Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

із позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням Житловим будинком розташованого за адресою: смт. Козелець, вул. Соборності, № 48, Козелецького району Чернігівської області, та зняття його із реєстраційного обліку у суд звернулись [PERSON] та [PERSON]. Позивачі в судове засідання не зявились, але попередньо надали суду письмові заяви у яких повідомляють про неможливість явки у судове засідання, розгляд справи просять провести без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства, тому суд на підставі ст.224 ЦПК України, вважає за можливе винести заочне рішення по справі, оскільки в справі є достатньо доказів, що підтверджують позов, а також позивачі проти цього не заперечують. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Позивачі у справі, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками ? та ? житлового будинку, розташованого за адресою: Чернігівська обл., Козелецький р-н, смт. Козелець, вул. Соборності, буд. №48. Право власності на будинок підтверджується Договором дарування від 12 листопада 1987 року та Свідоцтвом про право на спадщину від 15 березня 2004 року. [PERSON], зареєстрований в будинку з 07 липня 2011 року, але фактично не проживає у вказаному будинку з часу реєстрації і по теперішній час. Позивачі у справі, [PERSON] та [PERSON] не зверталися до відповідача з проханням, щоб він добровільно виписався з належного нам будинку, оскільки останнє відоме місце проживання відповідача - це адреса розташування вище вказаного будинку. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Факт не проживання [PERSON] за спірною адресою понад шести місяців без поважних причин підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї від 06 травня 2017 року.

Outcome: approved