Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Лікар-ординатор відділення № 3 Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька Камінська О.В. звернулася до суду із заявою про госпіталізацію в примусовому порядку [PERSON] . Свою заяву мотивує тим, що [PERSON] , [INFO], поступив на лікування до КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» 06.05.2019 року, доставлений машиною «швидкої допомоги», в супроводі працівників поліції. Госпіталізований у примусовому порядку. На диспансерному обліку у ВОПЛ № 1 м. Луцька перебуває з 2007 року. Неодноразово лікувався стаціонарно. 07.05.2019 року був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного типу перебігу, з вираженим емоційно-вольовим дефектом, поточний афективний розлад, який позбавляє його здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та внаслідок якого він вчиняв та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару.. [PERSON] , [INFO], проживає в [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] .. Покликаючись на те, що [PERSON] за психічним станом на даний час потребує психіатричної допомоги, надання якої можливе лише в стаціонарних умовах, просить вирішити питання про госпіталізацію в примусовому порядку. В судовому засіданні заявник - представник Волинської обласної психіатричної лікарні №1 заяву підтримала з підстав, зазначених у ній. Прокурор в судовому засіданні заяву лікаря Волинської обласної психіатричної лікарні вважає підставною та не заперечила щодо її задоволення. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] заяву підтримала з підстав, зазначених у ній. Особа стосовно якої вирішується питання про госпіталізацію [PERSON] проти задоволення заяви заперечив, хворим себе не вважає, заперечує щодо необхідності лікування. Заслухавши пояснення учасників справи, думку прокурора, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. З висновку комісії лікарів-психіатрів від 07.05.2019 року № 96 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , доставлений бригадою «швидкої допомоги» у супроводі працівників поліції та госпіталізований без його згоди з діагнозом «параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, виражений емоційно-вольовий дефект, поточний афективний розлад». З наявної медичної документації: медичної карти амбулаторного хворого № 104459 , медичної карти стаціонарного хворого № 1402 та заяви матері [PERSON] від 06.05.2019 року встановлено, що вагітність і роди у матері протікали нормально. Народився вагою 3,600 кг. По психоневрологічному розвитку від ровесників не відставав. По характеру ріс замкненим «весь сам в собі». Закінчив ВНДУ. Не працює. Інвалід ІІ групи з дитинства за психічним захворюванням. Хворіє хворобою Жільбера. На диспансерному обліку в ВОПЛ м. Луцька з 2007 року. Лікувався стаціонарно вісім разів. При огляді відмічено: мовному контакту доступний; на всі запитання та прохання реагує злобно, негативістично; агресивний по відношенню до пацієнтів та медперсоналу; емоційно неадекватний; не бажає лікуватися, оскільки вважає себе здоровим; критика відсутня. Виходячи із даних анамнезу та обєктивного стану, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного типу перебігу, з вираженим емоційно-вольовим дефектом, поточний афективний розлад, який позбавляє його здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та внаслідок якого він вчиняв та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього: дезорганізація психічної сфери та поведінки, що проявляється озлобленістю та імпульсивністю, ворожим ставленням до матері та сестри, некерованістю та непередбачуваністю вчинків, відмовою від лікування. Потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Як пояснила в судовому засіданні лікар-психіатр, [PERSON] виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для життя та здоров`я оточуючих, а також не спроможний адекватно усвідомлювати свої дії, самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, а тому потребує госпіталізації в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що заява лікаря-ординатора відділення № 3 Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька про госпіталізацію в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку [PERSON] підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved