Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

І. Зміст вимог та заперечень учасників справи. Представник позивача - адвокат Андрусенко І.Я., звернувшись до суду з позовом в інтересах [PERSON] просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька пазивача - [PERSON] , який помер [INFO] . Вимоги представника позивача мотивовані тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] після смерті якої залишилось спадкове майно до якого входить: - земельна ділянка площею 0,59 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №642398. Вказану спадщину прийняв чоловік спадкодавця - [PERSON] , оскільки проживав із спадкодавцем на час її смерті та відносився до спадкоємців за законом першої черги. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] після смерті якого залишилось спадкове майно до якого входить: - земельна ділянка площею 0,59 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №642398; - земельна ділянка площею 0,59 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №642418. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги так як була дочкою спадкодавця. Однак після звернення до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав їй було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що вказаний строк пропущено нею з поважних причин, так як тривалий час перебувала за кордоном та через значну відстань між місцем постійного проживання і місцем знаходження спадкового майна не могла подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі. 20.08.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. ІІІ. Позиції сторін. У зв`язку з виникненням труднощів для реалізації подальших прав позивача для оформлення документів щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , представник позивача просить визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви для прийняття спадщини вважаючи причини пропуску строку поважними. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте представник позивача в позовній заяві просить розглядати справу без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач - представник Вістрянської сільської ради в підготовче засідання не з`явився, суду подав відзив на позовну заяву в якому вказав, що позов визнає повністю з підстав зазначених в позовній заяві та просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке. [INFO] в с.Вістря Монастириського району Тернопільської області у віці 62 років померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Вістрянською сільскою радою Монастириського району Тернопільсчько 21.01.2013 року. Ще за життя померлій належала: - земельна ділянка площею 0,59 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №642398, яка міститься в матеріалах справи. Вказану спадщину прийняв чоловік спадкодавця - [PERSON] , оскільки проживав із спадкодавцем на час її смерті та відносився до спадкоємців за законом першої черги. Факт родинних відносин між спадкодавцем - [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] виданого 29.05.1971 року, згідно якого батьками позивача є [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Факт прийняття [PERSON] спадкового майна після смерті [PERSON] підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області 05.08.2020 року за №316 згідно якої встановлено, що [PERSON] є чоловіком [PERSON] та був зареєстрований і проживав разом з нею в будинку [ADDRESS] до дня її смерті. [INFO] в с.Дубівці Тернопільського району Тернопільської області у віці 66 років помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Вістрянською сільскою радою Монастириського району Тернопільсчько 03.03.2016 року. Ще за життя померлому належали: - земельна ділянка площею 0,59 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №642398, яка міститься в матеріалах справи і яку він фактично прийняв в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ; - земельна ділянка площею 0,59 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №642418, яка міститься в матеріалах справи. Судом встановлено, що на вказане спадкове майно претендує позивач по справі - [PERSON] . Факт родинних відносин між спадкодавцем - [PERSON] та [PERSON] підтверджується: -свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] виданого 29.05.1971 року, згідно якого батьками позивача є [PERSON] - батько та [PERSON] - мати; -свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] згідно якого [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Отже, виходячи з вищевказаного, судом встановлено, що [PERSON] , є дочкою спадкодавця [PERSON] , а тому позивач має право на спадкове майно яке залишилося після смерті [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом. У той же час, листом нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Головного Територіального управління юстиції у Тернопільській області Войташека В.І. від 18.08.2020 року № 357/01-16 позивачу відмовлено у можливості оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки відсутній факт прийняття спадщини у встановленому законом порядку, а саме у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України та рекомендовано звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. V. Джерела права й акти їх застосування. Даючи оцінку спірним правовідносинам суд, виходить із такого. Приписами ст. 129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч. 1 ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України). Для спадкоємців, перелічених в ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України строк для здійснення права на прийняття спадщини не встановлений. Отже такі спадкоємці набувають спадщину в силу закону, а саме, якщо протягом встановленого строку для прийняття спадщини зазначені спадкоємці не відмовилися від спадщини, то спадщина вважається прийнятою. Якщо спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем то у відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строк для здійснення права на прийняття спадщини. Якщо така особа, якій належало право подати заяву про прийняття спадщини, не вчинила цієї дії, то спадщина вважається не прийнятою. Прийняття або не прийняття спадщини - це право, а не обов`язок спадкоємця. Отже, установлені в ст. 1270 ЦК України строки для прийняття спадщини мають значення як для прийняття спадщини так і для відмови від неї чи її неприйняття. Початок перебігу строку прийняття спадщини, відмови від неї чи її неприйняття починається з часу, коли спадкоємець набуває свого суб`єктивного права на спадкування. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] на час відкриття спадщини постійно не проживала із спадкодавцем [PERSON] , до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у строк визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України не зверталася. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як свідчить тлумачення ч. 3 ст. 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкодавця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (Постанова Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17). Отже аналіз вищевказаних положень цивільного законодавства дає підстави для висновку, що порядок прийняття спадщини є жорстким та імперативним, пропуск строку тягне за собою втрату права на спадкування, а надання додаткового строку має розглядатися як виключний порядок поновлення прав того спадкоємця, який дійсно не мав можливості прийняти спадщину. Таким чином, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Суд визначає в межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (стаття 11 ЦПК України). Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Отже, як встановлено, [PERSON] після смерті [PERSON] перебувала в складних умовах праці, які пов`язані з тривалими закордонними відрядженнями, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця [PERSON] (м.Тернопіль) і місцем знаходження спадкового майна (с.Вістря Монастириського району Тернопільської області), не дало об`єктивної можливості позивачу для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому суд дійшов висновку, що вищевказані обставини пропуску строку для прийняття спадищини є поважними причинами для встановлення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. Окрім зазначеного, судом встановлено, що на вищевказане спадкове майно претендує [PERSON] (Справа №603/486/20 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини), проте знаючи про вимоги позивача [PERSON] , так як по даних справах представником позивачів є одна і та ж особа - адвокат Андрусенко І.Я., претензій щодо поданого позову не заявляла, відумерлою спадщина не визнавалась. Крім того, Вістрянськаа сільська рада позов визнала. Наведені норми матеріального права та фактичні обставини справи, у їх сукупності, дають підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved