Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 20 травня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачкою було укладено договір. Відповідно до умов договору відповідачка отримала кредит у сумі 500 гривень 00 копійок, у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідачка свої зобов`язання за кредитом виконує не належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредиту, яка до теперішнього часу не погашена і станом на 02 червня 2020 року становить суму в розмірі 13116 гривень 27 копійок, що складається з наступного: сума в розмірі 11069 гривень 28 копійок заборгованість за кредитом, сума в розмірі 946 гривень 22 копійок заборгованість за пенею, сума в розмірі 500 гривень 00 копійок штраф (фіксована частина), сума в розмірі 600 гривень 77 копійок штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 13116 гривень 27 копійок та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2102 гривні 00 копійок. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судове засідання представник позивача не з`явився, разом із позовною заявою представником позивача було подано клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Також представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розміщені на офіційному сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг. Кредитний договір був укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним, при укладенні договору сторонами були обговорені всі істотні умови. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними і допустимими доказами. Також зазначені порядок і формули нарахування відсотків на заборгованість за кредитом, пені та штрафу. Крім того, строк позовної давності позивачем не пропущений, оскільки відповідачка отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а також отримала платіжну картку, яка діє в межах визначеного строку, в зв`язку із чим перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього місяця дії картки. Строк дії перевипущеної картки відповідачки діє до останнього дня 05.2019 року, а позивач звернувся до суду із позовом 05 липня 2020 року, тобто до спливу строку позовної давності. В судове засідання відповідачка не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим ухвалити рішення за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Також представником відповідачки подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги відповідачка не визнає в повному обсязі. В підписаній відповідачкою заяві процентна ставка не зазначена, також у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у виді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, тому відсутні підстави для стягнення цих складових заборгованості. Також, під час укладення договору банк не дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, представником відповідачки подано заяву про застосування позовної давності, в якій зазначено, що позивачем порушено строки звернення до суду з позовом, оскільки анкета-заява була підписана відповідачкою 20 травня 2010 року, а позивач звернувся до суду лише 05 липня 2020 року, тобто із пропуском строку позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та здійснення судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20 травня 2010 року, відповідачка звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних послуг, у зв`язку із чим нею було підписано вказану заяву. В заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг і згодна з його умовами. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору, укладеному з [PERSON] , від 18 червня 2010 року, відповідачка була ознайомлена з фінансовими умовами надання платіжної картки «Кредитка Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми сплати за користування кредитними коштами, що підтверджується її підписом. В довідці зазначені умови користування кредитними коштами, в тому числі: тип картки; тип кредитної лінії; пільговий період (нарахування відсотків здійснюється за ставкою 0,01 % річних) до 55 днів; базова процентна ставка на місяць 2,5 %; розмір щомісячних платежів; строк внесення щомісячних платежів; комісії за зняття кредитних і власних коштів, надання безготівковий платіж, надання інших послуг; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості пеня = пеня 1 (базова процентна ставка за договором / 30 нараховується за кожен день прострочення кредиту) + пеня 2 (1 % від заборгованості, але не менше 30 гривень на місяць, нараховується 1 раз на місяць; за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму в розмірі 50 гривень і більше); штраф при порушенні строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим договором, більше ніж на 30 днів 500 гривень + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій; вартість надання інших банківських послуг за карткою. До вказаних вище заяви та довідки позивачем додано витяг з Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позову, відповідач станом на 02 червня 2020 року має заборгованість в розмірі 13116 гривень 27 копійок, що складається з наступного: сума в розмірі 11069 гривень 28 копійок заборгованість за кредитом, сума в розмірі 946 гривень 22 копійок нарахована пеня, сума в розмірі 500 гривень 00 копійок штраф (фіксована частина), сума в розмірі 600 гривень 77 копійок штраф (процентна складова). Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк», клієнт [PERSON] згідно кредитного договору від 20 травня 2010 року отримала картку № [NUMBER] , зі строком дії до останнього дня 05.2014 року, яка в подальшому неодноразово була перевипущена, 18 лютого 2016 року картка знову була перевипущена і строк її дії складав до останнього дня 05.2019 року. Згідно банківської виписки з карткового рахунку відповідачки, останньою була отримана кредитна картка № [NUMBER] , з якої були здійснені витрати кредитних коштів, а також на вказану картку періодично вносилися грошові кошти на поповнення витраченого кредитного ліміту. ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як було встановлено судом, 20 травня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачкою було укладено кредитний договір, за умовами якого остання шляхом підписання анкети-заяви та довідки про умови кредитування отримала кредит у розмірі 500 гривень 00 копійок, у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, пені за несвоєчасне погашення заборгованості, яка складається з суми пені 1 (базова процентна ставка за договором / 30 нараховується за кожен день прострочення кредиту) та суми пені 2 (1 % від заборгованості, але не менше 30 гривень на місяць, нараховується 1 раз на місяць; за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму в розмірі 50 гривень і більше), а також штрафу при порушенні строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим договором, більше ніж на 30 днів, у розмірі 500 гривень та у розмірі 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Також відповідачка отримала платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. На виконання договору позивач надав відповідачці кредит в сумі, визначеній у договорі, у повному обсязі, видав платіжну картку та відкрив відповідний картковий рахунок, тим самим позивач повністю виконав свої зобов`язання перед відповідачкою за договором. За умовами договору, відповідачка прийняла на себе зобов`язання повернути кредит в термін, встановлений договором, та сплачувати проценти за користування кредитом. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідачки є повернення кредиту та сплата процентів за користування коштами в строк, в розмірі та в валюті, які визначені в договорі. Однак, в порушення умов договору відповідачка не виконала належним чином зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування ним, має прострочену за кредитом заборгованість, що згідно вимог ст. 610 ЦК України є порушенням зобов`язань. При цьому судом не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідачки на те, що в підписаній нею заяві відсутні умови договору щодо процентної ставки та відповідальності у виді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, оскільки такі посилання є безпідставними, необґрунтованими та повністю спростовуються встановленими в ході судового розгляду обставинами. Так, в судовому засіданні було встановлено, що умовами кредитного договору, викладеними у заяві та довідці про умови кредитування, що підписані відповідачкою, передбачено застосування пені та штрафів як виду цивільно-правової відповідальності. Тобто самі такі умови, як вони викладені у підписаних відповідачкою заяві та довідці про умови кредитування, розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними. Разом із цим, позивач, заявляючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), також стягнути пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач посилався на умови кредитного договору та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг. Так, умовами кредитного договору, викладеним у відповідній довідці про умови кредитування, що підписана відповідачкою, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені 1 відбувається за кожний день прострочення і нарахування пені 2 відбувається раз на місяць. У той самий час, згідно умовами кредитного договору, викладеним у той самій довідці про умови кредитування, що підписана відповідачкою, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, тобто за несвоєчасне виконання будь-якого з грошових зобов`язань по даному договору. Тобто, вбачається, що наведеними вище умовами кредитного договору передбачено сплату пені та штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання будь-якого з грошових зобов`язань за цим кредитним договором, що є подвійною відповідальністю боржника. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги положення ст. 549 ЦК України, відповідно до яких штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення несвоєчасне виконання будь-якого з грошових зобов`язань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така ж правова позиція висловлена й у висновках Верховного суду України, викладених у постанові від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003цс15). Отже, за таких обставин суд приходить до висновку про неможливість одночасного стягнення з боржника пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової), а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки штрафів задоволенню не підлягають. Крім того, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у виді анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, що підписана сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Проте, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також з урахуванням вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, відповідно до яких, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. До того ж, відповідачкою не спростовано доводів позивача щодо отримання, використання, а так само і погашення кредитних коштів. При цьому судом не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідачки на пропуск позивачем строку звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки вбачається, що позивачем трирічний строк звернення до суду не пропущено, а тому відсутні підстави для застосування строку позовної давності, виходячи із викладеного далі. Так, положеннями ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому, як було встановлено в ході судового розгляду, відповідачкою було отримано платіжну картку із встановленим кредитним лімітом, ця картка діє в межах визначеного нею строку. В подальшому вказана платіжна картка була перевипущена і відповідачка продовжувала користуватися кредитними коштами. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Така ж правова позиція висловлена й у висновках Верховного Суду України, викладених у постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14). Також судом встановлено, що отримана відповідачем після перевипуску картка мала строк дії до останнього дня 05.2019 року. Зазначена дата є строком погашення кредиту в повному обсязі. Отже, оскільки позивач звернувся до суду із позовом 05 липня 2020 року, тому суд вважає, що ним не пропущено трирічний строк позовної давності. Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідачка порушила умови договору, взяті на себе зобов`язання виконує неналежним чином, тому, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитом в розмірі 11069 гривень 28 копійок та суму пені в розмірі 946 гривень 22 копійок, а у стягненні інших заявлених позивачем сум (штрафи за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань фіксована частина і процентна складова) необхідно відмовити з підстав, зазначених вище. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 12015 гривень 50 копійок, а в іншій частині позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1925 гривень 64 копійок.

Outcome: partial