Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У червні 2018 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили суд визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 21.10.2017 р., посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Литвинюк Л.В. за реєстровим № 609 недійсним з моменту його укладення; скасувати рішення № 37694268 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором-приватним нотаріусом ХМНО Литвинюк Л.В. від 23.10.2017 р., на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності номер 22944409 за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; витребувати на користь позивачів з чужого незаконного володіння [PERSON] квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачі посилались на те, що [INFO] помер [PERSON] , що постійно був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS] . 24.06.2009 року [PERSON] було складено заповіт, яким останній заповідав [PERSON] та [PERSON] (після зміни прізвища [PERSON] ) належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] . З метою прийняття спадщини вони звернулись до Харківської державної нотаріальної контори №12. Зазначили, що у державній нотаріальній конторі їм було роз`яснено, що спадкова справа вже була заведена нотаріусом ХМНО Гуменною А.А. та 13.03.2018 року вони звернулись із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса Гуменної А.А. 23.03.2018 року нотаріусом ХМНО Гуменною А.А. було ухвалено постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії, відповідно до якої їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] через пропуск ними строку для прийняття спадщини. 27.04.2018 року вони звернулись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В процесі прийняття спадщини було встановлено, що квартира [ADDRESS] , яка належала на праві власності [PERSON] та наразі є частиною спадкового майна, була відчужена на підставі договору купівліпродажу №609 від 21.10.2017 року посвідченим ПН ХМНО Литвинюк Л.В. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири [ADDRESS] значиться [PERSON] . В березні 2018 року, під час спілкування з сусідами [PERSON] , ними було встановлено, що сусіди викликали працівників поліції припускаючи факт смерті [PERSON] . Представники правоохоронних органів з медичними працівниками забрали тіло померлого. Через деякий час після встановлення факту смерті [PERSON] за їх адресою приїжджали невідомі особи, які представлялись новими власниками квартири та за допомогою вантажної квартири вивезли речі померлого, що знаходились в квартирі. Після чого вищевказані особи висвердлили замки на дверях, та запечатали її. Вказали, що за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 КК України 18.04.2018 року [PERSON] звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до прокуратури Харківської області. 12 жовтня 2018 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та скасувати заходи забезпечення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що в матеріалах справи немає жодного доказу, який би підтверджував позовні вимоги позивачів. Так, до позову додано копію заповіту від 24.06.2009 року, згідно якого [PERSON] заповідає зовсім іншу квартиру, яка має [ADDRESS] . У заповіті є схожість між номером будинку та квартирою, в якій був зареєстрований заповідач ( [PERSON] ) та номером будинку і квартирою, яку він заповів [PERSON] та [PERSON] , але вони є різними об`єктами нерухомості. Як зазначили позивачі в позовній вони начебто є родичами [PERSON] та нібито провідували його та навіть їздили до спільних родичів. Проте, протягом 9 років з моменту складання заповіту ні [PERSON] , ні [PERSON] не звернули увагу, яку саме квартиру їм заповів [PERSON] .. Також протягом 9 років жоден з позивачів не звернувся до нотаріуса з заявою про внесення змін до заповіту, що доводить, що позивачі розуміли, яку саме квартиру їм заповідає [PERSON] , так як позивач [PERSON] в заяві про вчинення кримінального правопорушення вказує, що заповіт був складений в 2009 році, після поїздки в м. Костянтинівку разом з [PERSON] тобто з 2009 р. позивачі знали про існування заповіту. Крім того, позивачі в позовній заяві не зазначають які саме перешкоди не дали їм можливості внести зміни до Заповіту, якщо там була помилка. Крім того, позивачі стверджують, що нібито [PERSON] був їх родичем, проте не надають жодного доказу, який би підтверджував родинний зв`язок між [PERSON] та позивачами. Мешкаючи в одному місті позивачі та [PERSON] практично не спілкувались, не цікавились станом здоров`я, своєчасно не знали про смерть того, хто заповідав їм квартиру. Зазначив, що 21.10.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівліпродажу квартири [ADDRESS] , посвідчений ПН ХМНО Литвинюк Л.В., зареєстрований в реєстрі №609, таким чином [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . На момент укладення Договору, ПН ХМНО Литвинюк Л.В. здійснювала перевірку всіх документів на квартиру, перевіряла наявність прав та обтяжень інших осіб на вказану вище квартиру, встановила особу [PERSON] . Ніяких перешкод для укладення Договору ПН ХМНО [PERSON] виявлено не було, Договір було укладено. Вважав, що позивачі не є спадкоємцями [PERSON] , тому не мають права витребовувати квартиру відповідача з її володіння, а також накладати арешт на її квартиру. Через канцелярію суду від представника позивачів надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що в процесі прийняття спадщини позивачами було встановлено, що в заповіті [PERSON] допущені помилки, а саме неправильно вказана адреса квартири квартира [ADDRESS] , замість квартири [ADDRESS] . Також, позивачами шляхом запитів до компетентних органів були встановлені факти, що мають суттєве значення для розгляду справи та повністю спростовують припущення відповідача про випадкову «схожість». Вказав, що відповідно до отриманих ним відповідей на запити є очевидним та зрозумілим, що [PERSON] на праві приватної власності належить саме квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і мова йде не про випадкову «схожість», а про допущену помилку внаслідок халатного відношення до власних обов`язків приватного нотаріуса ХМНО Полехіної А.