Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Міжрегіональний центр професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів на утримання майна. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.07.2014 між позивачем та [PERSON] (прізвище після укладання шлюбу - [PERSON] ) був укладений договір найму житлового приміщення з фонду житла для тимчасового проживання. Згідно з п. 1.1 Договору найму, позивач надає відповідачу та членам її сім`ї у тимчасове користування житло на строк до 14.07.2015 ізольовану кімнату та частину житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 28,9 кв.м. Відповідно до пункту 1.3.3 Договору найму наймач зобов`язується у встановлені терміни кожного місяця своєчасно вносити плату за використання житла, комунальні та інші послуги, економно використовувати воду, газ, електричну і теплову енергію. Гуртожиток знаходиться в оперативному управлінні Міжрегіонального центру професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, власником є держава Україна в особі Міністерства освіти України. Виконуючи функції управителя, позивач обслуговує гуртожиток та здійснює оплату спожитих ним комунальних послуг. У період з 01.09.2016 по 31.01.2021 відповідач оплату житлово-комунальних послуг не здійснювала, тому станом на 31.01.2021 за нею утворилась заборгованість в розмірі 30326,73 грн, яка складається з: боргу за послуги теплопостачання в сумі 24488,19 грн; боргу за послуги водопостачання в сумі 666,11 грн; боргу за послуги водовідведення в сумі 1280,53 грн, боргу за послуги з вивозу відходів в сумі 339,22 грн, боргу за плату за житло в сумі 3552,68 грн. Пільгами по сплаті відповідач не користується, від їх сплати не звільнена. За таких обставин, просить суд: стягнути з відповідача на свою користь кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги з утримання житлового приміщення, за адресою: [ADDRESS] , в розмірі 30326,73 грн. Представник позивача, який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, не використав наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про день та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомила. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та, враховуючи що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до норм ст.ст. 280-281 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 14.07.2014 між позивачем та [PERSON] (прізвище після укладання шлюбу - [PERSON] ) був укладений договір найму житлового приміщення з фонду житла для тимчасового проживання. Згідно з п. 1.1 Договору найму, позивач надає відповідачу та членам її сім`ї у тимчасове користування житло на строк до 14.07.2015 ізольовану кімнату та частину житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 28,9 кв.м. Відповідно до пункту 1.3.3 Договору найму наймач зобов`язується у встановлені терміни кожного місяця своєчасно вносити плату за використання житла, комунальні та інші послуги, економно використовувати воду, газ, електричну і теплову енергію. Слід зазначити, що пунктом 10 статті 18 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04 вересня 2008 року №500-VI встановлення плати за проживання у гуртожитку та за участь в утриманні місць загального користування та прибудинкової території віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування незалежно від виду жилої площі у гуртожитку (яка перебуває у відособленому користуванні або ліжко-місце). Експлуатацію гуртожитку здійснює житлово-експлуатаційна організація, а за її відсутності підприємство, установа, організація, у віданні якого перебуває гуртожиток, відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76. Гуртожиток знаходиться в оперативному управлінні Міжрегіонального центру професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, власником є держава Україна в особі Міністерства освіти України. Виконуючи функції управителя, позивач обслуговує гуртожиток та здійснює оплату спожитих ним комунальних послуг. У період з 01.09.2016 по 31.01.2021 відповідач оплату житлово-комунальних послуг не здійснювала, тому станом на 31.01.2021 за нею утворилась заборгованість в розмірі 30326,73 грн, яка складається з: боргу за послуги теплопостачання в сумі 24488,19 грн; боргу за послуги водопостачання в сумі 666,11 грн; боргу за послуги водовідведення в сумі 1280,53 грн, боргу за послуги з вивозу відходів в сумі 339,22 грн, боргу за плату за житло в сумі 3552,68 грн. Пільгами по сплаті відповідач не користується, від їх сплати не звільнена. Згідно з ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з утримання будинку та прибудинкової території за своїм функціональним призначенням відноситься до житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно абз. 1 п. 11 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою КМУ від 20.06.2018 № 498 (далі - Положення), наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 15 Положення, особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини 1 статті 626 , статті 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач свої зобов`язання по сплаті коштів за надання житлово-комунальних послуг не виконав, у позивача виникло право вимагати стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості обґрунтованим, та таким, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 2270,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved