Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

На адресу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява Свято - Знаменського храму селища Черкаське Слов'янського району Донецької області до Черкаської селищної ради об'єднаної територіальної громади про визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що Свято - Знаменський храм селища Черкаське Слов'янського району Донецької області 10 жовтня 1950 року на підставі договору міни, набув у власність домоволодіння під розміщення молитовного будинку, яке складалось з житлового будинку, літньої кухні, сараю, вбиральні. Договір було укладено та посвідчено державним нотаріусом Красно - Лиманської державної нотаріальної контори, про що було зроблено відповідний запис № 4666. На час укладання договору Позивач мав статус релігійної громади, статус юридичної особи у розумінні ЦК України в редакції від 18.07.1963 року позивач набув у 1991 році внаслідок прийняття закону «Про свободу совісті та релігійні організації». Громадська община, була утворена віруючими села Знаменка Черкаської селищної ради та мала назву - молитовний будинок общини віруючих села Знаменка Черкаської селищної ради. Діяльність громадських общин віруючих не була заборонена законом, факт того, що власником домоволодіння [ADDRESS] є саме Знаменська церква ніким не оспорювався. У 2017 році, під час приведення правовстановлюючих документів у відповідність до вимог чинного законодавства з'ясувалось, що у розпорядженні Відповідача є тільки копія договору міни, тобто фактично відсутній правовстановлюючий документ. Відсутність оригіналу договору міни позбавляє Позивача права внести відомості до реєстру права власності на нерухоме майно. На підставі вищевказаного, Позивач вважає що у нього є підстави для звернення до суду з цим позовом. Просить суд, визнати за Свято - Знаменським храмом селища Черкаське Слов'янського району Донецької області, ЄДРПОУ 35035241, право власності на домоволодіння [ADDRESS], яке складається зі Свято-Знаменського храму - літ. А-1, будівлія хрестилки - літ. Б-1, житлового будинку - В-1, літньої кухні - літ. Г, сарай-погріб - літ. Д, гараж - літ. Е, убиральня - літ. Т, сараї - літ. Ж,З, споруди № 1,2, що розташовані на земельній ділянці площею 1 900 м.кв., яка належить Черкаській селищній раді. Представник позивач - Протоієрей Сергій Кузьменко, який діє на підставі Наказу № 12 від 05 червня 2007 року, виданого єпископом УПЦ (а.с.6), будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з'явився. 26 жовтня 2018 року надав суду Заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити (а.с. 38). Відповідач - Черкаська селищна рада Слов'янського району Донецької області явку свого представника у судове засідання не забезпечила. 25 жовтня 2018 року надав Заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, в якій Черкаська селищна рада Слов'янського району Донецької області проти позовних вимог не заперечує (а.с. 37). Судом на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до Договору міни, посвідченого нотаріусом Красно - Лиманської державної нотаріальної контори Лєпіловою Г.Л., 09 жовтня 1950 року, реєстровий № 4666, молитовному будинку общини віруючих села Знаменка Черкаської селищної ради Слов'янського району було передано у власність домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.22-23). На підставі Постанови від 31 липня 1958 року № 1844 Ради Міністрів УРСР, Слов'янським міським бюро технічної інвентаризації було виготовлено Інвентаризаційну справу (а.с.15-18). За наслідками проведеної інвентаризації було складено акт б/н від 01 березня 1960 року, метою якого було встановлення права володіння домоволодінням [ADDRESS], саме общиною Знаменської православної церкви. Під час обстеження в 1960 році було встановлено, що житловий будинок було переобладнано під молитовний дім (церкву), літню кухню переобладнано під сторожку та побудовано хрестилку (а.с.24-25). Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію статусу релігійної громади від 17 лютого 1997 року № 120 було зареєстровано статут Знаменія Богородичної парафії селища Черкаське Слов'янського району Донецької області, діяльність якої поширюється на територію Черкаської селищної Ради (а.с.10). 23 серпня 2007 року внесені зміни до свідоцтва про державну реєстрацію, видане Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 691162, ідентифікаційний код юридичної особи 35035241(а.с.11). На підставі Рішення Черкаської об'єднаної територіальної громади Слов'янського району Донецької області від 18 грудня 2015 року № 7/1-27 вулиця Чапаєва у смт. Черкаське Слов'янського району Донецької області було перейменовано на вулицю Паркову (а.с.13). Відповідно до Довідки № 3554/02-19 від 27 серпня 2016 року, Свято - Знаменський храм смт. Черкаське Слов'янського району Донецької області знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Із Технічного паспорту № 675 на нежитлову будівлю Свято - Знаменського храму, житлового будинку та господарських будівель та споруд по [ADDRESS], вбачається, що за вищевказаною адресою знаходиться : Свято - Знаменський храм - літ. А-1, будівля хрестилки - літ. Б-1, житловий будинок - В-1, літня кухня - літ. Г, сарай, погріб - літ. Д, гараж - літ. Е, убиральня - літ. Т, сараї - літ. Ж,З, споруди № 1-2 (а.с.26-31). Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Розглядаючи цей спір, суд враховує положення статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (1950 року), про те, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст.317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України, закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У даному випадку Позивач набув право власності на житловий будинок та господарські будівлі та споруди по [ADDRESS], на підставі договору міни, що був нотаріально посвідчений 09 жовтня 1950 року. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, беручи до уваги досліджені у судовому засіданні докази, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Позивач не наполягав на відшкодуванні судових витрат за рахунок Відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved