Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва, звертаючись з позовом до суду, просило розірвати Договір на реструктуризацію заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги №43 від 23 березня 2011 року та стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва заборгованість за фактично надані житлово-комунальні послуги у розмірі 9677,17 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн., що є предметом позовних вимог. Представник позивача Вітюк О.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснила, що відповідач є співвласником квартири [ADDRESS], іншими співвласниками квартири є відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідач визнає, що на даний час у відповідачів виникла заборгованість по оплаті за комунальні платежі та квартплату, яка складає 9677,17 грн., у зв'язку з чим 23 березня 2011 року між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва, в особі начальника ЖРЕО №408 [PERSON], та [PERSON] , відповідачем у справі, укладено Договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги за №43, який на даний час виконується відповідачами, заборгованість погашається згідно встановленого графіку платежів, тому відсутні підстави для розірвання цього договору, оскільки відповідачі мають намір у такий спосіб погасити заборгованість в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою, вказаною в позовній заяві, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Дослідивши матеріали, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 13 липня 2007 року №69-936. (а.с.7) Відповідно до положень ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої ст.358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. За нормою частини першої ст.360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до положень ч.3 ст.156 Житлового кодексу Української РСР, повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію»заборгованість з квартирної плати (плати за утримання житла) та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-, газопостачання, послуги водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) (далі - житлово-комунальні послуги) наймачів жилих приміщень та власників жилих будинків або квартир (далі - громадяни), яка склалася на дату набрання чинності цим Законом перед надавачами житлово-комунальних послуг, реструктуризується на термін до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації. Для реструктуризації заборгованості громадяни укладають з підприємствами - надавачами житлово-комунальних послуг договори про щомісячне рівномірне погашення реструктуризованої заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за житлово-комунальні послуги (далі - договір про реструктуризацію заборгованості). Установити, що на період погашення реструктуризованої заборгованості загальна сума платежів, що вносяться громадянами на оплату поточних платежів та платежів по погашенню реструктуризованої заборгованості, не повинна перевищувати 25 відсотків доходів, що визначаються при нарахуванні субсидій для працюючих громадян, і 20 відсотків - для пенсіонерів та інших осіб, які отримують будь-які види соціальної допомоги. За умови, якщо доходів громадян, які уклали договори про реструктуризацію заборгованості, не вистачить на повне погашення цієї заборгованості, термін дії договору продовжується до повного її погашення. 23 березня 2011 року між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва та [PERSON] укладено Договір №43 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги. За умовами п.1 Договору, Підприємство надає громадянину розстрочку у погашені заборгованості з квартирної плати (плати за утримання житла) та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-, газопостачання, послуги водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), що утворилась станом на 01 березня 2011 року на суму 5046,88 грн. (а.с.9) Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, відповідач [PERSON], як співвласник квартири, скористався своїм правом, як це передбачено положеннями Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію», уклавши 23 березня 2011 року з Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва Договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги. За умовами договору, договір набирає чинності з моменту укладення та діє до 01 березня 2015 року, тобто на час звернення з цим позовом до суду строк дії договору не закінчився, разом з тим спеціальним законом, який регулює ці правовідносини, передбачена можливість продовження терміну дії договору. Аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним, що строк дії договору про реструктуризацію заборгованості не закінчився, відповідачами щомісячно проводиться оплата за спожиті житлово-комунальні послуги, з урахуванням графіку погашення заборгованості, який визначений договором про реструктуризації, ці обставини підтверджується долученими до позову розрахунками по оплаті за спожиті послуги по квартирі відповідачів, в свою чергу позивачем не наведено ґрунтовних підстав для розірвання договору про реструктуризації, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки, позивачем одночасно заявлені вимоги про розірвання договору про реструктуризацію заборгованості та стягнення з відповідачів заборгованості на загальну суму 9677,68 грн., яка виникла за період з 01.01.2004 року по 27 листопада 2013 року, тому за відсутності підстав для розірвання Договору №43 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 23 березня 2011 року, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачів заборгованості, оскільки ці вимоги є похідними та залежать від доведення обставин неналежного виконання договірних зобов'язань, що є окремими предметом доказування. З огляду на викладене, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, як це передбачено ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позов Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про розірвання договору про реструктуризацію та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, у зв'язку з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed