Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

КС «Буковинський альянс» звернулася з позовом до відповідачів про стягнення інфляційного відшкодування згідно індексу інфляції, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 січня 2008 року між КС «Буковинський Альянс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1403 від 08 січня 2008 року відповідно до якого останній отримав кредитні кошти в сумі 10000 гривень в рамках строку дії договору на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання та платності. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між КС «Буковинський альянс» та [PERSON] був укладений договір поруки №1403 від 08 січня 2008 року. 04 січня 2011 року між [PERSON] та кредитною спілкою була укладена додатково угода до кредитного договору №1403 про продовження строку дії договору строком з 08 січня 2008 року до 08 вересня 2014 року. У зв'язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, КС «Буковинський Альянс» 15 лютого 2011 року подано позовну заяву, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, яка Кіцманським районним судом задоволена і стягнуто з останнього 17957,93 гривень заборгованості,станом на 14 лютого 2011 року, на підставі чого було відкрито виконавче провадження. 12 березня 2013 року КС «Буковинський Альянс» звернувся із позовною заявою до Кіцманського районного суду Чернівецької області, який виніс рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, яка станом на 12 березня 2013 року становить 17285,74 гривень, на підставі чого було відкрито виконавче провадження. Всупереч зазначених норм закону та умов кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконує, заборгованість за кредитним договором №1403 від 08 січня 2008 року та відповідним рішенням суду не погасив, у зв'язку з чим, станом на 27 липня 2015 року, інфляційні витрати із невиконанням рішень суду становлять 29839,59 гривень, тому просить задовольнити позов. Представник позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутності, що вбачається із поданої ним письмової заяви. Проти заочного розгляду не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча завчасно та належним чином були повідомлені про час і місце слухання справи, про що свідчать розписки про отримання повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно з укладеним № 1403 від 08 січня 2008 року [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 10000 гривень в рамках строку дії договору на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання та платності. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 1403 між КС «Буковинський альянс» та [PERSON] був укладений договір поруки №1403 від 08 січня 2008 року. 04 січня 2011 року між [PERSON] та КС «Буковинський альянс» була укладена додатково угода до кредитного договору №1403 про продовження строку дії договору строком з 08 січня 2008 року до 08 вересня 2014 року. В зв'язку з постійним невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, КС «Буковинський Альянс» 15 лютого 2011 року подано позовну заяву, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, яка Кіцманським районним судом задоволена і рішенням № 2-337/2011 від 05 квітня 2011 року, стягнуто з останнього 17957,93 гривень заборгованості, станом на 14 лютого 2011 року, на підставі чого було відкрито виконавче провадження. Крім того, 12 березня 2013 року КС «Буковинський Альянс» повторно звернувся із позовною заявою до Кіцманського районного суду Чернівецької області, який 22 квітня 2013 року виніс рішення №718/672/13-ц про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, яка станом на 12 березня 2013 року становить 17285,74 гривень, на підставі чого було відкрито виконавче провадження. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Оскільки винесення судового рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості не розриває кредитний договір № 1403 від 08 січня 2008 року та дію цього договору не зупиняє, а відповідач не погасив заборгованості, то договір є діючим. Згідно ст.ст. 1054, 1048 ч.1 ЦК України та п.3.1 кредитного договору плата за користування кредитом (відсотки) нараховуються спілкою за кожен календарний день на фактичний залишок заборгованості позичальника за кредитом за базовою ставкою 45% річних, або у випадку, передбаченому п.3.4.3 кредитного договору, за підвищеною ставкою 75% річних. Згідно п.3.3 договору позичальник зобов'язується сплачувати суму нарахованих згідно п.3.1 цього договору відсотків за кожен період згідно графіку сплати. Відповідно до п.6.1 договору при простроченні кінцевої дати сплати кредиту та відсотків, визначеної п.2.3 цього договору, позичальник сплачує за кожен день прострочення пеню за ставкою 84% річних від суми простроченого платежу. Оскільки стягнення основної суми та відсотків вже передбачене судовим рішенням, у зв'язку з чим станом на 27 липня 2015 року, інфляційні витрати, які пов'язані із невиконанням рішень суду становлять 29839,59 гривень. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цивільного законодавства у встановлений строк. Одним з видів забезпечення зобов'язання, згідно вимог ст.ст. 546, 549-552 ЦК України, є пеня - неустойка що стягується з боржника і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме до цього зводиться правова позиція, що висловлена Верховним Судом України в постанові Верховного суду України від 01 квітня 2015 року, що згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність до судового рішення Верховного Суду України. Так, згідно із положеннями ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому є обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання (ст. 541 ЦК України). У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ЦК України). Так, відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За таких обставин, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved