Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

І. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. [PERSON] та [PERSON] звернулася до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом 30 вересня 2019 року. Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 07 листопада 2019 року. Підготовче провадження у справі закрито 25 листопада 2019 року. Розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі у зв`язку із витребуванням матеріалів спадкових справ, визнанням обов`язковою явки учасників справи до суду тощо. Відповідач [PERSON] у письмовій заяві від 30 жовтня 2019 року і у судовому засіданні 23 березня 2020 року вказала про визнання позову [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`являвся, будь-яких заяв по суті справи не подав. Розгляд справи завершено проголошенням вступної та резолютивної частин рішення 10 червня 2020 року з участю представника позивачів адвоката Сацик Т.Т., державного нотаріуса Куха В.І. ІІ. Стислий виклад позиції позивачів. Позивачі [PERSON] , [PERSON] просятьвизначити їм по 1/3 частки у житловому будинку [ADDRESS] , одночасно скасувавши реєстрацію їх права власності на 1/4 частки вказаного майна. Позовні вимоги умотивовано тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . По його смерті залишилось спадкове нерухоме майно: житловий будинок [ADDRESS] . Спадкоємцями вказаного майна у рівних частках є дружина спадкодавця [PERSON] , та його діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до рішення Любешівського районного суду Волинської області від 02 лютого 2004 року у справі № 5/04, яке набрало законної сили, у порядку виділу присуджено стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у користь [PERSON] по 1585,50 гривень з кожного грошової компенсації за належну частку у спадковому нерухомому майні. [PERSON] померла [INFO] . Позивачі 08 серпня 2016 року отримали свідоцтва про право власності за законом на 1/4 частки у житловому будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] у 2017 році звернувся до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме спадкове майно після смерті своєї матері [PERSON] . Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 21 грудня 2017 року у справі № 162/945/17, яке набрало законної сили, за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частки у житловому будинку [ADDRESS] . Одночасно скасовано реєстрацію права власності на 1/4 частки вказаного майна за [PERSON] , [PERSON] сплатили [PERSON] по 1585,50 гривень компенсації за належну їй частку у спадковому нерухомому майні відповідно до рішення суду. Таким чином, на момент пред`явлення позову власниками спірного нерухомого майна фактично є позивачі [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] . У зв`язку з наведеним вище позивачі [PERSON] , [PERSON] доводять, що частка кожного з них у спірному майні також має становити по 1/3. Позивачі неодноразово звертались до державного нотаріуса з питань оформлення їх права власності, однак отримували відмови. У судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] , їх представник [PERSON] позов підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві. ІІІ. Стислий виклад позиції відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] у письмовій заяві від 30 жовтня 2019 року і у судовому засіданні 23 березня 2020 року вказала про визнання позову [PERSON] IV. Стислий виклад позиції відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] будь-яких заяв по суті справи не подав. V. Пояснення у судовому засіданні представника третьої особи. Державний нотаріус Кух В.І. у судовому засіданні пояснив, що через те, що [PERSON] не зареєстрував право власності на свою частку у спадковому майні неможливо зареєструвати і право власності позивачів [PERSON] , [PERSON] на 1/3 частки у цьому майні. VІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у місті Львів Львівської області. Згідно з свідоцтвами про право на спадщину за законом, які видані 08 серпня 2016 року держаним нотаріусом Кухом В.І., спадкоємцями належного спадкодавцю [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] у рівних частках є його дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , сини [PERSON] , [PERSON] . Згідно з рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 02 лютого 2004 року присуджено стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у користь [PERSON] по 1585,50 гривень з кожного грошової компенсації за належну їй частку у вказаному спадковому нерухомому майні. [PERSON] померла [INFO] у селі Любешівська Воля Любешівського району, що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до рішення Любешівського районного суду Волинської області від 21 грудня 2017 року у справі № 162/945/17 за відповідачем [PERSON] визнано право власності на 1/3 частки у житловому будинку із надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Одночасно скасовано реєстрацію права власності на 1/4 частину вказаного нерухомого майна за [PERSON] . Згідно з розпискою від 21 липня 2019 року [PERSON] підтвердила, що отримала від позивачів по 1585,50 гривень компенсації за належну їй частку у спадковому нерухомому майні відповідно до рішення Любешівського районного суду Волинської області від 02 лютого 2004 року у справі № 5/04. Державний нотаріус Любешівської державної нотаріальної контори Кух В.І. 22 травня 2020 року відмовив позивачам у перереєстрації їх часток з 1/4 на 1/3 у житловому будинку [ADDRESS] . Норми права, які застосував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог. Відповідно до статті 527 Цивільного кодексу Української РСР редакції 1963 року (далі -- ЦК УРСР) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Статтею 529 ЦК УРСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Частиною 2 статті 548 ЦК УРСР визначено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до частин першою, другої статті 319 Цивільного кодексу України редакції 2003 року (далі - ЦК) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майномна власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частинами першою, другою статті 355 ЦК майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною першою статті 356 ЦК визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майнав натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до частин першої-третьої статті 364 ЦК співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майнане допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до абзаців другого, третього частини другої статті 364 ЦК компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 цього Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, зокрема проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Аналізуючи досліджені у суді докази, необхідно констатувати, що [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання їх права власності на частину майна, яке успадкувала [PERSON] і за яке згодом отримала від позивачів грошову компенсацію. Суд звертає увагу, що визначення за позивачами права власності на 1/3 частки у спірному нерухомому майні не впливає на обсяг прав відповідача [PERSON] щодо цього майна. За відповідачем [PERSON] в аналогічний спосіб уже визнано право власності на 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] . Отже, позов підлягає до повного задоволення. VІІІ. Питання розподілу судових витрат. Позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви. Позивач [PERSON] сплатив 768,40 гривень судового збору. У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати. Стороною позивача [PERSON] подано клопотання про покладення на нього судових витрат, що не суперечить положенням частини третьої статті 13 ЦПК. Таким чином, понесені позивачем [PERSON] судові витрати у виді судового збору стягненню з відповідачів не підлягають. Враховуючи наведене,

Outcome: approved