Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

із позовною заявою про визнання за законом права власності на спадкове майно у суд звернувся [PERSON] до Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті [PERSON], яка померла 04 червня 2004 року, та [PERSON], який помер 18 березня 2010 року, залишилося спадкове майно, яке як спадщину у визначений строк позивач прийняв, проте оформити право власності на частину житлового будинку № 37, що по вул. Ніжинська в с. Чемер Козелецького району Чернігівської області, не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на ім'я померлих. В матеріалах справи міститься: - заява позивача про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог; - заява за підписом сільського голови Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] померла 04 червня 2004 року, згідно копії свідоцтва про смерть 1-ЕЛ № 198189. Після померлої [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме 1/6 частина вищевказаного житлового будинку. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Згідно з довідкою, виданою виконкомом Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 25.07.2016 року, [PERSON], померла 04.06.2004 року, на день смерті була зареєстрована та проживала по вул. Ніжинській (Дзержинського), 37, с. Чемер Козелецького району Чернігівської області, та мала такий склад сім'ї: чоловік [PERSON], син [PERSON]. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. При судовому розгляді цивільної справи також встановлено, що [PERSON] помер 18 березня 2010 року, згідно копії свідоцтва про смерть 1-ЕЛ № 136034. Після померлого [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме 3/6 частини вищевказаного житлового будинку. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області була заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що: 02 серпня 2010 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON]. Згідно з довідкою, виданою виконкомом Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 25.07.2016 року, [PERSON] помер 18.03.2010 року та на день смерті був зареєстрований та проживав по вул. Ніжинській (Дзержинського), 37, с. Чемер Козелецького району Чернігівської області, та мав такий склад сім'ї: син [PERSON]. Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Чемерської сільскої ради Козелецького району Чернігівської області від 25.07.2016 року, [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. Згідно довідки, наданої виконавчим комітетом Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області житловий будинок, що знаходиться по вул. Ніжинська, 37 в с. Чемер Козелецького району Чернігівської області, відноситься до категорії «колгоспний двір» та його членами станом на 15.04.1991 року були: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Як суспільна група колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ, якою було введено в дію Закон України Про власність. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Так, зважаючи на те, що житловий будинок, розташований в с. Чемер по вул. Ніжинська, 37 Козелецького району Чернігівської області, побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в сільській раді та розташований на відведеній для цього земельній ділянці, він може бути обєктом спадкування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцями не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами в с. Чемер по вул. Ніжинська, 37 Козелецького району Чернігівської області, підлягають задоволенню.

Outcome: approved