Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. 24 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськ від 29.12.2011 року по справі № 2-999/11 було задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі 172 477,11 грн., судовий збір у розмірі 1 700,00 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Крім суми позики, суд присудив до стягнення втрати від інфляції та 3% річних від простроченої суми на підставі ст. 625 ЦК України. При ухваленні вказаного рішення судом було встановлено, що 09.06.2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договорі позики, відповідно до якого позивач надав [PERSON] , а останній отримав у борг грошові кошти в розмірі 153000,00 грн., надавши на підтвердження укладеного договору позики розписку у простій письмовій формі та взяв на себе зобов`язання повернути грошові кошти в строк до 09.06.2006 року. При цьому, з боку позичальника зобов`язання виконано не було, грошові кошти позикодавцеві повернуті не були. Факт отримання [PERSON] грошових коштів від позичальника підтверджується розпискою, складеною в простій письмовій формі, в якій [PERSON] підтвердив отримання грошових коштів від [PERSON] в розмірі 153 000,00 грн., взяв на себе зобов`язання повернути грошові кошти в строк до 01.01.2009 року. Однак рішення суду не виконано, у зв`язку з чим позивач нарахував відповідачу до сплати за період з 21.09.2017 року по 21.09.2020 року втрати від інфляції в сумі 30906,00 грн. та 3% річних в сумі 13770,00 грн., що разом становить 44676,00 грн. За таких обставин, просить суд стягнути з відповідача вказану суму коштів та провести розподіл судових витрат. ІІ. Процесуальні дії у справі. Дана цивільна справа перебувала у провадженні судді [PERSON] , яка згідно рішення Вищої Ради Правосуддя від 10.11.2020 року № 3064/0/15-20 звільнена з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку. Згідно розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 23 листопада 2020 року №12 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів передано на повторний автоматизований розподіл. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2021 року, вказану справу\~ 29.04.2021 року передано\~ на розгляд судді Руснак А.І. Ухвалою суду від 12 травня 2021 року дану справу суддею Руснак А.І. прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу, які були повернуті до суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою. З метою належного повідомлення відповідача інформація про розгляд справи судом 11 червня 2021 року було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Станом на 12.08.2021 року відзив на позов до суду не подавав. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськ від 29.12.2011 року по справі № 2-999/11 було задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі 172 477,11 грн., судовий збір у розмірі 1 700,00 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.5-6). Крім суми позики, суд присудив до стягнення втрати від інфляції та 3% річних від простроченої суми на підставі ст. 625 ЦК України. При ухваленні вказаного рішення судом було встановлено, що 09.06.2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договорі позики, відповідно до якого позивач надав [PERSON] , а останній отримав у борг грошові кошти в розмірі 153000,00 грн., надавши на підтвердження укладеного договору позики розписку у простій письмовій формі та взяв на себе зобов`язання повернути грошові кошти в строк до 09.06.2006 року. При цьому, з боку позичальника зобов`язання виконано не було, грошові кошти позикодавцеві повернуті не були. Факт отримання [PERSON] грошових коштів від позичальника підтверджується розпискою, складеною в простій письмовій формі, в якій [PERSON] підтвердив отримання грошових коштів від [PERSON] в розмірі 153 000,00 грн., взяв на себе зобов`язання повернути грошові кошти в строк до 01.01.2009 року. ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу. Як вже зазначалось вище, сума основного боргу відповідача за договором позики становить 153000,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідачів 3% річних за період з 21 вересня 2017 року по 21 вересня 2020 року, тобто за останні три роки, що передували зверненню до суду з даним позовом. Таким чином, 3% річних від основної суми боргу за договором позики за період з 21 вересня 2017 року по 21 вересня 2020 року (1097 днів) складає 13 786,04 грн., виходячи з наступного розрахунку: Період розрахунку Кількість днів Сума боргу Відсоткова ставка Відсотки 21.09.2017 - 31.12.2017 102 153000,00 грн. 3% 1 282,68 грн. 01.01.2018 - 31.12.2018 365 153000,00 грн. 3% 4 590,00 грн. 01.01.2019 - 31.12.2019 365 153000,00 грн. 3% 4 590,00 грн. 01.01.2020 - 21.09.2020 265 153000,00 грн. 3% 3 323,36 грн. Разом 1097\~\~ 13 786,04 грн. Проте, відповідачем проведено розрахунок 3% річних від основної суми боргу за договором позики за період з 21 вересня 2017 року по 21 вересня 2020 року (1095 днів) в сумі 13770,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3% річних від основної суми боргу за договором позики за період з 21 вересня 2017 року по 21 вересня 2020 року у розмірі 13770,00 грн. відповідно до розрахунку позивача, задовольнивши таким чином позов в цій частині повністю. \~ Що стосується індексу інфляції, то згідно із Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженою Наказом Держкомстату №265 від 27 липня 2007 року індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Розрахунок індексу інфляції повідомляється Листом Національного банку України, за даними Держкомстату України наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Таким чином, сума індексу інфляції від суми заборгованості за договором позики за період з 21 вересня 2017 року по 21 вересня 2020 року (період розрахунку 01.10.2017 - 21.09.2020 індексу інфляції) становить 30 311,40 грн., виходячи з наступного: сукупний індекс інфляції за весь період = 119,811% (жовтень 2017 року - 101.2%, листопад 2017 року - 100.9%, грудень 2017 року - 101%, січень 2018 року - 101.5%, лютий 2018 року - 100.9%, березень 2018 року - 101.1%, квітень 2018 року - 100.8%, травень 2018 року - 100%, червень 2018 року - 100%, липень 2018 року - 99.3%, серпень 2018 року - 100%, вересень 2018 року - 101.9%, жовтень 2018 року - 101.7%, листопад 2018 року - 101.4%, грудень 2018 року - 100.8%, січень 2019 року - 101%, лютий 2019 року - 100.5%, березень 2019 року - 100.9%, квітень 2019 року - 101%, травень 2019 року - 100.7%, червень 2019 року - 99.5%, липень 2019 року - 99.4%, серпень 2019 року - 99.7%, вересень 2019 року - 100.7%, жовтень 2019 року - 100.7%, листопад 2019 року - 100.1%, грудень 2019 року - 99.8%, січень 2020 року - 100.2%, лютий 2020 року - 99.7%, березень 2020 року - 100.8%, квітень 2020 року - 100.8%, травень 2020 року - 100.3%, червень 2020 року - 100.2%, липень 2020 року - 99.4%, серпень 2020 року - 99.8%, вересень 2020 року - 100.5%). Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути інфляційні втрати від основної суми боргу за договором позики за період з 21 вересня 2017 року по 21 вересня 2020 року у розмірі 30 311,40 грн., а отже позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Відповідачем не спростовано доводів позивача про наявність боргу згідно договору позики від 09.06.2006 року, а також невиконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29.12.2011 року. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 82 ЦПК України). Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з чим з відповідача слід стягнути: 13770,00 грн. - 3% річних від основної суми боргу за договором позики 153000,00 грн. та\~ 30 311,40 грн. - інфляційні втрати від основної суми боргу за договором позики 153000,00 грн., в решті частини позову відмовити. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( 99 %). За таких обставин слід стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір на користь позивача в розмірі 832,40 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial