Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення суми заподіяних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.07.2020 року о 13 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota Yaris», р/н [NUMBER] , на вул.. Набережна Заводська у м. Дніпрі при перестроюванні не надав перевагу у русі автомобілю «Mazda 3», р/н [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого автомобіль «Mazda 3», р/н [NUMBER] , почав некерований рух та скоїв наїзд на електроопору. У зв`язку з тим, що цивільно - правова відповідальність автомобіля «Mazda 3», р/н [NUMBER] , на підставі Полісу № АР 8432026 була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА», позивач звернувся з повідомленням про настання страхового випадку до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» Згідно розрахунку від 17.09.2020 року, проведеного ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сума страхового відшкодування склала 78 557 грн. 11 коп., яку і було сплачено на підставі заяви про видачу готівки № 128 від 08.10.2020 року, з урахуванням заокруглення 78 557 грн. 10 коп. Не погоджуючись із вказаним розміром страхового відшкодування, позивач звернувся до експерта для обчислення розміру матеріальних збитків, що завдані внаслідок вказаної ДТП. Згідно висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, № 089/20, складеного 15.08.2020 року судовим експертом В.М. Цаберябим, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mazda 3», р/н [NUMBER] , склала 184 717 грн. 25 коп. У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутись до суду та просити суд стягнути з Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь [PERSON] суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 51 442 грн. 90 коп. та витрати на оплату послуг експерта у розмірі 3 300 грн. 00 коп. Представник Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. У своїх поясненнях представник відповідача просила суд відмовити в задоволені позовних вимог в частині стягнення на користь позивача із страхової компанії страхового відшкодування, оскільки страховою компанією розмір завданих збитків було обраховано відповідно до вимог чинного законодавства. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилався на обставини, що викладені у позовній заяві. Після оголошення перерви, надав до суду письмову заяву про завершення розгляду справи за його відсутності. У такій письмовій заяві просить позов задовольнити в частині стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 51 442 грн. 90 коп. із Національної акціонерної страхової компанії «Оранта». Представник Відповідача ПАТ НАСК «Оранта» у відкритому судовому засіданні позовні вимоги не визнав та у задоволені позову просив відмовити в повному обсязі. Після оголошення перерви у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. Суд зазначає з цього приводу, що однією з основних засад цивільного судочинства, у відповідність до ст. 2 ЦПК України, є неприпустимість зловживання процесуальних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи. Ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р., гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. В даному випадку, не прибуття сторони відповідача у судові засідання без надання суду будь-яких доказів, що підтверджують поважність причини такого не прибуття мають у своїй сукупності всі ознаки дій, які спрямовані на затягування розгляду справи по суті. Оскільки стороні відповідача надавалась реальна можливість висловити у повному обсязі свої заперечення щодо пред`явленого до нього позову та наведених позивачем розрахунків суми позову, та здійснити повну подачу всіх доказів на їх обґрунтування, і наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач або його представник в судове засідання не з`явилися, суд, з метою уникнення надмірно тривалого судового розгляду судової справи, вважає за можливе завершити судовий розгляд шляхом ухвалення рішення за відсутності такого учасника справи. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 21.05.2021 року вирішено витребувати у Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д) належним чином завірені копії матеріалів страхової справи № 30877, за участю транспортного засобу «Toyota Yaris», д/н [NUMBER] , за страховим випадком за полісом АР 8432026. Ухвалою суду від 03.09.2021 року узадоволенні клопотання представника відповідача про надання додаткового строку на подання відзиву на позовну заяву по цивільній справі за позовом [PERSON] до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», [PERSON] про стягнення суми заподіяних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, було відмовлено. Ухвалою суду від 29.10.2021 року провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», [PERSON] про стягнення суми заподіяних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в частині позовних вимог, а саме: в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми заподіяних збитків внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, було закрито на підставі заяви позивача про відмову від частини позовних вимог. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 20.07.2020 року о 13 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota Yaris», р/н [NUMBER] , на вул.. Набережна Заводська у м. Дніпрі при перестроюванні не надав перевагу у русі автомобілю «Mazda 3», р/н [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого автомобіль «Mazda 3», р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] почав некерований рух та скоїв наїзд на електроопору. Матеріалами справи підтверджено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 8432026 від 25.05.20 із лімітом відповідальності страховика 130 000 грн. за шкоду, що заподіяна майну. Судом також встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2020 року [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Судом також встановлено, що 08.10.2020 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснена, а Позивачем отримана виплата страхового відшкодування у розмірі 78 557 грн. 10 коп., що підтверджується заявою на видачу готівкою № 128 від 08.10.2020 року. Із матеріалів справи вбачається, що позивач, не погодившись із розміром виплаченого страхового відшкодування, звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про надання йому копії матеріалів страхової справи № 30877 та ремонтної калькуляції, яка є невід`ємною частиною авто товарознавчого дослідження, яке було замовлено відповідачем у ТОВ «Гарант АСІСТАНС», однак, відповіддю від 04.12.2020 року за № 09-02-16/11786 було відмовлено у наданні такої інформації. Судом також встановлено, що згідно висновку експерта товарознавця з дослідження з визначення вартості матеріального збитку у зв`язку з аварійними пошкодженнями № 021/21 від 02.03.2021 року, складеного судовим експертом Цаберябим В.М. для подання до суду, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Mazda 3», р/н [NUMBER] станом на 20.07.2020 року (на момент його пошкодження) складає 184 717 грн. 25 коп. Згідно квитанцій № 20034 від 15.08.2020 року та № 21008 від 02.03.2021 року вартість послуги судового експерта Цаберябого В.М. щодо складання висновку № 021/21 від 02.03.2021 року складає 3 000 грн. 00 коп. Оскільки позивач наполягає на тому, що страховою компанією не в повному обсязі відшкодована матеріальна шкода, а в свою чергу ПАТ «НАСК «ОРАНТА», не визнає даної обставини, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. При цьому відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV). Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У статті 29 Закону № 1961-IV зазначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. При цьому механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (далі - Методика). Пунктом 2.3 Методики передбачено, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу. Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Як встановлено судом, страховий випадок стався з вини водія, відповідальність якого застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.05.2020 року № АМ/7053028 з ПАТ «НАСК Оранта». При цьому, при здійсненні страхового відшкодування матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mazda 3», р/н [NUMBER] , в результаті пошкодження при ДТП страхова компанія посилається на розрахунок страхового відшкодування від 17.09.2020 року, яким матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «Mazda 3», р/н [NUMBER] , в результаті пошкодження при ДТП склав 185 900 грн. 00 коп. (вартість відновлювального ремонту без урахування зносу деталей, що замінюються складає 169 848 грн. 16 коп., а з урахуванням зносу деталей, що замінюються складає 78 557 грн. 11 коп. У свою чергу позивач, фактично не погодившись із визначеним страховою компанією розміром страхового відшкодування, звернувся до експерта з метою визначення реального розміру матеріального збитку в результаті пошкодження його транспортного засобу під час ДТП. Відповідно до висновку експерта № 021/21 від 02.03.2021 року, вартість матеріального збитку завданого власнику «Mazda 3», р/н [NUMBER] , після ДТП, яка мала місце 20.07.2020 року станом на час ДТП (а з урахуванням зносу деталей, що замінюються) складає 78 557 грн. 11 коп. Вказаний висновок експерта суд розцінює як належний, достатній та допустимий доказ, що підтверджує розмір реальних збитків, завданих позивачеві внаслідок вищевказаної ДТП. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України). Частиною першою статті 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Згідно з частиною другою статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Вказаний експертний висновок має застереження щодо того/, що останній складено для подання до суду, та містить попередження експерта про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. У свою чергу ПАТ «НСК Оранта» не надало належних та допустимих доказів на спростування такого висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 021/21 від 02.03.2021 року, не спростувало за допомогою надання суду відповідних доказів визначений розмір матеріального збитку, а отже не довело, що розмір матеріального збитку визначено експертним дослідженням неправильно. Суд критично відноситься до наданої стороною відповідача розрахунку страхового відшкодування, оскільки з наданої страховою компанією ремонтної калькуляції не можливо встановити, ким вона зроблена, а також чи зроблена вона з урахуванням норм вищезгаданої Методики. Крім того, відповідач не скористався своїм правом та не порушував клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою спростування результатів такого експертного дослідження № 021/21 від 02.03.2021 року. Під час розгляду справи по суті відповідачем не доведено необґрунтованості чи суперечності висновку експертного дослідження від № 021/21 від 02.03.2021 року іншим матеріалам справи та не спростовано викладених у ньому обставин. Отже, з огляду на наведене, суд доходить висновку, що позивач надав суду докази, які відповідають таким критеріям як достатність, належність та допустимість щодо розміру майнової шкоди, які не спростовано відповідачами. Суд також вказує, що відповідно до п.1 ст.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Однак, будь-яких доказів, які свідчать про погодження ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з [PERSON] страхового відшкодування у загальній сумі 78 557 грн. 11 коп., на підставі полісу № АР 8432026 , матеріали справи не містять та відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не надано. На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь [PERSON] підлягає стягненню недовиплачене страхове відшкодування у розмірі 51 442 грн. 90 коп., а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. В даному випадку, судові витрати по справі складаються із понесених позивачем витрат на сплату судового збору та витрат за послуги експерта. Щодо витрат за послуги експерта по складанню судової експертизи суд виходить із наступного. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, і які є складовими судових витрат (ч. 1 . ст. 133 ЦПК України) віднесені витрати, що пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Оскільки в даному випадку стороною позивача було залучено судового експерта - авто товарознавця Цаберябого В.М. і останній підготував висновок для подання його до суду, то документально підтверджені витрати у розмірі 3 300 грн. 00 коп. по залученню такого експерта підлягають стягненню із відповідача. Також, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, на виконання вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved