Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Кредитна спіла «Хосен» звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 23 квітня 2007 року між КС «Хосен» та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір №13*30 згідно якого спілка надала [PERSON] , а остання отримала суму кредиту у розмірі - 40 000 (сорок тисяч) гривень, із сплатою за користування кредитом 24 % річних, строком на 120 місяців до 23.04.2017 року, з погашенням суми кредиту та сплати процентів у терміни передбачені умовами кредитного договору , згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків. Однак, взяті на себе зобов'язання щодо погашення суми отриманого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені кредитним договором відповідач [PERSON], належним чином не виконує. Письмову вимогу КС «Хосен» про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору, відповідачем залишено без задоволення. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість, яка станом на 23.03.2014 року становить 51211,62 гривень, з яких: 13 892,57 грн. - основна сума боргу, 37 319,05 грн. - плата за користування кредитом. В процесі розгляду справи представник позивача збільшив позовні вимоги, зазначаючи, що станом на 09.09.2014 року сума заборгованості відповідача становить 57 574,78 гривень, з яких: 15 892,55 грн. - основна сума боргу, 41 682,23 грн. -відсотки за користування кредитом. Посилаючись на вищевикладене, а також на норми ст.ст. 509,526,530,625, 1049, 1050 ЦК України, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] загальну заборгованість по кредитному договору №13*30 від 23.04.2007 року в сумі 51211,62 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду 15.10.2014 року надійшла заява від представника позивача, в якій він просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання повторно не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляли, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 23 квітня 2007 року між КС «Хосен» та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір №13*30 згідно якого спілка надала [PERSON] , а остання отримала суму кредиту у розмірі - 40 000 (сорок тисяч) гривень, із сплатою за користування кредитом 24 % річних, строком на 120 місяців до 23.04.2017 року, з погашенням суми кредиту та сплати процентів у терміни передбачені умовами кредитного договору , згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, що стверджується кредитним договором № 13*30 від 23.04.2007 р. та заявою [PERSON] на кредит від 20.04.2007 року , копія яких приєднана до матеріалів справи /а.с. 10-12/. Як вбачається з кредитного договору [PERSON] отримала кошти від КС «Хосен» на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору кредит надавався відповідачу [PERSON] на споживчі потреби. Відповідно до видаткового касового ордеру №1359 від 23.04.2007 року про видачу кредиту, відповідач [PERSON] отримала кредитні кошти у сумі 40000 гривень /а.с.13/ Однак, у порушення умов кредитного договору [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплати відсотків. Внаслідок цього, станом на 09.09.2014 року в неї утворилась заборгованість перед кредитором по кредитному договору № 13*30 від 23.04.2007 р. в розмірі 57 574,78 гривень, з яких: 15 892,55 грн. - основна сума боргу, 41 682,23 грн. - плата за користування кредитом. /а.с. 43-47/ Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та врегульовані положеннями ЦК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1.2 вказаного кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язалася за користування кредитом сплатити спілці 2,0% на місяць, (24% річних). Відповідно до п. 2.1 вказаного кредитного договору сторони погодили строки кредитного договору на 120 місяців з 23.04.2007 року по 23.04.2017 рік. Відповідно до п.2.2 кредитного договору сторони встановили графік погашення кредиту та виплати процентів. Згідно п.3.3 відповідач повинен 23 числа кожного місця здійснювати плату за користування кредитом. Відповідно до п. 6.2 вказаного кредитного договору при порушенні позичальником строків сплати погашення кредиту передбачених п.2.2. договору плата за користування становить 48,00% річних. При цьому Спілка проводить перерахунок сплати на залишок несплаченої суми. Відповідно до п.5.1.3 позивач має право достроково стягнути кредит повністю та проценти у разі неналежного виконання позичальником умов кредитного договору У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до умов кредитного договору № 13*30 від 23.04.2007 року, сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язалася погашати заборгованість за кредит і сплачувати нараховані проценти згідно з умовами кредитного договору та відповідно до графіку погашення кредиту та сплати відсотків . Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконала зобов'язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України її слід вважати такою, що прострочила виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Так як своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON] не виконала належним чином то у позивача виникло право вимагати від боржника достроково повернення кредитних коштів. Статтею 1048 ЦК України встановлено право позикодавця (Банку) на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що збільшені позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь КС «Хосен» згідно кредитного договору № 13*30 від 23.04.2007 року, заборгованість в сумі 57 574,78 гривень, є обгрунтованими і підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved