Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] (а.с.3-4). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власником 1/2 частини будинку [ADDRESS] . Разом з ним в даному будинку зареєстровані дружина та син - відповідач по справі. Зазначає, що з 2009 року син не проживає з ними. Фактичне його місце проживання на [ADDRESS] . Посилаючись на ст. 405 ЦК України, вважає, що [PERSON] втратив право користування даним житловим приміщенням. ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи, пояснення учасників справи в судовому засіданні. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 15 листопада 2019 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження і призначив судове засідання для розгляду справи по суті. Протокольною ухвалою суду від 16.12.2019 року розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою відповідача. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи повідомлявся у відповідності до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив у порядку ст. 178 ЦПК України не надав. Суд, у відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України визнав можливим провести розгляд справи по суті у відсутності відповідача. З урахуванням вищевикладеного судом 14.01.2020 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Як вбачається із копії договору купівлі - продажу від 24.11.2001 року [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] (а.с.7). Право власності зареєстровано за [PERSON] в Чернігівському МБТІ 27.11.2001 року, реєстраційний напис на право власності занесено у реєстрову книгу за №186 та реєстровим №7064. Згідно копії домової книги з 11.07.2009 року в будинку [ADDRESS] , крім позивача та його дружини, зареєстрований відповідач - [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 26.07.2019 року також підтверджується факт реєстрації [PERSON] в будинку [ADDRESS] (а.с.6зв). Згідно акту вуличного комітету №6 від 28.10.2019 року вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований з 11.07.2009 рок на [ADDRESS] , але проживає на вул. Текстильників у зв`язку з одруженням (а.с.11). У судовому засіданні 16.12.2019 року були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] - сусіди позивача, які підтвердили, що відповідач не проживає у вказаній частині будинку з моменту його реєстрації, особисті речі в будинку відповідача відсутні. Відповідачу не створювали перешкоди у користуванні спірним будинком. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно положень ст.ст.17, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Обставин, які б свідчили, що позивач або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні спірним житлом, та що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Враховуючи, що відповідач добровільно змінив своє місце проживання, за вказаною адресою не проживає з 2009 року, поважність причин відсутності відповідача у вказаному житлі в судовому засіданні встановлено не було, збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним майном, а отже, відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України, позов обґрунтований та підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив із того, що відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, однак за відсутності такої вимоги суд не стягує судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved