Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Запоріжжя звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначено, що 30.10.2013 року згідно наказу № 255 відповідачка була призначена на посаду юрисконсульта квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя з посадовим окладом за 8 тарифним розрядом та надбавкою за бойову готовність військ, з випробувальним терміном 2 місяці з 01.11.2013 року. 28.07.2014 року відповідачка на ім'я начальника КЕВ м. Запоріжжя звернулась з заявою про звільнення її за власним бажанням (по догляду за дитиною до 14 років) з 31.07.2014 року та виплатою при звільненні заборгованості по відрядженням з 01.11.2013 по 31.07.2014 рік. 29.07.2014 року відповідачка згідно наказу № 156 була звільнена за власним бажанням (по догляду за дитиною до 14 років) з 31.07.2014 року та виплатою при звільненні заборгованості по відрядженням з 01.11.2013 року по 31.07.2014 року. 31.07.2014 року відповідачці [PERSON] при звільненні та видачі трудової книжки було запропоновано відповідно до ст. 530 ЦК України відшкодувати надмірно виплачену заробітну плату за надану відпустку у сумі 614 грн., у зв'язку з тим, що її звільнено за власним бажанням у період знаходження у щорічній відпустці і неможливості утримання КЕВ м. Запоріжжя зазначеної суми із заробітної плати, на що вона відмовила зробивши підпис у зазначеному листі від 31.07.2014 року за власним підписом. Юристами КЕВ м. Запоріжжя на ім'я начальника КЕВ м. Запоріжжя надіслана доповідна записка стосовно проведення службової перевірки за фактом надмірно виплачених коштів під час праці [PERSON] при звільненні з посади юрисконсульта КЕВ м. Запоріжжя у зв'язку із тим, що вона використала відпустку згідно Колективного договору квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя (24 календарних днів та 7 за ненормованим робочим днем) тривалістю 31день за неповністю відпрацьований рік та отримала відпускні за весь період надходження у відпустці (фактично відпрацьований період складає з 01.11.2013 по 30.06.2014), що суперечить нормам, затвердженим у Постанові КМУ № 100 від 08.02.1995 р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та згідно листа Мінпраці від 24.06.11 № 208/13/116-11 має враховуватися при розрахунку кількості днів невикористаної відпустки при звільнення працівника. 16.12.2014 року надійшла довідка-розрахунок за підписом економіста праці та начальника ФЕВ КЕВ м. Запоріжжя Левченко В.Є про надмірно виплачені кошти [PERSON], у якій зазначено, що згідно Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що складає 93, 81 грн., сплачена сума відпускних за надмірно використану відпустку 8 днів складає (93,81 х 8) 750, 48 грн. Також підприємством сплачений єдиний соціальний внесок 36,3% від суми, що складає 272,42 грн., а всього КЕВ м. Запоріжжя [PERSON] був нанесений збиток у сумі 1022, 90 грн. Як зазначено у позові, відповідачка відмовляючись добровільно сплатити вказану суму, тим самим наносить збитки державі в особі Міністерства Оборони України. На підставі вищевикладеного та посилаючись на ч. 1 ст. 1166 ЦК України позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь суму завданих збитків у розмірі 1022, 90 грн., та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав наведених в ньому та наполягав на його задоволенні. Відповідачка у судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на те, що її вини у нарахуванні надмірних коштів немає, недостовірних даних вона не надавала. З цих підстав просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідачка по справі у період з 30.10.2013 року по 31.07.2014 року обіймала посаду юрисконсульта квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя. Згідно наказу від 29.07.2014 року її було звільнено за власним бажанням (за доглядом за дитиною до 14 років), з 31.07.07.2014 року, та виплатою при звільненні заборгованості по відрядженням з 01.11.213 року по 31.07.2014 року. Відповідачку було звільнено у період знаходження її у відпустці. Відповідно до довідки розрахунку відповідачці було виплачено надмірно сплачені кошти у розмірі 750 грн. за надмірно використану відпустку, а також було зайво сплачено податки у сумі 272, 42 грн., а загалом 1022, 90 грн. Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Суду на надано жодних доказів на підтвердження того, що надмірна виплата відповідачці коштів в період відпустки відбулась з її вини, або що вона надала якісь неправдиві відомості, які впливали на виплату коштів. Враховуючи зазначені обставини, а також ту обставину, що відповідно до ст.60 ЦПК України, позивач не довів тих обставин, на які посилається, як на підставу своїх вимог, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки надмірно виплачених коштів такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не розглядає питання про розподіл судових витрат, у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed