Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. У липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача суму безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 26 594, 18 грн, перерахованих на підставі виконавчого напису № 5622, виданого 15 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М., який рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 жовтня 2019 року визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Від третьої особи у справі пояснення на позов також не надходили. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. 17 липня 2020 року позовна заява надійшла до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області. 27 липня 2020 року матеріали справи ухвалою суду передано до Печерського районного суду м. Києва, на підставі частини дванадцятої статті 28 ЦПК України. 21 серпня 2020 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва відкрито провадження у цивільній справі, для розгляду справи у спрощеному порядку без виклику сторін та учасників справи у судове засідання. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. ІІІ. Фактичні обставини справи. Сторонами укладено договір б/н від 13 квітня 2010 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 15 жовтня 2015 року відповідач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. із заявою про вчинення виконавчого напису. Відповідно до виписки з рахунку боржника, заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 31 серпня 2010 року становить суму 30 425, 82 грн, з яких заборгованість за кредитом - 6 322, 09 грн, заборгованість за процентами - 20 002, 27 грн, пеня та комісія - 2 176, 42 грн, штраф (процентна складова) - 1 425, 04 грн та штраф (фіксована частина) - 500, 00 грн. 15 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5622, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 13 квітня 2010 року у сумі 29 925, 82 грн, з яких заборгованість за кредитом - 6 322, 09 грн, заборгованість за процентами - 20 002, 27 грн, пеня та комісія - 2 176 ,42 грн, штраф - 1 425, 04 грн. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 жовтня 2019 року у справі № 285/2724/19, яке набрало законної сили 26 листопада 2019 року, визнано виконавчий напис, вчинений 15 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. і зареєстрований в реєстрі за № 5622, таким, що не підлягає виконанню. Згідно з відомостями листа № 38055 від 27 травня 2020 року Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), за період з 25 жовтня 2018 року по 11 грудня 2019 року було стягнено із заробітної плати [PERSON] боргу у сумі 26 594, 18 грн /а. с. 9/. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За частиною другою вказаної статті Кодексу, положення глави 82 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. У відповідності до частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і тому підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий у розмірі 840, 80 грн, підлягають стягненню з відповідача в дохід Держави, оскільки позивач на підставі пункту 13 частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви до суду. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved