Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ), від імені якого діє представник за довіреністю, предявило дійсний позов, в якому просив стягнути з відповідача понесені витрати у розмірі 24\~246,21 грн, витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн, а також витрати на аварійного комісара в сумі 1320,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 20.08.2014 року у м.Києві відповідач керував автомобілем ЗАЗ, державний номер [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції дорожнього руху, через що сталася ДТП, внаслідок якої отримали пошкодження автомобілі Хонда , державний номер [NUMBER], який належить [PERSON]П та «Mitsubishi», державний номер [NUMBER], який належить [PERSON] Договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] не мав, його вина у скоєнні ДТП підтверджується постановою Шевченківського районного суду м.Києва. Відповідно до звітів про оцінку автомобіля, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу автомобіля «Mitsubishi» складає 13\~156,15 грн, а вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу автомобіля «Honda» становить 15\~939,30 грн. Зазначена шкода не була відшкодована винуватцем ДТП потерпілим особам у звязку з чим вони звернулись до МТСБУ із заявами про відшкодування завданої шкоди. В зв'язку з настанням події, передбаченої ст.41 п.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем виплачено відшкодування [PERSON] в розмірі 10\~963,46 грн та [PERSON] в розмірі 13\~282,75 грн. Позивач звернувся до відповідача із проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але сума відшкодування сплачена не була, що змусило позивача звернутися із позовом до суду, у зв,язку з цим він просить суд стягнути понесені ним витрати в сумі 24246,21 гривень з відповідача в порядку регресу, а також стягнути з нього витрати на правову допомогу та витрати на аварійного комісара. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив задовольнити позовні вимоги в\~ повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик в газеті «Урядовий курєр», а також шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області ( 03.10.2016 р., на 10.10.2016 р., на 31.10.2016 р., на 18.11.2016 р). Причини неявки суду\~ не повідомив. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом\~ винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Судом встановлено наступне. Відповідно до копії постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 22.09.2014 року [PERSON] 20.08.2014 року о 12-40 годині керуючи автомобілем [NUMBER] по бул.Т.Шевченка у м. Києві не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Хонда» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], чим було завдано матеріальних збитків всім транспортним засобам. [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.9-11). 07.10.2014 року та 14.10.2014 року [PERSON] і [PERSON] звернулись до МТСБУ із заявами про відшкодування оціненої шкоди в результаті ДТП, а також надали поліси обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.5-8). Як вбачається зі звіту №686 від 03.09.2014 року про оцінку автомобіля Honda Accordі, номерний знак [NUMBER], замовником якого виступило МТСБУ, вартість відновлювального ремонту завданого власнику автомобіля Honda Accord 2.4і складає 15\~939,30 грн (а.с.23-28). Відповідно до звіту №688 від 03.09.2014 року про оцінку автомобіля Mitsubishi Lancer 1.6і, номерний знак [NUMBER], замовником якого також виступило МТСБУ, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля складає 13\~156,15 грн (а.с.32-37). Позивачем було відшкодовано [PERSON] та [PERSON] вартість матеріального збитку на ремонт автомобіля, що підтверджується копіями наказів МТСБУ від 21.10.2014 року №5383 та від 28.10.2014 року №5520, а також платіжними дорученнями №7843 від 21.10.2014 року на суму 10\~963,46 грн та №1/24279 від 29.10.2014 року на суму 13\~282,75 грн (а.с.15-18). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.41.1\~ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно\~ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБУ відшкодовує шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2\~ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право вимагати в порядку регресу з власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1\~ст. 13 цього Закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Внаслідок викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та наявні всі підстави для задоволення позову із стягненням на користь позивача з відповідача суми в розмірі 24246,21 гривень., виплаченого страхового відшкодування. При цьому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про стягнення витрат на залучення аварійного комісара, оскільки стягнення витрат на послуги аварійного комісара не передбачено чинним законодавством, так як ці витрати не віднесені до фактичних витрат, що були сплачені потерпілим, а є наслідком виконаних робіт за дорученням МТСБУ . Умови та порядок провадження діяльності аварійних комісарів, які з'ясовують причини настання страхового випадку та визначають розмір збитків визначені Типовим положенням про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України №8 від 05 січня 1998 року, відповідно до ст. ст. 2, 5 якого аварійний комісар - особа, яка з'ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Нацкомфінпослуг та діяльність аварійного комісара щодо з'ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків провадиться на підставі договору із страховиком. Відповідно до ст.ст. 16, 17 зазначеного Типового положення на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. За вимогами п.п. 18, 19, 20 Типового положення аварійний комісар, який складає аварійний сертифікат, несе персональну відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у ньому і такий сертифікат підписується аварійним комісаром, що з'ясував обставини і причини настання страхового випадку, і завіряється штампом. Аварійний сертифікат складається у двох примірниках, один з яких видається страховику (страхувальнику), а другий зберігається в аварійного комісара. Матеріали справи не містять аварійного сертифікату, складеного відповідно до зазначеного положення, а містять звіти про оцінку автомобілів та акти виконаних робіт , внаслідок чого підстав для стягнення витрат на залучення аварійного комісара суд не вбачає. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України з урахуванням задоволених майнових вимог позивача судові витрати в розмірі 1378,00 гривень,плата яких підтверджена наявним в матеріалах справи платіжним дорученням ( а.с. 2). Щодо стягнення судових витрат на правову допомогу в розмірі 2000, 00 гривень, які позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суд зазначає наступне. У відповідності до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно зі статтею 79 ЦПК України до судових витрат належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Позивачем не надано документ, який би підтверджував понесені ним такі судові витрати, як витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 гривень., а тому відсутні підстави для їх стягнення. На підставі ст. 1191 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 22, 38,41 ЗУ « Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.2004 року № 1961-IV , ст.ст. 2-5, 16-20 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №8 від 05 січня 1998 року,

Outcome: partial