Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

КС «Альянс Україна» звернулось до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що 13.10.2008 між КС «Альянс Україна» та [PERSON] був укладений кредитний договір №266-08 кМ. Згідно договору спілка надала відповідачу кредит у сумі 4400 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, строком на 24 фактичних місяців від дати надання позичальнику кредиту. Позичальник не виконала умови договору і, станом на 15 вересня 2014 року заборгованість по договору становить 10868 грн. 43 коп. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між кредитором та [PERSON] 13 жовтня 2008 укладено договір поруки №105-08 пМ. Позичальник та його поручитель взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та плати за користування кредитом не виконали чим порушено умови договору, що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом в якому спілка просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму боргу по договору кредиту. В судове засідання представник позивача не з'явилась. Судом отримано заяву за підписом голови правління КС «Альянс Україна» про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій також зазначено, що позивач підтримує позовні вимоги. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій вона також зазначила, що позовні вимоги вона не визнає (а. с. 41). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Заявила клопотання про застосування наслідків пропуску строків позовної давності до вимог позивача. Пояснила суду, що умови договору кредиту вона виконала в повній мірі, у встановленні строки і, жодних претензій кредитор до неї не мав досить тривалий час. На час розгляду даної справи у неї взагалі відсутні будь-які документи з приводу даного договору, тобто як сам договір так і усі її розрахункові документи. В судовому засіданні також зазначила, що в разі, якщо суд прийде до переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог вона просить суд зменшити розмір нарахованої пені, згідно положень ч.3 ст. 551 ЦК України. Суду пояснила, що в даний час її сім'я має досить скрутне матеріальне становище, оскільки ні вона ні її чоловік не працюють, на їх утриманні є малолітня дитина і, разом з ними проживає її непрацездатний батько, пенсіонер, якому встановлена група інвалідності. Надала суду документи на підтвердження вказаних обставин. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. В ч.1 ст.626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 13 жовтня 2008 року між КС «Альянс Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 266-08 кМ (далі договір кредиту). Відповідно до договору кредиту позичальник отримала кредит в сумі 4400 грн., із сплатою 0.1918% за день плюс один відсоток від суми кредиту, який сплачується позичальником авансово в день отримання кредиту, строком на 24 фактичних місяців від дати надання позичальнику кредиту до 13 жовтня 2010 року, що передбачено п.п.2.1.,1.3.1.договору кредиту. (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Факт виконання кредитором взятих на себе зобов'язань по договору кредиту та факт отримання позичальником кредитних коштів підтверджується, зокрема, видатковим касовим ордером від 13.10.2008 (а.с.7). Відповідно до положень ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною ч.1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п.1.1. кредитного договору відповідач зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах визначених цим договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, зокрема, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно п.п.3.1.,3.2. плата за користування кредитом (проценти) становить 0.1918% за день плюс один відсоток від суми кредиту, який сплачується позичальником авансово в день отримання кредиту. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня надання кредиту. Нарахування процентів за цим договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році (вихідних, святкових та неробочих днів включно). Кількість днів у році приймається за 365 (366) (а.с.4). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1.ст.526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, однак згідно розрахунків позивача, станом на 15 вересня 2014 року по договору кредиту рахується заборгованість в загальному розмірі 10868 грн. 43 коп., а саме: сума неповернутого тіла кредиту за договором - 1499,04 грн., сума процентів за користування кредитом - 3882,90 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання - 5486,49 грн. (а.с.9). Нарахування пені, в разі порушення зобов'язань по договору кредиту позичальником, передбачено п.6.1 договору кредиту (а.с.5). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначаючи, що виконала свої зобов'язання по договору кредиту не надала суду жодних доказів на підтвердження даної обставини. Вказані вище обставини свідчать про той факт, що [PERSON] отримала на підставі кредитного договору № 266-08 кМ від 13 жовтня 2008 року кредитні кошти в розмірі 4400 грн., зі сплатою 0,1918% за день плюс один відсоток від суми кредиту, який сплачується позичальником авансовано в день отримання кредиту, з поверненням кредиту та процентів до 13.10.2010. Взяті на себе зобов'язання за договором позичальник належним чином не виконала. Станом на 15.09.2014 по договору кредиту рахується борг, який підлягає стягненню. Щодо клопотання відповідача [PERSON] про застосування наслідків пропуску строку позовної давності то суд вважає, що таке клопотання не підлягає задоволенню, враховуючи таке. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як слідує з п.9.5 кредитного договору, сторони погодили, що до правовідносин пов'язаних з укладанням та виконанням цього договору застосовується строк позовної давності тривалістю у п'ять років (а.с.46). Враховуючи положення ст. 259 ЦК України та положення п.9.5 кредитного договору позовні вимоги пред'явленні до суду в межах строку позовної давності обумовленої сторонами договору, в зв'язку з чим відсутні підстави для відмови в задоволенні таких вимог на підставі положень ст. 257 ЦК України. Щодо вимог до поручителя то суд вважає, що такі вимоги слід залишити без задоволення, враховуючи таке. Суд встановив, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 13.10.2008 між спілкою та [PERSON] укладено договір поруки №105-08 пМ, згідно якого поручитель взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями [PERSON], що випливають із договору кредиту (а.с.6). Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором. Згідно частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строк дії поруки, а тому до правовідносин, що виникли між кредитором та поручителем застосовуються норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні спору суд не бере до уваги положення п.4.1. договору поруки в якому вказано, що договір діє до повного виконання сторонами його умов, оскільки така умова не може вважатись встановленим сторонами строком дії поруки, оскільки вона не відповідає вимогам частини першої статті 251 та частини першої статті 252 ЦК України. Так, відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Така правова позиція Верховного Суду України зазначена в постанові №6-78цс12 від 18.07.2012. В кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко зазначений, а саме до 13 жовтня 2010 року. Таким чином, враховуючи те, що строк виконання основного зобов'язання встановлювався до 13.10.2010, кредитор мав право на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя до 13.04.2011, включно, згідно ч.4 ст. 559 ЦК України. Суд, враховуючи те, що всупереч частині четвертій статті 559 ЦК України кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимог до поручителя, право кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя є припиненим, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог до поручителя. Така правова позиція Верховного Суду України зазначена в постанові №6-170цс13 від 17.09.2014. Ухвалюючи рішення про стягнення боргу по договору кредиту з відповідача [PERSON] на користь позивача суд враховуючи відповідну заяву відповідача та доводи, якими вона обґрунтовувала такі доводи, вважає необхідним застосування положень ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшення розміру нарахованої пені до розміру пропорційного сумі невиконаного основного зобов'язання щодо повернення тіла кредиту, а саме до 1499,04 грн. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що вона та її чоловік не мають роботи. У них на утриманні є малолітня дитина, яка навчається. Крім того, з відповідачем проживає її непрацездатний батько пенсіонер, який отримав групу інвалідності. З матеріалів справи слідує, що відповідач [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER]. Ні відповідач [PERSON] ні її чоловік [PERSON] не працевлаштовані. Дану обставину відповідач підтвердила записами відповідних двох трудових книжок, оригінали яких знаходяться у неї. Подружжя має малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Тобто дитина шкільного віку. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER]. Згідно довідки про склад сім'ї від 23.12.2014 разом з [PERSON] проживає [PERSON], [INFO], який є її батьком. Він є пенсіонером та інвалідом 3 групи загального захворювання. Дані обставини також підтверджуються свідоцтвом про народження відповідача та пенсійним посвідченням її батька. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в ухвалі від 4 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), ч. 3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови наявності обставин, які мають істотне значення. Вказані вище письмові докази свідчать про дійсний скрутний матеріальний стан відповідача, а відтак для забезпечення дії принципу розумності та справедливості суд не може залишити поза увагою дану обставину. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial