Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Керівник Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області, діючи в інтересах держави в особі Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області, звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне. Рішенням тридцятої сесії Новоукраїнської міської ради шостого скликання від 08.11.2011 № 371 громадянину [PERSON] надана в оренду земельна ділянка державної власності за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови загальною площею 0,0024 га строком на 15 років для комерційного використання, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 11.03.2012 року між Новоукраїнською міською радою та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, державна реєстрація від 12.03.2012 №352400004000531. Відповідно до п. 8 вказаного договору орендна плата вноситься орендарем в сумі 24003,00 грн. за один рік на рахунок Новоукраїнської міської ради, що складає 7% від нормативної грошової оцінки землі. За інформацією Новоукраїнської міської ради, з урахуванням збільшених позовних вимог, станом на 01.07.2016 року за [PERSON] рахується заборгованість зі сплати орендної плати за землю, відповідно до договору за період із жовтня 2013 року до 01 липня 2016 року на загальну суму 93711 грн. 51 коп., з яких заборгованість з орендної плати за землю - у розмірі 69611 грн. 83 коп., пеня за прострочення сплати орендної плати - у розмірі 24099 грн. 68 коп., яку прокурор в судовому засіданні просив стягнути з [PERSON] на користь Новоукраїнської міської ради. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги прокурора у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, надавши суду пояснення, що шляхом переговорів відповідач частково сплатив орендну плату у зв'язку з чим подано новий розхрахунок та уточнення позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду пред'явленого до нього позову був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило. Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог п. 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно з положеннями ст. 3 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Статтею 45 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту. Згідно із ч.ч.1, 3 та 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №1-1/99 прокурор, звертаючись до суду самостійно визначає і обґрунтовує у заяві в чому полягає порушення інтересів держави, чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява є підставою для порушення справи у суді. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до рішення тридцятої сесії Новоукраїнської міської ради шостого скликання від 08.11.2011 № 371 громадянину [PERSON] надана в оренду земельна ділянка державної власності за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови загальною площею 0,0024 га строком на 15 років для комерційного використання (розміщення та обслуговування об'єкту торгівлі з прибудованою автобусною зупинкою), яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). 11.03.2012 року між Новоукраїнською міською радою та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, який зарестрований у відділі Держкомзему у Новоукраїнському районі 12.03.2012 №352400004000531 (далі-Договір) (а.с.9-10). Згідно плану-схеми земельної ділянки (а.с.10) та акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.12) [PERSON] було фактично відведено в натурі земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,0024га. Згідно акту приймання-передачі об'єкта оренди вищезазначена земельна ділянка була передана «орендарю» - [PERSON] на умовах і в строки визначені договором оренди (а.с.11). Згідно ч. 1 ст. 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди землі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно ч. 1 ст. 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Відповідно п. 8 Договору оренди землі від 19.07.2004р. (а.с.7-8), річна орендна плата встановлюється у розмірі земельного податку (річного), який діє на момент укладання договору оренди земельної ділянки збільшеного на коефіцієнт 2,5. Згідно ст. 274 ПК України, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки. З наведеного вбачається, що розмір орендної плати, яку відповідачі мають сплачувати за договором оренди земельної ділянки, безпосередньо залежить від грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до п. 8 Договору орендна плата вноситься орендарем в сумі 24003,00 грн. за один рік на рахунок Новоукраїнської міської ради, що складає 7% від нормативної грошової оцінки землі. Згідно з п. 9 Договору обчислення розміру орендної плати здійснюється з обов'язковим урахуванням цільового призначення земельної ділянки, коефіцієнтів індексації, визначених законодавством та рішеннями Новоукраїнської міської ради №113 від 08 лютого 2011 року та № 208 від 07 червня 2011 року. Згідно з умовами п. 10 Договору орендна плата вноситься орендарем щомісячно рівними частками до 10 числа після закінчення кожного місяця. Пунктом 12 Договору передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені Договором, справляється пеня у розмірі 0,05% за кожний день прострочення, що обчислюється від суми простроченого платежу, але не більше в розмірі річної подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який сплачується пеня, доти, доки суму простроченої орендної плати не буде повністю сплачено. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Згідно з ст. 611 Цивільного Кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 80 Земельного кодексу України суб'єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи на землі приватної власності, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності, територіальної громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, здійснюють відповідні селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Виконавчі органи Новоукраїнської міської ради, на підставі ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», стягують плату за землю, яка в повному обсязі надходить до місцевого бюджету. Несвоєчасне надходження таких платежів призводить до невиконання доходної частини бюджету, чим завдається істотна шкода державним інтересам. Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання по договору оренди землі не виконує, що призвело до виникнення за період з жовтня 2013 року по 01 липня 2016 року заборгованості в загальному розмірі 93711 грн. 51 коп., з яких заборгованість з орендної плати за землю - у розмірі 69611 грн. 83 коп., пеня за прострочення сплати орендної плати - у розмірі 24099 грн. 68 коп., згідно наданого Новоукраїнською міською радою розрахунку (а.с.15-19). Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані позивачем докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог прокурора на необхідність стягнення з відповідача на корить Новоукраїнської міської ради заборгованості з орендної плати за землю. Також суд вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесені судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved