Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, у складі якого є квартира під номером [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємиця першої черги за законом, звернулася до державного нотаріуса Миронівського державного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . При видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу було отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де у відомостях вказано, що на квартиру спадкодавця ВДВС Миронівського районного управління юстиції накладено арешт згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: б/н, виданий 4 лютого 2013 року. За інформацією, яка знаходиться у спеціальному розділі реєстру обтяжень (номер запису про обтяження: 88085) особа, майно якої обтяжується (квартира, за адресою: [ADDRESS] ) є [PERSON] , який на той час не являвся власником вищевказаної квартири, оскільки 14 квітня 2004 року відчужив її [PERSON] . При цьому, у відомостях про право власності зазначено, що власником даної квартири являється [PERSON] . Для зняття обмеження (арешту нерухомого майна) квартири 29 травня 2019 року вона звернулася з письмовою заявою до Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Листом від 29 травня 2019 року начальник відділу повідомив, що у Миронівському РВ ДВС ГУТУЮ у Київській області станом на 28 травня 2019 року виконавчі провадження про стягнення коштів з [PERSON] на примусовому виконанні у Миронівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відсутні. Виконавчі документи на примусове виконання до відділу ДВС не надходили. Підставою обтяження (арешту) нерухомого майна є постанова ВДВС Миронівського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 4 лютого 2013 року. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні перебувають два виконавчі провадження щодо стягнення з [PERSON] , однак вони відкриті 27 грудня 2016 року та 28 грудня 2016 року відповідно, а державна реєстрація арешту відбулася ще 5 лютого 2013 року, тобто до відкриття вказаних виконавчих проваджень. Інші виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] , які перебували на виконанні в Миронівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та відкриті до 5 лютого 2013 року, знищені. На даний час належне спадкодавцю [PERSON] майно є арештованим, що перешкоджає оформленню спадкових прав. Просила в судовом порядку зняти арешт з нерухомого майна у виді квартири під номером [ADDRESS] . Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 16 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області було залучено до участі у справі [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача. Згідно зі ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Оскільки отримана судом інформація не давала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , відповідно до положень частини 10 статті 187 ЦПК України його повідомлення про розгляд справи здійснювалося через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України 21 травня 2020 року. 16 квітня 2020 року та 21 травня 2020 року відповідачу [PERSON] також направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за останнім відомим зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 5 травня 2020 року та 2 червня 2020 року до суду повернуто конверти із вкладеннями. Згідно даних довідок Ф.20, сформованих представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення вказано вибув. 16 квітня 2020 року відповідачам Миронівської районної державної адміністрації Київської області, Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за адресами місцязнаходження юридичних осіб. 28 квітня 2020 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено відповідачам. 21 травня 2020 року третій особі [PERSON] направлено копію ухвали про залучення його до участі у справі. 2 липня 2020 року третя особа [PERSON] надіслав до суду заяву про підтримання позовних вимог. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачі відзиву на позов не подали. Фактичні обставини справи Судом встановлено такі фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] . Ця обставина підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконачим комітетом Центральненської сільської ради Миронівського району Київської області 24 квітня 2017 року. Позивач є спадкоємицею померлої [PERSON] за законом. 29 червня 2017 року, тобто у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк після смерті [PERSON] , позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було заведено та зареєстровано спадкову справу за № 144/2017. Крім позивача спадкоємцем померлої [PERSON] є її внук [PERSON] , який прийняв спадщину у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Така обставина підтверджується даними листа державного нотаріуса Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області № 209/01-16 від 5 травня 2020 року. За життя [PERSON] набула право власності на квартиру під номером [ADDRESS] . На вказане майно накладено арешт. Державна реєстрація обтяження мала місце 5 лютого 2013 року, номер запису про обтяження : 88085. Вказані обставини підтверджені даними договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Товмач О.М. 14 квітня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1253, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3882021 від 17 червня 2004 року, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 163630826 від 16 квітня 2019 року. Підставою обтяження (арешту) нерухомого майна є постанова ВДВС Миронівського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 4 лютого 2013 року. Встановлено, що станом на 28 травня 2019 року виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] на примусовому виконанні у Миронівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відсутні. Виконавчі документи на примусове виконання до відділу ДВС не надходили. Такі обставини підтверджені даними листа начальника Миронівського РВ ДВС ГУТУЮ у Київській області від 29 травня 2019 року. Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. За приписами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 ст. 321 ЦК України передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Аналогічна концепція закріплена в основоположних принципах здійснення правомочностей власника, сформульованих у ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При застосуванні цієї норми суд повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту. Згідно положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Дана норма закону вказує на те, що з моменту, як спадкодавець подав заяву про прийняття спадщини або фактично прийняв її, успадковане майно належить спадкоємцю, він має право користуватися, управляти майном, але слід враховувати, що доки він не отримає на це майно свідоцтва про право на спадщину, він не може розпоряджатися майном. Користуватися та управляти майном у виді квартири під номером [ADDRESS] , яку успадкувала позивач, а також оформити спадкові права позивач не взмозі з тих підстав, що постановою державного виконавця від 4 лютого 2013 року на вказане майно накладено арешт. Державна реєстрація обтяження мала місце 5 лютого 2013 року, номер запису про обтяження : 88085. Дана обставина підтверджується Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 163630826 від 16 квітня 2019 року. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до сатті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вимога позивача, що ґрунтується на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Згідно зі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Встановлено, що спірне майно на час його арешту належало спадкодавцю позивача [PERSON] , яка не була боржником у виконавчому провадженні. Підстави для продовження обтяження на майно відсутні. Висновки за результатами розгляду Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 1 частини 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є доведеними. Судом встановлено факт порушення прав позивача як особи, що є спадкоємцем померлої [PERSON] , яка не була боржником у виконавчому провадженні, в межах якого накладено арешт на належне їй майно, та має перешкоди до оформлення спадкових прав. Порушене право підлягає захисту шляхом звільнення майна з-під арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved