Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з зазначеним позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на його користь суму понесених витрат в розмірі 22 943, 19 грн.; витрат за правову допомогу в розмірі 2 000, 00 грн., а також суму судового збору у розмірі 229, 43 грн., посилаючись на те, що 18 липня 2010 року близько 09 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Кіа», д/з [NUMBER], рухаючись по автодорозі Білгород-Дністровський - Одеса, зі сторони м. Овідіополя в напрямку м. Одеси, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого виїхав на полосу зустрічного руху, та скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Pagero», д/з [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить на праві приватної власності [PERSON], що призвело до нанесення механічних пошкоджень останньому автомобілю. Вина водія [PERSON] в вищевказаному ДТП підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2010 року. Також позивач вказує, що оскільки автомобіль «Кіа», д/з [NUMBER] на момент вчинення ДТП не був застрахований, то згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то позивач сплатив на рахунок [PERSON], якому належить на праві власності автомобіль «Mitsubishi Pagero», д/з [NUMBER], суму страхового відшкодування у розмірі 22 943, 19 грн. на ремонт вищевказаного пошкодженого автомобіля. Крім того, позивач поніс витрати у розмірі 2 000, 00 грн., у зв'язку з наданням правової допомоги. Позивач також звертався до [PERSON] з відповідним листом щодо відшкодування ним виплаченого страхового відшкодування, однак відповідач ухиляється від виконання обов'язку щодо відшкодування шкоди. Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України та вказали, що з моменту вчинення ДТП 18 липня 2010 року до дати подачі позову пройшло більше трьох років, тобто згідно вимог ст. 257 ЦК України, строк позовної давності для звернення позивача з дійсним позовом закінчився, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що 18 липня 2010 року близько 09 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Кіа», д/з [NUMBER], рухаючись по автодорозі Білгород-Дністровський - Одеса, зі сторони м. Овідіополя в напрямку м. Одеси, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого виїхав на полосу зустрічного руху, та скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Pagero», д/з [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить на праві приватної власності [PERSON] В результаті даного зіткнення транспортний засіб «Mitsubishi Pagero», д/з [NUMBER] зазнав механічних ушкоджень, зосереджених в передній частині автомобіля, що було зафіксовано протоколом огляду від 22 липня 2010 року. Вина водія [PERSON] в вищевказаному ДТП підтверджується також Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2010 року, якою відповідач був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Автомобіль «Кіа», д/з [NUMBER] на момент скоєння ДТП не був застрахований. Отже, відповідальною особою за завдані збитки є відповідач - [PERSON] Також судом встановлено, що автотранспортний засіб марки «Mitsubishi Pagero», д/з [NUMBER], що належить [PERSON], в рамках дії Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був застрахований згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ВС/8525941, строк дії якого з 28 січня 2010 року по 27 січня 2011 року Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 вищевказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. У судовому засіданні доведено, що розмір завданих збитків внаслідок ДТП від 18 липня 2010 року згідно висновку автотоварознавчої експертизи №314 від 28 липня 2010 року, проведеної спеціалістом СПД [PERSON] складає 27 531, 83 грн. Згідно ч. 17 ст. 9 Закону «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. 24 листопада 2010 року [PERSON] повідомив про страховий випадок позивача та звернувся з відповідною заявою про відшкодування шкоди, завданої відповідачем внаслідок ДТП від 18 липня 2010 року. Таким чином, у зв'язку з настанням події, передбаченої ч. 1 ст. 41 вищевказаного Закону, МТСБУ 30 грудня 2010 року здійснив виплату на рахунок [PERSON] у розмірі 22 943, 19 грн., що підтверджується наказом МТСБУ №3908 від 30 грудня 2010 року та відповідним платіжним дорученням №5525 від 30 грудня 2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Листом від 19 квітня 2011 року МТСБУ запропонувало відповідачу добровільно відшкодувати понесені ним витрати. Однак, претензія позивача задоволена не було. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що позивач дізнався про порушення свого права 19 квітня 2011 року, тобто в день звернення до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди. Оскільки позивач звернувся до суду з дійсним позовом 08 січня 2014 року, ним не були пропущенні строки позовної давності згідно вимог ст. 257 ЦК України, що спростовує твердження відповідача про необґрунтованість позовних вимог МТСБУ, у зв'язку з порушенням таких строків. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними тішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення закріплено у ст. 27 ЗУ «Про страхування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Таким чином, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] повинен відшкодувати на користь позивача сплачену суму страхового відшкодування у розмірі 22 943, 19 грн. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиплати [PERSON] суми страхового відшкодування позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 229, 43 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Однак, у судовому засіданні не доведений факт понесення позивачем витрат на правову допомогу розмірі 2 000, 00 грн. Тому в цій частині позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України не підлягають задоволенню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягають задоволенню частково. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: partial