Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 21 лютого 2020 року [PERSON] через представника [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Чорнухинської селищної ради Полтавської області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування . Заявлені вимоги обґрунтував тим, що [INFO] помер дядько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до якої входить земельна частка (пай) розміром 4,6 в умовних кадастрових гектарах, що розташована в адміністративних межах Чорнухинської селещної ради Полтавської області. Зазначена земельна частка (пай) належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач шляхом вступу у володіння майном - правовстановчим документом на згадану земельну частку (пай). Інші спадкоємці, відсутні. Таким чином позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] , але не може належним чином оформити спадщину через відсутність документів щодо наявності відповідних родинних відносин. Відповідач заперечень проти позову не висловив. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Від представника відповідача надійшло клопотання, в якому він позов визнав та не заперечував проти його задоволення, просили розглянути справу у відсутності їх представника. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуальногокодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Свідоцтвом про народження [NUMBER] [PERSON] , [INFO] її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.9) підтверджується те, що [PERSON] померла [INFO] . Згідно із свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.11) [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] і остання змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . ( а.с.13). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.12) [PERSON] померла [INFO] . Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що дійсно [PERSON] є рідним братом [PERSON] - матері позивача та дядьком [PERSON] . Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] підтверджується те, що [PERSON] належить земельна частка (пай) розміром 4,6 в умовних га яка розташована на території Чорнухинської селищної ради Полтавської області. Сертифікат видано 21 грудня 1996 року та зареєстрований під №420. ( а.с.16). Із відповіді Чорнухинської державної нотаріальної контори №59/01-16 від 29.02.2020 видно, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] вступила в володіння спадковим майном (речами домашньої обстановки та вжитку) після смерті її дядька [PERSON] , який помер в [INFO] . V. Норми права. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе постановити рішення у підготовчому провадженні. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. А пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Згідно із частиною першою статті 41Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Дані положення кореспондуються в статті 328 ЦК. Статтями 15, 16 ЦК, статтею 4ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Згідно ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. VI. Оцінка суду. Так, Суд звертає увагу, що в даних конкретних правовідносинах визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовується, оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З досліджених вище письмових матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , оскільки, їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] є донькою [PERSON] та племінницею [PERSON] . Встановлення даного факту створює заявнику умови для здійснення особистого майнового права - отримання спадщини після [PERSON] . Таким чином, враховуючи, що позивач отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказану земельну частку (пай) в нотаріальній конторі не може, право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права земельну частку (пай) не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Outcome: approved