказаний Висновок не містить, його складено з урахуванням даних, отриманих під час огляду квартири позивача, а кошторисна документація складена із застосуванням державних будівельних норм (ДБН) Д. 2.3.-99 Ресурсні елементні кошторисні норми на монтажні роботи, Д Д. 2.4-1:2000 Ресурсні елементні кошторисні норми на ремонтно-будівельні роботи, ДБН IV-4-97 Збірник єдиних середніх кошторисних цін на матеріали, вироби та конструкції (ЗЄКЦ)-97), Прейскурантів на устаткування і матеріали, Програмного комплексу АВК Держбуду України (редакція 3.3.3.), а вартість матеріальних ресурсів і машино-годин прийнято за регіональними поточними цінами станом на дату його складення та усередненими даними Держбуду України. Сторона відповідача заявляла про відхилення Висновку оцінювача з наведених вище підстав і клопотала про призначення судової будівельно-технічної експертизи, проте з огляду на пропущення встановленого в ухвалі про відкриття провадження строку на подання відзиву та недоведеність поважності причин його пропущення у задоволенні клопотання про призначення експертизи суд відмовив. У встановлений судом строк відповідачем не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували висновки оцінювача. За таких обставин суд відкидає доводи представника відповідача про неправильність замовленого позивачем Висновку оцінювача і покладає його в обґрунтування свого рішення як належний, допустимий і достатній доказ розміру завданих позивачу збитків. Отже на підставі оцінки наведених сторонами аргументів і наданих ними доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в розмірі 157 844 грн. При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується положеннями статті 23 ЦК України, яка закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначаючи, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, та статті 1167 цього Кодексу, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Зважаючи на доведеність факту затоплення квартири позивача з вини відповідача, суд визнає переконливими доводи позову про те, що ця подія викликала у позивача негативні емоції, переживання та спричинила душевні страждання, а наслідки залиття, якими стала повна непридатність квартири для проживання (про що свідчить обсяг пошкоджень), витрати часу, зусиль та власних коштів для відновлення житла та належного у ній майна, збирання необхідних документів, звернення до адвоката і до суду, призвели до змін у звичному способі життя позивача і її родини та зумовили необхідність прикладати додаткові зусилля для його нормалізації. З урахуванням наведеного, форми та ступеня вини заподіювача шкоди, суд визнає обґрунтованою компенсацію завданої позивачу моральної шкоди в сумі 15 000 грн. вважаючи, що такий розмір моральної шкоди є цілком розумним і справедливим. ІV. Розподіл судових витрат між сторонами. За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати позивача на сплату судового збору склали 3 499,44 грн. (а.с. 81), проте виходячи з ціни позову, заявлені позивачем вимоги підлягали оплаті судовим збором в загальному розмірі 2 078 грн. Відтак зайво сплачена сума судового збору становить 1 421 грн., і позивач не позбавлена права подати до суду заяву про її повернення. Також позивачем понесені витрати на здійснення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 4 000 грн. (а.с. 18-20) та на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500 грн., що підтверджується наданими суду доказами, а саме: договором про надання правової допомоги від 05.08.2019, актом передачі-приймання наданих послуг від 27.08.2020, додатком до договору та банківською квитанцією на вказану суму (а.с. 31, 32, 33, 121). Представник відповідача оспорювала розмір витрат позивача на правничу допомогу, проте належним чином не обґрунтувала та не довела їх неспівмірність. Отже ураховуючи, що позов задоволений на 172 844 грн., тобто на 83% (172 844 х100/207 844), на відповідача слід покласти 83% понесених позивачем судових витрат, що становить 11 270,11 грн. (13 578,44х83%). На підставі викладеного,

Outcome: partial