Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Наприкінці березня 2021 року АТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 11 жовтня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №800002157. За умовами якого ЗАТ «Альфа-Банк» надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 70000 доларів США, які [PERSON] зобов`язалась повернути до 11 жовтня 2022 року, а також сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 11% річних. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором 11 жовтня 2007 року ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] також уклали іпотечний договір №800002157-И. Предметом іпотеки є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що [PERSON] не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, АТ «Альфа-Банк» на підставі договору іпотеки набуло права власності на предмет іпотеки. В подальшому, маючи намір відчужити вказане нерухоме майно, позивачу стало відомо про накладення арешту, зокрема на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МУЮ Київської області від 24 жовтня 2011 року, серія та номер 29401367. Тому, АТ «Альфа-Банк»» не може реалізувати свої права як власника нерухомого майна та реалізувати предмет іпотеки, у зв`язку з наявністю обтяжень предмета іпотеки. У зв`язку з цим просить зняти арешт, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24 жовтня 2011 року ВДВС Бориспільського МРУЮ Київської області в межах виконавчого провадження №29401367. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.25-26). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, у Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області було витребувано належним чином завірену копію постанови про накладення арешту н а майно боржника від 24 жовтня 2011 року, а також було залучено службу у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.35-36). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд постановив ухвалу про розгляд справи в підготовчому засіданні, зважаючи на визнання відповідачем позову. ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Представник позивача [PERSON] підтримала пред`явлений позов та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнала пред`явлений позов та не заперечувала проти його задоволення. Представник Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився та про своє ставлення до пред`явленого позову не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с.48). Представник служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Тютюн Н.О. при вирішенні спору поклалась на розсуд суду. IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 11 жовтня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №800002157. Відповідно до якого ЗАТ «Альфа-Банк» надав [PERSON] кредит у розмірі 70000 доларів США. [PERSON] зобов`язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 11 жовтня 2022 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 11% річних. Для забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір №800002157-И, відповідно до якого предметом іпотеки є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.4-7). Оскільки [PERSON] не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, 31 липня 2019 року АТ «Альфа-Банк» на підставі іпотечного договору набуло права власності на іпотечне майно, саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Водночас, згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що на об`єкт квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт на підставі постанови про арешт нерухомого майна від 24 жовтня 2011 року серія та номер 29401367, видавник ВДВС Бориспільського МРУЮ у Київській області, головний державний виконавець Іванина О.С. (а.с.8-9). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються положеннями Закону України «Про виконавче провадження». V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ст.41\~Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до положення ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до змісту ст.1\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Зокрема, ч.1 ст.33\~Закону України\~«Про іпотеку» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. З аналізу змісту ст.ст.33,36,37,39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.328,335,376,392\~ЦК України вбачається, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Згідно з ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.Відповідно до ч.4 та ч.5 цього Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Матеріали справи не містять доказів звернення АТ «Альфа-Банк» до виконавчої служби з заявою про накладення арешту на усе майно боржника для виконання рішення суду про стягнення боргу. Натомість, встановлено, що АТ «Альфа-Банк» реалізував своє право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації за собою права власності на іпотечне нерухоме майно. Таким чином, на майно АТ «Альфа-Банк» накладено арешт, який перешкоджає вільно володіти та розпоряджатися належним йому майном. З метою з метою усунення обставини, що перешкоджає позивачу вільно та на власний розсуд розпоряджатися своїм нерухомим майном слід зняти арешт з вказаного нерухомого майна. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при пред`явленні позову до суду АТ «Альфа-Банк» сплатив судовий збір у розмірі 2270 гривень (а.с.1). Пред`явлений позов задоволений. Враховуючи, що розгляд справи по суті не здійснювався, суд приходить до висновку, що АТ «Альфа-Банк» необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 1135 гривень, а також стягнути з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» витрати на оплату судового збору у розмірі 1135 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved