Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем 08.10.1988 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, актовий запис за №31. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08.10.1988 року. Від шлюбу він та відповідач неповнолітніх дітей не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, що стало причиною припинення шлюбних відносин. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе, суперечить його інтересам, так як він проживає з іншою жінкою та має намір створити іншу сім`ю, спільного господарства він та відповідач не ведуть, шлюб існує формально. На примирення з відповідачем він не згодний. Розірвати шлюб в позасудовому порядку через органи ДРАЦСу відповідач не бажає. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб з відповідачем розірвати, оскільки має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, за час, що надався судом для примирення не приймав заходів до примирення, так як має іншу сім`ю, де бажає узаконити сімейні відносини (а.с.28). 2. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] не скористалася своїм правом заперечувати щодо позову і відзив на позов [PERSON] до неї про розірвання шлюбу із викладенням своїх заперечень до суду не подавала. 25.10.2019 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить відновити підготовче провадження, розгляд справи проводити у її відсутності, а також зазначила, що не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем, оскільки за наданий для примирення строк з [PERSON] не помирилася (а.с.25). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Позивач [PERSON] \~згідно з\~п.2\~прохальної частини\~позовної заяви\~просить розгляд\~справи проводити\~у його\~відсутності (а.с.2). 13.11.2019 року позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає (а.с.28). 2. Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заперечень щодо розірвання шлюбу з [PERSON] не має, за час наданий судом для примирення, з позивачем не помирилася (а.с.25). ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 24.06.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в порядку загального позовного провадження, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 12.07.2019 року (а.с.13). 2. В підготовчому судовому засіданні 12.07.2019 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] та надано строк для примирення з позивачем у чотири місяці, провадження у справі зупинено на час, наданий судом для примирення подружжя, підготовче судове засідання призначено на 13.11.2019 року, про що винесено ухвалу (а.с.20-21). 3. Відповідно до ухвали суду від 13.11.2019 року поновлено провадження у цивільній справі та продовжено підготовче засідання (а.с.29). 4. В підготовче судове засідання для розгляду справи по суті сторони не прибули, заявили про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у їх відсутності, при цьому відповідач заявив про визнання позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, немає. 5. Також, враховуючи, що сторони не прибули в підготовче судове засідання і заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у підготовчому судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.10.1988 року, що підтверджується повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.5-6), повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). 15.12.2009 року позивач змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується повторним свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] (а.с.7). Вказані відомості про зміну імені внесені до актового запису про шлюб 15.12.2009 року, де прізвище нареченого із « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », що підтверджується повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.5-6). 15.12.2011 року позивач змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується повторним свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] (а.с.8). Відомості до актового запису про шлюб про зміну прізвища із « [PERSON] » на « [PERSON] » не вносилися, що підтверджується повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.5-6). Таким чином, у актовому записі про шлюб сторін прізвище нареченого зазначене як « [PERSON] », а прізвище нареченої як « [PERSON] ». Від шлюбу позивач та відповідач неповнолітніх дітей не мають. Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви та заяви позивача до суду (а.с.2, 28). Також,\~судом встановлено,\~що причиною\~розладу в\~сім`ї\~стали різні\~характери та\~різні погляди\~сторін на\~сімейне життя,\~внаслідок чого\~виникали конфлікти,\~які призвели\~до фактичного\~припинення шлюбних\~відносин. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як однією сім`єю сторони не проживають, позивач створив іншу сім`ю, в якій бажає узаконити відносини, що вбачається із позовної заяви та заяви відповідача до суду (а.с.2, 28). Наданий судом строк для примирення не покращив стосунків подружжя. За час, наданий судом для примирення подружжя, сторони не помирилися. Крім того, суд, при вивченні і оцінці мотивів розлучення та фактичних взаємин подружжя, не вбачає підстав для повторного вжиття заходів до примирення подружжя. Тому, у суду склалася переконаність, що є достатні підстави для розірвання шлюбу. Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує його особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. VІ. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved