Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 19.02.2019 року керівник Охтирської місцевої прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі Охтирської міської ради Сумської області звернулася в суд з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.07.2013 року між Охтирською міською радою Сумської області та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований в книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі. Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право оренди зареєстровано 01.08.2013 року. Відповідно до п.п.1, 2 Договору Охтирська міська рада передає, а [PERSON] приймає у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,1295 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] відповідно до рішення міської ради від 11.06.2013 року № 819-МР «Про затвердження технічної документації із землеустрою та надання в оренду, постійне користування земельних ділянок». Земельна ділянка передається в оренду для розміщення та обслуговування неспеціалізованого магазину для роздрібної торгівлі без переваги продовольчого асортименту. За актом приймання-передачі земельної ділянки від 29.07.2013 року Охтирською міською радою передано [PERSON] земельну ділянку площею 1295 м.кв., яка розташована за адресою [ADDRESS] . Договір укладений строком на 5 років. Згідно п.п. 8, 9 договору, орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 5% нормативної грошової оцінки землі. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженою Кабінетом Міністрів України формою, що заповнюються під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. Пункт 28 договору передбачає, що орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату. Сергієнко [PERSON] умови договору оренди земельної ділянки в частині повноти та своєчасності сплати орендної плати не виконала. Відповідно до податкового повідомлення рішення Охтирської ОДПІ ГУ ДФС в Сумській області № 23336-1301 від 02.07.2016 року, яке [PERSON] отримала 08.07.2016 року, сума податкового зобов`язання за вказаним договором за податковий період 2016 рік становить 26274,90 грн. [PERSON] частково виконала податкове зобов`язання та сплатила 1537,53 грн., залишок боргу за вказаний період становить 27737,37 грн. Відповідно до податкового повідомлення - рішення Охтирської ОДПІ ГУ ДФС в Сумській області №103-13 від 30.06.2017 року, яке [PERSON] отримала 27.06.2018 року, сума податкового зобов`язання за вказаним договором за податковий період 2018 рік становить 27851,40 грн. Відповідно до податкового повідомлення - рішення Охтирської ОДПІ ГУ ДФС в Сумській області №508754-1306-1811 від 18.06.2018 року, яке [PERSON] отримала 28.07.2017 року, сума податкового зобов`язання за вказаним договором за податковий період 2017 рік становить 27851,40 грн. За довідкою-розрахунком податкової заборгованості перед бюджетом від 31.01.2019 року №2753/10/18-28-51-17-22 станом на 30.01.2019 року [PERSON] має заборгованість з орендної плати на суму 80440,17 грн. Охтирській міській раді Сумської області було відомо про порушення умов Договору відповідачкою, проте органом місцевого самоврядування не вжито своєчасних та належних заходів реагування на виявлені порушення. У зв`язку з цим порушено майнові інтереси держави, тому прокурор звертається до суду з відповідною позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] на користь Охтирської міської ради заборгованість з орендної плати за землю в сумі 80440,17 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 лютого 2019 року відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін (а.с.35). Крім цього, відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 березня 2019 року призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні на 04.04.2019 року на 08:30 годину з повідомленням сторін (а.с.40). Протокольною ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.04.2019 року в зв`язку з неявкою відповідачки розгляд справи відкладено на 16.04.2019 року. Протокольною ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.04.2019 року розгляд справи відкладено на 06.05.2019 року за клопотанням відповідачки для подання відзиву. Враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про розгляд справи, відзив на позов не подала, від позивачів надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали, не заперечують проти заочного розгляду справи, протокольною ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.05.2019 року ухвалено заочний судовий розгляд в спрощеному (письмовому) позовному провадженні. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 29.07.2013 року між Охтирською міською радою Сумської області та [PERSON] укладено договір оренди землі, відповідно до якого Охтирська міська рада передає, а [PERSON] приймає у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,1295 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] даний [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] відповідно до рішення Охтирської міської ради від 11.06.2013 року № 819-МР «Про затвердження технічної документації із землеустрою та надання в оренду, постійне користування земельних ділянок» (а.с.7-9). Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 31.01.2019 року, договір оренди землі від 29.07.2013 року зареєстрований 01.08.2013 року (а.с.18-21). Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 29.07.2013 року Охтирською міською радою передано ФОП [PERSON] земельну ділянку площею 1295 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS] . Комінтерна (на даний час Заводська [NUMBER] , 39-а, для розміщення та обслуговування неспеціалізованого магазину для роздрібної торгівлі без переваги продовольчого асортименту (а.с.10). 29.12.2015 року діяльність ФОП [PERSON] припинено, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.24-27). Згідно із п. 8 договору оренди землі, річна орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі, у розмірі 5% нормативної грошової оцінки землі, що складає 15748,50 грн. в рік. Відповідно до пункт 28 Договору оренди землі, орендар зобов`язаний, зокрема, у відповідності п. 10 цього Договору своєчасно вносити орендну плату. Згідно ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строку володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Незважаючи на взяті зобов`язання щодо своєчасного і повного внесення орендної плати, [PERSON] не виконує умови Договору, що підтверджується довідкою-розрахунком Охтирського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області відповідно до якої, заборгованість [PERSON] перед бюджетом станом на 30.01.2019 року становить 80440,17 грн. (а.с.11). Згідно інформації Охтирського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою відповідачкою [PERSON] виникла з 2016 рік по 2018 рік (а.с.12-17). У відповідності до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 124 Земельного кодексу України регламентовано порядок передачі земельних ділянок в оренду та встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотні умови договору оренди землі визначено ст. 15, 21-23 Закону України «Про оренду землі», до яких віднесено орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Пунктом «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України встановлено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. У відповідності до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. У практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986 року, «Щокін проти України» від 14.10.2010 року, «Серков проти України» від 07.07.2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009 року, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. У Рішенні «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 Європейський Суд з прав людини наголошує, що правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес». Позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Також Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах «Хендісайд проти Сполученого Королівства» від 7 грудня 1976 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 січня 1986 року). Порушення інтересів держави полягає у ненадходженні до місцевого бюджету протягом тривалого часу коштів у вигляді орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності, яка є одним з основних джерел наповнення місцевих бюджетів, що в свою чергу ослаблює економічні основи Держави та місцевого самоврядування, позбавляє можливості здійснення своєчасного та найбільш повного фінансування соціальних та інших потреб територіальної громади, проведення будівництва нових, реконструкцію існуючих об`єктів комунальної власності, розвивати інфраструктуру м. Охтирки. Встановлено, що Охтирській міській раді було відомо про порушення умов Договору Відповідачем протягом 2016, 2017, 2018 року (а.с.28-31), проте органом місцевого самоврядування не вжито своєчасних та належних заходів реагування на виявлені порушення. В силу вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Тобто захист інтересів Охтирської міської ради прокуратурою реалізує конституційну функцію представництва інтересів держави в суді. Згідно ст. 5 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. З огляду на викладене, прокурор може заявити позов в інтересах держави, який виражається в інтересах частини Українського народу - членів територіальної громади, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює саме орган місцевого самоврядування, хоча останній, навпаки покликаний ці інтереси захищати. Такий підхід узгоджується з Європейською хартією місцевого самоврядування 1985 року (ратифікована Законом України від 15 липня 1997 року № 452/97-ВР), яка передбачає, що органи місцевого самоврядування при вирішенні відповідної частини публічних (суспільних) справ (public affairs) діють під власну відповідальність в інтересах місцевого населення, й у правовій системі держав-учасниць, зокрема у сфері адміністративного контролю за органами самоврядування, має забезпечуватись співмірність (баланс) між заходами контролю та важливістю інтересів, які контролюючий орган має намір захищати (ст. 3, ст. 8). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон) місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Згідно ст. 10 вказаного Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. За ст. 4 Закону одним із принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування. Статтею 62 Закону передбачено, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб. З огляду на викладене, органом, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження у спірних правовідносинах, є Охтирська міська рада. Охтирською місцевою прокуратурою 30.01.2019 на адресу Охтирської міської ради направлено листа щодо виявлених порушень та вжиття заходів щодо усунення останніх. Відповідно до листа від 04.02.2019 № 01-15/392 Охтирська міська рада, незважаючи на виявлені порушення, тривалість їх існування, ризик сплину строків позовної давності до суду щодо відновлення порушених інтересів держави з позовом не зверталася та звертатися не буде (а.с.29). Незважаючи на виявлені порушення, орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, не здійснює захист державних інтересів, будь-яких заходів на усунення порушень щодо повноти та своєчасності сплати орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності не вжив, а тому наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді. 18.02.2019 року Охтирською місцевою прокуратурою на адресу Охтирської міської ради направлено листа за вих. №04-692 вих-19 щодо виявлення заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яке здійснювалося [PERSON] відповідно до договору оренди землі від 29.07.2013 року та повідомлено про те, що місцевою прокуратурою підготовлено позов в інтересах держави в особі Охтирської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки в сумі 80440,17 грн. (а.с.31). Висновок суду. Таким чином, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, аналізуючи наведені докази та даючи їм оцінку, суд, встановивши порушення відповідачкою договірних зобов`язань по договору оренди землі, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved