Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

І. Короткий виклад обставин справи Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , а також призначити його (позивача) опікуном малолітньої [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28.08.2009р., його (позивача) донька [PERSON] , зареєструвала шлюб із [PERSON] .. Від шлюбу народилася дочка [PERSON] , 2011р.н. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 20.08.2013 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] , розірвано. Покликається на те, що [INFO] мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] , а його позивача дочка, померла. Стверджує, що на даний час малолітня [PERSON] , проживає разом з ним, її дідусем - позивачем у справі. Вказує, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дочки, жодного разу не відвідав дитини, не приділяє такій уваги, не виявляє інтересу до життя, розвитку, здоров`я, потреб дитини, не робить спроб побачитися чи відвідати дитину. Крім цього, не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання та лікування дочки, у разі необхідності. ІІ. Позиція учасників справи Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно своєї малолітньої дочки [PERSON] . Третя особа - представник Органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, однак надіслали висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо своєї малолітньої дитини - дочки [PERSON] , 2011р.н. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 02.03.2020 року постановлено позовну заяву залишити без руху. Ухвалою судді від 25.03.2020 року постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22.04.202 року постановлено ухвалу про закінчення підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. ІV. Обставини справи, встановлені судом. Копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] стверджується, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Яворівського районного суду Львівської області від 20.08.2013 року шлюб між [PERSON] , відповідачем та [PERSON] , розірвано. Як стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] матір дитини - [PERSON] , 2011р.н., померла [INFO] . Із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] відомо, що батьками такої були [PERSON] , матір та [PERSON] , позивач по справі. Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої Краковецькою сільською радою Яворівського району Львівської області малолітня [PERSON] , 2011р.н., проживає за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] , бабусею, а також із [PERSON] , дідусем, позивачем по справі. Із характеристики, виданої на ученицю ІІІ класу Глиницького НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - ДНЗ», Яворівського району, Львівської області, [PERSON] , 2011р.н., відомо, що [PERSON] навчається з І класу у вищевказаному навчального закладу, де зарекомендувала себе як старанний, дисциплінований учень. На уроках завжди активна, виконує всі домашні завдання, тощо. Так, згідно висновку Яворівської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування №1330/15 від 09.06.2020 року є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] V. Застосоване судом законодавство ти висновки суду. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82). Відповідно до ст.51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.2 ст.155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В даному випадку позивач [PERSON] , дідусь малолітньої [PERSON] , 2011р.н., з якою такий проживає та зареєстрований за вищевказаною адресою скористався таким правом та звернувся до суду із вищевказаним позовом. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при винній поведінці когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. В судовому засіданні з досліджених судом доказів встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї малолітньої дочки [PERSON] , 2011р.н., не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, матеріальної допомоги на утримання такої не надає, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікуванню, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Позбавлення батьківських прав, як захід впливу є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 Сімейного кодексу України), тому він підлягає застосуванню тільки тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При цьому, при вирішенні судом питання про позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька до дітей, бажання спілкуватись і брати участь в їх вихованні. Невиконання батьківських обов`язків відповідачем [PERSON] , підтверджується письмовими доказами по справі, що були вищеописані, а також його письмовою заявою, в якій такий не заперечував щодо позбавлення батьківських прав відносно своєї малолітньої доньки. Вказане також стверджується висновком органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, з яким суд погоджується, оскільки такий є обґрунтований, повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та відповідає в першу чергу інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем [PERSON] , своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача, буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни нею свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, та приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересу дитини, враховуючи самоусунення відповідача від виховання дитини, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] в частині позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої дочки [PERSON] , 2011р.н., підлягають задоволенню. При цьому відповідач [PERSON] відповідно до ст.169 Сімейного кодексу України може звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни відповідної поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Стосовно призначення позивача [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] , 2011 р.н., то суд зазначає таке. Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогою, окрім позбавлення батьківських прав, також із вимогою, в якій просив встановити опіку над малолітньою [PERSON] , 2011р.н. та визнати його, позивача [PERSON] опікуном над малолітньою дитиною. Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст.63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На час розгляду справи, органом опіки та піклування Яворівської РДА Львівської області, подання про призначення над малолітньою [PERSON] , 2011 р.н., опікуном позивача [PERSON] , не надавалось, чого вимагають вимоги вищенаведених норм права, зокрема вимоги ч.3 ст.60 ЦК України, а тому враховуючи наведене в задоволенні позову в частині призначення позивача опікуном необхідно відмовити, з наведених вище мотивів та підстав. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки позивач [PERSON] не заявляв (ні в прохальній частині позову, ні в заяві про розгляд справи у його відсутності) вимоги про стягнення, у разі задоволення позову, судового збору, то такий необхідно залишити за останнім.

Outcome: partial