Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Зеленська сільська рада Пасічнянської ОТГ про усунення перешкод у користуванні майном. В обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що їй на праві приватної власності з 25.07.2019 належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Також у її користуванні знаходиться земельна ділянка для обслуговування зазначеного житлового будинку. Згідно актів комісії Зеленської сільської ради від 31.01.2013 та 29.05.2019, які затверджені рішеннями сесії сільської ради № 366-17/2013 від 09.06.2013 та № 830-21/2019 від 25.06.2019 відповідно, відновлено існуючу дорогу до її житлового будинку та інших жителів с.Зелена. Вказана дорога, згідно зазначених рішень, наявна у Генеральному плані населеного пункту має ширину 3 м., та проходить від центральної автодороги по лівому краю ділянки, яка перебувала у користуванні покійної [PERSON] . Її правонаступником [PERSON] є відповідач, оскільки рішенням сесії Зеленської сільської ради № 23-2/2015 від 25.12.2015 йому надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення саме тієї земельної ділянки, що перебувала у користуванні покійної. При цьому при передачі земельної ділянки у власність, згідно попередніх зазначених рішень, має бути врахована дорога до житлових будинків [PERSON] та інших жителів, у тому числі шляхом можливого укладення договору сервітуту або в інший спосіб. На даний час рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] не прийнято, оскільки він не погоджується на відновлення вказаної існуючої дороги. Більше того, близько року тому [PERSON] здійснив огорожу ділянки, право власності на яку ще не оформив, таким чином, що пригородив і наявну дорогу, що підтверджується фото та актами комісій сільської ради. Таким чином відповідач чинить їй перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом того, що пригородив дорогу, яка веде до нього, а також погрозами у її бік та членів її сім`ї. Як наслідок вона не має можливості вільно користуватись своєю власністю, що призвело, у тому числі і до моральних страждань, які вона оцінює у 5 тис. грн. Моральні страждання полягають у тому, що вона живе у постійному страху через реальні побоювання за своє здоров`я та здоров`я членів сім`ї, якщо ходитиме законною громадською дорогою. Також вона не має можливості належно обслуговувати будинок через відсутність до нього будь якого під`їзду. Короткий зміст заперечень відповідача: 05.02.2020 від відповідача [PERSON] через канцелярію суду поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позов не визнає, вважає, що позовні вимоги [PERSON] є повністю безпідставними. Стверджує, що позивачем не доведено, що вона є землекористувачем чи власником земельної ділянки, і має право на звернення з позовом до суду, так як не представлено до позовної заяви жодних доказів того, що [PERSON] є на даний час власником чи користувачем земельної ділянки (її площа, конфігурація, кадастровий номер. Також вважає, що жодних доказів захоплення ним чужої земельної ділянки або проїздної дороги позивачем до позову не додано. , оскільки факти самовільного зайняття земельної ділянки, пошкодження і знищення межових знаків можуть бути підтверджені відповідними постановами про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності., однак на даний час відсутні жодні рішення щодо притягнення його до юридичної відповідальності в зв`язку з самовільним захопленням земельної ділянки чи проїжджої дороги. Стосовно дороги, яка має проходити біля земельної ділянки, виділеної йому Зеленською сільською радою, зазначає, що рішенням Зеленської сільської ради № 23-2/2015 від 25.12.2015 йому надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, якою користувалася покійна [PERSON] , орієнтовною площею 0,2968 га, для ведення особистого селянського господарства в с. Зелена, прис. Лазок, з земель сільськогосподарського призначення. Для виконання землевпорядних робіт по відведенню йому вище вказаної земельної ділянки та виготовлення проекту землеустрою ним було укладено договір із ФОП [PERSON] . В процесі виготовлення проекту землеустрою дана земельна ділянка у 2016 згідно Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 24.03.2016 була виведена в натурі і ним огорожена, про що також була складена Ситуаційна схема, на якій позначена дорога шириною 3 м., таким чином виконано вимоги п. 2 рішення Зеленської сільської ради № 366-17/2013 від 09.06.2013. Таким чином жодного захоплення дороги ним здійснено не було, вимога позивача в частині демонтажу ним огорожі уздовж усієї установленої Зеленською сільською радою дороги, шириною 3 метри є необґрунтованою та недоведеною. Стислий виклад позицій сторін: Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просили суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди позивачу у користуванні його майном шляхом: демонтажу упродовж 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили огорожі уздовж усієї установленої Зеленською сільською радою дороги та її ширини - 3 метри; заборони вчиняти будь які дії, які б чинили позивачу перешкоди у користуванні вказаною дорогою. Також просили стягнути з відповідача на користь позивача 5 тис. грн. моральної шкоди, 768,40 грн. судового збору та 4500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Просили суд ухвалити рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] відмовити повністю, а також вирішити питання про компенсацію йому судових витрат, понесених ним по даній справі в порядку ст. 137 ЦПК України. Представник третьої особи Зеленської сільської ради Пасічнянської ОТГ в судове засіданні не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.12.2019 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.06.2020 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.08.2020 по даній справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Зеленську сільську раду Пасічнянської ОТГ. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 175077424 від 25.07.2019, позивачу [PERSON] на праві приватної власності з 25.07.2019 належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Також в користуванні [PERSON] знаходиться земельна ділянка для обслуговування зазначеного житлового будинку. Згідно актів комісії Зеленської сільської ради від 31.01.2013 та 29.05.2019, які затверджені рішеннями сесії сільської ради № 366-17/2013 від 09.06.2013 та № 830-21/2019 від 25.06.2019 відповідно, відновлено існуючу дорогу до житлового будинку [PERSON] та інших жителів с. Зелена. Вказана дорога, згідно зазначених рішень, наявна у Генеральному плані населеного пункту має ширину 3 м., та проходить від центральної автодороги по лівому краю ділянки, яка перебувала у користуванні покійної [PERSON] (а.с. 14-17). Як вбачається з повідомлення Зеленської сільської ради від 04.10.2019 № 410/02-19, наданого на адвокатський запит № 03/21 від 31.01.2013, дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки [PERSON] орієнтовною площею 0,2968 га., надавався згідно рішення сесії № 23-2/2015 від 25.12.2015. На сьогоднішній день проект землеустрою не затверджений. Зі слів заявників [PERSON] перешкоджав проїзду до житлових будинків і пояснював, що проїзду там немає. Земельна комісія вийшла ще раз і затвердила актом виходу законність даної дороги. Акт виходу земельної комісії затверджений на сесії сільської ради (а.с. 12-13). Рішенням Зеленської сільської ради від 25.12.2015 № 23-2/2015 [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, якою користувалась покійна [PERSON] , орієнтовною площею 0,2968 га, для ведення особистого селянського господарства в с. Зелена, прис. Лазок, з земель сільськогосподарського призначення в межах населеного пункту (а.с. 18). Відповідачем в процесі виготовлення проекту землеустрою дана земельна ділянка у 2016 році згідно Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 24.03.2016 року була виведена в натурі і огорожена, про що також була складена Ситуаційна схема на якій позначена дорога шириною 3 м. (а.с. 40-45). Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Частиною другою статті 152 ЗК України установлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Частиною третьою статті 152 ЗК України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Отже, порушення, невизнання або оспорювання права користування особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), а також вказувала на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц (пункт 69). Проте, звертаючись до суду з позовом, позивач наполягає на захисті її прав саме шляхом демонтажу огорожі уздовж усієї установленої Зеленської сільської радою дороги та її ширини 3 метри та заборони вчиняти будь- які дії, які б чинили позивачу перешкоди у користуванні вказаною дорогою. Разом з тим в судовому засіднні не здобуто доказів, що відповідач на відновленому існуючому проїзді до житлових будинків встановив паркан та перегородив проїзд до жилового будинку позивача. Посилання позивача на те, що відповідач здійснив огорожу ділянки, право власності на яку ще не оформив, таким чином пригородив і наявну дорогу з посиланням на акти комсій сільської ради суд вважає необгрунтованим, так як з саме з актів комісії Зеленської сільської ради від 31.01.2013 та 29.05.2019, які затверджені рішеннями сесії сільської ради № 366-17/2013 від 09.06.2013 та № 830-21/2019 від 25.06.2019 встановлено, що відновлено існуючу дорогу до житлового будинку позивача та інших жителів с. Зелена, яка наявна у Генеральному плані населеного пункту має ширину 3 м та проходить від центральної автодороги по лівому краю ділянки, яка перебувала у користуванні покійної [PERSON] , правонаступником [PERSON] є відповідач, проте в актах жодним чином не зазначено, що відповідач пригородив наявну дорогу, поставив огорожу та чинить перешкоди у проїзді до житлових будинків. З наданих позивачем фотосвітлин на підтвердження факту огорожі проїзду не можливо встановити, де знаходиться паркан, яка саме земельна діляка огорожена, яка її площа (а.с. 19-20). Тому дані докази в розумінні ст. 77-80 ЦПК України є неналежними. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив факт відновлення проїздної дороги до житлових будинків та інших жителів с.Зелена. Вказана дорога, згідно зазначених рішень, наявна у Генеральному плані населеного пункту має ширину 3 м., та проходить від центральної автодороги по лівому краю ділянки. Показання свідків [PERSON] [PERSON] суд не бере до уваги, осільки їх показання є суперечливі в частині знаходження паркану. Показами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином суд дійшов висновку, що позивач не довів належними і допустимими доказами факту порушення її права, а отже не набула права, відповідно до статті 391 ЦК України вимагати усунення перешкод у здійсненні нею користування проїздом, шляхом знесення огорожі. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Висновки суду: Враховуючи встановленні обставини суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами у відповідності до вимог статей 77-78 ЦПК України наявності порушень\~її права\~з боку\~відповідача.\~На підставі\~наведеного суд\~вважає,\~що в\~задоволенні позовних\~вимог позивача\~про усунення\~перешкод у\~користуванні майном\~та стягнення\~моральної шкоди необхідно відмовити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з позивача, зокрема: 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в користь позивача згідно квитанції серії АЕ № 001234 від 28.01.2020. На підставі ст. 15, 16, 391 ЦК України, ст. 152 ЗК України,

Outcome: approved