Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 1.1. 14.05.2020 [PERSON] (далі також - позивач) звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі також - відповідачі), в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу адміністративного приміщення 2-го поверху літ. «А» загальною площею 24,1 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі також - адміністративне приміщення), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 143404718101, укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , посвідчений 19.07.2017 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. за реєстровим №11996. 1.2. Позов обґрунтовувався тим, що 25.12.2015 рішенням Корольовського районного суду м. Житомира у справі №296/3848/15-ц, залишеним в силі рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 22.02.2016, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 220 416,64 грн матеріального збитку та 617 грн судового збору. 08.07.2019 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира замінено стягувача [PERSON] на його правонаступника [PERSON] у виконавчому провадженні №59936066. Вказується, що 19.07.2017 [PERSON] продала [PERSON] та [PERSON] спірне адміністративне приміщення на підставі договору купівлі-продажу, яке [PERSON] набула на підставі договір купівлі-продажу від 16.06.2017, укладений з [PERSON] . В подальшому рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 04.01.2019 у справі №296/6014/17, яке залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 13.05.2019, визнано недійсним договір дарування спірного приміщення від 13.02.2017, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; договір купівлі-продажу спірного приміщення від 16.06.2017, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; та постановою Верховного Суду від 07.08.2019 рішення судів першої та апеляційної інстанцій в цій частині залишені без змін. 1.3. Посилаючись на те, що [PERSON] не набула право власності на спірне адміністративне приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 16.06.2017, укладеного з [PERSON] , який у судовому порядку визнано недійсним з дня його укладення, а тому не мала повноважень здійснювати продаж вказаного нерухомого майна, а також те, що внаслідок укладення вказаного фіктивного договору купівлі-продажу спірного приміщення, порушено права позивача щодо стягнення коштів з [PERSON] на виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25.12.2015 у справі №296/3848/15-ц, як завершальну стадію судового провадження, позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу спірного приміщення від 19.07.2017, укладеного між [PERSON] як продавцем та [PERSON] , [PERSON] як покупцями на підставі ст.ст. 203, 215, 216, 655, 658 ЦК України. ІІ. ПРОЦЕДУРНІ ПИТАННЯ 2.1. 01.06.2020 ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира відкрито провадження у цивільній справі №296/3894/20, яку призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 2.2. 23.07.2020 ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Бородіна Д.В. про забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на спірне приміщення із забороною його розпорядженням, відмовлено. 2.3. 28.10.2020 ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира у задоволенні клопотання представника третьої особи [PERSON] - адвоката Захарченка В.П. про закриття провадження у даній справі, відмовлено. ІІІ. КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН 3.1. 17.06.2020 представник третьої особи [PERSON] - Захарченко В.П. подав до суду пояснення, в якому проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного приміщення, укладеного між [PERSON] та [PERSON] не веде до автоматичної недійсності послідуючого договору купівлі-продажу спірного приміщення, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] . 3.2. 30.06.2020 представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що відповідачі не знали про обставини, які стали підставою для набуття [PERSON] права власності на спірне приміщення та є добросовісними набувачами нерухомого майна за відплатним договором, та після отримання постанови Верховного Суду від 07.08.2019 продовжили користуватися придбаним приміщенням та не вчиняли дій щодо зняття арешту з цього майна. 3.3. Представник позивача у судовому засіданні поданий позов підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просив позов задовольнити. 3.4. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця проживання. 3.5. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позову, просив у задоволенні позову відмовити. 3.6. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав пояснення аналогічні викладеним у письмових поясненнях та просив у задоволенні позову відмовити. 3.7. Третя особа [PERSON] у судове засідання не прибув, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця проживання. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 4.1. 25.12.2015 рішенням Корольовського районного суду м. Житомира у цивільній справі №296/3848/15-ц, з урахуванням змін рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 22.02.2016, позов [PERSON] та [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2020,26 грн матеріальної шкоди, 3000 грн моральної шкоди та 1637,37 грн судового збору, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 220 416,64 грн майнової шкоди та 617 грн судового збору, зобов`язано [PERSON] після відшкодування майнової шкоди [PERSON] передати [PERSON] залишки пошкодженого мотоцикла «Ямаха», р.н. [NUMBER] , в решті позову - відмовлено, що встановлено ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 08.07.2019 (а.с. 34,35). 4.2. 29.05.2019 [PERSON] уступив [PERSON] право вимоги до [PERSON] на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25.12.2015 у цивільній справі №296/3848/15-ц на суму 221 033,64 грн, що стверджується копією договору відсуплення права вимоги від 29.05.2019 (а.с. 55,56). 4.3. 08.07.2019 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира у цивільній справі №296/3848/15-ц, замінено стягувача [PERSON] на його правонаступника - [PERSON] у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25.12.2015 у цивільній справі №296/3848/15-ц (а.с. 34,35). 4.4. 19.07.2017 [PERSON] продала, а [PERSON] , [PERSON] придбали по 1/2 частки кожний адміністративне приміщення 2-го поверху літ. «А» загальною площею 24,1 кв. м. за адресою: [ADDRESS] , що стверджується копією договору купівлі-продажу від 19.07.2017, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О., зареєстрованим в реєстрі за №11996 (а.с. 43,44). 4.5. 04.01.2019 рішенням Корольовського районного суду м. Житомира у цивільній справі №296/6014/17, позов [PERSON] задоволено. Визнано недійсним договір дарування спірного приміщення, укладений 13.02.2017 між [PERSON] та [PERSON] . Визнано недійсним договір купівлі-продажу спірного приміщення, укладений 16.06.2017 між [PERSON] та [PERSON] . Визнано недійсним договір купівлі-продажу спірного приміщення, укладений 19.07.2017 між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , з дня їх укладення (а.с.183-185). 4.6. 13.05.2019 постановою Житомирського апеляційного суду рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 04.01.2019 залишено без змін (а.с. 186-187). 4.7. 07.08.2019 постановою Верховного Суду касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 04.01.2019 та постанову Житомирського апеляційного суду від 13.05.2019 в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного адміністративного приміщення, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , посвідченого 19.07.2017 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. за реєстровим № 11996, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного адміністративного приміщення, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , посвідченого 19.07.2017 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. за реєстровим № 11996, відмовлено. В іншій частині рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 04.01.2019 та постанову Житомирського апеляційного суду від 13.05.2019 залишено без змін (а.с.188-192). V. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 5.1. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України). 5.2. Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним (частини перша-п`ята статті 203 Цивільного кодексу України). 5.3. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (частина 1 статті 204 Цивільного кодексу України). 5.4. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини 1 та 3 статті 215 Цивільного кодексу України). 5.5. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина 1 статті 216 Цивільного кодексу України). 5.6. Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним (частини перша та третя статті 234 Цивільного кодексу України). VІ. МОТИВИ та ОЦІНКА СУДУ 6.1. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] як правонаступник [PERSON] набув право вимоги до [PERSON] на суму 220 416,64 грн на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25.12.2015 у цивільній справі №296/3848/15-ц, та оспорює дійсність договору купівлі-продажу адміністративного приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений 19.07.2017 між [PERSON] як продавцем та [PERSON] , [PERSON] як покупцями 1/2 частки вказаного приміщення кожен. 6.2. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено висновок, що «позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним». 6.3. В обґрунтування позовних вимого щодо недійсності договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна від 19.07.2017, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] позивач посилався на фіктивність оспорюваного правочину, вказував на те, що продавець [PERSON] не набула право власності на спірне приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 16.06.2017, укладеного з [PERSON] , який у судовому порядку визнано недійсним з дня його укладення, а тому не мала повноважень здійснювати продаж вказаного нерухомого майна. 6.4. Суд не приймає до уваги доводи позивача про фіктивність договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна від 19.07.2017, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що воля [PERSON] як продавця та [PERSON] , [PERSON] як покупців не відповідала зовнішньому її прояву та вони не передбачали реального настання правових наслідків, обумовлених вказаним правочином, так само з матеріалів справи не вбачається, що дії сторін правочину вчинені на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання майна від виконання в майбутньому рішення суду про стягнення грошових коштів з [PERSON] , а тому суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність підстав для визнання недійсним оспорюваного правочину на підставі статті 234 ЦК України. 6.5. Щодо доводів позивача про недійсність оспорюваного договору купівлі-продажу спірного приміщення від 19.07.2017 як похідного, у зв`язку з тим, що [PERSON] не набула право власності на спірне приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 16.06.2017, який визнано судом недійсним, слід вказати, що оспорення вказаного договору від 19.07.2017, з аналогічних підстав вже було предметом судового розгляду за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у справі №296/3848/15-ц. 6.6. Слід зазначити, що за наслідком касаційного перегляду, постановою Верховного Суду у складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.08.2019 у справі №296/3848/15-ц скасовано рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 04.01.2019 та постанову Житомирського апеляційного суду від 13.05.2019 в частині задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного приміщення від 19.07.2017, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині вимог відмовлено. 6.7. При цьому, у вказаній постанові від 07.08.2019 Верховний Суд вказав на помилковість висновки судів щодо можливості визнання недійсними договору купівлі-продажу спірного приміщення від 19.07.2017 між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] як похідного, з тих мотивів, що продавець не набув належним чином права власності на спірне майно. 6.8. Розглядаючи дану справу за позов [PERSON] як правонаступника [PERSON] суд не знаходить будь-яких обставин, які були б відмінними від тих, які розглядалися у справі №296/3848/15-ц, а тому не знаходить жодних підстав для того, щоб дійти іншого висновку ніж той, що викладений Верховним Судом у постанові від 07.08.2019. 6.9. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність обставин, передбачених законом, які б дозволяли визнати недійсним оспорюваний договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 19.07.2017, укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 7.1. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у задоволенні позову понесений судовий збір у розмірі 840,80 грн покладається на позивача. 7.2. При цьому, представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] та представник третьої особи [PERSON] - Захарченко В.П. до завершення розгляду справи зробили усні заяви про подання доказів понесених витрат, у зв`язку з розглядом даної справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у даній справі.

Outcome: dismissed