Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 22.01.2019 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 2.04.2013 року він є власником нежитлових будівель, а саме корпусу №2 з підвалом площею 705,8 кв.м., огорожі під № 3,5, утіль цеху площею 205,80 кв.м., що розташовані по вул. Незалежності, 4, м. Охтирка Сумської області. Також за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 2.04.2013 року він є власником частини нежитлового приміщення площею 21,7 кв.м. за вищевказаною адресою. Вказані будівлі знаходяться на земельній ділянці кадастровий номер 5910200000:11:009:0017 площею 0,3192 га. 13.09.2018 року [PERSON] отримав листа від відповідача, в якому його запрошено прийняти участь у засіданні комісії з визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам, які підлягають відшкодуванню на території Охтирської міської ради, яке відбудеться 12.09.2018 року та бути готовим надати пояснення щодо відшкодування збитків за період використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів. До листа додано копію акту обстеження земельної ділянки від 07.08.2018 року, відповідно до якого проведено обстеження земельної ділянки по вул. Незалежності, 4, м. Охтирка, Сумської області та зазначено про відсутність документів на право власності або користування земельною ділянкою. Плата за користування земельною ділянкою не здійснюється. Позивач зазначає, що його не повідомлено про проведення обстеження даної земельної ділянки, акт складено одноособово членами комісії без повідомлення та залучення власників будівель. 14.09.2018 року позивач подав до Охтирської міської ради заяву, в якій повідомив, що він не був завчасно повідомлений про час і місце засідання комісії, яке відбулося 12.09.2018 року, в результаті чого був позбавлений права надати свої пояснення, зауваження, заяви, тощо, у звязку з чим просив повторно провести засідання комісії, про що повідомити його завчасно. В цей же день [PERSON] подав міському голові запит на інформацію щодо розгляду вказаного питання на комісії та просив надати йому акт комісії та додані до нього копії матеріалів. 24.09.2018 року позивач отримав лист, в якому повідомлено, що 12.09.2018 року відбулося засідання комісії з визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам, на якому розглянуте питання щодо визначення розміру збитків за користування земельною ділянкою по вул. Незалежності, 4, в м. Охтирка,площею 0,3192 га. За результатами розгляду вказаного питання складено акт № 02-09/21 з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. 20.10.2018 року [PERSON] отримав повідомлення від 12.10.2018 року за підписом голови комісії з визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам Охтирської міської ради [PERSON], в якому зазначено, що комісією розглянуті матеріали про розрахунок збитків, які нанесені [PERSON] бюджету міста Охтирка внаслідок неправомірного використання земельної ділянки без оформлення документів. Акт про визначення збитків власнику землі (землекористувачу) від 12.09.2018 року № 02-09/21 затверджений рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради від 28.09.2018 року № 132. Запропоновано сплатити збитки у добровільному порядку, а у разі відмови, кошти будуть стягуватися в судовому порядку. Позивач вважає, що оскільки його не повідомляли про обстеження земельної ділянки, на засідання комісії, яке відбулося 12.09.2018 року, його не запрошували, це позбавило його права брати участь у засіданні комісії та надати пояснення і зауваження при розгляді даного питання, права бути вислуханим членами комісії. Вважає, що комісія з визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам на своєму засіданні 12.09.2018 року діяла протиправно та з порушенням п. 9 ч.3 ст. 2 КАС України, у якому закріплено один з принципів адміністративної процедури - право особи на участь у процесі прийняття рішення. А тому вважає рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради від 28.09.2018 року № 132 в частині затвердження цього акту незаконним. Крім того, зазначає, що комісія не звернула увагу на те, що розрахунок збитків проведено невірно, оскільки застосовані не ті коефіцієнти, невірно визначено нормативну грошову оцінку землі. Про вказані обставини [PERSON] хотів повідомити членам комісії, але його позбавили цього права. Підсудність справи Охтирському міськрайонному суду Сумської області позивач мотивував тим, що він звертався з даним позовом до Сумського окружного адміністративного суду, однак ухвалою суду від 12.12.2018 року провадження по справі закрито, оскільки існує спір про право, і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Просить визнати протиправними дії виконавчого комітету Охтирської міської ради в особі комісії з визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам в частині розгляду матеріалів щодо збитків, заподіяних [PERSON] територіальній громаді м. Охтирка при використанні земельної ділянки, розташованої за адресою м. Охтирка, вул. Незалежності, 4 в ході проведення засідання 12.09.2018 року без попереднього повідомлення [PERSON] та щодо складання акту з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам № 02-09/21 від 12.09.2018 року. Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради від 28.09.2018 року № 132 в частині затвердження акту з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам № 02-09/21 від 12.09.2018 року. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 січня 2019 року відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін (а.с.40), відповідачу визначено пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивачу встановлено пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. 08.02.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає та зазначає, що за результатами опрацювання акту обстеження земельних ділянок № 02-09/38 від 07.08.2018 року комісія з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам виконавчого комітету Охтирської міської ради дійшла висновку про необхідність здійснення нарахування збитків за період 2017 рік та 8 місяців 2018 року. Після цього акт визначення збитків спричинених [PERSON] був затверджений рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради від 28.09.2018 року № 132. Доводи позивача, викладені в позовній заяві зводяться до твердження про недійсність та незаконність акту обстеження земельної ділянки № 02-09/38 від 07.08.2018 року та акту про визначення збитків № 02-09/21 від 12.09.2018 року із вказаних підстав. Однак, ці акти є документами, що фіксують факти проведення обстеження земельних ділянок та визначення розміру збитків за використання землі без правовстановлюючих документів і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері землекористування та його дотримання. Висновки, викладені комісіями в актах, не породжують обовязкових юридичних наслідків та не порушують вимоги ст.ст. 58,59 Конституції України, ч.3 ст. 157 Земельного Кодексу України та постанови КМУ № 284 від 19.04.1993 року. Крім цього не порушено прав, свобод та інтересів позивача рішенням виконкому Охтирської ради, яким затверджено акт про визначення та відшкодування збитків, завданих органу місцевого самоврядування як власнику землі за час користування [PERSON] земельною ділянкою, яка розміщена за адресою м. Охтирка, вул. Незалежності,4. Повноваження відповідача у цьому випадку обмежуються лише обчисленням розміру збитків у встановленому порядку. Відшкодування збитків не може бути примусовим на підставі цього рішення. Такі збитки можуть бути відшкодовані в добровільному або в судовому порядку, при цьому правильність їх обчислення перевіряє суд під час розгляду справи про стягнення збитків, а не при вирішенні спору про повноваження органу місцевого самоврядування при визначенні розміру збитків, завданих незаконним використанням земельної ділянки (а.с.44-45). 8.02.2019 року від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, яке ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 22.02.2019 року залишене без задоволення, оскільки, суд не вбачає необхідності у виклику сторін та вважає можливим провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. При цьому суд виходить з того, що надано достатньо матеріалів для вирішення справи по суті, справа відкрита у спрощеному позовному провадженні, є малозначною, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами відповідно до положень ст. 279 ЦПК, в звязку з чим ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області призначено справу до розгляду у спрощеному (письмовому) позовному провадженні на 22 лютого 2019 року на 11:30 год. без повідомлення учасників справи (а.с.49). Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Оскільки, судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, в розумінні ст.279 ч.6 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною пятою статті 272 ЦПК України. З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних субєктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій обєктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обовязків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будівель та нежитлових приміщень, а саме будівля корпусу №2 з підвалом площею 705,8 кв.м. (літ. Б,б,пд.), огорожі під № 3,5, утіль цеху площею 205,80 кв.м., частини нежитлового приміщення (літ. «А», а саме № 17-підсобне) площею 21,7 кв.м., № 18 - підсобне за адресою: вул. Незалежності (Жовтнева), 4, м. Охтирка, Сумської області, які розташовані на земельній ділянці кадастровий номер 5910200000:11:009:0017 площею 0,3192 га (а.с.8-11). 07.08.2018 року членами комісії з питань самоврядного контролю за використанням та охороною земель та в галузі будівництва складено акт обстеження земельної ділянки №02-09/38, відповідно до якого проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться за адресою вул. Незалежності, 4, м. Охтирка, Сумської області, у звязку з необхідністю перевірки стану використання земельної ділянки комунальної власності та відшкодування збитків за фактичне користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують право власності або користування нею. За результатами обстеження встановлено, що на земельній ділянці розташовані нежитлові приміщення, належні на праві власності [PERSON] та іншій особі, які частково використовують для розміщення та обслуговування будівель торгівлі. Документи, які посвідчують право власності або користування земельною ділянкою у [PERSON] на дату проведення обстеження відсутні. Плата за користування земельною ділянкою [PERSON] не здійснюється (а.с.23-24). 29.08.2018 року [PERSON] направлено запрошення прийняти участь у засіданні комісії з визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам, які підлягають відшкодуванню на території Охтирської міської ради, яке відбудеться 12.09.2018 року о 10:00 годині для надання пояснення щодо відшкодування збитків за період використання земельної ділянки за адресою вул.Незалежності,4, м. Охтирка Сумської області без правовстановлюючих документів, яке він отримав 13.09.2018 року (а.с.19-22). 14.09.2018 року [PERSON] подав запит на інформацію міському голові [PERSON], в якому просив направити на його адресу копію акту комісії та копії всіх матеріалів, які надійшли на розгляд комісії, що стосуються його особисто, в тому числі розрахунок розміру збитків (а.с.25). Цього ж дня позивач також подав заяву міському голові [PERSON], в якій він зазначає, що не був завчасно повідомлений про засідання комісії, призначене на 12.09.2018 року та просив повторно провести засідання комісії з визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам, які підлягають відшкодуванню та повідомити його завчасно про дату проведення засідання комісії (а.с.26). 12.09.2018 року складено акт з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, відповідно до якого розмір збитків завданих [PERSON] та іншою особою за користування земельною ділянкою площею 0,3192 га за адресою вул. Незалежності, 4, м. Охтирка, Сумська область, становить 91116,73 грн. (а.с.32). 20.09.2018 року [PERSON] направлено повідомлення про розгляд запиту на інформацію, згідно якого йому повідомлено, що на засіданні Комісії з визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам, які підлягають відшкодуванню, складено відповідний акт №02-09/21 та направлено копії документів, які містилися в запиті (а.с.27-31). 28.09.2018 року [PERSON] направлено повідомлення про розгляд заяви, відповідно до якого його заява від 13.09.2018 року щодо повторного проведення засідання комісії з визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам, які підлягають відшкодування на території Охтирської міської ради за особистої його участі залишена без задоволення, так як він був завчасно повідомлений про дату засідання (а.с.33). Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області від 28.09.2018 року №132 затверджено акт з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам згідно переліку, що додається. Додатком до цього рішення є перелік актів з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам за використання земельної ділянки без документів, що посвідчують право власності або користування, згідно якого розмір збитків за користування земельною ділянкою за адресою вул. Незалежності, 4, м. Охтирка загальною площею 0,3192 га, якою користуються [PERSON] та інша особа, становить 91116,73 грн. (а.с.35-36). 12.10.2018 року на адресу [PERSON] направлено повідомлення, в якому йому зокрема, запропоновано у тридцятиденний термін з дня його надходження розглянути його разом з актом та про результати їх розгляду інформувати Охтирську міську раду Сумської області. У разі визнання заявлених вимог добровільне відшкодування збитків здійснюється в досудовому порядку шляхом укладання договору про відшкодування збитків. У разі відмови добровільно відшкодувати збитки вони будуть стягнуті в судовому порядку (а.с.34). Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Конституції України). У справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначені норми визначають об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Зокрема, відповідно до п.10 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Статтею 16 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, чи судом у визначених законом випадках. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга\~статті 5 ЦПК України). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 61-26393св18. Зі змісту позову випливає, що предметом спору у цій справі є питання щодо правомірності дій відповідача при ухваленні рішення щодо затвердження розміру визначених збитків, завданих позивачем як землекористувачем. Вирішуючи позов у межах заявлених вимог, суд не може прийняти до уваги викладені в позові доводи позивача про те, що нібито порушено його права відповідачем, так як він не був особисто присутній на засіданні комісії через те, що не був повідомлений завчасно, чим нібито був позбавлений можливості бути вислуханим, не мав можливості надати пояснення щодо розрахунку збитків, який на його думку є невірним, оскільки зазначені ним обставини в рамках даної справи не впливають на вирішення даної справи. Інші доводи позивача, викладені у позові, також не заслуговують на увагу суду. На переконання суду в даному випадку дії відповідача цілком узгоджуються із вимогами діючого законодавства, це підтверджується матеріалами справи. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваним рішенням Охтирської міської ради Сумської області, зокрема, затверджено акт про визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, розмір збитків, завданих [PERSON] внаслідок користування земельною ділянкою. Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області №30 від 17.02.2016 року затверджено порядок з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачами на території Охтирської міської ради (а.с.12-18). Відповідно до п. 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Відповідно до п. 6.1, 6.2 цього Порядку в разі використання земельної ділянки без документів, що підтверджують право користування, збитки визначаються за фактичний період користування земельною ділянкою (починаючи з дати оформлення прававласності на нерухоме майно, яке знаходиться на земельній ділянці комунальної власності). Відшкодування збитків проводиться за період використання землі з порушенням земельного законодавства у розмірі орендної плати за землю, яку власник землі (міська рада) міг би отримати при належному виконані (дотриманні) землекористувачем вимог земельного законодавства. Збитки визначаються із застосуванням розміру ставок орендної плати за землю, затверджених рішенням Охтирської міської ради, які діяли на момент виникнення таких збитків. Розмір заподіяних збитків визначається із застосуванням Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19.04.1993 року № 284 та Порядку визначення відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Охтирської міської ради від 17.02.2016 року. Не вирішуючи в рамках даної справи правильність визначеного розміру збитків, суд приходить до висновку, що в даному випадку право позивача не порушено. Законних підстав для визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення Охтирської міської ради Сумської області від 28 вересня 2018 року № 132 в частині затвердження акту з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, суд не вбачає, порушень прав позивача судом не встановлено. Суд вважає, що позивач передчасно звернувся до суду з вказаним позовом, невірно обрав спосіб захисту прав шляхом подання вказаного позову, оскільки, в даному випадку його право не порушено. Позивачем не надано суду належних, допустимих, переконливих доказів у розумінні ст.ст.12,81 ЦПК України в обґрунтування свого позову. У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»). Факт порушення позивачем вимог земельного законодавства, що виявився у використанні земельної ділянки без правовстановлюючих документів позивачем не спростовано в установленому законом порядку, що і слугувало підставою для нарахування збитків, визначення і відшкодування яких врегульовано вказаним Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284. Таким чином, суд вважає позовні вимоги передчасними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України та не підлягають задоволенню, так як права позивача не порушені. Щодо підсудності справи Охтирському міськрайонному суду, суд зазначає, що ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 року в справі за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Охтирської міської ради про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення закрито провадження, оскільки спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді за правилами Цивільного процесуального кодексу України (а.с.37). Висновок суду. Таким чином, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, аналізуючи наведені докази та даючи їм оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed