Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Никитюка Ігоря Петровича, державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Штефан Світлани Олександрівни про відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.10.2014 року державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Штефан Світланою Олександрівною (далі - Відповідач -3) було відкрито виконавче провадження № 45174457, за виконавчим листом № 2/205/3810/ від 13.10.2014 року, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку. 27.07.2015 року по вищевказаному виконавчому провадженню державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, затверджена начальником Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Никитюком Ігорем Петровичем (далі - Відповідач -2). 11.03.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: АТЗ марки HYUNDAI, д/н [NUMBER], що належить [PERSON]. Позивач зазначає, що 25.05.2016 року на підставі вищевказаної постанови про розшук, автомобіль було тимчасово затримано співробітниками ДПС ГУНП і доставлено для зберігання на спеціальний майданчик, про що складено відповідний акт. Позивач вказує, що 13.09.2016 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було визнано незаконною та скасовано вказану постанову державного виконавця від 11.03.2016 року про розшук майна боржника. Позивач зазначає, що 26.09.2016 року йому було повернуто його автомобіль після оплати витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням транспортного засобу, що склали 4 638 (чотири тисячі шістсот тридцять вісім) грн. 00 коп. У зв'язку з тим, що спеціальний майданчик, на якому зберігався автомобіль, розташований в іншому місті, позивач зазначає, що ним також було понесено витрати на проживання в готелі, що склали суму у розмірі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. Таким чином, внаслідок неправомірних дій службових осіб Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, позивач зазначає, що йому було завдано збитків на суму 4 638 (чотири тисячі шістсот тридцять вісім) грн. 00 коп. + 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. = 5 138 (п'ять тисяч сто тридцять вісім) грн. 00 коп. Окрім цього, позивач також зазначає, що тимчасове позбавлення його транспортного засобу, внаслідок неправомірних дій службових осіб Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, призвело до того, що він не мав можливості отримувати доходи у зв'язку з тим, що працює в таксі. Доходи, які б могли бути реально позивачем одержані за звичайних обставин, якби його право на користування транспортним засобом не було порушено, за період з 23.05.2016 року по 26.09.2016 року складали 32 000 (тридцять дві тисячі) грн. 00 коп. Також, позивач зазначає, що йому було завдано і душевних страждань, оскільки втрата значної частини доходу, на яку позивач існував, змусила його змінити звичний уклад життя, відновлювати свої порушені права у судових інстанціях, доказувати свою невинуватість, що спричинило йому душевні хвилювання та вплинуло на стан самопочуття та здоров'я. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Никитюка Ігоря Петровича, державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Штефан Світлани Олександрівни, шкоду, завдану посадовою або службовою особою органу державної влади, солідарно на його, [PERSON], користь, суму матеріальної шкоди у розмірі 5 138 (п'ять тисяч сто тридцять вісім) грн. 00 коп., моральної шкоди у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. та збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 32 000 (тридцять дві тисячі) грн. 00 коп. Відповідачем-2 - Начальником Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Никитюком Ігорем Петровичем, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву (а.с.126-132 том 1), в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог [PERSON]. В обґрунтування своїх заперечень посилався на ті обставини, що на примусовому виконанні у Новокодацькому відділі державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавчий лист № 2/205/3810/2014, виданий 13.10.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська. Вказує, що заборгованість позивача зі сплати аліментів станом на 10.07.2015 року склала 12 079 (дванадцять тисяч сімдесят дев'ять) грн. 12 коп., у зв'язку із чим державним виконавцем 27.07.2015 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника. Державним виконавцем 23.09.2016 року винесено постанову про скасування розшуку майна на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2016 року за № 4с/205/27/16 про скасування постанови державного виконавця Ленінського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області. Однак, постанова від 27.07.2015 року про арешт майна боржника скасована не була та має законну силу і до теперішнього часу. Окрім вищевикладеного, Відповідач -2, зазначає, що в позові відсутні жодні математичні формули та вирахування та інші документи за допомогою яких вбачається в чому саме спричинено шкоду, а також, позивачем не надано відповідних, зокрема, медичних документів, які б підверджували моральні чи душевні страждання. З огляду на безпідставність та необґрунтованість вимог Відповідач -2 просить відмовити в задоволені позову у повному обсязі . Відповідачем-3 - державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Штефан Світланою Олександрівною, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк було подано також відзив на позовну заяву (а.