Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем 14.02.2015 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шаргородського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис за №13. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14.02.2015 року. Неповнолітніх дітей від шлюбу він та [PERSON] не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відмінність поглядів на сімейне життя, утримання сім`ї, ведення господарства. Шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені з травня 2017 року, спільного господарства він та відповідач не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе, суперечить його інтересам, шлюб існує формально. На примирення з відповідачем він не згодний. В судове засідання позивач [PERSON] не прибув, відповідно до п.п. 2, 3 прохальної частини позовної заяви, просить справу розглянути у його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.2). 2. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] у судові засідання, призначені на 21.07.2020 року, 31.07.2020 року не прибула, а також не скористалась своїм правом на подання відзиву на позов [PERSON] , не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі про відкриття провадження у справі від 02.07.2020 року (а.с.11-12). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Позивач [PERSON] згідно з п.2 прохальної частини позовної заяви просить розглянути справу у його відсутності (а.с.2). 2. Відповідач [PERSON] заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, до суду не подавала. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 02.07.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено перше судове засідання на 21.07.2020 року; визначено дату другого судового засідання - 31.07.2020 року (а.с.11-12). 2. 21.07.2020 року відкладено судове засідання на 31.07.2020 року через перше неприбуття відповідача [PERSON] (а.с.15). 3. 31.07.2020 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу і про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.17). За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. 4. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2015 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу позивач та відповідач неповнолітніх дітей не мають. При розгляді справи судом встановлено фактичні взаємини між [PERSON] та [PERSON] , а саме: що у їх сім`ї виник не короткочасний розлад, а тривалий розлад з приводу конфліктів та непорозумінь щодо розв`язання питань спільного сімейного життя, утримання сім`ї, що призвело до фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин у 2017 році. Позивач не бажає миритися з відповідачем, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви (а.с.2). Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім`ї стала відмінність у характерах та поглядах сторін на сімейне життя, ведення господарства, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, так як понад три роки - з травня 2017 року сторони однією сім`єю не проживають. Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує його особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через конфлікти, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як позивач не бажає миритися, наполягає на розірванні шлюбу. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст.56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. VІ. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved