Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Кредитна спілка «Спільна справа» звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 10605 гривень 52 копійки, вказавши, що 09 листопада 2012 року між кредитною спілкою «Спільна справа» в особі голови правління [PERSON] та [PERSON] було укладено кредитний договір №296-11/2012І. Згідно кредитного договору [PERSON] отримала кредит в розмірі 4750 гривень під 46 відсотків річних, строком на 12 місяців, тобто до 09 листопада 2013 року. В забезпечення виконання кредитного договору №296-11/2012І від 9 листопада 2012 року було укладено договір поруки №296-11/2012А від 09 листопада 2012 року з [PERSON] та договір поруки №296-11/2012Б від 09 листопада 2012 року з [PERSON]. Згідно п. 2.1 вказаних договорів, в разі невиконання боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором на рівні з боржником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, передбачених кредитним договором. У відповідності до п.2.1.2 кредитного договору, у випадку створення простроченої заборгованості більше ніж за один місяць по сплаті основної суми кредиту та/або відсотків по кредиту має право достроково повністю стягнути заборгованість за договором відсотки за користуванням кредиту за весь термін, передбачений п.1.4 договору та достроково розірвати договір. Загальна сума заборгованості станом на 27.05.2013 року складала 6090 гривень 37 копійок. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 вересня 2013 року стягнуто з відповідачів у солідарному порядку борг в сумі 6090 гривень 37 копійок. Відповідне рішення суду відповідачами не виконано. У звязку з цим кредитна спілка змушена була звернутися до виконавчої служби для примусового виконання рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 625, ч.1 ст. 1049 та ч.1 ст. 1050 ЦК України та з урахуванням рекомендацій Верховного Суду України №62-97 від 03.04.1997 року відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ у звязку з інфляцією за період з вересня 2013 року по травень 2015 року індекс якої становить 176,9% - інфляційні витрати щодо заборгованості, стягнення якої задоволено рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 вересня 2013 року (із врахуванням зменшення розміру боргу у звязку з відрахуваннями з пенсії [PERSON], які почали надходить з 19.11.2014 року становлять 4158,93 гривень. Також рішенням кредитного комітету «Спільна справа» у відповідності до п. 8.2 кредитного договору від 09 листопада 2012 року за прострочення по сплаті боргу та недотримання графіка проплати до позичальника було застосовано штраф у розмірі 10% від суми наданого кредиту за кожен випадок прострочення з дати подачі позовної заяви до суду по планову дату закриття договору, тобто з травня 2013 року по листопад 2013 року штраф становить 3325 гривень, від суми отриманого кредиту за кожен випадок прострочення. Крім того за відповідачами з 27 травня 2013 року по 30 червня 2015 року склалася сума заборгованості у вигляді не виплачених процентів, штрафних санкцій та інфляційних витрат щодо заборгованості в розмірі 10605 гривень 52 копійки. В судовому засіданні представник позивача збільшив позовні вимоги збільшив та просить стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 11180 гривень 10 копійок, з яких відсотки 3476 гривень 01 копійка; інфляційні втрати 4379 гривень та штраф 3325 гривень. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, крім того заявив клопотання про застосування строку позовної давності Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що 09 листопада 2012 року між кредитною спілкою «Спільна справа» в особі голови правління [PERSON] та [PERSON] було укладено кредитний договір №296-11/2012І. Згідно кредитного договору [PERSON] отримала кредит в розмірі 4750 гривень під 46 відсотків річних, строком на 12 місяців, тобто до 09 листопада 2013 року. В забезпечення виконання кредитного договору №296-11/2012І від 9 листопада 2012 року було укладено договір поруки №296-11/2012А від 09 листопада 2012 року з [PERSON] та договір поруки №296-11/2012Б від 09 листопада 2012 року з [PERSON]. Згідно п. 2.1 вказаних договорів, в разі невиконання боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором на рівні з боржником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, передбачених кредитним договором. У відповідності до п.2.1.2 кредитного договору, у випадку створення простроченої заборгованості більше ніж за один місяць по сплаті основної суми кредиту та/або відсотків по кредиту має право достроково повністю стягнути заборгованість за договором відсотки за користуванням кредиту за весь термін, передбачений п.1.4 договору та достроково розірвати договір. Загальна сума заборгованості станом на 27.05.2013 року складала 6090 гривень 37 копійок. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 вересня 2013 року стягнуто з відповідачів у солідарному порядку борг, який станом на 27 травня 2013 року становить 6090 гривень 37 копійок, з яких 4189 гривень 58 копійок основна сума; 1425 гривень 79 копійок відсотки по кредиту та 425 гривень штрафні санкції. Рішення суду було виконане, про що свідчить постанова державного виконавця Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 21.01.2016 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір Процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки представником відповідачів зроблена заява про застосування строку позовної давності, тому вимоги про стягнення штрафу за період з травня 2013 року по листопада 2013 року в розмірі 3325 гривень задоволенню не підлягає. Крім того суд вважає, що не підлягають стягненню інфляційні витрати, що нараховані на заборгованість по стягненню з відповідачів судового збору в розмірі по 76 гривень 46 копійок з кожного. За таких обставин суд вважає, що з відповідачів підлягає стягненню заборгованість по нарахованих відсотках за період з 09.11.2013 року по 13.10.2015 року в розмірі 3476 гривень 01 копійка та інфляційні витрати за період з вересня 2013 року по травень 2015 року в розмірі 4288 гривень 57 копійок. Враховуючи вищевикладене те

Outcome: approved