с.171-174 том 1), в якому вона просила відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі. У такому відзиві по суті справи відповідач -3 заперечує проти доводів позивача із посиланням на мотиви, які тотожні тим, що містяться у відзиві відповідача -2, та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог, виходячи із безпідставності та необґрунтованості позовних вимог позивача. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилався на обставини, що викладені у позовній заяві. Після оголошення перерви у судовому засіданні, надав до суду письмову заяву про завершення розгляду справи за його відсутності. У такій письмовій заяві просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Після оголошення перерви, надала до суду письмову заяву про завершення розгляду справи за її відсутності. У такій письмовій заяві позов не визнає та просить відмовити в його задоволені. Будь-яких інших заяв із процесуальних питань до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 02.10.2017 року заяву позивача [PERSON] про призначення по справі судової психологічної експертизи було задоволено. Вирішено призначити у справі за позовом [PERSON] до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Никитюка Ігоря Петровича, державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Штефан Світлани Олександрівни про відшкодування шкоди, завданої посадовою особою органу державної влади судову психологічну експертизу, проведення якої доручити експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (49000, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 17, офіс 361). 31.10.2017 року за вих. № 12/12-04/2021 вказана ухвала від 02.10.2017 року була повернута Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз на адресу суду без виконання у зв'язку із відсутністю в інституті фахівців відповідної галузі знань. Ухвалою від 14.12.2017 року заяву позивача [PERSON] про призначення по справі судової психологічної експертизи було задоволено. Вирішено призначити у справі за позовом [PERSON] до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Никитюка Ігоря Петровича, державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Штефан Світлани Олександрівни про відшкодування шкоди, завданої посадовою особою органу державної влади судову психологічну експертизу, проведення якої доручити експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. M.С. Бокаріуса. Повідомленням № 70 від 12.04.2018 року судовий експерт О.А. Пушкін Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. M.С. Бокаріуса проінформував суд про неможливість складення експертного висновку по даній цивільній справі. Сторона позивача вважала за можливе продовжити розгляд справи при наявності вказаних обставин не проведення відповідних експертиз. Будь-яких інших заяв з цього приводу до суду не надходило. З огляду на викладене, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, наведені норми матеріального закону та мотиви застосування норм права, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що на виконанні Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження ВП № 45174457 від 22.10.2014 року з примусового виконання виконавчого листа № 2/205/3810/2014, виданого 13.10.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, на утримання сина [PERSON], [INFO], в судовому порядку, починаючи з 08.08.2014 року і до повноліття сина (а.с. 17-18 том 2). Судом також встановлено, що постановою державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Штефан Світланою Олександрівною від 11.03.2016 року було оголошено розшук майна, яке належить боржнику - [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], а саме: АТЗ марки HYUNDAI 120, легковий комбі - В, 2012 року випуску, д/н [NUMBER] (а.с. 55 том 2). Судом встановлено, а сторонами визнано, що 25.05.2016 року на підставі вказаної постанови про розшук майна, автомобіль HYUNDAI 120, легковий комбі - В, 2012 року випуску, д/н [NUMBER] було тимчасово затримано співробітниками ДПС ГУНП і доставлено для зберігання на спеціальний майданчик для зберігання. Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2016 року скаргу [PERSON] на дії державного виконавця державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Штефан Світлани\~Олександрівни було задоволено частково. Вирішено визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Штефан Світлани Олександрівни від 11.03.2016 року про розшук майна боржника, а саме: АТЗ марки HYUNDAI 120, легковий комбі - В, 2012 року випуску, д/н [NUMBER], що винесена у виконавчому провадженні № 45174457, відкритому за виконавчим листом № 2/205/3810/14 від 13.10.2014 року. В задоволенні решти вимог за скаргою було відмовлено (а.с. 63-64 том 1). Судом встановлено, що постановою державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Штефан Світлани Олександрівни від 23.09.2016 року було скасовано розшук майна боржника, накладений постановою державного виконавця від 11.03.2016 року на майно, а саме: АТЗ марки HYUNDAI 120, легковий комбі - В, 2012 року випуску, д/н [NUMBER], що належить [PERSON] (а.с. 89 том 2). Судом також встановлено, що постановою державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Штефан Світлани Олександрівни від 29.11.2016 року було накладено арешт на АТЗ марки HYUNDAI 120, легковий комбі - В, 2012 року випуску, д/н [NUMBER], що належить [PERSON] (а.с. 97 о.с. том 2). Постанова в судовому порядку не оскаржувалась. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до ч.ч. 2-4 ст.51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] за захистом свого порушеного права звернувся до суду із позовом, у якому відповідачами визначив Новокодацький відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Никитюка Ігоря Петровича, державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Штефан Світлану Олександрівну. Виходячи зі змісту норм процесуального права відповідачем є особа, на яку вказує позивач як на порушника своїх прав. На відміну від позивача відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб'єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Якщо ж судом встановлено, що відповідач не є зобов'язаним за вимогою позивача, такий відповідач визнається неналежним. Установлення цієї умови є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Проте, виключно позивач, наділений правом визначати коло відповідачів, визначати предмет та підстави позову. При цьому, в ході розгляду справи судом першої інстанції клопотань та/або заяв щодо заміни відповідачів у даній справі, залучення співвідповідачів позивачем не заявлялося, а відповідно судом і не вирішувалося. Відповідно до норм матеріального права обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу (ст.1174 ЦК України) та не на орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування (ст.1173 ЦК України), незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Враховуючи, що казначейське обслуговування бюджетних коштів забезпечує Державна казначейська служба України (Казначейство), яка є центральним органом виконавчої влади і має повноваження безспірного списання коштів державного та місцевого бюджетів на підставі рішення суду, то саме цей орган має бути залучений до участі у справі. Стягнення зазначеної шкоди у разі задоволення позовних вимог здійснюється з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою щодо відшкодування шкоди, тому обов'язковим відповідачем у справах про відшкодування шкоди, має бути Державна казначейська служба України. З огляду на встановлений механізм виконання судових рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (бюджетних установ), стягнення моральної шкоди у разі задоволення позовних вимог здійснюється з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, яка не є стороною у справі. А тому, пред'явлення позову до неналежного відповідача само є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Окремо суд також наголошує на недоведеності позовних вимог в частині стягнення як збитків у вигляді упущеної ним вигоди так і моральної шкоди. Зокрема, наголошуючи на обставині наявної можливості отримувати доходи у розмірі 32 000 (тридцять дві тисячі) грн. 00 коп. у зв'язку з тим, що працює в таксі, позивач не надав на пропозицію суду жодного достатнього, належного та допустимого доказу на підтвердження його участі у вказаному виді господарської діяльності чи працевлаштування за вказаною спеціальністю на відповідному підприємстві, як і не надав доказів отримання будь-яких доходів через здійснення такої діяльності. Так, само заявляючи вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень, позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження розміру завданої моральної шкоди та глибини його страждань. Суд зазначає з цього приводу, що відповідно до ч.1 ст.81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Тобто сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов'язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. При цьому само по собі доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов'язків, зокрема надання належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В даному випадку стороною позивача не надано суду будь-яких доказів, які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, щоб підтверджували обґрунтованість вищевказаних вимог про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди та спричинення моральної шкоди у названому розмірі. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що даний позов пред'явлений до неналежних відповідачів, суду не надано доказів на підтвердження спричинення збитків та моральної шкоди, суд вимушений критично віднестись до доводів позивача та зробити висновок, що у даному випадку відсутні правові підстави для ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог. Відтак в задоволені позову слід відмовити у повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на Позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed