Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № SUKWA800000437 від 22.08.2008 року у розмірі 1277,34 доларів США, що за курсом 27,56 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.09.2020 року складає 35203,49 грн. В обґрунтування позову вказує, що між AT КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 22.08.2008 року укладено кредитний договір № SUKWA800000437, за яким AT КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 7209,55 долар США на термін до 21.08.2012 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно договору відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. 02.08.12.2012 року AT КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави відповідача. 25.10.2012 року ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет застави. Ухвалення судом рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Прострочена сума заборгованості становить 5498,05 доларів США. Оскільки, з відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні суду і від 25.10.2012 року, тобто за період з 22.08.2008 року по 22.05.2012 року, то за період після подання позовної заяви від 02.08.2012 року, з 03.08.2012 по 01.09.2020 року відповідач має заборгованість у розмірі - 1277,34 доларів США, що становить від 3 % річних простроченої суми. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 грудня 2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заперечення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надходило, відзив на позовну заяву не надано. У судове засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві позивач зазначив, що в разі неявки позивача в судове засідання розгляд справи просить проводити за відсутності представника банку. Крім того, в письмовому клопотанні від 14.01.2021 року позивач просить розгляд справи проводити у відсутності представника, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. З копії кредитного договору № SUKWA800000437 від 21 серпня 2008 року вбачається, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 7209,55 доларів США з кінцевим терміном повернення 21 серпня 2012 року (а.с. 7-21). Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 25 жовтня 2012 року в рахунок погашення заборгованості публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» в розмірі 23493,02 доларів США, що складає 187744,46 грн. станом на 22 травня 2012 року за кредитним договором № SUKWA800000437 від 21 серпня 2008 року, звернути стягнення на предмет застави - на автомобіль Мазда, модель Xedos 6, рік випуску 1993, тип ТЗ - легковий автомобіль, № кузова/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , ІПН: [NUMBER] . Надано публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» право укладати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу автомобіля Мазда, модель Xedos 6, рік випуску 1993, тип ТЗ - легковий автомобіль, № кузова/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] будь-яким способом з іншою особою-покупцем (а.с. 4). Позивачем заявлено до стягнення 3 % річних простроченої суми - 1277,34 доларів США, що за курсом 27,56 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.09.2020 року складає 35203,49 грн. ІV. Норми права. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, яка в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України застосовується до правовідносин у сфері кредитування, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст. 530 ЦК вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти та індекс інфляції, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто, це є гарантією для кредитора у вигляді настання певних негативних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним узятих за договором зобов`язань. V. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача; за таких умов, доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, позивач,

Outcome: dismissed