Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

І. Зміст вимог та заперечень учасників справи. Представник позивача - адвокат Андрусенко І.Я., звернувшись до суду з позовом просить визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на: - земельну ділянку площею 0,19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]; - земельну ділянку площею 0,19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. На ім'я позивача спадкодавцем за життя було складено заповіт. Однак після звернення до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав їй було відмовлено у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що вказаний строк пропущено нею з поважних причин, оскільки про складений спадкодавцем заповіт вона дізналася лише в лютому 2019 року коли отримала дублікат вказаного заповіту у сільській раді. ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі. 19.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. ІІІ. Позиції сторін. У зв'язку з виникненням труднощів для реалізації подальших прав позивача для оформлення документів щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO], позивач просить визначити їй додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви для прийняття спадщини вважаючи причину пропуску строку поважною. Позивач в судове засідання не з'явилася, в поданій заяві представник позивача просить розглядати дану справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі і просять його задовольнити. Відповідач - представник Коропецької селищної ради в підготовче засідання не з'явився, суду подав відзив на позовну заяву у якому вказав, що позов визнає повністю з підстав зазначених в позовній заяві та просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, а тому суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне. [INFO] в смт.Коропець Монастириського району Тернопільської області у віці 66 років помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.07.2018 року, видане Коропецькою селищною радою Монастириського району Тернопільської області. Ще за життя померлому належали: - земельна ділянка площею 0,19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], яка міститься в матеріалах справи; - земельна ділянка площею 0,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], яка міститься в матеріалах справи. Згідно складеного 15.06.2018 року [PERSON] в смт.Коропець Монастириського району Тернопільської області заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області та зареєстрованого в реєстрі за №50, останній на випадок своєї смерті заповів земельну ділянку (пай) площею 0,87 га, яка розташована на території Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області та підверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] - [PERSON]. У той же час, листом нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори від 12.03.2019 року № 134/01-16 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній факт прийняття спадщини у строк, передбачений ст.1270 ЦК України. Також встановлено, що [PERSON] дублікат заповіту посвідчений секретарем виконавчого комітету Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області отримала в лютому 2019 року і зареєстровано в реєстрі за №50. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи. Даючи оцінку спірним правовідносинам суд, виходить із такого. Приписами ст. 129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (частина перша статті 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина перша статті 1218 ЦК України). Заповіт є особистим розпорядженням спадкодавця, зроблене на випадок смерті, основним змістом якого є призначення спадкоємця або спадкоємців, а також визначення юридичної долі майна. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як свідчить тлумачення ч. 3 ст. 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкодавця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Отже аналіз вищевказаних положень цивільного законодавства дає підстави для висновку, що порядок прийняття спадщини є жорстким та імперативним, пропуск строку тягне за собою втрату права на спадкування, а надання додаткового строку має розглядатися як виключний порядок поновлення прав того спадкоємця, який дійсно не мав можливості прийняти спадщину. Суд визначає в межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (стаття 11 ЦПК України). Принцип «пропорційності» тісно пов'язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід'ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв'язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Отже, як встановлено, [PERSON] про існування заповіту дізналася лише в лютому 2019 року, коли отримала дублікат вказаного заповіту в Коропецькій селищній раді, другий примірник якого знаходився у спадкодавця, про існування заповіту у відповідності до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» її ніхто не повідомляв, що не дало об'єктивної можливості позивачу для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому суд дійшов висновку, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Інші можливі спадкоємці після смерті [PERSON] про свої спадкові права не заявляли, відумерлою спадщина не визнавалась. Крім того, Коропецька селищна рада позов визнала. Наведені норми матеріального права та фактичні обставини справи, у їх сукупності, дають підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved