Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Лікар-психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні [PERSON] звернулася до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу, у примусовому порядку без його згоди. В обґрунтування вимог лікар-психіатр посилається на те, що [PERSON] поступив у Тернопільської обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню 26 березня 2018 року о 14 год 10 хв. у супроводі брата [PERSON] Причиною поступлення є погіршення психічного тану. Після огляду [PERSON] лікар-психіатр дійшов висновку про необхідність його госпіталізації до психіатричного закладу у стаціонар для обстеження та лікування у звязку з наявність у нього тяжкого психічного розладу, що обумовлює безпорадність, завдає суттєву шкоду його здоровю, погіршенню психічного стану. Вказані обставини також підтвердженні висновком комісії лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної. Посилаючись на наведене та те, що [PERSON] не може надати усвідомлену згоду на госпіталізацію, просить задовольнити заяву. У судовому засіданні лікар психіатр [PERSON], яка одночасно є і представником Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні - заяву підтримала, з підстав викладених у ній. Вказала, що [PERSON] є інвалідом першої групи з дитинства, страждає на тяжкий психічний розлад. З 2003 року перебуває на обліку у психоневрологічній лікарні та стаціонарно неодноразово лікувався, останній раз у 2009 році. Амбулаторно у дома приймає ліки. На даний час, у звязку з погіршенням психічного стану потребує госпіталізації до психіатричного закладу з метою лікування. Прокурор Воловник М.В. у судовому засіданні заяву лікаря-психіатра Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON] підтримав. Представника управління соціальної політики -[PERSON] не заперечив щодо задоволення заяви. У судове засідання був доставлений [PERSON], який не зміг виявити згоди на госпіталізацію. Присутній в судовому засіданні брат [PERSON] -[PERSON] вказав, що [PERSON] страждає на психічний розлад і на даний час потребує госпіталізації до психоневрологічної лікарні для обстеження та лікування. Мати [PERSON] [PERSON] у судове засідання не зявилась, оскільки перебуває на стаціонарному лікуванні у Тернопільській університетській лікарні, що підтверджується довідкою за № 01-4/625 від 22.03.2018 року. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом першої групи з дитинства. З 2003 року перебуває на диспансерному обліку в лікаря-психіатра амбулаторно-поліклінічного відділення Тернопільської обласної комунальної психоневрологічної лікарні з діагнозом: важка розумова відсталість, судомний синдром. Неодноразово стаціонарно проходив курс лікування, останній раз у 2009 році. Рішенням Бережанської міської ради Тернопільської області за №28 від 28 лютого 2005 року [PERSON] призначено опікуном [PERSON], як інвалід першої групи з дитинства. 26 березня 2018 року [PERSON] поступив в 2 психіатричне відділення ТОККПЛ з діагнозом важка розумова відсталість, судомний синдром. Поступив на лікування у звязку з погіршенням психічного стану, неспокійний, почастішали судомні напади, які спостерігаються як у нічний, так і в денний період часу. Після огляду [PERSON] лікар-психіатр дійшов висновку про необхідність його госпіталізації до психіатричного закладу у стаціонар для обстеження та лікування у звязку з наявність у нього тяжкого психічного розладу, що обумовлює безпорадність, завдає суттєву шкоду його здоровю, погіршенню психічного стану. У звязку із встановленим діагнозом [PERSON] надати усвідомленої згоди на госпіталізацію не може. З висновку комісії лікарів ТОККПЛ від 26.03.2018 року встановлено, що [PERSON] хворіє даним захворюванням з раннього віку. В 10-ти місячному віці перехворів вірусною інфекцією. Лікувався в дитячій обласній лікарні. Після видужання мати помітила, що дитина не сидить, не піднімається. Встановлено діагноз - дитячий церебральний параліч. [PERSON] відставав у психомоторному розвитку, ходити почав у 8 років. Мова недорозвинута, навики до самообслуговування недорозвинуті, маються місце генералізовані судомні напади, потребує постійного стороннього догляду. На звернену мову не реагує, виконує прості інструкції. Легко афектується, періодично проявляє негативізм, вигукує окремі звуки, як прояв емоцій. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів від 26 березня 2018 року, комісія лікарів дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе, завдає суттєвої шкоди його здоровю внаслідок погіршення психічного стану, а тому він потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку без його усвідомленої згоди. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, вважає, що заяву лікаря-психіатра слід задовольнити. Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи\~ до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в\~ себе\~ обстеження\~ стану\~ психічного\~ здоров'я\~ осіб\~ на підставах\~ та\~ в\~ порядку,\~ передбачених\~ цим\~ Законом\~ та\~ іншими законами,\~ діагностику\~ психічних\~ розладів,\~ лікування,\~\~ нагляд, догляд,\~ медико-соціальну\~ реабілітацію\~ осіб,\~ які\~ страждають на психічні розлади,\~ і\~ надається\~ в\~\~ стаціонарних\~\~ умовах\~\~ понад 24 години підряд. Відповідно до вимог ст. 14 цього ж Закону, особа, яка\~ страждає\~\~ на\~\~ психічний\~\~ розлад,\~\~ може\~\~ бути госпіталізована\~ до\~ психіатричного\~ закладу\~ без\~ її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника,\~ якщо її обстеження або\~\~ лікування\~\~ можливі\~ лише\~ в\~ стаціонарних\~ умовах,\~ та\~ при встановленні в особи тяжкого психічного\~ розладу,\~ внаслідок\~ чого вона\~\~ вчиняє чи\~ виявляє\~ реальні\~ наміри\~ вчинити дії,\~ що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно\~ задовольняти\~ свої\~ основні\~ життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах,\~ передбачених\~ статтею\~ 14 цього\~ Закону,\~ підлягає\~ обов'язковому\~ протягом\~ 24 годин з часу госпіталізації\~ огляду\~ комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу\~ для\~ прийняття\~ рішення про доцільність госпіталізації. У випадку,\~ коли\~ госпіталізація\~ визнається\~ недоцільною і особа не висловлює\~ бажання\~ залишитися\~ в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. Згідно з вимогами ст. 16 Закону\~ України «Про психіатричну допомогу»\~ у випадках,\~ коли\~ госпіталізація\~ особи\~ до\~\~ психіатричного закладу\~ в\~ примусовому порядку визнається доцільною,\~ представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє\~ до\~ суду\~ за\~ місцем знаходження психіатричного закладу заяву\~ про\~ госпіталізацію\~ особи\~ до\~ психіатричного\~ закладу\~\~ в примусовому\~ порядку\~ на підставах,\~ передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви,\~\~ в\~\~ якій\~\~ повинні\~\~ бути\~\~ викладені\~\~\~ підстави госпіталізації\~ особи\~ до\~ психіатричного\~ закладу\~ в\~ примусовому порядку,\~ передбачені статтею 14 цього Закону,\~ додається висновок комісії\~\~ лікарів-психіатрів,\~\~ який\~\~ містить\~ обґрунтування\~ про необхідність такої госпіталізації. Встановлено, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 26 березня 2018 року [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку з 2003 року, діагноз: важка розумова відсталість, судомний синдром. [PERSON] є інвалідом першої групи з дитинства. Мова недорозвинута, навики до самообслуговування не розвинуті, маються місце генералізовані судомні напади, а тому потребує постійного стороннього догляду. При огляді [PERSON] 26 березня 2018 року встановлено, що останній страждає на тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе, завдає суттєвої шкоди його здоровю. На звернену мову не реагує, виконує прості інструкції. Легко афектується, періодично проявляє негативізм, вигукує окремі звуки, як прояв емоцій. Комісія лікарів прийшла до висновку, що [PERSON] потребує госпіталізації, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад, психічний стан погіршився, внаслідок чого не спроможний задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Власної згоди на госпіталізацію надати не може. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку є доцільною, тому заяву лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved