Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

із позовною заявою про визнання за заповітом права на спадщину, а саме: на право на право на земельну частку (пай), відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0075627 від 28.08.1996 року площею - 3,09 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала в колективній власності КСП «Жовтень» Козелецького району Чернігівської області; на право на право на земельну частку (пай), відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0075626 від 28.08.1996 року площею - 3,09 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала в колективній власності КСП «Жовтень» Козелецького району Чернігівської області, у суд завернулась [PERSON] до Пархимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 березня 2020 року провадження у зазначеній справі. В матеріалах справи міститься: - клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності; - заява за підписом сільського голови Пархимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради; - заява за підписом головного спеціаліста відділу у Козелецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про розгляд справи за відсутності представника. За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 06 червня 2005 року виконкомом Пархимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 9. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданої завідувачем Остерської районної державної нотаріальної контори [PERSON] , спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Пархимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, гр. [PERSON] помер [INFO] , на день смерті постійно проживав /прописаний/ за адресою: [ADDRESS] , і мав такий склад сім`ї: [PERSON] , дружина, рік прописки - 1979, померла [INFO] . [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживала із ним. [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданого 28 вересня 2005 року виконкомом Пархимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 16. Після смерті [PERSON] завідувачем Остерської районної державної нотаріальної контори [PERSON] була заведена спадкова справа № 48/2013, з якої вбачається, що: - 14 березня 2013 року [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] /04 грудня 2012 року Козелецьким районним судом Чернігівської області було винесено рішення про визначення [PERSON] додатковий строк тривалістю шість місяців з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] /. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Пархимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, гр. [PERSON] , померла [INFO] , на день смерті постійно проживала /прописана/ за адресою: [ADDRESS] , і мав такий склад сім`ї: проживала одна. Заборони або арешту на жилий будинок [ADDRESS] станом на 14.03.2013 року немає. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельних ділянок (паїв), площею - 6,18 га, яка перебуває в колективній власності КСП «Жовтень» Козелецького району Чернігівської області. 18 червня 2005 року, [PERSON] , секретарем виконкому Пархимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, було посвідчено заповіт, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] в с. Пархимів Козелецького району Чернігівської області, що проживає в [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все майно яке б воно не було б, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла: [PERSON] . Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права». У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованою Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (1950р.), ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай), що підтверджується даними матеріалів справи. Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Таким чином, [PERSON] не встигла оформити спадкові права після смерті свого чоловіка, [PERSON] , так як померла. В матеріалах справи відсутні дані про наявність спору щодо спадкового майна померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] . Таким чином, [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, після смерті [PERSON] фактично прийняла спадщину. Згідно з п. 17 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) (п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»). Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає необхідним позов [PERSON] до Пархимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, про визнання права власності на спадщину за заповітом задовольнити, оскільки встановлено, що позивач [PERSON] має право на право на земельну частку (пай), площею 6,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала в колективній власності КСП «Жовтень» Козелецького району Чернігівської області.

Outcome: approved