overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Комунальна установа «Одеська обласна психіатрична лікарня №3» звернулась з цією заявою до суду, посилаючись на те, що з 21 жовтня 1996 року у добровільному порядку був госпіталізований [PERSON], [INFO], у зв'язку з галюцинаціями, маячними ідеями, порушенням поведінки, агресивністю та неспроможністю самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У зв'язку з цим, заявник просить в судовому порядку вирішити питання про доцільність продовження госпіталізації вказаної особи у примусовому порядку до психіатричного закладу для надання їй психіатричної допомоги. Заслухавши учасників справи та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.9 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] за рішенням Березівського районного суду Одеської області від 6 квітня 2010 року визнаний недієздатним та його опікуном призначено Одеську ОПЛ №3 (а.с.6). Крім того, відповідно до рішення Березівського районного суду Одеської області від 6 грудня 2017 року, [PERSON] вже було госпіталізовано у примусовому порядку до КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня №3» (а.с.7). Як убачається з комісійного висновку №104 лікарів-психіатрів ОПЛ №3, 22 травня 2018 року [PERSON] був оглянутий та в результаті проведення цього огляду виявлена потреба в продовженні примусової його госпіталізації у психіатричному закладі. (а.с.5). Статтями 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачається, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність; в подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. З наданої епікриз-виписки з історії хвороби вбачається, що [PERSON] в результаті наслідків органічного враження ЦНС важкого ґенезу має такий діагноз як ЧМТ, алкогольна інтоксикація у виді психоорганічного синдрому, характеропатичний та церебростанічний синдром (а.с.9). Крім того, з пояснень у судовому засіданні лікаря-психіатра ОПЛ №3 також слідує, що [PERSON] у зв'язку з психічним розладом потребує продовження госпіталізації до ОПЛ №3 в примусовому порядку. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність продовження [PERSON] психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах ОПЛ №3.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Комунальна установа Одеський обласний медичний центр психічного здоровя звернулася до суду із заявою про необхідність продовження надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що він лікується з приводу психічного захворювання з 1982 року, визнаний судом недієздатним, однак, незважаючи на проведену терапію, поліпшення в стані здоров`я хворого не наступило. У зв'язку з наявністю психічного розладу, внаслідок якого хворий може представляти небезпеку для оточуючих, не може дати усвідомлену згоду на продовження лікування, на думку комісії лікарів, потребує продовження лікування в психіатричному стаціонарі у примусовому порядку. У судовому засіданні законний представник, лікар-психіатр та прокурор вважали за доцільне клопотання задовольнити. Вислухавши лікаря-психіатра, прокурора, законного представника, вивчивши надані документи, історію хвороби, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], страждає на психічне захворювання, був госпіталізований до лікарні у зв`язку з загостренням хвороби, - у відповідності до ч.2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, згідно якої особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. З моменту госпіталізації він постійно перебуває в лікарні, згідно висновку лікарів-психіатрів, має хронічний психічний розлад та йому поставлено діагноз наслідки перенесеної черепно-мозкової травми у виді психоорганічного синдрому з нечастими епілептиформними приступами, дисфоріями. Незважаючи на проведене лікування, одужання хворого не наступило, до свого стану не критичний, має потребу в подальшому стаціонарному лікуванні в умовах Комунальної установи Одеський обласний медичний центр психічного здоровя. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 21.03.2006 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним. Мати хворого звернулася до заявника з клопотанням про надання психіатричної допомоги синові. Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. У зв'язку з тим, що [PERSON], [INFO], маючи тяжкий психічний розлад, не може дати усвідомлену згоду на лікування, суд вважає, що йому необхідно продовжити надання психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах Комунальної установи Одеський обласний медичний центр психічного здоровя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Комунальна установа Одеський обласний медичний центр психічного здоровя звернулася до суду із заявою про необхідність продовження надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що він лікується з приводу психічного захворювання з 1989 року, визнаний судом недієздатним, однак, незважаючи на проведену терапію, поліпшення в стані здоров`я хворого не наступило. У зв'язку з наявністю психічного розладу, внаслідок якого хворий може представляти небезпеку для оточуючих, не може дати усвідомлену згоду на продовження лікування, на думку комісії лікарів, потребує продовження лікування в психіатричному стаціонарі у примусовому порядку. У судовому засіданні лікар-психіатр та прокурор вважали за доцільне клопотання задовольнити. Вислухавши лікаря-психіатра, прокурора, вивчивши надані документи, історію хвороби, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], страждає на психічне захворювання, був госпіталізований до лікарні у зв`язку з загостренням хвороби, - у відповідності до ч.2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, згідно якої особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. З моменту госпіталізації він постійно перебуває в лікарні кілька років, згідно висновку лікарів-психіатрів, внаслідок тривалості захворювання у нього сформувався дефект особистості (психоорганічний, параноїдний). Незважаючи на проведене лікування, одужання хворого не наступило, до свого стану не критичний, агресивний, становить загрозу для оточуючих та має потребу в подальшому стаціонарному лікуванні в умовах Комунальної установи Одеський обласний медичний центр психічного здоровя. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 06.04.2006 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним, Рішенням Київського районного суду міста [PERSON] від 20.12.2007 року опікуном призначено [PERSON]. Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. У зв'язку з тим, що [PERSON], [INFO], маючи тяжкий психічний розлад, не може дати усвідомлену згоду на лікування, суд вважає, що йому необхідно продовжити надання психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах Комунальної установи Одеський обласний медичний центр психічного здоровя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Комунальна установа Одеський обласний медичний центр психічного здоровя звернулася до суду із заявою про необхідність продовження надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона лікується з приводу психічного захворювання з 1980 року, визнана судом недієздатною, однак, незважаючи на проведену терапію, поліпшення в стані здоров`я хворої не наступило. У зв'язку з наявністю психічного розладу, внаслідок якого хвора може представляти небезпеку для оточуючих, не може дати усвідомлену згоду на продовження лікування, на думку комісії лікарів, потребує продовження лікування в психіатричному стаціонарі у примусовому порядку. У судовому засіданні законний представник, лікар-психіатр та прокурор вважали за доцільне клопотання задовольнити. Вислухавши лікаря-психіатра, прокурора, законного представника, вивчивши надані документи, історію хвороби, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], страждає на психічне захворювання, була госпіталізована до лікарні у зв`язку з загостренням хвороби, - у відповідності до ч.2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, згідно якої особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. З моменту госпіталізації 28.07.2009 року вона постійно перебуває в лікарні, згідно висновку лікарів-психіатрів, має хронічний психічний розлад та їй поставлено діагноз шизофренія параноїдальна, безперервний стан зі стабільним дефектом. Незважаючи на проведене лікування, одужання хворої не наступило, до свого стану не критична, становить загрозу для оточуючих та має потребу в подальшому стаціонарному лікуванні в умовах Комунальної установи Одеський обласний медичний центр психічного здоровя. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 01.12.1993 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатною. Мати хворої, котру призначено опікуном, звернулася до заявника з клопотанням про надання психіатричної допомоги синові. Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. У зв'язку з тим, що [PERSON], [INFO], маючи тяжкий психічний розлад, не може дати усвідомлену згоду на лікування, суд вважає, що їй необхідно продовжити надання психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах Комунальної установи Одеський обласний медичний центр психічного здоровя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Комунальна установа Одеський обласний медичний центр психічного здоровя звернулася до суду із заявою про необхідність продовження надання психіатричної допомоги у примусовому порядку для [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що він лікується з приводу психічного захворювання з 1991 року, визнаний судом недієздатним, однак, незважаючи на проведену терапію, поліпшення в стані здоров`я хворого не наступило. У зв'язку з наявністю психічного розладу, внаслідок якого хворий може представляти небезпеку для оточуючих, не може