Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. 1. В січні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 25 січня 2017 року з [PERSON] на її користь були стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] , синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 25 січня 2017 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. [PERSON] ухилявся від сплати призначених аліментів, станом на 20 вересня 2017 року у нього виникла заборгованість в розмірі 18779 гривень 29 копійок. Лише 25 вересня 2017 року відповідач погасив цю заборгованість. Тому [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів за період часу з 25 січня 2017 року до 25 вересня 2017 року в розмірі 31069 гривень 90 копійок. 2. В жовтні 2018 року представник позивача [PERSON] подав заяву про зменшення розміру позовних вимог (а.с.70-72): просить стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів за період часу з 25 січня 2017 року до 25 вересня 2017 року в розмірі 20622 гривень 6 копійок. ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. 3. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 1 лютого 2018 року (а.с.26-27) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду, занесеною до протоколу судового засідання від 16 травня 2018 року (а.с.58-59), з ТОВ «Проктер енд Гембл Україна» була витребувана інформація про період часу, за який нарахована компенсація за невикористану відпустку при звільненні відповідача з роботи, а також розмір податків, які були утримані з грошових коштів, нарахованих йому при звільненні з роботи. 5. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 17 жовтня 2018 року (а.с.75-77) підготовче провадження було закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. ІІІ. Позиції учасників цивільного процесу з приводу пред`явленого позову. 6. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов в зміненій редакції та наполягає на його задоволенні. 7. [PERSON] та його представник [PERSON] не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що в березні 2017 року відповідач був звільнений з роботи та був зареєстрований як безробітний в Бориспільському міськрайонному центрі зайнятості. Ці обставини об`єктивно перешкоджали йому сплачувати аліменти на утримання дітей. Крім того, [PERSON] не був відомий розмір боргу по сплаті аліментів. Після того, як відповідач дізнався про розмір цього боргу, він, не зволікаючи, погасив його. Тому [PERSON] та його представник [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні позову. ІV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 8. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 25 січня 2017 року (а.с.6-7, 92-94) з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] , синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 25 січня 2017 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 9. 22 вересня 2017 року головний державний виконавець Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області Письок Ю.В. склав довідку-розрахунок заборгованості за аліментами №27613 (а.с.5), з якої вбачається, що у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів за період часу з 25 січня 2017 року до 20 вересня 2017 року в розмірі 18779 гривень 29 копійок. 10. 25 вересня 2017 року [PERSON] сплатив позивачу грошові кошти в розмірі 18800 гривень. Ця обставина підтверджується копією квитанції №18253931 від 25 вересня 2017 року (а.с.8). У такий спосіб відповідач погасив заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей. 11. Спірні правовідносини регулюються главою 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» СК України. V. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. 12. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. 13. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 14. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року у цивільній справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. VІ. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 15. З довідки-розрахунку заборгованості з аліментів №15524 від 15 травня 2019 року (а.с.103) вбачається, що в січні та лютому 2017 року [PERSON] взагалі не сплачував аліменти на утримання дітей. В березні, травні та червні 2017 року відповідач сплачував аліменти лише частково. Тому у [PERSON] виникла пеня за прострочення сплати аліментів в розмірі 9903 гривень 45 копійок (863,1 + 7281,88 + 667,99 + 1090,48). 16. Достовірність розміру пені за кожний місяць підтверджується розрахунками позивача, викладеними в заяві про зменшення розміру позовних вимог (а.с.71). Ці розрахунки виконані з дотриманням правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року у цивільній справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18). 17. У виконання п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України суд неодноразово роз`яснював [PERSON] та його представнику [PERSON] про те, що вони також мають право подати письмовий розрахунок на спростування достовірності розрахунків, складених позивачем. Однак всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України відповідач та його представник [PERSON] категорично відмовились від вжиття вказаного процесуального заходу. VІІ. Висновки суду. 18. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути пеню за прострочення аліментів в розмірі 9903 гривень 45 копійок. 19. Водночас, з довідки-розрахунку заборгованості з аліментів №15524 від 15 травня 2019 року (а.с.103) вбачається, що в березні 2017 року відповідач своєчасно та в повному обсязі сплатив аліменти на утримання дітей. Ця обставина свідчить про те, що підстави для стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів в більшому розмірі відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] слід відмовити. VІІІ. Доводи відповідача, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. 20. В матеріалах цивільної справи міститься копія угоди про припинення трудового договору за взаємною згодою сторін (а.с.39-40), з якої вбачається, що 6 березня 2017 року [PERSON] був звільнений з роботи. Крім того, з довідки заступника директора Бориспільського міськрайонного центру зайнятості №315 від 13 березня 2017 року (а.с.42) вбачається, що з 7 березня 2017 року відповідач був зареєстрований як безробітний. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду, неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, завданням якого є сприяння належному виконанню зобов`язання та стимулювання боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує виключно до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Водночас, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. 21. Крім того, в січні та лютому 2017 року [PERSON] ще працював в ТОВ «Проктер енд Гембл Україна» та мав можливість сплачувати аліменти на утримання дітей. З копії довідки директора Бориспільського міськрайонного центру зайнятості №912 від 12 вересня 2017 року (а.с.44) вбачається, що протягом березня - серпня 2017 року [PERSON] щомісячно отримував допомогу по безробіттю в розмірі, що перевищував 6000 гривень. Ця обставина свідчить про те, що відповідач мав можливість належним чином виконувати аліментні зобов`язання протягом березня - серпня 2017 року. 22. З огляду на це суд критично оцінює доводи [PERSON] та його представника [PERSON] з приводу відсутності у відповідача вини в неналежному виконанні аліментних зобов`язань. Достовірність посилань цих учасників цивільного процесу на те, що невиконання вказаних грошових зобов`язань було обумовлено незнанням відповідачем розміру заборгованості по сплаті аліментів, спростовується копією журналу судового засідання від 25 січня 2017 року (а.с.90-91), з якого вбачається, що [PERSON] був присутній під час оголошення судового рішення та йому було відомо про розмір присуджених аліментів на утримання дітей. 23. З довідки-розрахунку заборгованості з аліментів №15524 від 15 травня 2019 року (а.с.103) вбачається, що [PERSON] не тільки погасив заборгованість за аліментами, але здійснив переплату в розмірі 6640 гривень. Однак остаточна сплата грошових коштів відбулась лише 25 вересня 2017 року, тоді як пеня за прострочення сплати аліментів стягується за період часу, що передує вказаній даті. Крім того, правова природа аліментів на утримання дітей істотно відрізняється від правової природи пені за прострочення їх сплати. Ця обставина унеможливлює зарахування надмірно сплачених аліментів в рахунок погашення пені. Вони можуть бути зараховані виключно в рахунок погашення майбутніх щомісячних аліментних платежів. Недопустимість зарахування аліментних платежів в рахунок виконання будь-яких інших зобов`язань становить непорушні гарантії утримання дітей.

Outcome: partial