Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (надалі по тексту КП «ХТМ») 28.07.2017 року звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання з 01.11.2010 року по 30.06.2016 року у розмірі 13420,31 грн., а також про стягнення трьох відсотків річних у розмірі 560,50 грн., інфляційних витрати у розмірі 3535,54 грн. та судового збору - 1600,00 грн. Свої позовні вимоги Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» обґрунтовує тим, що вони надають послуги централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за адресою [ADDRESS] , а Відповідач отримує ці послуги і за період з 01.11.2010 року по 30.06.2016 року не в повному обсязі сплатив вартість наданих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 13420,31 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.09.2016 КП «ХТМ» відмовлено у прийнятті заяви до [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, що і стало причиною звернення Позивача до суду у позовному порядку. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.06.2018 року відкрито провадження по справі за правила спрощеного позовного провадження. Представник Позивача [PERSON] , що діє на підставі Довіреності від 12.12.2018 року № 40-5788/189, у судовому засіданні підтримала позов, просила задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник Позивача через канцелярію суду 26.12.2018 року надала додаткові письмові пояснення у вигляді відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог, зазначив, що позивачем порушено строк позовної давності, просив суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить Відповідачу - [PERSON] , проти чого [PERSON] не заперечував. Позивач - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] , у відповідності до Рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 р № 1407 зі змінами внесеними Рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради від 30.09.2003 року № 946. Відповідач отримує ці послуги, проте за період з 01.11.2010 року по 30.06.2016 року не в повному обсязі сплатив вартість наданих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 13420,31 грн. Відповідний розрахунок цієї заборгованості міститься у матеріалах справи. У відповідності до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Згідно п. 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом. Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається, що КП «ХТМ» у 2013 році зверталось до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] . Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.10.2013 заяву КП «ХТМ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] повернуто заявнику. З матеріалів справи також вбачається, що КП «ХТМ» у 2016 році зверталось до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] . Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.09.2016 у прийнятті заяви КП «ХТМ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання відмовлено. Відповідач [PERSON] 27.11.2018 року звернулась до суду з письмовою заявою про застосування строків позовної давності Згідно приписів ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої ст. 160 ЦПК України є особливою формою судового рішення. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України (в редакції, що діяла на час пред`явлення заяви про видачу судового наказу), перериває перебіг позовної давності. З копіях Ухвал Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.10.2013 року та від 08.09.2016 року, які залучені до матеріалів справи, вбачається, що КП «ХТМ» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу у 2013 році та у 2016 році, але Ухвалою суду від 16.10.2013 року заяву було повернуто, а Ухвалою суду від 08.09.2016 року заявнику було відмовлено у видачі судового наказу. Тобто, заборгованість підлягає стягненню з 16.10.2010, в межах строку позовної давності. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15. Окрім того, з відповідача підлягає стягненню три проценти річних та інфляційні витрати, що не суперечить вимогам ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові. Відповідно до відомості нарахування інфляційних витрат та 3% річних, яка міститься у матеріалах справи, Позивач просить стягнути зазначені витрати за період з липня 2014 року по червень 2016 року у наступному розмірі: інфляційні витрати - 3535,54 грн., 3% річних - 560,05 грн. На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд, встановивши наявність у відповідачів заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача виниклої суми заборгованості із урахуванням 3 % річних від простроченої суми та індексу інфляції (інфляційних витрат), тобто задоволення позовних вимог у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved