Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 11 травня 2021 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із позовом до Шумської міської ради Тернопільської області (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, що залишилося після смерті матері - [PERSON] . 2. Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS] . Дане домоволодіння відноситься до соціальної групи колгоспний двір, померла була головою колгоспного двору. Позивач у позові зазначає, що на день смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла, [INFO] , він постійно проживав разом з нею в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданої Шумською міською радою № 3 від 28.12.2020 року. Однак, коли він звернувся у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, йому було відмовлено, оскільки право власності на вказаний будинок було зареєстровано за колгоспним двором та не виділено частки члена колгоспного двору і ним не представлено документів, що підтверджують право власності на Ѕ частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, із рекомендацією звернутися до суду. На підставі викладеного, позивач просить позов задоволити та визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON] . ІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 12 травня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 27 травня 2021 року. 4. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у його відсутність із повним підтриманням та визнанням позовних вимог. Представник відповідача Шумської міської ради у підготовче судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Проти задоволення позовних вимог позивача не заперечують. 5. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 6. [INFO] померла [PERSON] , про що в Книзі реєстрації смертей 31 серпня 2000 року зроблено відповідний актовий запис № 15, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 31 серпня 2000 року Цеценівською сільською радою Шумського району Тернопільської області. 7. На день смерті померлій [PERSON] належало спадкове майно, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS] , що належав колгоспному двору. 8. Як вбачається із свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 14 червня 1989 р., жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] на праві особистої власності виданого на підставі рішення виконкому Шумської районної Ради народних депутатів № 116 від 23.05.1989 р., зареєстровано в Кременецькому БТІ за реєстровим номером 150. 9. Із довідки №1 від 04.01.2020 року виданої Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що станом на 01.07.1990 року, згідно погосподарської книги №4, в колгоспному дворі [ADDRESS] проживали: [PERSON] (голова колгоспного двору), син - [PERSON] (член колгоспного двору). Отже, померлій [PERSON] належить Ѕ частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , яку хоче успадкувати позивач та якому також належить Ѕ частки вищевказаного домоволодіння. 10. Із повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна №227/20 від 17.12.2020 року ФОП [PERSON] вбачається, що станом на 17.12.2020 року змін в плануванні та складі житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не виявлено. 11. Як стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 березня 2001 року відділом РАГС Шумського райуправління юстиції Тернопільської області, позивач [PERSON] , народився [INFO] в с. Цеценівка, Шумського району, Тернопільської області та в графі батьки вказано - [PERSON] та [PERSON] , а/з № 14. 12. Із довідки №3 від 28 грудня 2020 року виданої Шумською міською радою Тернопільської області, вбачається що [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті проживав її син [PERSON] , 1950 р.н. 13. Як вбачається із листа №66/01-16 від 17 квітня 2021 року виданого завідуючою Шумською державною нотаріальною конторою Килимар О.Д. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , поскільки відповідно пп. 4.15 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно на Ѕ частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] відсутній, тому свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на ім`я її спадкоємців видати неможливо. ІV. Оцінка Суду. 14. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. 15. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. 16. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. 17. Правовий статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120 - 126 Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Частиною 1 статті 112 Цивільного кодексу УРСР було передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. 18. Згідно зі ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. 19. За змістом ст. 123 Цивільного кодексу УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. 20. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Таким чином, право на частку у колгоспному дворі, яке було набуто до 15 квітня 1991 року мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. 21. Житловий будинок, розташований в [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року мав статус колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , а членами - [PERSON] , що підтверджується довідкою Шумської міської ради №1 від 04.01.2020 року. Отже кожен з них набув у власність по Ѕ частці вказаного вище житлового будинку. 22 . [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . 23. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. 24. Пунктом 1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правилаЦивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР). 25. Стаття 524 ЦК УРСР визначає, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. 26. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. За свого життя, [PERSON] не складала заповітних розпоряджень, відтак, у даному випадку має місце спадкування за законом. 27. Частиною 1 статті 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. 28. У силу частини 1 статті 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. 29. Частина друга даної статті передбачає, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. 30. Змістом частини 1 статті 549 ЦК УРСР визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено та дослідженими доказами підтверджується те, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , якій належала 1/2 (одна друга) частка житлового будинку розташованого в [ADDRESS] . Позивач фактично вступив у володіння спадковим майном, оскільки проживає у будинку, частку якого хоче спадкувати від матері. Крім того, Ѕ частки вказаного вище житлового будинку належить на праві власності позивачу, оскільки він був членом колгоспного двору станом 01 липня 1990 року. Правовстановлюючий документ, який б підтверджував право власності та державну реєстрацію права власності на належну [PERSON] Ѕ частку вище вказаного житлового будинку відсутній. Можливості відновити її чи виготовити дублікат, без звернення до суду і визнання права власності чинним законодавством України не передбачено. 31. Зі змісту ст. 328 ЦК України слідує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності (ст. 392 ЦК України). 32. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 33. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, права позивача як члена колгоспного двору та як спадкоємця за законом майна померлого члена колишнього колгоспного двору, підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ним права власності на майно. Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають задоволенню у повному обсязі. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 34. Позивачем при подачі позову було сплачено 908 грн. 00 коп. судового збору. У зв`язку з тим, що позивач не заявив вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується. З цих підстав,

Outcome: approved