Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Мирноградської міської ради про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку і в обґрунтування позову зазначив, що на підставі договору дарування від 03.09.1991 року він є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] Власником іншої 1/2 частини будинку є його мати - [PERSON], яка володіє своєю частиною на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 15.09.2008 року. Оригінал договору дарування на частину будинку від 03.09.1991 року позивачем втрачено. На його звернення до Донецького обласного державного нотаріального архіву йому було повідомлено, що оригінал договору не зберігся, оскільки залишився в архівосховищі на окупованій території України. Дана обставина перешкоджає позивачу на законних підставах володіти своєю частиною будинку, інший порядок, ніж судовий, для визнання права власності, відсутній. Просив визнати за ним право власності за 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Сторони, їх представника та третя особа до судового засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позивач та його представник на задоволенні позовних вимог наполягали, третя особа просила позов задовольнити, відповідач не заперечував проти задоволення позову. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з'явилися до суду. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 15.11.2018 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, призначене судове засідання на 13.00 год. 10.12.2018 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що згідно з даними КП «Бюро технічної інвернтарізації», наданими станом на 02.10.2018 року, 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого Димитровською державною нотаріальною конторою 03.09.1991 року за реєстровим № 2560 належить [PERSON]; 1/2 частина даного будинку на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 15.09.2008 року належить [PERSON] (а.с. 8, 9-10). Згідно з технічним паспортом, загальна площа будинку за адресою: [ADDRESS] складає 55,9 м2, у тому числі житлова - 30,8 м2, господарські споруди розташовані на території домоводіння : Пг1 - погріб, Б1 - літня кухня, б1 - тамбур, б11 - тамбур, В1 - сарай, Е1 - сарай, Ж1 - сарай, З1 - сарай, И1 - сарай, К1 - душ, Г1 - вбиральня, №1 - огорожа, №2 - ворота, І - водогін, ІІ - вимощення (а.с. 12-14). Згідно з інформацією наданою на запит [PERSON], Донецький обласний державний нотаріальний архів не має можливості надати дублікат договору дарування від 03.09.1991 року, оскільки всі документи, прийняті на зберігання в архів залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м.Донецьку, доступ до яких відсутній (а.с. 15). V. Оцінка суду. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.2 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності в разі, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. У зазначеній нормі передбачено, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Проаналізувавши докази у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача про визнання за ним права власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] підлягають задоволенню, оскільки оригінал правовстановлюючого документу втрачений, можливість отримати його дублікат відсутня. На підставі ст.41 Конституції України, ст. 392 ЦК України,

Outcome: approved