Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Чернігівський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошових коштів у розмірі 6047 грн 65 коп. Вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] перебував на обліку як безробітний в Чернігівському міському центрі зайнятості з 25.08.2020 року по 12.10.2020 року та отримував соціальні послуги і забезпечення відповідно до ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». [PERSON] надано статус безробітного 25.08.2020 року як особі з інвалідністю, яка не досягла встановленого законодавством пенсійного віку та призначено виплату допомоги по безробіттю. У заяві [PERSON] зазначив, що пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не призначено, що він ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, визначеними Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Таким чином, [PERSON] був обізнаний, що призначення пенсії за вислугу років унеможливлює реєстрацію або перебування на обліку як безробітного в службі зайнятості. Окрім того, обізнаність [PERSON] з правами і обов`язками зареєстрованих безробітних підтверджується індивідуальним планом працевлаштування безробітного та додатком № 2 до індивідуального плану працевлаштування безробітного, які були особисто підписані ним. Реєстрація [PERSON] у Чернігівському міському центрі зайнятості припинена з 12.10.2020 року, у зв`язку з початком зайнятості, на підставі отриманої від нього інформації, яка була зазначена в корінці направлення на працевлаштування, наданого відповідачем під час особистого відвідування центру зайнятості 12.10.2020 року. Під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» актом № 2 від 04.01.2021 року встановлено, що в період перебування на обліку як безробітного, [PERSON] було призначено пенсію за вислугу років з 01.09.2020 року, що підтверджується листом Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області. Враховуючи обов`язки, з якими [PERSON] був ознайомлений та мав виконувати як безробітний, відповідач мав протягом трьох робочих днів повідомити центр зайнятості про обставини припинення реєстрації, а саме: про призначення йому пенсії за вислугу років. [PERSON] 12.10.2020 року звернувся до центру зайнятості для припинення реєстрації як безробітного у зв`язку із працевлаштуванням, однак про призначення йому пенсії за вислугу років не повідомив. Відповідно до довідки - розрахунку матеріального забезпечення від 05.01.2020 року № 06/64, із 21.09.2020 по 11.10.2020 [PERSON] нараховано та виплачено 6047 грн 65 коп допомоги по безробіттю. Лист № 05/103 від 05.01.2020 року про необхідність повернення коштів на суму 6047 грн 65 коп. надсилався відповідачу рекомендованим листом, який вручений 08.01.2021 року. Проте, станом на день подання позовної заяви завдана Чернігівському міському центру зайнятості відповідачем шкода не відшкодована та підлягає поверненню. 02.08.2021 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, згідно якого просить у задоволенні позову відмовити (а.с.42-46). Заперечення обґрунтовані тим, що матеріальна допомога по безробіттю йому призначалася на підставі поданих документів, які не містили будь-яких неправдивих відомостей. Достовірних даних про доходи, майновий стан та інші обставини, що впливають на встановлення права на отримання допомоги по безробіттю і визначення її розміру не приховував, неправдивих документів не подавав. Зазначає, що 01.09.2020 року звернувся до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років, однак про результати вирішення заяви йому нічого не було відомо, жодних повідомлень про результати розгляду заяви та призначення пенсії не отримував. Крім того, відповідач обізнаний із загальновідомою практикою, за якою органи Пенсійного фонду відмовляють у призначенні пенсії за вислугу років працівникам прокуратури, без наявності відповідного судового рішення, яким на орган Пенсійного фонду покладається такий обов`язок. До суду він не звертався, тому не мав впевненості у позитивному розгляді заяви. Він був переконаний у тому, що Пенсійний фонд надасть відмову у призначенні пенсії, яку необхідно буде оскаржувати у суді, як це робили переважна більшість його колег. Стверджує, що на час отримання матеріальної допомоги по безробіттю він не знав і не міг знати про призначення пенсії за вислугу років. Про це він дізнався після отримання 07.10.2020 року пенсії у більшому розмірі, ніж раніше отримував на картковий рахунок, а тому інформації про її призначення не приховував, оскільки такою інформацією не володів. Попередню виплату пенсії - 07.09.2020 року Пенсійним фондом проведено у розмірі пенсії по інвалідності. Звертає увагу суду, що лист Головного управління ПФУ в Чернігівській області, без номера та дати, наданий позивачем як доказ, не містить даних про те, що органами Пенсійного фонду України йому повідомлено, що він був обізнаний у призначенні пенсії за вислугу років до 07.10.2020 року. Ураховуючи, що 10, 11 жовтня 2020 року були вихідними, а 8 та 9 жовтня 2020 року він не мав можливості звернутися із заявою до центру зайнятості з поважних причин, заяву про припинення виплати подав 12.10.2020 року. Виплата допомоги по безробіттю 26.10.2020 року була проведена Чернігівським міським центром зайнятості добровільно, тобто після зняття позивача з обліку, за відсутності рахункової помилки та недобросовісності з його боку, а тому правові підстави для повернення зазначених у листі коштів відсутні. Крім того, позивача ніхто не ознайомлював з актом №2 про результати розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 04.01.2021 року та не надавав його на підпис, що є порушенням п.5 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом №60/62 від 13.02.2009 року. Про всі ці обставини [PERSON] вказав у заяві про оскарження наказу Чернігівського міського центру зайнятості № 5 від 05.01.2021 року на ім`я директора Чернігівського обласного центру зайнятості [PERSON] , до якої додав роздруківку про операції з отримання пенсії за вересень, жовтень 2020 року. 05.08.2021 року Чернігівський міський центр зайнятості подав відповідь на відзив, відповідно до якої просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.55-58). Крім обставин, викладених у позові, позивач зазначив, що [PERSON] взагалі не повідомляв Чернігівський міський центр зайнятості про те, що йому була призначена пенсія за вислугу років Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» та абз. 14 пп. 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу від 19.09.2018 № 792, Центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня досягнення встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії за віком на пільгових умовах чи за вислугу років. У разі повідомлення [PERSON] під час відвідування центру зайнятості 12.10.2020 року інформації про призначення пенсії за вислугу років, йому мали припинити реєстрацію з дня призначення пенсії, тобто з 01.09.2020 року. Підстави для перерахування допомоги по безробіттю за період з 21.09.2020 по 11.10.2020 року, яку було перераховано відповідачу 26.10.2020 року, після припинення реєстрації, були відсутні. У відповідності до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. У зв`язку з неповідомленням [PERSON] про призначення пенсії за вислугу років, йому неправомірно виплачено допомогу по безробіттю за період з 21.09.2020 по 11.10,2020 року, яка у відповідності до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» має бути стягнута з відповідача. У спірних правовідносинах, що виникли між Чернігівським міським центром зайнятості та [PERSON] , мова йде про невиконання зареєстрованим безробітним покладених на нього обов`язків, а саме : про не повідомлення відповідачем про призначення йому пенсії за вислугу років. 10.08.2021 року відповідач [PERSON] подав заперечення на відповідь на відзив, згідно яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.65-67). Додатково до поданого відзиву зазначає, що він отримавши 07.10.2020 року пенсію у більшому розмірі, лише припускав, що йому призначено пенсію за вислугу років. Подав заяву 12.10.2020 року про припинення реєстрації у межах встановленого 3-денного строку ( робочі дні) з часу коли дізнався про існування обох підстав: призначення на посаду та призначення пенсії. У цей же день був позбавлений статусу безробітного. Тобто, правовідносини із Центром зайнятості закінчилися раніше, ніж закінчився строк ля повідомлення про призначення пенсії за вислугу років, тому вважає що не допустив порушення п.2 ч.2 ст. 44 Закону Украни « Про зайнятість населення». Просить врахувати правові висновки Верховного Суду, які регламентують правовідносини які є подібними. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 07.05.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У вступному слові представник позивача Курило О.Б. підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позові, відповіді на відзив та наявні докази. Додатково пояснив, що відповідач був знятий з обліку як безробітний у зв`язку з працевлаштуванням. Потім було встановлено, що він із вересня отримував пенсію за вислугою років. Оскільки відповідач не повідомив центр зайнятості про отримання пенсії за вислугою років, виплачена йому допомога по безробіттю підлягає стягненню. Центр зайнятості по обміну інформацією у грудні 2020 року дізнався про отримання [PERSON] пенсії за вислугу років. У вступному слові позивач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні. Пояснив, що про обставину нарахування йому пенсії за вислугу років із 01.09.2020 року, йому пенсійний фонд не повідомляв. Йому перерахована пенсія 07.10.2020 року, 09.10.2020 року Чернігівською обласною прокуратурою видано наказ про призначення його на посаду з 12.10.2020 року, і цього ж числа він звернувся до центру зайнятості із заявою про припинення виплати допомоги по безробіттю. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 25.08.2020 року [PERSON] звернувся до Чернігівського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного та заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с.10,11). Відповідно до персональної картки № 250320082500026 від 25.08.2020 року останнім видом зайнятості [PERSON] зазначав посаду прокурора у відділі Чернігівської обласної прокуратури. Дата припинення останнього виду зайнятості - 19.08.2020 року (а.с.7, 8). Із витягу із наказів Чернігівського міського центру зайнятості про прийняття рішення по особі: [PERSON] , вбачається, що [PERSON] згідно із наказом від 31.08.2020 року № НТ200831 надано статус безробітного із 25.08.2020 року по 19.08.2021 року, та затверджено розпочати виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст. 22 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 21.09.2020 року. Згідно із наказом Чернігівського міського центру зайнятості від 31.08.2020 року № НТ200831 відкладено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з наданням особі вихідної допомоги або інших виплат при звільненні з ПОУ або закінчені строку повноважень за виборною посадою, що забезпечують часткову або тимчасову компенсацію втраченого заробітку з 25.08.2020 року по 20.09.2020 року. Згідно із наказом Чернігівського міського центру зайнятості від 21.09.2020 року № НТ200921 затверджено розпочати (поновити) виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст. 22 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 21.09.2020 року. Відповідно до наказу Чернігівської обласної прокуратури 443 к від 09.10.2020 року, [PERSON] призначено на посаду старшого інспектора з 12.10.2020 року (а.с.96). 12.10.2021 року Чернігівським міським центром зайнятості [PERSON] надано корінець направлення на працевлаштування № 25032010120003001 від 12.10.2020 року до Чернігівської обласної прокуратури на робоче місце (вакансію) інспектора, відповідно до якого [PERSON] прийнято з 12.10.2020 року на підставі наказу від 12.10.2020 року № 443-К (а.с.14). Згідно із наказом Чернігівського міського центру зайнятості від 13.10.2020 року № НТ201013 затверджено припинити виплату допомоги по безробіттю, у зв`язку з початком зайнятості особи відповідно до пп 2 п. 1 Р. V ПНДП (у зв`язку з початком зайнятості, пп 1 п. 30 Порядку від 19 вересня 2018 року № 792) з 12.10.2020 року. Згідно із наказом Чернігівського міського центру зайнятості від 13.10.2020 року № НТ201013 затверджено припинити реєстрацію безробітних у зв`язку з працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту) відповідно до абзацу 3 пп 1 п. 30 Порядку з 12.10.2020 року. 17.12.2020 року Управління пенсійного забезпечення відділу перерахунків пенсій № 1 Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області листом № 2500-1505-5/49977 повідомило Чернігівський міський центр зайнятості, що [PERSON] з 03.10.2006 року перебуває на обліку в управлінні та з 01.09.2020 року отримує пенсію за вислугу років, до 01.09.2020 року отримував пенсію по інвалідності (а.с.22). Згідно із актом № 2 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Закону України «Про зайнятість населення» від 04.01.2021 року, [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років з 01.09.2020 року, про що своєчасно не повідомив Чернігівський міський центр зайнятості, чим порушив вимог ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.21). Згідно із наказами від 05.01.01 та 13.01.2021 року затверджено повернути кошти у встановленому порядку відповідно до ч. 3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 21.09.2020 року по 11.10.2020 року у розмірі 6047 грн 65 коп (а.с.9). Відповідно до довідки - розрахунку матеріального забезпечення від 05.01.2021 року № 06/64 за період з 21.09.2020 року по 11.10.2020 рік [PERSON] було нараховано 6047 грн 65 коп допомоги по безробіттю, у тому числі виплачено за період з 21.09.2020 року по 11.10.2020 рік допомогу по безробіттю в сумі 6047 грн 65 коп, яка підлягає поверненню відповідачем. З інформації із відомостей виплат за видами забезпечення, платіжного доручення № 6120 від 23.10.2020 року та довідки АТ «Приватбанк» вбачається, що [PERSON] виплачена 23.10.2020 року допомога по безробіттю в сумі 6047 грн 65 коп, тобто після припинення реєстрації та виплати допомоги по безробіттю (а.с.18-20, 51). Згідно із листом № 05/103 від 05.01.2021 року Чернігівського міського центру зайнятості [PERSON] запропоновано добровільно повернути отримані кошти у сумі 6047 грн 65 коп (а.с.25). Із листа Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області від 10.08.2021 року слідує, що відповідно до даних інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України: підсистеми «Документообіг» запит Чернігівського міського центру зайнятості до Головного управління про отримання [PERSON] пенсії за вислуги років у вересні, жовтні, листопаді 2020 року не надходив (а.с.68-69). Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області від 16.09.2021 року, згідно особистої заяви [PERSON] від 01.09.2020 року, його з 01.09.2020 року переведено на пенсію за вислугу років. Відповідно до заяви від 20.10.2020 року проведений перерахунок пенсії у зв`язку повідомлення про працевлаштування. Відповідно до заяви від 16.08.2021 року проведено перерахунок пенсії згідно наданої довідки про заробітну плату (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії з 01.10.2020 року. Про проведені перерахунки пенсії згідно особистих заяв заявнику повідомлення не надсилались ( а.с. 92) ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Норма п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначає, що безробіття - це соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування, а безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] з 25.08.2020 року надано статус безробітного, як особі з інвалідністю, яка не досягла встановленого законодавством пенсійного віку та призначено виплату допомоги по безробіттю. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення» кожен має право на вільно обрану зайнятість. Зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не оборонених законом. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» та абз. 14 пп. 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу від 19.09.2018 № 792, Центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня досягнення встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії за віком на пільгових умовах чи за вислугу років. Відповідно до пп. 2 п. 1 розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06.04.2020 № 624, виплата допомоги по безробіттю припиняється в разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року № 792. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» слідує, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» вбачається, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. 12.10.2020 року реєстрація [PERSON] у Чернігівському місцевому центрі зайнятості була припинена у зв`язку із початком зайнятості у Чернігівській обласній прокуратурі (а.с.14). Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області, [PERSON] з 01.09.2020 року переведено на пенсію за вислугу років, 20.10.2020 року проведений перерахунок пенсії у зв`язку із повідомленням про працевлаштування, 16.08.2021 року проведено перерахунок пенсії згідно наданої довідки про заробітну плату, що враховується для перерахунку пенсії з 01.10.2020 року. Про проведені перерахунки пенсії згідно особистих заяв [PERSON] повідомлення не надсилались. Зміст п. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначає, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку. Аналіз зазначеної норми законодавства дає підстави вважати, що законодавець передбачає правову можливість припинення відповідних виплат, а не їх повернення за раніше виплачений період. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. У відповідності до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Указані правовідносини регулюються також статтями 1212 та 1215 ЦК України, відповідно до яких визначено загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, а також умови повернення безпідставно набутого майна. За змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних правових норм, викладені у постановах Верховного Суду. У постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 757/17820/17-ц Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дійшов висновків, що відповідно до статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності: а) рахункової помилки зі сторони платника; б) недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно із частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула право на майно без відповідних правових підстав. Аналогічні висновки Верховний Суд висловив у справах № 581/688/16-ц, рішення 25 квітня 2019 року та № 341/1436/16-ц від 07 червня 2018 року. У справі № 127/3669/17-ц від 3 вересня 2018 року Верховний Суд погодився з висновками місцевого суду та суду апеляційної інстанції, які відмовляючи у задоволенні позовних вимог обґрунтовано виходили із того, що на день звернення безробітного до Ленінської районної служби зайнятості м. Вінниці пенсія за вислугу років ним не отримувалась, що вказує на відсутність недобросовісності дій з боку відповідача. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що на день звернення [PERSON] до Чернігівського міського центра зайнятості пенсія за вислугу років ним не отримувалась, про проведені перерахунки пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області відповідачу повідомлення не надсилались, що вказує на відсутність недобросовісності дій з боку відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. V. Розподіл судових витрат Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed