Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» (далі за текстом - КП «Жилкомсервіс») звернулось до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 17208,22 грн та судовий збір в сумі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та споживачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі публічного договору та Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Позивач виконує свої обов`язки та забезпечує надання відповідачу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вартість яких затверджується рішенням виконавчого комітету ХМР. Однак, в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій не здійснює, внаслідок чого у відповідача перед позивачем у період з 01.12.2007 року по 01.09.2020 рік утворилась заборгованість у розмірі 17208 грн 22 коп. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2020 року цивільну справу передано до Фрунзенського районного суду м.Харкова за підсудністю. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19 жовтня 2020 року, цивільну справу прийнято до провадження. Відкрито спрощене позовне провадження, визначено проводити розгляд справи з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача Гусєвої А.В., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без участі представника позивача, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти винесення заочного рішення (вх.№ЕП-6025 від 16.12.2020 року). Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, надала суду заяву в якій просила суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності (вх№26067). Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно довідки про нарахування та оплату житлово - комунальних послуг по [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] відкрито о/р [NUMBER] , о/р ЦН: [NUMBER] . Нарахування за надані послуги здійснено з грудня 2007 року, загальна заборгованість за надані послуги станом на 01.09.2020 року складає 18475,88 грн (а.с.8-12). На підставі Інформації з Державного реєстру речових прав від 04.03.2020 року, наданої позивачем, судом встановлено, та договору купівлі - продажу що з 22.12.2001 року [PERSON] , ІПН [NUMBER] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.13, 22). Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 20.12.2006 року виконавчим комітетом Харківської міської ради Харківської області було винесено рішення №1186, відповідно до якого КП «Жилкомсервіс» було визнано виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків. Надання послуг здійснюється КП «Жилкомсервіс» згідно з переліком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 893 від 20.12.2011, з наступними змінами 27.01.2012 №39 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 №893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова», рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.05.2017 № 283 та від 11.05.2018 № 318 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова». 28.11.2006 у спецвипуску газети «Слобода» було опубліковано публічний типовий договір про надання житлово-комунальних послуг, яким передбачено предмет договору, права та обов`язки сторін, строк дії договору, оплата спожитих послуг. Відомості, що відповідач [PERSON] зверталася до КП «Жилкомсервіс» з відмовою укласти вказаний договір матеріали справи не містять. Відповідач фактично користувалась наданими позивачем послугами. Як вбачається зі ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як на підставу позовних вимог, КП «Жилкомсервіс» посилалося на те, що відповідач [PERSON] не виконує свої обов`язки щодо сплати вартості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що є підставою для стягнення з нього суми заборгованості. Відповідно ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги. Статтею 16 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; міжопалювальний період для систем опалення виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; ліквідацію наслідків аварії. Згідно ст.27 вище вказаного Закону, у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Даних про те, що відповідач зверталася до КП «Жилкомсервіс» з підстав ненадання або неналежного надання їй послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій матеріали справи не містять. Позивач довів, що ним виконувалися обов`язки з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, якими користувався відповідач, однак [PERSON] не здійснювала оплату їх вартості своєчасно та в повному обсязі. Відповідно ст.7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг) . У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Відповідно ч.2 ст.12 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Отже, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови від оплати таких послуг споживачем, посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За приписами ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. КП «Жилкомсервіс» надавало послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а відповідач їх отримував, не надавши суду належних доказів на підтвердження своїх доводів щодо невиконання КП «Жилкомсервіс» своїх обов`язків, передбачених договором. Таким чином, між сторонами виникли фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, які регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги», позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, а відповідач плату за надані послуги у встановленому порядку не вносить тривалий строк. Статтею 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. З наданої позивачем відомості нарахувань та оплату житлово-комунальних послуг у період з 01.12.2007 року по 01.08.2020 рік вбачається, що [PERSON] має заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 18475 грн 88 коп. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок (ст.253 ЦК). Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи те, що відповідач належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконав, надав суду заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги КП «Жилкомсервіс» частково, та стягнути з відповідача з урахуванням строку позовної давності заборгованість за надані послуги в сумі 2999,35 грн (18475,88 - 15476,53). Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial