Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначала, що [INFO] померла її баба - [PERSON] . Після смерті баби відкрилася спадщина до складу якої входить земельна частка пай розміром 6,03 га розташована в КСП «Веселинівське», що підтверджується копією сертифікату виданого на ім`я [PERSON] . До нотаріальної контори після смерті [PERSON] ніхто не звертався, однак фактичними діями шляхом прийняття майна в управління спадщину прийняла мати позивачки (донька [PERSON] ), [PERSON] , що підтверджується довідкою №347 від 29.10.2020 виданою Виконавчим комітетом Баришівської селищної ради Веселинівського старостинського округу, також маючи на руках сертифікат про право на спадкову земельну частку пай. [INFO] померла мати позивачки, [PERSON] . До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивачка не зверталася, однак вважає себе такою, що прийняла спадщину, адже на момент смерті матері їй виповнилося 10 років, вона була неповнолітня. Після смерті матері позивачки, [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 2,4640 га розташована на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області, яка належала померлій на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку, копія додана до матеріалів даної справи. Також до складу спадщини входить земельна частку пай площею 6, 03 умовних кадастрових гектарів розташована в КСП «Веселинівське», яку мати позивачки, [PERSON] фактично прийняла, але юридично не оформила після смерті своєї матері (баби позивачки) [PERSON] . Просить суд постановити рішення, яким визнати за нею, [PERSON] , право власності на спадкове майно після смерті матері. Баришівська селищна рада Броварського району Київської області не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивачки. Березанська міська рада Київської області не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивачки. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивача адвокат Куценко Н.В. звернулася до суду з клопотанням про витребування доказів. У судове засідання сторони не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 09.07.2021 справу для розгляду визначено судді Червонопиському В.С., у зв`язку із тим, що відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 12.05.2021 №999/3дп/15/21 суддю [PERSON] відсторонено від здійснення правосуддя до ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про його звільнення з посади або скасування рішення Дисциплінарної палати (а.с. 50-51). Ухвалою судді Баришівського районного суду Київської області від 21.10.2021 прийнято справу до провадження в порядку загального позовного провадження. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини встановлені Судом Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 28 жовтня 2020 року Виконавчим комітетом Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області, [PERSON] , померла [INFO] у віці 63 років про що складено відповідний актовий запис за № 29 (а.с.8) Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Баришівської селищної ради Веселинівським старостинським округом Київської області № 347 від 29.10.2020 року померла [PERSON] фактичними діями прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом догляду за спадковим майном. Згідно сертифікату серії РН №353255 від 27 вересня 2001 року про право на земельну частку пай [PERSON] мала право на земельну частку (пай) , яка перебуває у власності КСП «Веселинівське» розміром 6,03 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 26 березня 2007 року Виконавчим комітетом Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області, [PERSON] , померла [INFO] у віці 41 років про що складено відповідний актовий запис за № 11 ( а.с.7). До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивачка після смерті матері не зверталася, однак вважає себе такою, що прийняла спадщину, адже на момент смерті матері позивачці виповнилося 10 років. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-КВ № 023264 від 09 квітня 2003 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,4640 га, яка розташована на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний державний акт зареєстровано а Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 000457( а.с. 14). V. Оцінка Суду За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Дані положення кореспондуються в статті 328 ЦК України. Статтями 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно із п. «в» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Статтею 116 Земельного кодексу України визначено підстави набуття права на землю, а саме те, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному ч. 1 ст. 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки, а також право постійного користування та право оренди земельних ділянок виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 1 ст. 126 Земельного Кодексу України встановлено, що право власності на земельні ділянки посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч. 2 цієї статті. На підставі статей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд знаходить, що в даних правовідносинах виникнення права власності у позивача на спадкове майно в першу чергу пов`язується з правом спадкування і вона його набула після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] та за життя фактичними діями прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . У ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) міститься важливе положення: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо спадкоємець подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 529 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 4 ст.. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються таким, що прийняли спадщину. Таким чином закон не вимагає від особи, яка на день смерті спадкодавця була неповнолітньою, подання заяви про прийняття спадщини. Якщо протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця такий спадкоємець не заявив про відмову від спадщини, він може одержати свідоцтво про право на спадщину на загальних підставах. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельнуділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в наслідок його смерті. Так згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved