Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача. В березні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На обґрунтування позову зазначив, що 17.06.2019 року, сталася ДТП, у м. Кам`янське, на мостовому переході через р. Дніпро, за участю автомобіля «Honda Accord» р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався з лівого берегу на правий берег та автомобіля «Fiat Doblo» р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався з правого берегу на лівий берег, в результаті чого сталося лобове зіткнення, що призвело до значних пошкоджень автомобіля «Fiat Doblo» р/н [NUMBER] . ДТП сталася із вини водія автомобіля «Honda Accord» р/н [NUMBER] - [PERSON] , що встановлено та підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 31.07.2019 року та постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.09.2019 року. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , який керував автомобілем «Honda Accord» р/н [NUMBER] була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ОСЦПВВНТЗ) № АМ/9909099 у ТДВ СК «Альфа-Гарант». З метою визначення розміру завданого Позивачу матеріального збитку внаслідок даного ДТП, Позивач звернувся до незалежного судового експерта-автотоварознавця Крутінь В.І. (Свідоцтво № 1382 від 16.11.2012 року, видане Міністерством юстиції України). Згідно із складеним судовим експертом Висновком № 6669/1 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 03.07.2019 року вартість відновлювального ремонту складає 504 605 грн. 82 коп., вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Fiat Doblo» р/н [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості колісного транспортного засобу на момент пошкодження у зв`язку із тим, що вартість відновлювального ремонту не менша ринкової вартості автомобіля, що становить 208 657 грн. 53 коп. Згідно даного висновку вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля на момент ДТП, а тому розмір матеріального збитку дорівнює вартості автомобіля на момент ДТП, що становить 208 657 грн. 53 коп. Позивачем були дотриманні вищезазначені вимоги чинного законодавства України та була проведена належним чином відповідна оцінка пошкодженого майна згідно вимог законодавства України. Витрати по складанню даного Висновку склали 4 800 грн. 00 коп., про що видано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 6669/1 від 27.06.2019 р. Вартість автомобіля «Fiat Doblo» р/н [NUMBER] в пошкодженому стані становить 7000 грн. 00 коп., що підтверджується договором купівлі-продажу № 7529/19/001372 від 05.11.2019 року, згідно із яким автомобіль був проданий у пошкодженому стані після ДТП за суму 7 000,00 грн. З метою отримання страхового відшкодування, за пошкоджений у ДТП автомобіль «Fiat Doblo» р/н [NUMBER] Позивач звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант».20.12.2019 року на підставі угоди про розмірі страхового відшкодування від 13.12.2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було виплачено на користь Позивача страхове відшкодування у розмірі 85 000 грн. 00 коп. з урахуванням франшизи у розмірі 2 000,00 грн. Згідно умов полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ/9909099 розмір франшизи становить 2 000 грн. 00 коп. Вважає, що із винуватця ДТП, як особи відповідальної за завданий збиток - [PERSON] повинна бути стягнута сума у розмірі 116 657 грн. 53 коп., яка розраховується наступним чином: 208 657 грн. 53 коп. (вартість автомобілі на момент ДТП) - 7 000 грн. 00 коп. (вартість автомобіля після ДТП у пошкодженому стані) - 85 000 грн. 00 коп. (страхова виплата) = 116 657 грн. 53 коп. Крім матеріальної шкоди внаслідок вищевказаної ДТП, позивачу також була заподіяна моральна шкода, що полягає в душевних стражданнях. В результаті ДТП та того, що був суттєво пошкоджений автомобіль позивача, в нього виникли психотравматичні фактори, які призвели до погіршання здоров`я, депресії, порушення сну. Позивач втратив душевний спокій, тому що повинен був витрачати додатковий час, змінювати плани та відволікатися від своїх звичайних занять та роботи для врегулювання ситуації навколо ДТП. Відповідач будь-якими способами та методами намагався уникнути відповідальності за вчинені неправомірні дії, а саме спочатку, після ДТП відразу визнав свою вину, про що зазначено в його особистих поясненнях від 17.06.2019 р. Але після цього, всіляко змінював свою позицію та намагався в суді першої та апеляційної інстанції у справі, яка розглядалась у зв`язку із вчиненням ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП уникнути відповідальності за скоєння ДТП та перекладав провину у вчиненні ДТП на Позивача. Всі ці дії відповідача призвели до того, що позивач тривалий час не мав можливості отримати страхову виплату, повинен був звертатися за правовою допомогою з метою захисту своїх прав та інтересів, доводити свою невинуватість у даній пригоді та навпаки доводити винуватість відповідача у даній ДТП. В добровільному порядку Відповідач не дізнавався інформацію про необхідність відшкодування завданої шкоди, жодних дій не здійснив з метою відшкодування завданої матеріальної шкоди в добровільному порядку, ніяким чином не сприяв вирішенню питання із страховою компанією або особисто відшкодувати завдану шкоду. Все це призвело до того що позивач багато часу витратив на оформлення відповідних документів. Вищевказані неправомірні дії відповідача погіршили душевне і соціальне благополуччя позивача, порушили нормальні життєві зв`язки і зажадали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, а також додаткових суттєвих витрат. Позивач зазнав моральних страждань, так як були порушені звичайні життєві зв`язки через неможливість продовження нормального, звичайного життя, порушено право власності. Враховуючи глибину емоційних переживань у зв`язку з ДТП і ушкодженням майна, вагу заподіяної душевної травми, з урахуванням того, що в результаті ДТП суттєво був пошкоджений автомобіль позивача, розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в розмірі 47 230 грн. 00 коп., яка визначається виходячи із 10 розмірів мінімальних заробітних плат на момент звернення із позовом до суду, тобто 4723,00 грн. х 10 = 47230,00 грн. 11.09.2019 р. з метою отримання професійної правничої допомоги був укладений Договір про надання правової (правничої) допомоги № 11/09/19-9 з адвокатом Константиновим Р.Д. згідно якого позивач поніс витрати на правничу допомогу на загальну суму 8000,00 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить: Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 116 657 грн. 53 коп. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 47 230 грн. 00 коп.; Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі, які складаються із сплаченого розміру судового збору у сумі 1 638 грн. 89 коп., витрат по оплаті послуг судового експерта у розмірі 4 800 грн. 00 коп., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп. та по 800 грн. 00 коп. за кожне судове засідання. 18.06.2020 року відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого зазначив, що вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають, крім стягнення з відповідача франшизи у розмірі 2000 грн. 09.09.2019 року після винесення постанови Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська від 31.07.2019 року судовим експертом Драган В.М. було зроблений висновок експертного дослідження щодо ступеню вини кожного зі сторін дорожньо-транспортної пригоди 17.06.2019 року. Так, згідно до результатів вищезазначеного експертного дослідження від 09.09.2019 року було встановлено, що тимчасова дорожня розмітка має бути оранжевого кольору (п. 1 розділу 34 ПДР), що не відповідало вимогам ПДР (колір тимчасової розмітки був білий). Крім того, дії водія автомобілю під керуванням [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 12.3, 12.4,12.9 та п. 10.1. ПДР, що з технічної точки зору перебувало у причинному зв`язку з подією ДТП 17.06.2019 року. Щодо розміру матеріальної шкоди внаслідок ДТП, яке сталося 17.06.2019 року зазначає, що ринкова оцінка за звітом, який надав позивач, є такою, що не відповідає вимогам оцінки майна. Зазначив, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи. Розмір (коефіцієнт) зносу розраховується за порядком, передбаченим Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 р. Із матеріалів висновку № 6669/1 від 03.07.2019 року, наданого позивачем вбачається, що строк експлуатації вказаного транспортного засобу перевищує 7 років, але коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 20 % не застосований. Крім того, звіт про оцінку транспортного засобу - є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ. Крім того, при розрахунку збитків, позивач посилається на відшкодування йому за належним йому страховим полісом № АМ / 9909099 страхової суми у розмірі 85 000 грн, в той час коли його відповідальність за цим полісом складає за вирахуванням франшизи у розмірі 2000 грн - 98 000 грн., посилаючись на укладення між ним та страховою компанією «Альфа-Гарант» від 13.12.2019 року угоди про розмір страхового відшкодування. Щодо частини страхового відшкодування у сумі 13 000 грн., яка була неотримана позивачем на сплату страхового відшкодування, вважає, що вказана сума не є вартістю втраченого майна, а тому не може бути стягнута з нього, як відповідача. Таким чином, позивач [PERSON] добровільно відмовився на підставі вищезазначеної укладеної між ним та страховою компанією угоди про виплату йому страхового відшкодування на повну суму полісу і таким чином він вважає, що законних підстав для виплати йому 13 000 грн. в межах страхового ліміту 100 000 грн. за вирахуванням франшизи 2000 грн. немає правових підстав. Покладення на нього обов`язку доплатити Позивачу 13 000 грн. в межах суми страхового ліміту в межах страхового ліміту не ґрунтується на вимогах закону, у зв`язку з тим, що його відповідальність як власника ТЗ була застрахована на суму 100 000 грн. Щодо покладення на обов`язку відшкодування збитків, які не покриваються страховим полісом зазначає, що відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Разом з тим, визначаючи розмір матеріальної шкоди, завданої ушкодженням транспортного засобу, слід дослідити зміст звіту № 6669/1 від 03.07.2019 року експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ експертом-товарознавцем [PERSON] згідно якого встановлено строк експлуатації пошкодженого автомобілю позивача 7,46 років, пробіг 132 944 км, сума відновленого ремонту складає 504605,82 грн, а ринкова вартість пошкодженого автомобілю 208657,53 грн. Зазначені обставини свідчать про те, що пошкоджений автомобіль вважається фізично знищеним, а тому підлягає до з`ясування питання щодо вартості його залишків та врахування під час вирішення спору, у зв`язку з чим необхідно з`ясування реальної ринкової вартості пошкодженого автомобілю позивача з врахуванням коефіцієнту зносу та визначення реальної вартості залишків автомобілю. Позивач продав залишки пошкодженого автомобілю за 7000 грн на підставі договору купівлі-продажу з ТОВ «Авто Бізнес» від 05.11.2019 року, згідно якого вбачається, що позивач продає цьому товариству автомобіль Fiat doblo 2012 року випуску з пробігом 436 100 км., в той час коли пробіг пошкодженого автомобілю на час проведення оцінки позивачем 03.07.2019 року складав 132 944 км, а тому така сума не відповідає дійсності. Сума пошкодженого аналогічного автомобілю Fiat doblo складає в середньому 3000-3800 доларів США, що дорівнює за банківським курсом долару США станом на 17.06.2020 року (26,75 грн за один долар США) 79 500 - 101 770,00 грн та перевищує суму, зазначену позивачем більш, ніж у 10 разів. Крім того, зазначає, що позивач згідно до доданих ним документів про продаж пошкодженого автомобілю продав його ще до подання позову до суду без будь-якої пропозиції запропонувати забрати залишки пошкодженого автомобілю йому, а зараз намагається отримати з нього розмір надуманої шкоди, яка не підтверджена доказами, які відповідають вимогам законності та допустимості. Таким чином, розмір реальних збитків, не відповідає дійсності. Вважає, що позивачу необхідно обґрунтувати розмір заявлених збитків, а саме вимоги щодо сплати 13 000 страхового відшкодування в межах застрахованої відповідальності на 100 000 грн. за вирахуванням франшизи 2000 грн., питання продажу автомобілю за заниженою вартістю у розмірі 7000 грн., а також незастосування коефіцієнту зносу автомобілю у розмірі 20 % , якому на час ДТП було 7,46 років. Тобто, у разі прийняття рішення про стягнення з нього, як особи (відповідача), відповідальної за заподіяний збиток, повної вартості речі, яку було знищено, залишки такої речі (залишки автомобілю) слід повернути особі, яка відшкодувала шкоду. При цьому, у даному випадку питання про передачу залишків автомобіля мало бути вирішено одночасно зі стягненням з відповідача матеріального відшкодування. У зв`язку з тим, що позивач вже продав пошкоджений автомобіль, він має право на вирахування з суми реальної вартості автомобілю ринкової суми автомобілю після дорожньо-транспортної пригоди, а не суми 7000 грн, яка є нижчою від реальної у 10 разів. Щодо стягнення з нього суми моральної шкоди у розмірі 47 230,00 грн. зазначає, що не погоджується з розміром, оскільки той є необґрунтованим, автомобіль відповідача також зазнав пошкоджень внаслідок неправомірних дій позивача, що підтверджується висновком судового експерта Драган В.М. від 09.09.2019 року згідно якого вбачається ступень вини і позивача у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 17.06.2019 року. Вважає, що позивач не обґрунтував належним чином розмір заподіяної йому моральної шкоди, а тому у його стягненні слід відмовити. Щодо відшкодування розмірі витрат на правову допомогу вважає, що такий розмір визначений позивачем у розмірі 8000,00 грн. є необґрунтованим та не підтвердженим. Так, позивач безпідставно просить стягнути витрати на представництво його інтересів адвокатом Костянтиновим Р.Д. в Дніпровському апеляційному суді. Щодо стягнення витрат по наданню професійної правничої допомоги згідно до п. 2, то в акті виконаних робіт від 28.02.2020 року, який доданий до договору про надання правової допомоги не зазначено, який час було витрачено на підготовку конкретного виду правової допомоги, крім ознайомлення з правовим питанням, в якому зазначено 1 година. Тому адвокатом не виконані у повній мірі всі вимоги для того, щоб вважати обґрунтованими та фактично підтвердженим обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній цивільній справі належними та допустимими доказами, а отже, підстави для компенсації витрат позивача на правову допомогу у розмірі 800,00 - відсутні. Враховуючи викладене просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , які полягають у стягненні з нього матеріальної шкоди у розмірі 116 657,53 грн за вирахуванням франшизи у розмірі 2000,00 грн, моральної шкоди у розмірі 47 230,00 грн та стягненні судових витрат. 23.06.2021 року представник відповідача - адвокат Медведєва Л.В. надала суду заяву про залучення третьої особи без самостійних вимог та клопотання про витребування доказів. 06.07.2020\~року від\~представника позивача\~ адвоката\~Константинова Р.Д.\~надійшла відповідь\~на відзив,\~згідно змісту\~якої зазначено,\~що посилання\~відповідача на\~висновок №10.1-10.4/044-Д\~від 09.09.2019\~року,\~зробленого експертом\~Драган В.М.\~є безпідставним,\~оскільки такий\~висновок вже\~було відхилено\~апеляційною інстанцією,\~та у\~постанові суду\~апеляційної інстанції\~від 12.09.2019\~року цілком\~та повністю\~встановлена вина\~відповідача у\~даній пригоді,\~дана постанова\~суду набрала\~законної сили,\~а тому\~посилання [PERSON] \~на порушення\~нібито позивачем\~пунктів ПДР\~України є\~намаганням уникнути\~майнової відповідальності\~за наслідки\~скоєного правопорушення,\~не виплачувати\~належний розмір\~матеріальної шкоди\~внаслідок пошкодження\~автомобіля позивача.\~З приводу\~непогодження відповідача\~із сумою\~заявленої до\~компенсації матеріальної\~шкоди,\~яка полягає\~у різниці\~вартості автомобіля\~«Fiat\~Doblo»\~р/н\~ [NUMBER] до\~ДТП та\~вартості автомобіля\~у пошкодженому\~стані після\~ДТП,\~зазначає,\~що позивачем\~були дотриманні\~вищезазначені вимоги\~чинного законодавства\~України та\~була проведена\~належним чином\~відповідна оцінка\~пошкодженого майна,\~згідно вимог\~чинного законодавства\~України,\~жодних порушень\~або обмежень\~зі сторони\~судового експерта\~Крутінь В.І.\~при складанні\~висновку не\~встановлено,\~а тому\~вважає,\~що даний\~документ є\~належним та\~допустимим доказом\~по справі,\~який повністю\~підтверджує належний\~розмір заподіяної\~внаслідок ДТП\~позивачу матеріальної\~шкоди.\~Відповідачем не\~надано доказів\~на спростування\~того обсягу\~пошкоджень,\~що були\~визначені судовим\~експертом [PERSON] \~у Висновку\~№ 6669/1,\~тому з\~урахуванням принципу\~змагальності,\~вважає,\~що відсутні\~підстави для\~сумніву щодо\~правильності визначення\~вартості матеріального\~збитку зазначеного\~в ньому.\~Відповідач в\~своєму відзиві\~помилково посилається\~на те,\~що експертом\~не був\~застосований коефіцієнт\~фізичного зносу,\~так як\~відповідач не\~враховує те,\~що у\~висновку №\~6669/1\~від 03.07.2019\~року судовим\~експертом встановлено,\~що автомобіль\~є фізично\~знищеним,\~так як\~його вартість\~відновлювального ремонту\~перевищує його\~ринкову вартість\~на момент\~ДТП,\~а тому\~розмір матеріального\~збитку визначений\~у вартості\~автомобіля на\~момент ДТП,\~що склало\~208\~657\~грн.\~53\~коп.,\~що визначено\~судовим експертом\~ [PERSON] \~у своєму\~Висновку №\~6669/1\~експертного дослідження\~автотоварознавця по\~визначенню вартості\~матеріального збитку\~КТЗ від\~03.07.2019\~року.\~Відповідно до\~норм закону\~між позивачем\~та страховою\~компанією була\~узгоджена сума\~страхового відшкодування\~у розмірі\~85000,00\~грн.\~на підставі\~п.\~2\~ст.\~36\~Закону України «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» і\~положення угоди\~стосуються виключно\~Страховика і\~надають право\~позивачу звертатися\~до винної\~особи у\~завданні збитків\~до повного\~відшкодування завданої\~матеріальної та\~моральної шкоди\~внаслідок ДТП,\~що в\~результаті позивачем\~і було\~зроблено.\~Право потерпілого\~на відшкодування\~шкоди за\~рахунок особи,\~яка завдала\~шкоди,\~є абсолютним\~і не\~може бути\~припинене чи\~обмежене договором,\~стороною якого\~потерпілий не\~був хоч\~цей договір\~і укладений\~на користь\~третіх осіб.\~Закон надає\~потерпілому право\~одержати страхове\~відшкодування,\~але не\~зобов`язує одержувати\~його.\~При цьому\~відмова потерпілого\~від права\~на одержання\~страхового відшкодування\~за договором\~не припиняє\~його права\~на відшкодування\~шкоди в\~деліктному зобов`язанні. Потерпілий вправі\~відмовитися від\~свого права\~вимоги до\~страховика та\~одержати повне\~відшкодування шкоди\~від особи,\~яка її\~завдала,\~в рамках\~деліктного зобов`язання,\~не залежно\~від того,\~чи застрахована\~цивільно-правова\~відповідальність особи,\~яка завдала\~шкоди.\~З приводу\~посилання відповідача\~на те,\~що вартість\~залишків пошкодженого\~автомобіля у\~розмірі 7\~000,00\~грн.\~не відповідає\~дійсності зазначає,\~що вартість\~автомобіля «Fiat\~Doblo»\~р/н\~ [NUMBER] підтверджується\~конкретним реальним,\~допустимим доказом,\~а саме\~договором купівлі-продажу\~№ 7529/19/001372\~від 05.11.2019\~року.\~А доводи\~відповідача побудовані\~виключно на\~припущеннях,\~що автомобілі\~продають за\~3000-3800\~доларів США,\~так як\~на сайті\~з оголошеннями\~зазначена виключно\~ціна пропозиції\~(бажання)\~продавця. Вважає, що в силу статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач подав до суду та довів факт того, що вартість його автомобіля після ДТП становить зазначену ним в договорі суми, а саме у розмірі 116657,53 грн. та розраховується наступним чином: 208 657 грн. 53 коп. (вартість автомобіля на момент ДТП) - 7 000 грн. 00 коп. (вартість автомобіля після ДТП) - 85 000 грн. 00 коп. (страхова виплата) = 116 657 грн. 53 коп. З приводу того, що відповідач взагалі не погоджується із будь-яким розміром моральної шкоди, то вважає, що позивач цілком законно пред`явив позивачу суму у розмірі 47\~230 грн. і обґрунтував її, на підставі ст. ст. 23 та 1167 ЦК України. Зазначає, що ДТП було серйозним, і могло потенційно призвести до набагато гірших наслідків у вигляді пошкодження здоров`я та життя позивача, нехтування відповідачем ПДР могли лишити позивача не тільки його транспортного засобу, але й життя і здоров`я. З приводу непогодження відповідача із заявленими вимогами на відшкодування судових витрат, які полягають у витратах на правничу допомогу, то вважає, що відповідно до ст. 133 та ст. 141 ЦПК України за результатами розгляду справи позивач може мати право на компенсацію понесених витрат на правничу допомогу. Просить суд заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 02.07.2020\~року відповідач\~ [PERSON] \~надав суду\~заперечення на\~відповідь на\~відзив позивача,\~згідно змісту\~якого не\~погоджується з\~доводами позивача,\~оскільки вважає\~невстановленою дійсну\~ринкову вартість\~транспортного засобу\~на час\~ДТП та\~вартість пошкодженого\~ТЗ,\~належного позивачу\~після ДТП\~у зв`язку\~з очевидною\~невідповідністю вартості\~цього ТЗ\~за якою\~його нібито\~було відчужено\~на користь\~ТОВ «Авто\~Бізнес» за\~7\~тисяч гривень. До\~того ж, договором\~купівлі-продажу\~від 05.11.2019\~року вбачається,\~що позивач\~продає товариству\~автомобіль «Fiat\~Doblo»\~2012\~року випуску\~з пробігом\~436\~100\~км в\~той час,\~коли пробіг\~пошкодженого автомобілю\~на час\~проведення оцінки\~позивачем 03.07.2019\~року складав\~132\~944\~км,\~а тому\~така сума\~не відповідає\~дійсності,\~а письмовий\~доказ є\~таким,\~що не\~відповідає вимогам\~законності та\~допустимості.\~Також,\~зазначає,\~що згідно\~практики ВС,\~розмір збитків,\~що підлягають\~відшкодуванню потерпілому,\~визначається відповідно\~до реальної\~вартості втраченого\~майна на\~момент розгляду\~справи або\~виконання робіт,\~необхідних для\~відновлення пошкодженої\~речі,\~але виходячи\~з вартості\~відновлювального ремонту\~автомобіля з\~урахуванням коефіцієнта\~зносу деталей,\~ПДВ та\~з вирахуванням\~франшизи. Із матеріалів\~висновку №\~6669/1\~від 03.07.2019\~року,\~наданого позивачем\~вбачається,\~що строк\~експлуатації вказаного\~транспортного засобу\~перевищує 7\~років,\~але коефіцієнту\~фізичного зносу\~у розмірі\~20\~%\~не застосований. Крім того,\~при розрахунку\~збитків,\~позивач посилається\~на відшкодування\~йому за\~належним мені\~страховим полісом\~№ АМ\~/\~9909099\~страхової суми\~у розмірі\~85\~000\~грн.,\~в той\~час коли\~його відповідальність\~за цим\~полісом складає\~за вирахуванням\~франшизи у\~розмірі 2009\~грн.\~-\~98\~000\~грн.,\~посилаючись на\~укладення між\~ним та\~страховою компанією\~«Альфа-Гарант»\~від 13.12.2019\~року угоди\~про розмір\~страхового відшкодування.\~Щодо частини\~страхового відшкодування\~у сумі\~13000\~грн.,\~яка була\~неотримана позивачем\~на сплату\~страхового відшкодування,\~вважає,\~що вказана\~сума не\~є вартістю\~втраченого майна,\~а тому\~не може\~бути стягнута.\~Позивач [PERSON] \~добровільно відмовився\~на підставі\~вищезазначеної укладеної\~між ним\~та страховою\~компанією угоди\~про виплату\~йому страхового\~відшкодування на\~повну суму\~полісу і\~таким чином\~він вважає,\~що законних\~підстав для\~виплати йому\~13\~000\~грн.\~в межах\~страхового ліміту\~100\~000\~грн.\~за вирахуванням\~франшизи 2000\~грн.\~немає правових\~підстав. Покладення на\~нього обов`язку\~доплатити позивачу\~13\~000\~грн в\~межах суми\~страхового ліміту\~в межах\~страхового ліміту\~не ґрунтується\~на вимогах\~закону у\~зв`язку з\~тим,\~що його\~відповідальність як\~власника ТЗ\~була застрахована\~на суму\~100\~000\~грн. При цьому, у даному випадку питання про передачу залишків автомобіля («Fiat Doblo» 2012 року випуску) мало бути вирішено судами одночасно зі стягненням з відповідача матеріального відшкодування. Однак у зв`язку з тим, що позивач вже продав пошкоджений автомобіль, він має право на вирахування з суми реальної вартості автомобілю ринкової суми автомобілю після дорожньо-транспортної пригоди, а не суми 7000 грн, яка є нижчою від реальної у 10 разів. 06.07.2020 року представник позивача адвокат Константинов Р.Д. надав суду заперечення на клопотання про залучення третьої особи та на клопотання про витребування доказів. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського\~районного суду\~м.\~Дніпродзержинська Дніпропетровської\~області від\~21.04.2020\~року відкрито\~провадження по\~справі та\~призначено до\~розгляду в\~загальному позовному\~провадженні. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25.05.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.07.2020 року, залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог по цивільній справі Товариство з додатковою відповідальністю «Страхову компанію «Альфа-Гарант»; витребувано від Територіального сервісного центру № 1244 РСЦ МВС у Дніпропетровській області докази. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.07.2020 року, витребувано від територіального сервісного центру № 7341 Регіонального сервісного центру МВС в Чернівецькій області, м. Чернівці та територіального сервісного центру № 2643 Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області, м. Коломия докази. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] адвокат Константинов Р.Д. в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, уточнень та клопотань не надавав. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явився, заперечував проти заявлених позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] адвокат Медведєва Л.В. в судове засідання з`явилася заперечувала проти заявлених позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні та врахувати при вирішенні справи надані суду заперечення. Третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явилися, надали суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.06.2019 року, встановлено, що 17 червня 2019 року о 13 годині 35 хвилин на мостовому переході через р.Дніпро в м. Кам`янське з лівого берега на правий берег, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Honda Accord» д/з [NUMBER] , порушив вимоги дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонений» та горизонтальної розмітки 1.1. виїхав на зустрічну смугу та допустив лобове зіткнення з автомобілем марки «Fiat Doblo» д/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, травмованих немає ( т.1 а.с.6). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.09.2019 року апеляційну скаргу залишено без задоволення; постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 липня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за ст. 124 КУпАП залишено без змін (т.1 а.с.8-10). Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , який керував автомобілем «Honda Accord» р/н [NUMBER] була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ОСЦПВВНТЗ) № АМ/9909099 у ТДВ СК «Альфа-Гарант», відповідно до якого розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 100000,00 грн., розмір франшизи становить 2000 грн. 00 коп.(т.1 а.с.202). З метою визначення розміру завданого матеріального збитку внаслідок даного ДТП, [PERSON] звернувся до незалежного судового експерта-автотоварознавця Крутінь В.І. (Свідоцтво № 1382 від 16.11.2012 року видане Міністерством юстиції України). Згідно із Висновком № 6669/1 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 03.07.2019 року вартість відновлювального ремонту складає 504 605 грн. 82 коп.; вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Fiat Doblo» р/н [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості колісного транспортного засобу на момент пошкодження у зв`язку із тим, що вартість відновлювального ремонту не менша ринкової вартості автомобіля, що становить 208 657 грн. 53 коп. (т.1 а.с.13-28). Витрати по складанню даного Висновку склали 4 800 грн. 00 коп., про що видано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 6669/1 від 27.06.2019 р. (т.1 а.с.29). Згідно договору купівлі-продажу № 7529/19/001372 від 05.11.2019 року та Договором комісії № 7529/19/001372 від 05.11.2019 року, позивачем було продано автомобіль «Fiat Doblo» р/н [NUMBER] за 7 000 грн. 00 коп. ( т.1 а.с.30, 31). З метою отримання страхового відшкодування за пошкоджений у ДТП автомобіль «Fiat Doblo» р/н [NUMBER] позивач звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю Страхову компанію «Альфа-Гарант». 20.12.2019 року на підставі Угоди про розмір страхового відшкодування від 13.12.2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було виплачено на користь [PERSON] узгоджений розмір страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 17.06.2019 року з урахуванням франшизи, яка за полісом АМ-0009909099 від 12.03.2019 р. складає 2000,00 грн. в розмірі 85 000 грн. 00 коп.(т.1 а.с.11, 12). Згідно Висновку експерта № 505/20 судової автотоварознавчої експертизи від 10.12.2020 року, вартість утилізації автомобіля «Fiat Doblo» р/н [NUMBER] , пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 17.06.2019 року, станом на дату ДТП становить 53900,66 грн. (т.2 а.с.6-14, 15-26). Позивач вважає, що із винуватця ДТП відповідача [PERSON] , як особи відповідальної за завданий збиток повинна бути стягнута сума у розмірі 116 657 грн. 53 коп., яка складається з 208 657 грн. 53 коп. (вартість автомобілі на момент ДТП) - 7 000 грн. 00 коп. (вартість автомобіля після ДТП у пошкодженому стані) - 85 000 грн. 00 коп. (страхова виплата) = 116 657 грн. 53 коп. Відповідач заперечує проти розрахованого позивачем розміру заподіяної шкоди у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Аналізуючи встановлені фактичні обставини та правовідносини сторін, суд керується наступними нормами права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За положеннями ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Частина 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно роз`яснень, викладених в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до якого особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п.4 зазначеної Постанови). Згідно п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Судом встановлено, що в ДТП, яке сталося 17.06.2019 року винним є водій [PERSON] , що підтверджено постановою суду, яка залишена без змін постановою апеляційної інстанції. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно наданих суду матеріалів, Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 20.12.2019 року на підставі Угоди про розмір страхового відшкодування від 13.12.2019 року виплатило на користь [PERSON] узгоджений розмір страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 17.06.2019 року з урахуванням франшизи, яка за полісом АМ-0009909099 від 12.03.2019 р. складає 2000,00 грн. в розмірі 85 000 грн. 00 коп. Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~якщо\~транспортний засіб вважається знищеним\~його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Судом було\~встановлено,\~що ринкова\~вартість автомобіля\~на момент\~проведення експертизи\~згідно Висновку\~№ 6669/1\~від 03.07.2019\~року,вартість відновлювального ремонту складає 504 605 грн. 82 коп., при цьому вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Fiat Doblo» р/н [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості колісного транспортного засобу на момент пошкодження у зв`язку із тим, що вартість відновлювального ремонту не менша ринкової вартості автомобіля, що становить 208 657 грн. 53 коп. Також, згідно Висновку експерта № 505/20 судової автотоварознавчої експертизи від 10.12.2020 року, утилізаційна вартість після пошкоджень у ДТП автомобіля «Fiat Doblo» р/н [NUMBER] , пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 17.06.2019 року, станом на дату ДТП становить 53900,66 грн. При цьому суд приймає до уваги те, що цивільно правова-відповідальність [PERSON] була застрахована на суму 100\~000, 00 грн., тоді як страховою компанією на підставі Угоди про розмір страхового відшкодування, укладеної між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] , було узгоджено та виплачено (з урахуванням франшизи) саме 85000,00 грн. на відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, таким чином різниця, яка становить 13000,00 грн. відшкодуванню не підлягає. При фізичному знищенні автомобіля його власнику відшкодовується різниця між його вартістю до та після дорожньо-транспортної пригоди, тому враховуючи викладене, суд приходить до висновку що матеріальна шкода, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] обраховується наступним чином: 208657,53 грн.(вартість матеріального збитку) 53900,66 грн. (вартість утилізації автомобіля) 85000 грн. (виплачені страхові відшкодування) 13000,00 грн. (різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та розміром страхової суми на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну) = 56756,87 грн. Тому вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню у сумі 56756,87 гривень. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною першою ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 1 частини 2 цієї ж статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Визначаючи розмір моральної шкоди завданої позивачу відповідачем, по вині якого сталася ДТП, суд вважає доведеним той факт, що позивач пережив хвилювання, що негативно вплинули на його психологічний стан, порушили звичайний життєвий ритм та вимагали додаткових зусиль для організації життя, що з урахуванням п.2 ч.2 ст.23 ЦК України свідчить про наявність моральної шкоди, обов`язок по відшкодуванню якої має нести відповідач. Враховуючи ступінь душевних страждань позивача, та

Outcome: partial