Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Лікар-психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні [PERSON] звернулася в суд із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON] в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню у примусовому порядку. В судовому засіданні представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні [PERSON] заяву підтримала і пояснила, що гр. [PERSON] страждає на важку розумову відсталість, яка обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, у звязку з чим, хворий не може дати усвідомлену згоду на госпіталізацію в психіатричний стаціонар. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив Громадянин [PERSON] поступив в стаціонар Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні 13.07.2017 року, по направленні АПВ у супроводі матері, з діагнозом: важка розумова відсталість. [PERSON] не надав своєї згоди на лікування в психіатричному закладі, яке надається в умовах стаціонару. Висновком комісії лікарів-психіатрів Тернопільської ОККПНЛ від 18.07.2017 року встановлено, що [PERSON], [INFO], із раннього дитинства відставав у психомоторному розвитку від ровесників. Ходити та говорити почав із трьох років. Відвідував дитсадок для дітей із порушеннями мови та ДЦП. Три роки навчався в спецшколі-інтернаті для розумово відсталих дітей, ніде не працював, у війську не служив, не одружений, дітей немає. Проживає із матірю, яка ним опікується. [PERSON] із трьох років знаходиться на обліку в психіатра. Багаторазово перебував на стаціонарному лікуванні в ТОККПНЛ. Остання виписка із 15.04.2016 р. по 19.05.2016 р. Дане поступлення повязане з погіршенням психічного стану: проявляє небезпечні дії до оточуючих (проявляє агресію до рідних та близьких, кидається з ножем). На час огляду: у свідомості, дезорієнтований в часі, просторі, доступний формальному мовному контакту, на поставлені запитання відповіді однослівні, після тривалої паузи, не по-суті. Мова невиразна, не завжди розуміє зміст простих запитань. Словниковий запас малий. Виказує розлади сприймання: «чую «голос сатани», який кличе мене до себе, наказує мені щоб я бився...» Память знижена, коло інтересів відсутнє, подіями навколо себе не цікавиться. Мислення наочно дійове. Емоціїйно нестійкий, різко схильний до афективних реакцій. Вольові та адаптаційні процеси ослаблені. Інтелектуально мнестична функція вкрай обмежена. Читати, писати, рахувати не вміє, вправо, вліво не знає, кольорів не знає. Навиків самообслуговування дотримується частково з допомогою сторонніх. До власного стану критика відсутня. Комісія лікарів-психіатрів вважає необхідним стаціонарне обстеження та лікування пацієнта [PERSON] в умовах ТОККПНЛ у зв'язку із неможливістю отримати його усвідомлену згоду. Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до вимог ст. 282 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Також, рішенням Конституційного суду України № 2-рп/2016 від 01 червня 2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Конституційний Суд України вказав, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Аналізуючи в сукупності вищенаведені обставини, суд вважає, що слід помістити [PERSON], [INFO], без його усвідомленої згоди на стаціонарне лікування до Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні. На підставі наведеного,

Outcome: approved