Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна за позовом [PERSON] до [PERSON] (проживає в [PERSON] 1543 Glen Ruthleycir.Missisauga.ONTARIO.LYX 2AI), про розірвання шлюбу зареєстрованого 21 вересня 2016 року Тернопільським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис 1671, та за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним цього ж шлюбу, і стягнення 162\~453, 75 гривень вартості придбаного в шлюбі майна. Стислий виклад обставин справи та аргументи сторін. На обґрунтування первісного позову позивачка заявлені вимоги мотивує тією обставиною, що сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, тривалий сторони спору не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, не повязані сімейним побутом, а тому, оскільки шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, позивач вважає, що їх сімя розпалася остаточно. В судове засідання позивачка за первісним позовом та її представник зявилися, позов підтримали в повному обсязі. Відповідач за первісним позовом [PERSON], позов [PERSON] заперечив, оскільки вважає, що слід визнати спірний шлюб недійсним, як такий, що був укладений зі сторони [PERSON] без реальних намірів створення сімї і з корисливих міркувань На обгрунтування зустрічного позову зазначає, що він є громадянином [PERSON], [PERSON] погодилася на його пропозицію зареєструвати шлюб з метою отримання Канадської візи, і менш ніж через місяць після реєстрації шлюбу звернулася до суду з заявою про його розірвання, користаючись тим, що [PERSON] на той час перебував за кордоном. Спільного господарства вони практично не вели, разом не проживали, особистих немайнових відносин між ними практично не виникало. Окремо [PERSON] просить застосувати правило про недійсність шлюбу стягнути з [PERSON] 162\~453, 75 гривень вартості придбаного в шлюбі майна. В останньому судовому засіданні [PERSON] зазначив суду, що він є матеріально забезпеченою людиною і не потребує від [PERSON] грошей, натомість пропонував їй частину вартості отриманих від нього подарунків спрямувати на благодійність. Оцінка Судом аргументів учасників справи та перевірка доказами, а також висновки Суду. Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 21 вересня 2016 року Тернопільським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис 1671. Від шлюбу у сторін спору є спільних дітей немає. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що сторони не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, будь яких клопотань про надання строку з метою збереження шлюбу і сімї учасниками справи суду не заявлялося, відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору. З приводу зустрічного позову суд зазначає наступне. Як згадано вище, між сторонами спору було зареєстровано шлюб, 21 вересня 2016 року Тернопільським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис 1671. Як повідомила суду [PERSON], вона дійсно мала намір створити з [PERSON] міцну сімю та мати спільних дітей, оскільки батьки сторін спору знали давно один одного і познайомили їх з [PERSON]. Певний період часу вони зустрічалися, їздили разом відпочивати й у тому числі за кордон в Домініканську Республіку. Перебуваючи разом у республіці Франція, на весіллі сестри [PERSON], в червні 2016 року [PERSON] подарував позивачці за первісним позовом коштовну обручку. Дійсно реєстрацію шлюбу якимось чином пришвидшив стан позивачки [PERSON], котра перебувала в траурі внаслідок несподіваної смерті матері в Болгарії на літньому відпочинку і потребувала сторонньої допомоги, й [PERSON] усіляко намагався підтримати її, і на її прохання негайно прилетів з [PERSON] до Болгарії 30.08.2016 року, допоміг з перевезенням тіла матері та похованням в Україні. Проте незважаючи на смерть матері та траур, за наполяганням [PERSON], [PERSON] погодилася на укладання з ним спірного шлюбу. Одразу після реєстрації шлюбу та невеличкої вечірки, [PERSON] ніби підмінили: він продовжив святкування шлюбу в колі власних товаришів стосовно [PERSON] поводив себе неадекватно, зловживав алкоголем та влаштував скандал перед черговим відїздом до [PERSON] через декілька днів після реєстрації шлюбу. Після відїзду за кордон, в соціальних мережах поширив фото вечірки з нагоди реєстрації шлюбу з [PERSON], хоча попередньо з нею узгоджували цього публічно не робити, оскільки остання перебувала в траурі після смерті матері; як стверджує [PERSON], перебуваючи в [PERSON] її чоловік зловживав алкоголем, часто в стані спяніння посеред ночі телефонував їй з якимось незрозумілими докорами. Зваживши усі «за « і «проти», [PERSON], менш ніж за місяць після реєстрації спірного