Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

керівник Золочівської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Львівської міської ради із позовною заявою до до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] восьмої міської клінічної лікарні, в якому просить стягнути з відповідача до місцевого бюджету м. Львова понесені [PERSON] восьмою міською клінічною лікарнею витрати в розмірі 2061,53 грн. на лікування потерпілого від злочину [PERSON] В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що відповідачем [PERSON] не були відшкодовані витрати в розмірі 2061,53 грн. на лікування потерпілого від злочину [PERSON] Прокурор Демків Ю.О. подала клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить такий задоволити. Представник Львівської міської ради [PERSON] подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує, просить таку задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча був належним чином судом повідомлений про час і місце слухання справи, не подавши заяву про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Перемишлянського районного суду Львівської області [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами (а.с.8-9). Як вбачається із вищевказаного вироку, [PERSON], 06.08.2014 року, приблизно о 09:00 год., працюючи водієм ПП «Радченко», керуючи рейсовим автобусом марки «Mercedes-0303», державний номерний знак [NUMBER], здійснюючи перевезення пасажирів на маршруті\~Луцьк-Буковель, рухаючись автодорогою Мукачево-Івано-Франківськ-Рогатин-Львів, яка проходить через с. Шпильчино Перемишлянського району Львівської області, не справився з керуванням автобуса, виїхав за межі проїзної частини та здайснив наїзд в припаркований на узбіччі з правого боку по ходу руху автобуса, автомобіль ВАЗ-21093, державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON]. Внаслідок зіткнення автобус просунув стоячий автомобіль, який наїхав на пішохода [PERSON], який стояв біля автомобіля, внаслідок чого останній отримав травму лівої ноги у вигляді закритого перелому обидвох кісток гомілки, яка згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження за ознакою тривалого розладу функції лівої ноги. Як вбачається з листа №952 від 01.07.2016 року [PERSON] восьмої міської клінічної лікарні м.Львова, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у даному закладі охорони здоровя з 06.08.2014 року по 26.08.2014 року (а.с.10-11). Відповідно до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №\~545 від 16.07.1993 року, витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] склали 2061,53 грн. та станом на день предявлення позову не відшкодовані. Згідно ст.1206 ЦК України особа, що вчинила злочин зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Окрім того, відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розмір фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Частиною 4 ст.61 ЦПК України визначено підстави звільнення від доказування, і передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Таким чином, суд приймає до уваги, як належні та допустимі покликання позивача на те, що оскільки [PERSON] визнано винним у вищевказаному кримінальному провадженні, то останній зобовязаний відшкодувати в користь [PERSON] восьмої міської клінічної лікарні м.Львова витрати в розмірі 2061,53\~грн., понесені закладом на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.89 Бюджетного Кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать, окрім іншого, видатки на охорону здоров'я. Відповідно до ч.3 ст.110 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди. Відповідно до п. п. 2, 6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, також у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. На органи прокуратури, відповідно до п.2 ст.121 Конституції України та ст.45 ЦПК України покладено представництво інтересів держави в суді у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч.2 ст.23 Закону України «Про прокуратуру»). [PERSON] восьма міська клінічна лікарня м.Львова є комунальним закладом, засновником якого є Львівська міська рада. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги підставними та такими, що підлягають до задоволення, що підтвердилось в судовому засіданні та наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України,\~\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені повністю, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved