Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося із позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивує тим, що 22.08.2015 з вини відповідача, який керував автомобілем [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої завдано шкоди автомобілю «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС», згідно Полісу № АІ/4619422, строк дії якого з 24.03.2015 по 23.03.2016. Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.12.2015. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку експерта, складає 109510,16 грн. 31.12.2015 потерпілий [PERSON], скориставшись своїм правом передбаченим ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до них із заявою про отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем, оскільки зазначена шкода не була відшкодована винуватцем ДТП. МТСБУ 17.02.2016 здійснило виплату відшкодування потерпілому [PERSON] в розмірі 50000 грн. На підставі ст. 1191 ЦК України та п. 2 ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі виплаченого відшкодування. Листами МТСБУ зверталося до відповідача з проханням добровільно відшкодувати завдані збитки, але вимога залишена відповідачем без задоволення. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 50000 грн., та судові витрати по справі в сумі 1600 грн. Представник позивача [PERSON] (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не зявився, 07.08.2017 до суду надійшла заява представника позивача за довіреністю [PERSON] про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, на підставі їх повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.12.2015 близько 06:05 годин [PERSON], керуючи в стані алкогольного спяніння автомобілем [NUMBER] по вул. Ільїна в м. Черкаси, виїхав на перехрестя з вул. Пастерівською на заборонений (червоний) сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER], з саморобним причепом державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався по вул. Пастерівській від вул. Ватутіна до вул. Благовісна на зелений сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.п. 2.9а, 2.3б, 8.7.3е Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля «Volkswagen» [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження. Зазначені обставини підтверджуються довідкою № 70864931 від 22.08.2015 про дорожньо-транспортну пригоду та постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.12.2015. Хоча постановою апеляційного суду Черкаської області від 22.01.2016 адміністративну справу про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП було провадженням закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, він був визнаний винним у скоєні ДТП. Постанова суду вступила в законну силу 22.01.2016. Автомобіль «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія САО777955 видане Черкаським ВРЕР при УДАЇ УМВС України в Черкаській області. 02.09.2015 потерпілий [PERSON] повідомив про страховий випадок та 31.12.2015 звернувся до МТСБУ з метою отримання відшкодування, оскільки винуватцем ДТП [PERSON] шкода не була відшкодована. Згідно висновку за результатами експертного автотоварознавчого дослідження від 17.09.2015 № 28038 розмір збитків завданих власнику автомобіля «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] складає 109510,16 грн. Наказом МТСБУ від 12.02.2016 за № 1095 прийнято рішення про відшкодування [PERSON] шкоду в розмірі 50000 грн. Вищевказане відшкодування було здійснено позивачем 15.02.2016, що підтверджується платіжним дорученням № 1095рв від 15.02.2016. Таким чином спір між сторонами виник з правовідносин про відшкодування шкоди і регулюється нормами Цивільного кодексу України і Закону України від 01.07.2004р. №1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Статтею 21 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачені гарантії, відповідно до яких забезпечується обовязковість страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. До таких гарантій, зокрема, відноситься заборона експлуатації наземних транспортних засобів без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. Згідно ст. 39 вищевкзаного Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Відповідно до пп.«а» п. 41.1 ст. 41 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідач на дату ДТП не виконав вимог вищевказаного закону та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у зв'язку з чим позивачем відшкодовано завдану внаслідок неправомірних дій відповідача шкоду. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Отже, на підставі зазначених норм закону, враховуючи, що позивачем відшкодовано [PERSON] збитки, завдані внаслідок пошкодження його транспортного засобу діями відповідача, в розмірі 50000 грн., тому позивач набув право вимоги до відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, оскільки позивач здійснив виплату відшкодування [PERSON] 15.02.2016 в розмірі 50000 грн., строк позовної давності не був пропущений позивачем, з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти в розмірі понесених витрат у вищевказаній сумі. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1600 грн., сплачені позивачем, як судовий збір при подачі позову до суду, що підтверджується платіжним дорученням № 49435 від 23.03.2017. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved