Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно у суд звернулася [PERSON] до [PERSON] селищної ради Козелецького району Чернігівської області, третя особа [PERSON] районна державна нотаріальна контора. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.02.2003 року, який посвідчено відповідно до діючого законодавства державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано у реєстрі № 371, позивач у справі набула права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: вул. Даневича, 45, смт Десна Козелецького району Чернігівської області. Свідоцтво про право на спадщину за законом 19.02.2003 року зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» реєстровий номер 4045342 за № 132 в книзі 16. Витяг № 2353713 від 19.12.2003 року. Згідно вказаного Свідоцтва про право на спадщину позивач є спадкоємцем після [PERSON], померлої 21.11.1982 року, спадкового майна, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Даневича, 45 в смт Козелець Козелецького району Чернігівської області. [PERSON] державна нотаріальна контора надала інформацію про те, що дійсно 13 січня 2003 року на підставі заяви [PERSON] заведено спадкову справу № 6 після померлої 21.11.1982 року [PERSON]. Згідно реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 2003 рік державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори на ім'я [PERSON] 19.02.2003 року видано Свідоцтво про право на спадщину і бланк. На предявленому їй Свідоцтві про право на спадщину не співпадає з серією та номером бланка, який використано, що унеможливлює ідентифікацію витрачання нотаріального бланка для вищевказаної нотаріальної дії. За даними АРМ «РНБ» бланк серії ВАР 861076, отриманий [PERSON] районною державною нотаріальною конторою 23.10.2003 року (тобто після реєстрації видачі вищевказаного Свідоцтва про право на спадщину) та не зареєстровано як використаний в АРМ «РНБ». Тому, враховуючи вищевикладене, внести відомості до Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів про витрачання державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори 19.02.2003 року спеціального бланка нотаріального документа серії ВАР № 861076 на Свідоцтво про право на спадщину [PERSON] державна нотаріальна контора не має можливості. Позивач не має можливості отримати дублікат Свідоцтва про право на спадщину, оскільки згідно Акту про нестачу справ від 25.03.2010 року, за результатами проведеної перевірки при прийманні-передаванні справ нотаріальних документів [PERSON] державної нотаріальної контори, установлено нестачу нотаріальних документів, у тому числі Свідоцтв про право на спадщину, виданих 19.02.2003 року за реєстровим номером № 371, № 372. В архіві [PERSON] районної державної нотаріальної контори спадкова справа до майна померлої 21.11.1982 року [PERSON] відсутня, документи, на підставі яких видавались свідоцтва про право на спадщину також не збереглися. Позивач отримала правовстановлюючий документ на спадкове майно, у належний спосіб його зареєструвала в органах МБТІ, однак позивач не має можливості захистити своє право шляхом зобовязання [PERSON] державної нотаріальної контори внести відомості про використаний бланк до АРМ «РНБ», оскільки на день посвідчення нотаріусом та видачі свідоцтва про право на спадщину вказаний бланк, на якому виданий документ, ще не був йому виданий, а дублікат отримати не може через відсутність спадкової справи, бо вона втрачена. В матеріалах справи міститься: - заява позивача про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог; - заява за підписом селищного голови [PERSON] селищної ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради; - заява третьої особи [PERSON] районної державної нотаріальної контори про розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.02.2003 року, який посвідчено державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого у реєстрі № 371, позивач у справі набула права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: вул. Даневича, 45, смт Десна Козелецького району Чернігівської області. Свідоцтво про право на спадщину за законом 19.02.2003 року зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» (реєстровий номер 4045342) за № 132 в книзі 16. Згідно вказаного Свідоцтва про право на спадщину позивач є спадкоємцем після [PERSON], померлої 21.11.1982 року. З листа [PERSON] державної нотаріальної контори вбачається, що до майна померлої 21.11.1982 року [PERSON] [PERSON] районною державною нотаріальною конторою на підставі заяви [PERSON] 13.01.2003 року була заведена спадкова справа за № 6 та 19.02.2003 року позивачу було видано Свідоцтва про право на спадщину за реєстровими №№ 371, 372. Але, згідно Акту про нестачу справ, затвердженого начальником головного управління юстиції у Чернігівській області 25.03.2010 року, за результатами проведеної перевірки при прийманні-передаванні справ нотаріальних документів [PERSON] районної державної нотаріальної контори, установлено нестачу нотаріальних документів, у тому числі, Свідоцтва про право на спадщину, виданих 19.02.2003 року за реєстровими №№ 371, 372. В архіві [PERSON] районної державної нотаріальної контори спадкова справа до майна померлої 21.11.1982 року [PERSON] відсутня, документи, на підставі яких видавались свідоцтва про право на спадщину, також не збереглися. До Державного нотаріального архіву Чернігівської області вищезазначена спадкова справа не передавалась. Згідно довідки КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 02.09.2016 року за № 49 за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок, що знаходиться по вул. Родини Богомольців (Даневича), 45 в смт Козелець на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] держнотконторою 19.02.2003 року за № 371 та зареєстрований в КП «Ніжинське МБТІ» 19.12.2003 року за № 132. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вивчивши надані докази, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] селищної ради Козелецького району Чернігівської області, третя особа [PERSON] районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно не підлягає задоволенню. Свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON] 19.02.2003 року (номер спадкової справи 6/2003 р., зареєстровано в реєстрі за № 371). У реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 2003 рік є запис щодо вчинення нотаріальних дій, але відсутні дані щодо бланку, який використаний для посвідчення цього Свідоцтва. Так, Свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.02.2003 року має припис, а саме воно підлягає реєстрації в БТІ та виконкомі сільської ради. Тобто, у позивача виникло право власності на житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Даневича, 45, смт Десна Козелецького району Чернігівської області, так як остання належним чином зареєструвала своє право в органах БТІ, що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» (номер витягу 2353713 від 19.12.2003 р.), де вбачається, що на праві власності [PERSON] належить увесь будинок. Свідоцтво про право на спадщину за законом є дійсним, воно не втрачене, а незаконність набуття права власності на нерухоме майно позивачем не встановлена судом, необхідність визнання за позивачем права власності на спадкове майно в судовому порядку не доведена, з огляду на що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed