Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Комунальний заклад охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня №1» звернувся до Харківського районного суду Харківської області із заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня №1» в порядку Закону України «Про психіатричну допомогу» [PERSON], [INFO] В обґрунтування зави зазначено, що [PERSON] 06 вересня 2017 року о 22 годині 05 хвилин був госпіталізований до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» на підставі відомостей про поведінку хворого, які надійшли від лікаря-психіатра Люботинського ЦМЛ [PERSON], який після особистого огляду хворого зробив висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює: його небезпеку для себе та оточуючих; його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби; суттєву шкоду його здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром [PERSON] у приймальному відділенні КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1», який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. 07 вересня 2017 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1». У судовому засіданні лікар-психіатр, який має повноваження представника психіатричного закладу Логвиненка С.В. підтримав заяву у повному обсязі, просив її задовольнити та пояснив про обставини, викладені вище, а також зазначив, що [PERSON] є дієздатною особою, знаходиться у важкому психічному стані, не може задовольняти самостійно свої життєві потреби, відмовляється від їжі та лікування, що є небезпечним для життя та здоров'я, а тому він потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Особа, у відношенні якої розглядається питання, пов'язане з наданням психіатричної допомоги [PERSON] у судовому засіданні чітко своєї позиції не висловив. Прокурор Болотніков В.В. у судовому засіданні вважав доцільним госпіталізувати [PERSON] до психіатричного закладу. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та думку прокурора, перевіривши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що на підставі відомостей про поведінку [PERSON], які надійшли від лікаря-психіатра Люботинського ЦМЛ [PERSON] 06 вересня 2017 року о 22 годині 05 хвилин [PERSON] госпіталізовано до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1». Відповідно до ч. 3ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Згідно статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», якою визначено підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника,якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається зі змісту виписки з історії хвороби №2355/17, [PERSON] психічно хворіє з 2009 року, неодноразово лікувався в ОПЛ №1 з діагнозом шизофренія, розлад особистості. В подальшому у нього з'явилося безсоння, маячіння щодо отруєння, слухові галюцинації, у зв'язку з чим повторно лікувався в ОПБ №1 у 2010 та 2011 роках з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, непереривна течія. Був оглянутий лікарем-психіатром Люботинського ЦМЛ [PERSON], на підставі якого видано направлення на госпіталізацію. В теперішній час висловлює безглузді ідеї, не спить, перестав вживати їжу пояснюючи побоюваннями бути отруєним. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів психіатричного стаціонару КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON] страждає тяжким психічним розладом у формі шизофренії, параноїдна форма безперервна течія, внаслідок чого не може самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, може спричинити значну шкоду своєму здоров'ю в зв'язку з погіршенням психічного стану в разі ненадання йому психіатричної допомоги, потребує надання психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару. З пояснень представника психіатричного закладу лікаря-психіатра вбачається, що психічний стан хворого [PERSON] погіршився, останній відмовляється від їжі, огляду та лікування, агресивний, знаходиться в психомоторному збудженні, схильний до агресивний та імпульсивних поступків по відношенню до рідних та оточуючих, тобто вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього. Крім того, зібрані у справі докази (а саме медична документація) та їх належна оцінка свідчить про неспроможність хворого самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, поведінка [PERSON] має небезпечну тенденцію по відношенню до себе. Таким чином в ході судового розгляду судом встановлено наявність обох підстав для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачених ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», матеріали справи та пояснення лікаря-психіатра, представника інтернату свідчать про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, у зв'язку з чим обстеження та лікування хворого можливе лише в умовах стаціонару. Відповідно до Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, а саме принципом 16 встановлюється, що будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному закладі у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності - ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров'я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи. Згідно ч. 1,2 ст. 282 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved