Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 10 січня 2020 року [PERSON] , звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що згідно Державного акту на право власності, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010929700789, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд, загальною площею 0,0509 га, кадастровий номер 2610600000:11:003:0074, що находиться в [ADDRESS] , належить [PERSON] та йому, [PERSON] , на праві власності по Ѕ частині. 07 березня 2013 р. між ним, [PERSON] та [PERSON] , укладено попередній договір № 01-07 з умовою укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу Ѕ частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно даного договору [PERSON] погодилась продати, а він, [PERSON] , купити дану земельну ділянку. 15 березня 2013р. між ними підписано акт прийому-передачі земельної ділянки. [PERSON] передала йому оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку. Таким чином він прийняв у власність дану земельну. Позивачка отримала першу оплату за землю в сумі 5000 доларів США, що підтверджується її розпискою від 07 березня 2013 року. Згодом була оплачена решта суми в еквіваленті 7600 доларів США, що підтверджується розпискою від 15 липня 2013 р. В розписках зазначено, що відповідачка отримала від нього грошові кошти в рахунок продажу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Враховуючи наведене, вважає, що між ними було досягнуто домовленостей щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу, зокрема визначено предмет і ціну договору, з умовою подальшого посвідчення за місцем складання в нотаріальній конторі, а тому між ними відбулося повне виконання умов угоди, що виразилося в передачі земельної ділянки та в оплаті ним її вартості, що підтверджується доданими доказами. Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. З моменту укладення попереднього договору, до цього часу, відповідач без поважних на те причин ухиляється від явки до нотаріуса для наступного посвідчення договору купівлі-продажу, хоча жодних обмежень для цього не має. Він неодноразово телефонував до неї, через знайомих передавав повідомлення про виконання нею обов`язку щодо нотаріального посвідчення договору, однак, відповідач спершу посилалась на відсутність коштів для проведення опалти, пов`язаної з нотаріальним посвідченням основного договору. 21.11.2019 р. він письмово повідомив відповідачку про можливість взяти на себе зобов`язання щодо проведення оплати витрат, пов`язаних з нотаріальним посвідченням, що підтверджується долученою квитанцією. Він також звертався до приватного нотаріуса Коломийського МНО Маркелової І.М. з заявою щоб вона направила повідомлення [PERSON] по місцю її проживання про укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки та його нотаріального посвідчення із зазначенням дат та годин явки. Наведене підтверджується поштовим повідомленням та листом приватного нотаріуса Маркелової І.М. Після чого відповідачка перестала відповідати на його дзвінки та спілкуватись з ним, що свідчить про її безповоротне ухилення, а він втратив будь-яку можливість нотаріально посвідчити правочин та здійснити реєстрацію права власності земельної ділянки, яку набув на підставі договору та сплатив за неї кошти. За таких обставин є всі передбачені законом підстави для визнання договору купівлі-продажу дійсним, оскільки ним подано докази того, що відповідачка ухилилась від нотаріального посвідчення спірного договору і що така можливість втрачена. Згідно витягу із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної цілянки від 03 січня 2020р. нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 93033,40 гри. (1/2 частки - 46516,70 грн.). Судовий збір 456,16 грн., але не менше 840,80 грн. В зв`язку з наведеними обставинами, він вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивач [PERSON] подав в судове засідання заяву про підтримання позову та розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. На адресу суду від неї поступила письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Вказала, що вона знаходиться за кордоном. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Коломийського міськрайнного суду від 27.01.2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження по даній справі. Ухвалою Коломийського міськрайнного суду від 04.03.2020 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що згідно державного акту від 23 червня 2009 року, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,0509 га належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності по Ѕ частині (а.с.6). 07 березня 2013 р. між [PERSON] та [PERSON] , укладено попередній договір № 01-07 з умовою укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею що складає 0,02545 га, за адресою : [ADDRESS] (а.с. 11-12). 15 березня 2013р. між сторонами підписано акт прийому-передачі земельної ділянки, в якій [PERSON] передала [PERSON] у приватну власність особи Івано-Франківської області, м. Коломия земельну ділянку площею 0,02545 га, що видана на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку за № 010929700789 та розташована на території [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно до розписки 07 березня 2013 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000 (п`ять тисяч) доларів США за оплату вартості земельної ділянки , яка розташована [ADDRESS] , площею , що складає 0,02545 га. Дана оплата грошових коштів проведена згідно попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки від «07» березня 2013 року № 01-07 (а.с. 15). Згідно до розписки15 липня 2013 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 7600 (сім тисяч шістсот) доларів США за оплату вартості земельної ділянки , яка розташована [ADDRESS] , площею , що складає 0,02545 га. Дана оплата грошових коштів проведена згідно попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки від «07» березня 2013 року № 01-07 (а.с. 16). ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін. Згідно з ч. 1ст. 328 ЦК Україниправо власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В ч. 1 ст. 638 ЦК України вказано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Згідно з ч. 3ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. V.Оцінка суду Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. При вирішенні справи по суті суд приймає до уваги правову позицію, яка викладена в Постанові ВСУ № 6-1288цс17 від 06 вересня 2017 року, згідно якої однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Відповідно до п. 13 Постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року, при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Суд вважає доведеним, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося виконання договору. Вказане підтверджується письмовими доказами, а саме- попереднім договором № 01-07 купівлі-продажу земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею що складає 0,02545 га, за адресою : [ADDRESS] (а.с. 11-12); актом прийому-передачі земельної ділянки від 15 березня 2013 року в якій [PERSON] передала [PERSON] у приватну власність особи Івано-Франківської області, м. Коломия земельну ділянку площею 0,02545 га, що видана на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку за № 010929700789 та розташована на території [ADDRESS] (а.с. 14) та розпискою від 07 березня 2013 року, за якою [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000 (п`ять тисяч) доларів США за оплату вартості земельної ділянки, яка розташована [ADDRESS] , площею , що складає 0,02545 га. (а.с. 15). Також суд вважає, що та обставина, що відповідач проживає за межами України і не планує повертатися в Україну, унеможливлює нотаріальне посвідчення договору. Тому суд доходить висновку, що сторони втратили можливість нотаріально посвідчити договір, а тому його слід визнати дійсним. На підставі ст.. ст. 220, 328, 334, 638, 640, 657 ЦК України,

Outcome: approved