Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Комунальне підприємство «Єдиний розрахунковий центр», назву якого в подальшому змінено на Комунальне підприємство Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» (надалі також «КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», «Позивач») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] Юрієвича (надалі також «Відповідач 1»), [PERSON] (надалі також «Відповідач 2»), [PERSON] (надалі також «Відповідач 3»), [PERSON] (надалі також «Відповідач 4»), [PERSON] (надалі також «Відповідач 5») про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 816,62 грн., стягнення судових витрат. Представником Позивача подано заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги мотивовано тим, що у звязку з невиконанням зобовязань за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у [PERSON] Юрієвича, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] перед КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», як виконавцем цих послуг, утворилася заборгованість за надані послуги в сумі 816,62 грн. Як зазначено Позивачем, відповідно до норм чинного законодавства України та рішень органів місцевого самоврядування КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, зобовязане їх надавати, а споживачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в свою чергу, зобовязані їх оплатити у разі, якщо вони фактично користуються ними. к Відповідачами [PERSON], [PERSON] подано до суду заяви про розгляд справи без їх участі, до яких додано квитанції про оплату вартості житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не сповістили, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши пояснення представника Позивача, відповідачів 1,2, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, [PERSON] встановлено наступне. Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Як підтверджується матеріалами справи, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]І зареєстровані та проживають за адресою: [INFO] та користуються послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Отже, відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі є споживачами послуг, оскільки їх отримують. Згідно Рішення Івано-Франківської міської ради «Про організацію та забезпечення роботи комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» від 02 червня 2011 року № 212-Х КП «ЄРЦ» з 01 листопада 2011 року для житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська визначено виконавцем послуг: з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; з управління будинком, спорудою або групою будинків; з ремонту приміщень, будинків, споруд. Будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], в якому проживають відповідачі, віднесено до переліку будинків, щодо яких Позивач надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що підтверджується актом прийняття-передачі обєкта з управління в управління (на баланс) 01 листопада 2011 року, що підтверджується Актом приймання-передачі, довідками КП «ЄРЦ». На підставі Рішення Івано-Франківської міської ради від 02 червня 2011 року № 212-Х КП «Єдиний розрахунковий центр» після прийняття будинку № 15 [ADDRESS] на баланс 01 листопада 2011 року почав виконувати послуги відповідно до структури періодичності та строків їх надання, затверджених Рішенням Івано-Франківської міської ради № 383-14 від 15 вересня 2011 року (зі змінами та доповненнями). Перед початком надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій Позивачем здійснено публікацію суті житлово-комунальної реформи та Договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» в офіційному виданні «Західний курєр» від 29 вересня 2011 року та на сайті www.domivka.if.ua. Відтак, на підставі вищевикладеного, КП «ЄРЦ» надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій щодо будинку по вул. Миколайчука, 14 в м. Івано-Франківську, в якому в квартирі № 80 проживають відповідачі. Факт надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій щодо будинку, в якому проживає відповідачі, підтверджується наданими представником Позивача договорами та угодами з підрядними організаціями щодо надання окремих видів послуг, актами приймання-передачі послуг, актами перевірки надання послуг (том 1, а.с. 60-250, том 2 а.с. 1-28). Доказів, які б спростовували факт надання Позивачем послуг стосовно будинку № 14 по вул. Миколайчука в м. Івано-Франківську, відповідачами [PERSON] не надано. В той же час, посилаючись на неповну оплату наданих послуг з боку відповідачів, КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачів суми заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у 816,62 грн. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до вказаного закону, термін «житлово-комунальні послуги» визначається як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до пунктів 1, 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відтак, системний аналіз положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчить про те, що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг з конкретним споживачем сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного [PERSON] України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13, яка прийнята за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України. Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобовязання, установлених статтею 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязань. За вимогою частини 3 статті 815 ЦК України наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; а згідно з частинами 1 та 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В обґрунтування розміру заборгованості відповідачів за надані Позивачем послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, представником Позивача через канцелярію суду 15 квітня 2015 року надано Довідку про розрахунки за надані послуги по особовому рахунку № 16429 [PERSON] за період листопад 2011 люти1 2016 р., зі змісту якої вбачається, що станом на лютий 2016 року заборгованість відповідачів за вказані послуги перед Позивачем становить 79,37 грн. В той же час, Відповідачем 1 надано суду квитанцію № 40.15.1/9259 від 01 квітня 2016 року, зі змісту якої вбачається, що Відповідачем 1 [PERSON] оплачено на користь «КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» суму квартплати в розмірі 80,00 грн. Докази, які б спростовували факт оплати вищевказаної заборгованості перед Позивачем, в матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд звертає увагу на те, що в ході розгляду даної цивільної справи відповідачами в повному обсязі погашено заборгованість за житлово-комунальні послуги перед Позивачем, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог та є підставою для відмови в їх задоволенні. Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, Суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 509, 526, 815, 901, 903 ЦК України, ст.ст. 1, 21, 22, 23, 24, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: dismissed