Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне об'єднання Київського району м. Сімферополя» (далі КП) в жовтні 2013 року заявили до [PERSON] позов, за яким просили зобов'язати відповідача звільнити приміщення сміттєкамери четвертого під'їзду будинку [ADDRESS] Позов мотивовано тим, що власник однієї з квартир будинку [ADDRESS] [PERSON] самовільно, без дозвільних документів, зайняв приміщення сміттєкамери четвертого під'їзду будинку, чим здійснює перешкоди іншим власникам (наймачам) в користуванні цим приміщенням, звільнити приміщення не бажає. Представник позивача Сеттаров А.Ш. в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що по суті зводяться до викладеного в позовній заяві. [PERSON] заперечив проти позову, і пояснив, що придбав спірне приміщення разом з квартирою. Представник відповідача [PERSON] вважала, що права позивача, за обставин справи, не порушені, а тому в задоволенні позову просила відмовити. Представник [PERSON] по довіреності [PERSON] вимоги позову підтримав і пояснив, що [PERSON] перешкоджає його довірителю користуватись спірним приміщенням, зокрема не дозволяє зберігати в ньому дитячу коляску. Представник Виконавчого комітету Київської районної ради м. Сімферополя в судове засідання не з'явився. Вислухавши сторони та інших учасників процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову за таких підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], в його ж одноособовому користуванні перебуває і сміттєкамера №5, що розташована в 4 під'їзді будинку, сміттєкамери будинку ніколи не використовувались за призначенням. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992р., власники квартир багатоквартирних будинків і житлових приміщень в гуртожитку являються співвласниками допоміжних приміщень в будинку, гуртожитку. Конституційний Суд України рішенням від 02.03.2004 року № 4-рп/2004 надав офіційне тлумачення вказаній нормі закону, за яким допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Доводи відповідача про те, що ним набуто право власності на спірне приміщення не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. З аналізу наведеного, суд приходить до висновку, що власники (наймачі) квартир будинку [ADDRESS] є співвласниками (користувачами) допоміжних приміщень цього будинку, в тому числі і сміттєкамер. Саме на захист прав та в інтересах співвласників (жильців) будинку [ADDRESS], в тому числі і [PERSON], і заявлено даний позов, на що вказує зміст позовної заяви, про це ж заявив в суді і представник позивача. Проте, поза увагою позивача залишилось те, що захист права власності відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України здійснюється власником, і саме власник може звернутись до суду з відповідним позовом. Посилання ж на закон, що давав би позивачу повноваження захищати права, свободи та інтереси інших осіб позовна заява не містить. Будь яких доказів, що діями відповідача порушені права, законні інтереси безпосередньо позивача суду не надано. Тому, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову, і вважає за необхідне в задоволенні його вимог відмовити. За такого рішення, витрати понесені позивачем при зверненні до суду підлягають зарахуванню до відповідного бюджету держави на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: dismissed