Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 16.12.2019 року до суду звернулась позивачка з вказаним позовом, свої вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач записаний батьком дитини. На даний час сплачує аліменти за рішенням суду на утримання неповнолітнього сина. [INFO] року нею в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , укладено договір по наданню освітньої послуги № 75 ПК з Харківським національним університетом радіоелектроніки Міністерства освіти та науки України, згідно умов якого університет здійснює на платній основі підготовку фахівця ступені «Бакалавр» на рівні державних стандартів та вимог за спеціальністю та освітньою програмою «комп`ютерна інженерія». На виконання умов вказаного договору позивачка одноособово внесла оплату за навчання неповнолітнього сина в розмірі 12900,00 грн. Крім того, [PERSON] самостійно оплатила сину вартість проживання в гуртожитку на час навчання в розмірі 6240,00 грн. Посилаючись на те, що відповідач не приймав участі у понесених нею додаткових витратах для забезпечення навчання неповнолітнього сина у вищому навчальному закладі з метою здобуття професійної освіти, позивачка просила стягнути з [PERSON] на її користь Ѕ частину фактично понесених додаткових витрат, пов`язаних з оплатою за навчання та проживання неповнолітнього сина [PERSON] , в загальній сумі 9570,00 грн. Процесуальні дії та аргументи учасників справи. 08.01.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні, справу призначено до розгляду на 12.02.2020 року. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а. с. 40). 29.01.2020 року відповідачу [PERSON] вручено копію ухвали про відкриття провадження в справі з копією позову та доданих до нього документів, про що в справі мається письмове повідомлення (а.с.45), відзиву на позов ним не подано, поважності причин його не подачі відповідачем суду не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 21.02.2020 року [PERSON] подала до суду заяву про залучення її до участі у справі в якості третьої особи (а.с. 52). Цього ж дня від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 53-54). 10.03.2020 року від представника позивачки надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копії рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.02.2020 року по справі № 583/244/20, провадження № 2/583/238/20 (а. с. 83-86). 11.03.2020 року представник позивачки подав клопотання про приєднання до матеріалів справи копії адвокатського запиту до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області, квитанції про поштове відправлення на суму 17,00 грн., копії листа Головного управління Державної податкової служби у Сумській області від 12.02.2020 року, копії адвокатського запиту до Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), квитанції про поштове відправлення на суму 17,00 грн., копії листа Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 16.02.2020 року, роздруківки з Автоматизованої системи виконавчого провадження по виконавчому провадженню № 44541479, копії постанови про повернення виконавчого провадження від 06.03.2019 року, роздруківки інформації про виконавче провадження № 44541479, акту приймання-передачі (звіту) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальний опис) від 11.02.2020 року, копії ордеру на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] , копії договору про правничу допомогу від 12.02.2020 року № 363/2, копії розрахункової квитанції від 13.02.2020 року серії ЦВІ № 13-02/2020, акту приймання-передачі (звіту) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальний опис) від 11.03.2020 року. 12.03.2020 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області в задоволенні заяви [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , надіслано на адресу третьої особи копію позовної заяви, з копіями доданих до неї документів та запропоновано подати письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог або відзиву на позовну заяву (а. с. 97-99). Розгляд справи відкладено на 13.04.2020 року. 20.03.2020 року третій особі [PERSON] вручено копію ухвали про відкриття провадження в справі з копією позову та доданих до нього документів, про що в справі мається письмове повідомлення (а.с.105), пояснення та відзиву на позов нею не подано, поважності причин його не подачі [PERSON] суду не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 01.04.2020 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області справу вказану справу прийнято до провадження судді Ярошенко Т.О. на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2020 року, проведеного у зв`язку зі звільненням з посади головуючого судді у справі (107-108). Враховуючи, що клопотань та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження сторонами не надано, судом відхилено заяву відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження ухвалою суду від 12.03.2020 року, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, вказана справа відноситься відповідно до положень ст.19, ст.274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом в ухвалі про відкриття провадження та ухвалі про прийняття до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивачем відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази в обґрунтування позову, інших клопотань щодо надання чи витребування доказів сторонами не заявлялося, суд не знаходить підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального провадження та вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень ст.ст.277-279 ЦПК України. Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Оскільки, Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В розумінні ч.6 ст.279 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком, а позивачка матір`ю (а.с.9). 17.11.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 125, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області (а.с.11). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.04.2018 року по справі № 583/253/18, провадження № 2/583/315/18 змінено розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.11.2017 року та стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку та доходів платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання сина [PERSON] , до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили, аліменти сплачувати матері [PERSON] (а.с. 12-14) 31.05.2018 року на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.04.2018 року виданий виконавчий лист (а.с.15). Встановлено, що [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання з оплатою вартості навчання на договірних засадах Харківського національного університету радіоелектроніки Міністерства освіти і науки України, факультет комп`ютерна інженерія та управління. Передбачуваний термін закінчення навчання та присвоєння ступеня вищої освіти «бакалавр» - 2023 рік (а.с. 18). 16.08.2019 року [PERSON] сплатила 12900,00 грн. за навчання [PERSON] відповідно до умов договору про надання освітніх послуг № 75-ПК від 29.07.2019 року, що підтверджується квитанцією № 2 (а.с. 19). Згідно ордеру на жилу площу в гуртожитку від 01.08.2019 року серія КІУ № 2260 [PERSON]. , як студента Харківського національного університету радіоелектроніки, на підставі наказу про зарахування на навчання № 993 СМ, забезпечено ліжком-місцем у гуртожитку [ADDRESS] (а.с.20). За проживання сина у гуртожитку позивачкою проведена оплата в розмірі 6240,00 грн., що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.1447258792,1 від 25.08.2019 року (а.с. 21). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З аналізу вищевказаних законодавчих норм вбачається, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). В постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що Сімейний кодекс виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. П. «а» ч. 1 ст. 29 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН, ратифікованої 27.02.1991 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 06.08.2018 року у справі 748/2340/17. Таким чином, суд вважає за можливе понесені позивачкою додаткові витрати віднести саме до тих витрат, які викликані особливими обставинами, оскільки навчання неповнолітнього сина у вищому навчальному закладі направлене на розвиток його розумових здібностей, для отримання професії в майбутньому та забезпечення подальшої адаптації в суспільстві. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, судом враховано матеріальне та сімейне становище відповідача, який є фізично здоровим, є фізичною особою - підприємцем, що дає підстави вважати, що останній має об`єктивну можливість компенсувати позивачці частину понесених нею додаткових витрат на дитину, доводів протилежного відповідачем не надано. Встановлено, що [PERSON] досяг повноліття [INFO] , а додаткові витрати у вигляді оплати за перший рік навчання сина у вищому навчальному закладі та проживання в гуртожитку [PERSON] понесла до досягнення ним повноліття, тобто в серпні 2019 року (а.с. 19, 21). За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, оскільки навчання дитини з метою розвитку здібностей, отримання професії та забезпечення подальшої адаптації в суспільстві є особливою обставиною, і до досягнення дитиною повноліття батьки зобов`язані брати рівну участь у її утриманні. При цьому суд враховує, що відповідач, окрім заяви про проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження від 21.02.2020 року (а.с. 53-54), яка судом відхилена, не надав відзиву чи заперечень проти позову, а також письмових доказів у спростування викладених у позові обставин. Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню частина понесених позивачкою додаткових витрат, а саме за навчання в сумі 6450,00 грн. (12900,00 грн /2 = 6450,00 грн); за проживання в гуртожитку - 3120,00 грн (6240,00 грн /2 = 3120,00 грн), оскільки вони були понесені нею до 03.02.2020 року. Висновок суду. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних конкретних обставин справи, з урахуванням принципів законності, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи зібрані у справі докази в цілому, так і кожний доказ окремо, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, виходячи із необхідності дотримання справедливого балансу між інтересами сторін, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку, що маються законні підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивачки частини понесених додаткових витрат в сумі 9570,00 грн., які зумовлені особливою обставиною - навчанням дитини, що не порушуватиме балансу інтересів обох сторін. Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, ч.3 п.1, п.4 ст.133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу. За приписами ст. 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи . Згідно вимог ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до роз`яснень п. 48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В підтвердження витрат на правничу допомогу позивачкою надано договір про надання правничої допомоги з адвокатом Нежевело В. В. від 09.12.2019 року, копію ордеру, розрахункову квитанцію від 09.12.2019 року на суму 2500 грн. та акти виконаних робіт від 16.12.2019 року, 11.02.2020 року (а.с. 23-26а, 74-75, 134-135). Крім того, стороною позивача до справи надано договір про надання правничої допомоги з адвокатом Цурканом В. І., який укладено 12.02.2020 року, копію ордеру, розрахункову квитанцію від 13.02.2020 року на суму 1500 грн., акти виконаних робіт від 11.03.2020 року та від 22.04.2020 року (а.с.76-81,136-141). З розрахункових квитанції вбачається, що позивачкою 09.12.2019 року сплачено адвокату Нежевело В. В. 2500 грн. за надану правничу допомогу (а. с. 25), а 13.02.2020 року 1500 грн. адвокату Цуркану В . І . (а.с.79), а всього сплачено 4000 грн.

Outcome: approved