М., якою був посвідчений заповіт. 27.08.2020 року від представника третьої особи ХМР надійшли письмові пояснення, в яких представник просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначила, що звертаючись до суду з позовом з приводу спадкового майна квартири [ADDRESS] позивачі посилаються на заповіт, посвідчений 24.06.2009 року ПН ХМНО Полехіною А.М. Згідно копії зазначеного заповіту наданої позивачами, [PERSON] [INFO] зробив розпорядження щодо квартири [ADDRESS] . Так, СУ НП ГУ НП в Х/о повідомлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів розслідуються кримінальні провадження за фактами шахрайських заволодінь квартирами в м. Харкові та замахів на такі заволодіння. Під час досудового розслідування накладено арешти на квартири, які повинні відійти у власність територіальної громади м. Харкова, у зв`язку з тим, що власники квартир померли, зокрема накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , власник якої [PERSON] помер [INFO] . Вказала, що поховання трупа [PERSON] було здійснене за рахунок бюджетних коштів КП «Ритуал» ХМР, лікарське свідоцтво про смерть передане в Харківський міський відділ ДРАЦС. 29.09.2017 року Харківським міським ВДРАЦС ГТУЮ в Х/о складено актовий запис №13833 щодо померлого [PERSON] на підставі лікарського свідоцтва про смерть №2154-ДМ від 27.09.2017 р. виданого ХОБСМЕ. За життя [PERSON] належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.10.1995 року, виданого Національним науковим центром Харківського фізикотехнічного інституту. Назву проспект Курчатова уточнено на проспект Академіка Курчатова згідно рішення 9 сесії 24 скликання ХМР від 25.12.2002 року. Спадщина смерті [PERSON] відкрилась [INFO] , шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини сплив 07.02.2018 року. Крім того, відповідно до умов договору купівліпродажу квартири від 21.10.2017 року №609 [PERSON] продав, а [PERSON] купила однокімнатну квартиру [ADDRESS] . З наданих ХМР доказів вбачається, що на момент укладення вказаного договору [PERSON] був мертвим, а тому укладення договору купівліпродажу здійснено всупереч вимогам ч.1 ст. 658 ЦК України. Враховуючи вимоги ч.4 ст. 25, п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України щодо визначення цивільної правоздатності право власності [PERSON] припинилося у момент його смерті [INFO] , на час нотаріального посвідчення договору від 21.10.2017 року він не був здатний мати та здійснювати цивільні права та обов`язки у тому числі цивільні права продавця вказаної квартири. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Шмадченко С.І. від 12.06.2018 року відкрито загальне позовне провадження, по справі призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Шмадченко С.І. від 13.06.2018 року заяву [PERSON] , [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру [ADDRESS] до вирішення спору по суті. 06 липня 2018 року на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями з підстав звільнення судді [PERSON] з посади судді у відставку цивільна справа надійшла в провадження судді [PERSON] . Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Золотарьової Л.І. від 07 грудня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Золотарьової Л.І. від 18 квітня 2019 року задоволено клопотання про витребування доказів. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Золотарьової Л.І. від 18 квітня 2019 року клопотання представника позивачів задоволено, призначено судову почеркознавчу експертизу. Відповідно до повідомлення про неможливість проведення судової експертизи від 09.09.2019 року вбачається, що станом на 09.09.2019 року клопотання експерта задоволено не було, договір купівліпродажу від 21.10.2017 року, документи з вільними зразками підпису і почерку [PERSON] необхідні для проведення судової почеркознавчої експертизи надані не були. 13 квітня 2020 року на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями з підстав звільнення судді [PERSON] з посади судді у відставку цивільна справа надійшла в провадження судді Ніколаєнко І.В. 22 квітня 2020 року на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями з підстав звільнення судді [PERSON] з посади судді у відставку цивільна справа надійшла в провадження судді Якуші Н.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Якуші Н.В. від 24.04.2020 року цивільну справу прийнято до провадження, відновлено провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Якуші Н.В. від 23.07.2020 року в задоволенні клопотання представника позивачів про зупинення провадження відмовлено. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Якуші Н.В. від 23.07.2020 року залучено до участі у справі третю особу Харківську міську раду. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.10.2020 року було відмовлено в об`єднанні цивільних справ № 953/1760/20 та № 640/9985/18 в одне провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2020 року було відмовлено в зупиненні провадження по справі. ІІІ.\~Пояснення\~учасників\~справи\~в\~судовому\~засіданні. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Позивачі у судове засідання не з`явились, згідно наданих у судовому засіданні пояснень їх представника та долучених ним клопотань від позивачів, останні просили суд визнати їх неявку в судове засідання з поважних причин та відкласти судовий розгляд. Вирішуючи ці клопотання, суд наголосив, що явка позивачів у судове засідання обов`язковою не визнавалась, у минулому судовому засіданні суд оголосив перерву в судовому засіданні саме з метою виклику позивачів, оскільки їх представник наголошував, що останні бажають надати свої пояснення. Доказів поважності їх неявки суду не надані, тому, оскільки відкладення судового засіданні є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, та враховуючи строки розгляду справи та те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, нерозглянутих процесуальних клопотань матеріали справи не містять, суд відмовив у задоволенні заявлених клопотань позивачів про відкладення судового засідання. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої особи ХМР Лях І.Ю. просила суд у задоволенні позову відмовити. Третя особи ПН ХМНО Литвинюк Л.В. в судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце слухання справи належним чином. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. У процесі судового розгляду встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.10.1995 року, виданого Національним науковим центром Харківського фізикотехнічного інституту №1327. Вказане підтверджено відповіддю Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 17 вересня 2018 року, згідно якої вбачається, що на ім`я [PERSON] проведено реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27 жовтня 1995 року Національним науковим центром Харківського фізико-технічного Інституту, № 1327. Згідно матеріалів справи встановлено, що 24 червня 2009 року [PERSON] складено заповіт на ім`я [PERSON] , [PERSON] , яким він заповів їм квартиру [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Полехіною А.М. за реєстровим №1485. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 05 лютого 2018 року №00019516323 вбачається, що [INFO] помер [PERSON] . З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16 квітня 2018 року №120737756 вбачається, що квартира\~ [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21 жовтня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Литвинюк Л.В. за №609. Із зазначеного договору вбачається, що 21 жовтня 2017 року [PERSON] продав [PERSON] належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] . Також з матеріалів справи вбачається, що 09.10.2017 року від [PERSON] на ім`я відповідача по справі була видана нотаріально посвідчена довіреність про представлення інтересів [PERSON] та наділення [PERSON] повноваженнями згідно переліку (Т.1 а.с.223). Також з пояснень представника позивача, які були визнанні іншими сторонами у справі, вбачається, що 23 березня 2018 року до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гуменної А.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] , який діяв від власного імені та від імені [PERSON] на підставі довіреності. Згідно постанови приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гуменної А.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 березня 2018 року, позивачам було відмовлено у видачі на їх ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке залишилось після померлого [INFO] [PERSON] на підставі того, що протягом встановленого шестимісячного строку ними не були подані відповідні заяви про прийняття спадщини, та зі спадкоємцем на час відкриття спадщини вони не проживали. Крім того, актовий запис про смерть складений на померлого [PERSON] , а заповіт посвідчений від імені [PERSON] . У заповіті вказано квартиру [ADDRESS] , а у заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину вказано квартиру [ADDRESS] . Згідно копії рішення Київського районного суду м. Харкова від 30.10.2018 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 05.02.2019 року, у задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до Харківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних інтересів щодо предмету спору- приватні нотаріуси Харківського міського нотаріального округу Полехіна А.М., [PERSON] , [PERSON] , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено в повному обсязі (Т.1 а.с.58-69). Згідно копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження за кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.3 ст. 190 КК України (Т.2 а.с.7), представником потерпілого [PERSON] залучено адвоката Олійника О.А., про що свідчить постанова від 21.02.2020 року. З відповіді ПН ХМНО Литвинюк Л.В. від 14.05.2019 року вбачається, що на виконання ухвали від 18.04.2019 року повідомляє, що всі документи стосовно договору купівліпродажу від 21.10.2017 року за реєстровим №601 були видані оригінали в повному обсязі 11.08.2018 року слідчому СУ ГУ НП в Х/о Неминущому С.С. згідно ухвали слідчого судді Київського р/с м. Харкова Садовського К.С. від 10.08.2018 року. Згідно копії постанови про відмову у визнанні потерпілим від 21.09.2018 року вбачається, що старшим слідчим СУ ГУ НП в Х/о [PERSON] було відмовлено у визнанні [PERSON] потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №\~12018220000000453 від 05.05.2018\~р. через те, що у вказаному кримінальному провадженні матеріальна шкода завдана [PERSON] , а після його смерті територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради (Т.2 а.с.171). Ухвалою слідчого судді [PERSON] від 04.05.2020 року за клопотанням слідчого було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №\~12018220000000453 від 05.05.2018\~р. за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого\~ч. 3 ст. 190\~КК України, на шість місяців, тобто до\~05 листопада 2020\~р. включно (Т.2 а.с.4-6). V. Норми права, що підлягають застосуванню.\~\~ Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Крім того, відповідно до частини першої\~статті 11 ЦК України\~цивільні права та обв`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (пункт 1), так і інші юридичні факти (пункт 4). У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Згідно позиції Верховного Суду України в постанові від\~18 січня 2017 року по справі № 6-2723цс16: «у разі заявлення в позовах вимог про віндикацію та реституцію, суд повинен самостійно визначити, яку вимогу по суті (а не за формою) пред`являє позивач, і відповідно застосувати належні норми законодавства,

Outcome: dismissed