шлюбу звернулася до суду з позовом про його розірвання, однак за наполяганням [PERSON], з метою збереження шлюбу та сімї, з надією на можливість продовження шлюбних відносин з відповідачем за первісним позовом та бажаючи мати спільне майбутнє та дітей, [PERSON] по завершенню наданого судом строку на примирення попросила залишити позов без розгляду. Помирившись сторони спору деякий час проживали спільно сімєю в квартирі позивачки по вулю Тарнавського в м. Тернополі, а надалі поїхали до [PERSON] де прожили місяць з 05 квітня по 05 травня 2017 року під час спільного проживання сварки не припинялися, оскільки [PERSON] не мав постійної роботи, продовжував зловживати алкоголем, дозволяв собі «махати руками та обзивати». Такого ставлення [PERSON] не витримала, повернулася до України та впевнившись у відсутності спільного майбутнього з [PERSON], в травні 2017 року повторно звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач за первісним позовом частково визнав викладені [PERSON] обставини, зазначивши, що дійсно протягом перебування в шлюбі сторони спору певний час (близько 2, 5 місяці) жили разом, вели спільне господарство. Разом з тим [PERSON] впевнений, що [PERSON] надала згоду на одруження виключно з корисливих мотивів, щоб отримати права отримати візу в [PERSON]. [PERSON] вважає неприйнятним первісне звернення [PERSON] з заявою про розірвання шлюбу, оскільки ним було розміщено в соціальних мережах фото їх одруження, оскільки демонстрація важливих і радісних подій в життя є нормальною практикою звичного існування. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є сестрою позивачки за первісним позовом, була присутня коли сторони одружувалися; на одруженні наполягав [PERSON], сестра погодилася і родина погодилися, хоча перебували у траурі після смерті матері. Саме з цієї причини існувала домовленість, що подія не буде афішуватися. Після реєстрації шлюбу свідок, сторони мали зустріч з друзями [PERSON], котрий вжив забагато алкоголю та перебуваючи в стані спяніння по поверненню додому втратив контроль над собою - поведінко та ставленням свідка довів до сліз. Через декілька днів [PERSON] поїхав до [PERSON], до сестри почалися «пяні» дзвінки з докорами, а через два тижні в соціальні мережі відповідач за первісним позовом виклав фото весілля, хоча існувала попередня домовленість цього не робити. Обдумавши ситуація сестра свідка звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу, однак за наполяганням [PERSON], котрий повернувся до України, після завершення строку на примирення відкликала позовну заяву, з надією на можливість продовження шлюбних відносин з відповідачем за первісним позовом та бажаючи мати спільне майбутнє та дітей. Разом з тим сестра свідка часто їй жалілася на погане ставлення [PERSON] та образи з його сторони. Свідок [PERSON] суду показав, що є товаришем [PERSON], у сторін спору були «теплі» відносини, вони зареєстрували шлюб, [PERSON] був закоханий у [PERSON], свідок возив від його імені квіти їй, коли [PERSON] був за межами України. Після реєстрації шлюбу [PERSON] поїхав до [PERSON]. Якийсь час «місяць два» сторони жили спільно в квартирі позивачки по вул. Тарнавського в м. Тернополі, й певний час в [PERSON] разом з батьками [PERSON]. Свідок також пригадав, що одного разу підшукував [PERSON] в Тернополі зйомку квартиру, коли у останнього були якісь непорозуміння з [PERSON] в остання «його до себе не підпускала». Свідок [PERSON] суду показав, що він є двоюрідним дядьком [PERSON] по лінії матері. Ірина йому розповідала, що хоче створити з [PERSON] ([PERSON]) сімю, свідок тісніше познайомився з батьками [PERSON], коли ті прийшли свататися до [PERSON]. Коли після одруження [PERSON] поїхав до [PERSON], Іруся ([PERSON]) жалілася свідку, що чоловік часто багато випиває, й у стані спяніння міг ображати [PERSON] перед власними товаришами. Ірина взагалі не поспішала укладати шлюб, навіть радилася з священиками, і надала згоду, коли священик її запевнив у відсутності гріха в укладанні шлюбу, невдовзі після смерті матері. Після сватання свідок не був в гостях у сторін спору. проте мав розмову з батьком [PERSON], котрий всіляко захищав останнього у відносинах з дружиною. Свідок [PERSON] суду показав, що він є дядьком [PERSON] по лінії її матері. Сестра свідку розповідала, що [PERSON] має хлопця ([PERSON]) і має намір вийти за нього заміж; про це ж розповідала свідку і сама [PERSON]. Свідок був присутній на заручинах і при реєстрації шлюбу, чи жили після реєстрації шлюбу сторони, [PERSON]І невідомо, знає тільки, що після реєстрації шлюбу у них почалися суцільні негаразди. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] також просить суд застосувати правило про недійсність шлюбу стягнути з [PERSON] 162\~453, 75 гривень вартості придбаного в шлюбі майна, проте в останньому засіданні повідомив, що є забезпеченою людиною, і особливо не наполягає на стягненні грошей замість його пропонував [PERSON] якусь частину коштів направити на благодійність. Розмір стягуваних коштів [PERSON] обгрунтовує як вартість подарованого персня при заручинах а ювелірних виробів, отриманих [PERSON] 18.02.20187 року 5000 доларів США та 1378Ю, 75 доларів, в перерахунку на гривню. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя. За приписами ч. 2 ст. 3 СК сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Позивач за зустрічним позовом вважає недійсним спірний шлюб, за ознакою його фіктивності (ч.2 ст. 40 СК України), як такий, що був укладений зі сторони [PERSON] без реального наміру створення сімї та набуття прав та обовязків подружжя. Оскільки відносини між подружжям мають, насамперед, глибоко особистий характер, то й правовому регулюванню особистих немайнових відносин у сімейному праві надається особливе значення. Суспільні зв'язки, що складаються в сім'ї, є глибоко особистими, багато в чому інтимними і ґрунтуються на почуттях любові та взаємної прихильності. В новому Сімейному кодексі, порівняно з КЗпШС, збільшена кількість норм, які регулюють особисті немайнові відносини подружжя. Проте велика кількість особистих відносин між подружжям знаходиться поза сферою правового регулювання. В силу своєї делікатності та інтимності вони не піддаються зовнішньому впливу, що вказує на їх особливий характер. До особистих немайнових прав подружжя СК відносить ті, які є найбільш важливими та на які можна впливати нормами сімейного права. Це право на материнство та батьківство; право на повагу до своєї індивідуальності; право на духовний розвиток; право на зміну прізвища; право на розподіл обов 'язків та спільне вирішення питань життя сім'ї; право на особисту свободу. Загальними засадами регулювання особистих немайнових відносин між подружжям згідно зі ст. 7 СК є здійснення їх з урахуванням права на таємницю особистого життя подружжя, права кожного з них на особисту свободу та неприпустимість свавільного втручання в сімейне життя; відсутність привілеїв чи обмежень кожного із подружжя за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками; здійснення прав та обов'язків кожним із подружжя на рівних засадах. Цей принцип базується на загальних положеннях ст. 24 Конституції України й означає право кожного з подружжя на особисту свободу; спільне вирішення питань материнства, батьківства, виховання й освіти дітей, інших питань життя сім'ї; право кожного з подружжя на повагу до своєї індивідуальності; обов'язок подружжя щодо побудови сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, спільної турботи про матеріальне забезпечення сім'ї та розвиток дітей. Відтак суд зазначає, що первісним чинником з метою визначення чи перебуваюсь особи у відносинах, тотожних загальновизнаному поняттю «сімї», є встановлення наявності у осіб спільних особистих немайнових прав та обовязків - врегульованих нормами сімейного права відносин стосовно особистих немайнових благ та інтересів осіб, які перебувають у шлюбі. Системний аналіз наданих стороною позивача за зустрічним позовом доказів не дозволяє суду оцінити ствердно «поза розумним сумнівом» (res judicata)відсутності у сторін спору наміру щодо створення сімї . Перш за все на користь сторони позивачки за первісним позовом свідчили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Покади свідка зі сторони [PERSON] - [PERSON], носіть загальний характер та не спростовують покази інших свідків про реальне бажання та намір [PERSON] жити сімєю з [PERSON] Окрім цього на користь дійсного бажання та наміру сторін жити сімєю суд оцінює звернення [PERSON] з заявою до суду про надання строку на примирення з метою збереження шлюбу та сімї з [PERSON] та згоду останньої на пропозицію [PERSON] А, з наступним спільним проживанням сторін спору сімєю по вул. Тарнавського в м. Тернополі в квартирі [PERSON], та згодом в [PERSON] спільно з батьками [PERSON] Також суд не може оминути увагою письмове звернення батьків [PERSON] до суду при розгляді первісного позову [PERSON] під головуванням судді Стельмащука П.Я., датоване 18.11.2016 року, змістом котрого самі ж батьки [PERSON] стверджують, що сторони спору мали реальний намір укласти шлюб, жили спільно сімєю, а часі відїзди [PERSON] були зумовлені характером його роботи та громадянством іншої країни.

Outcome: approved