дати усвідомлену згоду на продовження лікування, на думку комісії лікарів, потребує продовження лікування в психіатричному стаціонарі у примусовому порядку. У судовому засіданні законний представник, лікар-психіатр та прокурор вважали за доцільне клопотання задовольнити. Вислухавши лікаря-психіатра, прокурора, законного представника, вивчивши надані документи, історію хвороби, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], страждає на психічне захворювання, був госпіталізований до лікарні у зв`язку з загостренням хвороби, - у відповідності до ч.2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, згідно якої особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. З моменту госпіталізації він постійно перебуває в лікарні, згідно висновку лікарів-психіатрів, має хронічний психічний розлад та йому поставлено діагноз шизофренія, проста форма, дефектний стан. Незважаючи на проведене лікування, одужання хворого не наступило, до свого стану не критичний, має потребу в подальшому стаціонарному лікуванні в умовах Комунальної установи Одеський обласний медичний центр психічного здоровя. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 23.07.1997 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним. Мати хворого, котру призначено опікуном, звернулася до заявника з клопотанням про надання психіатричної допомоги синові. Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. У зв'язку з тим, що [PERSON], [INFO], маючи тяжкий психічний розлад, не може дати усвідомлену згоду на лікування, суд вважає, що йому необхідно продовжити надання психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах Комунальної установи Одеський обласний медичний центр психічного здоровя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Комунальна установа «Преславський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради в особі директора звернувся до суду з заявою, яка була уточнена, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], що проживає в КУ «Преславський психоневрологічний інтернат» недієздатною та встановити над нею опіку і призначити опікуном [PERSON] В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви за викладеними в ній обставинами та посилаючись на додані докази, пояснив, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства, соціально дезадаптована. В звязку з психічним захворюванням, вона читає з великим трудом, рахунок часу не веде, пам'ять та інтелект низькі. Через хворобу не може раціонально витрачати свою пенсію, розуміти значення своїх дій, керувати ними і потребує сторонньої допомоги і опіки. Представник органу опіки та піклування Преславської сільської ради до суду не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.22). Його неявка не перешкоджає розгляду справи. [PERSON] до суду не викликалася в зв'язку зі станом її здоров'я. Суд заслухавши представника заявника та вивчивши документи по справі прийшов до наступних висновків. За довідкою МСЕК [PERSON] має статус інваліда 2 групи безстроково (а.с.3). За витягом з наказу КУ «Преславського психоневрологічного інтернату» ЗОР наказ № 98 від 23.04.2015р. [PERSON] з 23.04.2015 р. знаходиться на повному Державному забезпечені та проживає у Преславському психоневрологічному інтернаті (а.с.5). За висновком судово-психіатричної експертизи № 392 від 18.06.2015 року, хвора [PERSON] страждає, психічним розладом у вигляді помірної розумової відсталості в ступені не глибокої імбецильності. У силу чого вона не може розуміти значення своїх дій і керувати ними (а.с.14-18). З викладеного суд вважає вимоги заяви обґрунтованими і вони підлягають задоволенню в повному обсягу. За ст. 39 ЦК України суд визнає фізичну особу недієздатною при наявності до того підстав. За ст. 241 ЦПК суд призначає опікуна або піклувальника за поданням органу опіки та піклування. За ст. 240 ч. 2 ЦПК України судові витрати, пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Комунальна установа Сумської обласної ради Будищанський психоневрологічний інтернат (далі - заявник) звернулась до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Борисоглебськ Воронежської області недієздатною. Свою заяву мотивує тим, що в Будищанському психоневрологічному інтернаті з 06.03.2019 проживає [PERSON] , яка згідно історії хвороби страждає на деменцію змішаного генезу (сімейна атаксія Фрідрейха з тетрапарезом, генералізованими гіперкінезами, епілепсія з середньої частоти епілептичними нападами). В своєму психічному стані вона не може віддавати звіт в своїх діях та керувати ними, надії на найближче одужання не передбачається. У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву та викладені в ній доводи на її обґрунтування, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи просив заяву задовольнити. Заслухавши заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , 1982 р.н., з 06 березня 2019 року перебуває у Комунальній установі Сумської обласної ради Будищанський психоневрологічний інтернат на повному державному утриманні(а.с. 4,5). [PERSON] визнана інвалідом з дитинства першої А групи інвалідності, інвалідність встановлена безтерміново, потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК (а.с.6) та випискою із медичної карти амбулаторного хворого (а.с.7). За висновком судово-психіатричного експерта від 17.02.2020 №75 [PERSON] виявляє ознаки деменції внаслідок епілепсії. За своїм психічним станом [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки (а.с.40-42). Згідно з ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. За таких обставин є всі підстави для визнання [PERSON] недієздатною. Суд визначає строк дії даного рішення два роки. Згідно з ч.2 ст.299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави. Відповідно до ч.1 ст. 39, ст. 41 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Комунальна установа Сумської обласної ради Будищанський психоневрологічний інтернат звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що [PERSON], [INFO], яка мешкає в даному інтернаті з 20 вересня 2013 року, проявляє симптоми атеросклеротичної деменції, в своєму психічному стані вона не може розуміти своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду. В зв'язку з цим заявник просить суд визнати [PERSON] недієздатною. В судовому засіданні представник заявника Савенко Т.І. не підтримала заяву, так як згідно акту судового-психіатричного експерта, [PERSON] може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Представник заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Глухівського районної державної адміністрації Бісерова І.В. заперечувала проти задоволення заяви, в зв'язку з тим, що [PERSON] може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Прокурор Грекова С.О. в судовому засіданні не підтримала заяву Комунальної установи Сумської обласної ради Будищанського психоневрологічного інтернату щодо визнання [PERSON] недієздатною, так як остання може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, прокурора, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. З Довідки № 227 виданою Комунальною установою Сумської обласної ради Будищанського психоневрологічного інтернату від 29 листопада 2013 року вбачається, що [PERSON] знаходиться в інтернаті на повному державному утриманні з 20 вересня 2013 року згідно наказу по інтернату № 262 П 2 від 20 вересня 2013 року з діагнозом: атеросклеротична деменція (а.с.4). З витягу з історії хвороби від 29 листопада 2013 року вбачається, що [PERSON], [INFO] має діагноз «Атеросклеротична деменція» (а.с.6). Згідно акту судово-психіатричного експерта № 468 від 19 грудня 2013 року вбачається, що [PERSON] на даний час виявляє ознаки розладу психіки та поведінки внаслідок судинного захворювання головного мозку з помірно вираженим зниженням пам'яті. За своїм психічним станом досліджувана [PERSON] може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.32-34). За таких обставин, суд не вбачає підстав визначених ст. 39 ЦК України для визнання [PERSON] недієздатною, так як остання здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 39 ЦК України, ст. ст.10,11,60,209,212-215,218,234-235,236-241 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Комунальна установа Сумської обласної ради Будищанський психоневрологічний інтернат звернулась до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що з 06 листопада 2014 року в інтернаті перебуває [PERSON], [INFO], уродженка с. Боковенька Лебединського району Сумської області. Також мотивує заяву тим, що згідно історії хвороби вона проявляє симптоми розладу особистості та поведінки внаслідок судинного захворювання головного мозку і в своєму психічному стані не може віддавати звіт в своїх діях та керувати ними. За вказаних обставин заявник просить визнати [PERSON] недієздатною та встановити над нею опіку. Представник заявника свою заяву підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи та прокурор заяву вважають повністю обґрунтованою. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи та думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що з 06 листопада 2014 року в Будищанському психоневрологічному інтернаті перебуває [PERSON], [INFO], уродженка с. Боковенька Лебединського району Сумської області. Також встановлено, що [PERSON] проявляє симптоми захворювання у формі розладу особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку (переважно судинного ґенезу) з вираженим зниженням памяті та інтелекту і, відповідно до висновку амбулаторної судово психіатричної експертизи від 23 червня 2015 року, в своєму психічному стані вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За таких обставин суд вважає необхідним визнати [PERSON] недієздатною та встановити над нею опіку.

Outcome: approved