Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів щодо виплати по безробіттю. В обґрунтування позову зазначив, що 3 липня 2015 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного центру зайнятості м. Києва з проханням надати статус безробітного. В заяві зазначив, що не має постійного або тимчасового заробітку, в т.ч. за договорами цивільно-правового характеру, права на пенсію за віком, в т.ч. на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років або інших, передбачених законодавством доходів, не є членом особистого селянського господарства, не є фермером або членом сім'ї фермера, не бере участь у виробництві, не навчається на денній формі навчання,не зареєстрований як фізична особа-підприємець, не належить до громадян, які забезпечують себе роботою самостійно. Відповідно до ЗУ «Про зайнятість населення» та на підставі заяви відповідача, наказом № НТ150710 від 10.07.2015 року йому надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю. Відповідно до п.18 ч.2 ст.22 ЗУ «Про зайнятість населення» при проведенні розслідування страхового випадку, яке було здійснено шляхом обміну інформації між Державною службою зайнятості та Пенсійним фондом України, по відповідачу було виявлено, що [PERSON] перебував у цивільно-правових відносинах в період з 27 листопада 2015 року до 5 лютого 2216 року згідно договору № 75 від 27 листопада 2015 року. Наслідком ненадання відповідачем інформації про надання послуг за цивільно-правовим договором під час перебування на обліку у Дарницькому РЦЗ є отримання ним допомоги по безробіттю на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Наказом Дарницького районного центру зайнятості № 29 від 9 серпня 2016 року було прийнято рішення щодо повернення [PERSON] незаконно отриманих коштів в розмірі 6 510,26 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовом та просив суд позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч.4, ст.169, ст.224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved