Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

КС «Єдність» в особі ліквідатора Тихончук Л.Х. звернулось в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказує, що між КС «Єдність» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 58-к, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 14378,38 грн., а остання зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за його користування на умовах договору. Того ж дня, позивач та відповідачі [PERSON] та [PERSON] уклали договори поруки за вищевказаним кредитним договором. Просить стягнути солідарно із відповідачів на користь КС «Єдність» 39334,58 грн. заборгованості та судовий збір. Представник позивача КС «Єдність» Тихончук Л.Х. у судове засідання не з'явилася, подала на адресу суду клопотання, яким просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подали. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала на адресу суд заяву, якою просила розгляд справи проводити у її відсутності по наявних у ній матеріалах, щодо задоволення позову заперечила, попередньо подала заяву про застосування строків позовної давності, з якої вбачається, що початок перебігу позовної давності починається з 13.11.2009 року і сплив 14.11.2012 року, окрім того, вимоги пред'явлені до неї, як поручителя неправомірні, оскільки порука припинилася в порядку визначеному ч. 4 ст. 559 ЦК України (а.с.62-63). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.10.2007 року між кредитною спілкою «Єдність» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 58-к, відповідно до умов якого спілка надала позичальнику, а позичальник зобов'язалася прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у національній валюті України в сумі 14378,38 грн. в порядку і на умовах, зазначених у договорі. Як вбачається із кредитного договору кошти надавались позичальнику із строком погашення не пізніше 19.10.2010 року (а.с.5). Водночас, із п. 1.3.1. кредитного договору вбачається, що за використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 26 відсотків річних. Пунктом 1.3.3 кредитного договору передбачено, що нарахування процентів здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця за весь період користування кредитом. Згідно до п. 7.1. кредитного договору, у разі сплати обов'язкових платежів пізніше терміну, визначеного п. 1.3.5. даного договору, позичальник сплачує позивачу проценти з розрахунку 1 процент від суми платежу за кожен день прострочення платежу (включаючи день сплати заборгованості) від суми несплаченого в строк платежу. Окрім того, відповідач [PERSON] зобов'язалася у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (а.с.5). В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вищевказаним кредитним договором 19.10.2007 року, між кредитною спілкою та відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки - договір поруки № 58п та договір поруки №58п-1. У відповідності до умов яких відповідачі [PERSON] та [PERSON] на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед позивачем відповідати за зобов'язанням відповідача [PERSON] за вищевказаним кредитним договором, в т.ч. за повернення сум кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом, штрафних санкцій та відшкодування збитків, зобов'язалися нести солідарну відповідальність у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань по кредитному договором (а.с.10-11). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] свої зобов'язання по договору належним чином не виконує, не погашаючи заборгованість за кредитом, процентами та пенею. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 4) станом на 01.06.2014 року заборгованість становить 39334,58 грн., з яких залишок по тілу кредиту - 7837,88 грн., нараховані відсотки - 31496,70 грн. В той же час, із розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж було здійснено 26.05.2010 року. З матеріалів справи вбачається, що відповідачам 13.11.2013 року позивачем було направлено вимогу про дострокове виконання зобов'язання за кредитним договором (а.с. 13-15). Однак вона була залишена поза увагою. В добровільному порядку зобов'язання виконані не були, кошти на час звернення з позовом до суду не були сплачені. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми позики, є право позикодавця вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому. Статтями 527, 50 ЦК України установлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Так, п. 10. Кредитного договору передбачено, що строк дії договору встановлюється з дня укладення цього договору і до повного погашення суми кредиту, процентів, плати за кредит, інших зобов'язань які виникають з умов даного договору. Пунктом 4.1. договору поруки № 58п від 19.10.2007 року встановлено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобов'язання із врахуванням всіх наступних змін та до поповнень до кредитного договору. В той же час сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Умовами кредитного договору встановлено, що позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (п. 1.2.2 кредитного договору). Згідно додатку до кредитного договору від 19.10.2007 року «Графіку погашення кредиту», позивач та відповідач [PERSON] визначили конкретні строки повернення щомісячного платежу, встановивши максимальний залишок заборгованості на відповідну дату. Таким чином позичальник зобов'язався погашати щомісячно суму у розмірі 400 грн., а останній платіж провести в сумі 378,38 грн. Тобто якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу. Таким чином, якщо зобов'язання виконується щомісячно частками, то кожна частка в даному випадку є окремим зобов'язанням. За таких умов позивач, починаючи з дня наступного за граничним строком проведення чергового платежу зазначеного у графіку погашення кредиту, мав реальні відомості про порушення позичальником умов повернення кредиту, усвідомлював наслідки такого порушення та необхідність проведення певних дій, що випливають з такого порушення. У розрахунку заборгованості позивач зазначає, що відповідач [PERSON] з 26.05.2010 року систематично порушує умови кредитного договору та має заборгованість за кредитом. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Із графіку погашення кредиту, розрахунку заборгованості за кредитом встановлено, що позивач з наступного дня за встановленим днем проведення платежу мав відомості про несплату або часткову несплату позичальником встановленої до оплати суми. Незважаючи на це позивач проявляв бездіяльність відносно стягнення простроченої заборгованості з позичальника чи поручителя, пасивно нараховуючи відсотки. За таких умов у відповідності до ч.4 ст.559 ЦК України та практики Верховного Суду України, суд прийшов до висновку, що шестимісячний строк пред'явлення вимог до поручителя [PERSON] сплив, а зобов'язання поруки є припиненим. Таким чином, заявлені вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку із відповідача [PERSON] не підлягають до задоволення. В той же час, оскільки відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, доводи позивача не спростували, доказів належного виконання зобов'язання не подали, заяв про застосування строків позовної давності не подали, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з останніх є підставними, та такими, що відповідають засадам справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 196,67 грн. судового збору з кожного.

Outcome: partial