Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради про встановлення факту постійного проживання однією сім'єю понад п'ять років на час відкриття спадщини із [PERSON], що померла [INFO]; визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування (а.с.1-3). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON], з якою він проживав понад 15 років. Зазначає, що вона була дружиною двоюрідного брата його матері. Протягом тривалого часу з 2002 року [PERSON] була членом його сім'ї, влітку вона разом з його родиною проживала в с. Лукашівка Чернігівського району, а взимку - за місцем своєї реєстрації в квартирі [ADDRESS]. Також вони вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, разом святкували всі свята, морально підтримували один одного. Після її смерті залишилося спадкове майно - приватизована квартира. Посилається на той факт, що оскільки він більш як п'ять років проживав з померлою [PERSON] однією сім'єю, є спадкоємцем 4-ої черги, а тому просить встановити факт проживання понад п'ять років однією сім'єю та визнати право власності в порядку спадкування на вищевказану квартиру . ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні повністю, з підстав вказаних у запереченнях (а.с.77-83). Вказали, що позивач протягом періоду з 2000 року не змінював місця проживання та не був зареєстрований у [ADDRESS]. Померла [PERSON] отримувала субсидію на одну особу з лютого 2015 року по серпень 2016 року. Акт та довідки КП «Новозаводське» щодо спільного проживання позивача з померлою [PERSON] були видані з метою отримання допомоги на поховання, також акт був підписаний одним свідком. Оплата за комунальні послуги здійснювалась саме [PERSON] Отже позивачем не доведено належними доказами факт проживання однією сім'єю позивача з померлою [PERSON] не менш п'яти років, а тому позивача не можливо віднести до спадкоємців четвертої черги за законом відповідно до ч.1 ст.1264 ЦК України. Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Белова О.С. та [PERSON], залучена ухвалою суду від 23.04.2018 року до участі в розгляді справи, в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд у відповідності до положень ст.223 ЦПК України визнав можливим проводити розгляд справи за відсутності третіх осіб. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18 серпня 2016 року, виданого Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, [INFO] померла [PERSON] (а.с.8). За життя, [PERSON], згідно копії свідоцтва про право власності від 09.10.1997 року, належала квартира [ADDRESS]. (а.с.14-15). Згідно довідки КП «Новозаводське» №4855 від 16.08.2016 року та акту, складеного 26.08.2016 року майстром ДОЖФ КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради (а.с.18-19) у вищезазначеній квартирі з 1986 року до моменту смерті [INFO] проживала [PERSON], разом з нею мешкав її племінник [PERSON] з яким вели спільне господарство. Відповідно довідки Територіального центру соціального обслуговування Новозаовдського району м.Чернігова №178/05 [PERSON] не перебувала на обслуговуванні у територіальному центрі соціального обслуговування (а.с.74). [PERSON] за життя отримувала субсидію на оплату житлово - комунальних послуг на одну особу з лютого 2015 року по серпень 2016 року, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 27.02.2018 року (а.с.86). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказана квартира. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №3/2017 із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] - позивач по справі (а.с.64). Вказана справа зареєстрована в Спадковому реєстрі за №60233301 (а.с.13). Згідно копії паспорту [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], його місце проживання зареєстровано з 15.05.1999 року по [ADDRESS]; позивач має дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.16-17). У судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є сусідами позивача, [PERSON] - знайома позивача та [PERSON] - мати позивача, та які пояснили, що дійсно [PERSON] протягом тривалого часу та на день смерті [PERSON] періодично проживав разом з нею, однією родиною, за адресою: [ADDRESS]. Він завжди допомагав їй, вів зі спадкодавцем спільне господарство, проводив ремонт, сплачував комунальні послуги, доглядав бабусю та хоронив її. У померлої є донька, яка проживає в Російській Федерації та яка відвідувала Чернігів 5 років тому назад. Позивач має жінку та доньку, з якими вони також часто приїздили до [PERSON], забезпечували її продуктами харчування. Влітку [PERSON] проживала у позивача в с. Лукашівка, а взимку - позивач проживав у померлої. Крім того, у зв'язку із специфікою роботи позивач часто ночував у [PERSON] Сім'я позивача разом із [PERSON] святкували сімейні свята. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Частинами 2, 4 ст. 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім'єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п'ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім'єю. Отже, при вирішенні даної категорії справи, необхідно виходити з того, що до спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Для підтвердження проживання однією сім'ю необхідно підтвердити факт ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально. Відповідно до роз'яснень п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Обов'язок доказування передбачений також ст.81 ЦПК України. Суд критично відноситься до показів свідків [PERSON], [PERSON], які були сусідами [PERSON] оскільки вони пояснили, що в гості до [PERSON] вони не приходили, бачили її лише в літній період в с. Лукашівка, що не дає підстав суду вважати, що [PERSON] постійно проживав разом однією сім'єю із [PERSON] З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що позивач доглядав за померлою, допомагав їй по господарству, що жодним чином не підтверджує факт сумісного проживання, ведення господарства та наявності спільного бюджету. Також суд не бере до уваги доказ - акт, складений 26.08.2016 року майстром ДОЖФ КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради, так як він підписаний лише одним свідком [PERSON] (а.с.19). Крім того, як вбачається із листа КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради №05 від 02.01.2018 року довідки №4855 та №4852 від 26.08.2016 року були видані на підставі акту від 26.08.2016 року. Даний акт складено для отримання допомоги на поховання померлої [PERSON] Відомості зазначені в акті щодо спільного проживання померлої з [PERSON] записані зі слів сусідки [PERSON] Працівники підприємства до квартири [ADDRESS] не ходили та зазначені обставини не перевіряли (а.с.88). Також надані позивачем копії квитанцій про здійснення оплати за житлово-комунальні послуги (а.с.30-37), товарні чеки на купівлю та доставку будівельних матеріалів (а.с.105-111) не підтверджують факту ведення спільного господарства позивача зі спадкодавцем, наявність спільного бюджету. Цивільне судочинство, згідно зі ст.12 цього ж Кодексу, здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, наданими позивачем до матеріалів справи доказами та показами свідків не підтверджується факт спільного проживання та ведення спільного господарства, існування спільного побуту та взаємних прав і обовязків між позивачем та спадкодавцем. Таким чином, оцінюючі наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту його проживання з [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а тому підстав для задоволення позову в цій частині суд не вбачає. Що стосується вимог позивача про визнання права власності на квартиру, суд вважає, що такі вимоги також не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. ст. 66 -68 Закону України «Про нотаріат», на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Суд дійшов висновку, що на даний час відкрита спадкова справа після смерті [PERSON], то саме до повноважень приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Белової О.С. належить оформлення та видача позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Враховуючи той факт, що вирішення питання про визнання права власності на спадкове майно безпосередньо залежить від виникнення у потенційного спадкоємця права на спадкування майна спадкодавця за заповітом або за законом, ці обставини не доведено позивачем під час розгляду справи, тому відсутні підстави для задоволення позову в частині вимог про визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS]. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності в порядку спадкування є необґрунтованими, недоведеними та не підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат Відповідно ст.141 ЦПК України у зв'язку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 4 093,65 грн не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed