Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У грудні 2016 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про стягнення грошової компенсації вартості Ѕ частини спільного майна, а саме квартири [ADDRESS] (далі - спірна квартира), у розмірі, що буде визначений за результатами судової експертизи. На обґрунтування позову зазначив, що спірна квартира на підставі рішення суду про поділ майна належить йому та [PERSON] як колишньому подружжю на праві спільної часткової власності, однак фактично перебуває в користуванні відповідача, а він доступу до неї не має, оскільки відповідач створює йому перешкоди у проживанні та користуванні квартирою. Спірна квартира є однокімнатною, у зв`язку з чим частка у ній не може бути виділена в натурі, спільне користування квартирою також неможливе з огляду на неприязні відносини між співвласниками. Відповідач [PERSON] позов не визнала з підстав, наведених у відзиві. На обґрунтування заперечень вказала, що рішенням суду про поділ майна за кожним з подружжя визнано зокрема право власності на Ѕ частину будівельних матеріалів, будівельно-монтажних робіт, експлуатації машин і механізмів при будівництві будинку у [ADDRESS] а заочним рішенням суду від 20.11.2014 з [PERSON] на її користь стягнута грошова компенсація Ѕ частини їх вартості в розмірі 159 142,50 грн. Дане рішення позивачем не виконувалось, у зв`язку з чим суд за її позовом ухвалив рішення про стягнення з позивача інфляційних втрат та трьох процентів річних в розмірі 29 123,89 грн. Зважаючи на те, що позивач і надалі не виконує рішення суду, вона звернулась до суду з новим позовом про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів за наступний період. В рамках виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення з позивача компенсації в розмірі 159 142,50 грн. державний виконавець наклав арешт на належну позивачу частку квартири та у зв`язку з тим, що позивач не зареєстрував своє право власності, звернувся до суду з поданням про звернення на неї стягнення. Ухвалою суду від 23.10.2017 подання державного виконавця було задоволене і на сьогодні дана ухвала набрала законної сили. Відповідач також зазначила, що позивач спільним майном не цікавиться, комунальні платежі не сплачує, при цьому вона не створює йому жодних перешкод у проживанні та користуванні спірною квартирою. ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду. Ухвалою від 28.12.2016 суд (під головуванням судді Коренюк А.М.) відкрив провадження за даним позовом та призначив справу до судового розгляду на 14.03.2017. 14.03.2017 у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 25.05.2017. 25.05.2017 у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 28.09.2017. В судовому засіданні 28.09.2017 позивачем [PERSON] заявлено відвід судді Коренюк А.М. Ухвалою суду 28.09.2017 заяву про відвід судді було задоволено та відведено суддю Коренюк А.М. від розгляду даної справи. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2017 справу передано до провадження судді [PERSON] . В судовому засіданні 30.11.2017 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи, за клопотанням позивача призначено будівельно-технічну експертизу та на час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 13.07.2018 до суду надійшов висновок за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2018 справу передано до провадження судді Цимбал І.К. Ухвалою від 18.07.2018 справу прийнято до провадження судді Цимбал І.К., відновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 02.08.2018. В підготовчому засіданні 02.08.2018 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення виконавчого провадження та оголошення перерви в підготовчому засіданні. 02.08.2018 суд прийняв відзив на позовну заяву, постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 07.08.2018. В підготовчому засіданні 07.08.2018 позивачем подано відповідь на відзив, а представником відповідача - клопотання про приєднання доказів, про призначення додаткової та повторної оціночно-будівельної експертиз та про виклик експерта. 07.08.2018 суд прийняв відповідь на відзив, відмовив у призначенні додаткової і повторної оціночно-будівельної експертиз та постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду по суті на 11.10.2018. 09.10.2018 від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів. 11.10.2018 у зв`язку з неявкою експерта за клопотанням сторін розгляд справи відкладено на 26.10.2018. 24.10.2018 від позивача надійшли заперечення на клопотання представника відповідача про приєднання доказів. 26.10.2018 суд прийняв до розгляду надані представником відповідача додаткові докази, в тому числі звіт про оцінку вартості Ѕ частини спірної квартири, заслухав сторони, судового експерта, дослідив письмові докази та оголосив перерву для виклику оцінювача. 19.11.2018 та 19.12.2018 у зв`язку з неявкою оцінювача розгляд справи було відкладено. 25.01.2019 за клопотання відповідача та у зв`язку з неявкою оцінювача розгляд справи відкладено на 09.04.2019. 09.04.2019 у зв`язку з неявкою оцінювача оголошено перерву до 05.06.2019. Судове засідання 05.06.2019 не відбулося у зв`язку з відпусткою судді. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2019 справу передано до провадження судді Трусової Т.О. Ухвалою від 17.06.2019 справу прийнято до провадження судді Трусової Т.О. та призначено до розгляду по суті в судове засідання на 23.10.2019. 21.10.2019 від представника позивача [PERSON] надійшло повідомлення про розірвання з позивачем договору про надання правової допомоги та перебування позивача під вартою. 23.10.2019 у зв`язку з неявкою сторони позивача розгляд справи відкладено на 05.12.2019 для належного повідомлення позивача про розгляд справи. 05.12.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення виконавчого провадження. 05.12.2019 у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 31.03.2020. 11.03.2020 з виправної колонії надійшла заява позивача про забезпечення його участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою від 16.03.2020 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про забезпечення його участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції з підстав відсутності даних про наявність технічної можливості її проведення в умовах виправної колонії, де утримується позивач. 31.03.2020 у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 05.08.2020. 22.04.2020 з виправної колонії надійшла повторна заява позивача про забезпечення його участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції з підтвердженням наявності технічної можливості її проведення. Ухвалою від 22.04.2020 задоволено заяву позивача про забезпечення його участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. В судовому засіданні 05.08.2020, проведеному в режимі відеоконференції, суд заслухав вступну промову позивача, дослідив письмові докази, заслухав пояснення судового експерта та оголосив перерву до 11.09.2020. 05.08.2020 суд постановив ухвалу про забезпечення участі позивача в наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції. 09.09.2020 від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання додаткових доказів - акту державного виконавця про проведені електронні торги та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на спірну квартиру за відповідачем. 11.09.2020 провести відеоконференцію не вдалося з технічних причин, відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися без повідомлення причин неявки. Зважаючи на тривалий строк, протягом якого справа не знайшла свого вирішення, суд не знайшов підстав для її відкладення та визнав за можливе закінчити розгляд справи за відсутності учасників справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування. 11.03.2013 Дарницьким районним судом м. Києва ухвалене рішення у цивільній справі № 2-7985/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу і поділ майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Даним рішенням суд розірвав шлюб сторін, здійснив поділ спільного майна шляхом визнання за кожним з подружжя права власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] та на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , а у задоволенні решти вимог первісного та зустрічного позову відмовив. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29.05.2014 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11.03.2013 в частині відмови у поділі об`єкта незавершеного будівництва скасоване та ухвалене нове рішення про визнання за кожним з подружжя права власності на Ѕ частину будівельних матеріалів, будівельно-монтажних робіт, експлуатації машин і механізмів при будівництві двоповерхового будинку на земельній ділянці № [NUMBER] у [ADDRESS]. В решті рішення суду першої інстанції залишене без змін. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.11.2014 (справа № 753/16655/14-ц) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнута грошова компенсація вартості Ѕ частини будівельних матеріалів, будівельно-монтажних робіт, експлуатації машин та механізмів при будівництві будинку в сумі 159 142,50 грн. та судові витрати в сумі 1 591,43 грн. За даним рішенням було видано виконавчі листи, які [PERSON] пред`явила до примусового виконання. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29.10.2015 заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20.11.2014 було скасоване та ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] , проте ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2016 рішення Апеляційного суду м. Києва від 29.10.2015 скасоване та залишено в силі заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20.11.2014. Заочне рішення суду боржником [PERSON] не виконувалось, у зв`язку з чим [PERSON] зверталась до суду з позовами про стягнення з боржника сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України. Так, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05.10.2017, частково зміненим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.11.2017, з боржника [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто інфляційні втрати та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі заочного рішення суду, за період з 31.03.2016 по 06.04.2017, а також судові витрати в загальному розмірі 29 123,89 грн. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.07.2018 з боржника [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто інфляційні втрати та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі заочного рішення суду, за період з 07.04.2017 по 13.06.2018, а також судові витрати в загальному розмірі 26 156,15 грн. Правовою підставою заявлених [PERSON] вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням права спільної часткової власності Так, відповідно до статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Стаття 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За правилом статті 358 цього Кодексу право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Статтею 364 ЦК України закріплено положення про право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Вказана норма передбачає, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз конструкції наведених норм цивільного закону дає підстави для висновку, що положення статті 365 ЦК України регулюють випадки, коли співвласник домагається позбавлення права власності на частку майна іншого співвласника (співвласників), а випадок, коли співвласник має намір припинити права стосовно належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від іншого співвласника (співвласників) грошової компенсації вартості цієї частки регулюється нормою статті 364 цього Кодексу. Така правова позиція була сформульована у постанові Верховного Суду України від 15.05.2013 у справі № 6-37цс13. Судом установлено, що на підставі рішення суду про поділ майна подружжя спільна сумісна власність сторін на спірну квартиру трансформувалась у спільну часткову власність, а відтак на спірні правовідносини поширюються положення статті 364 ЦК України про право співвласника на одержання від інших співвласників матеріальної компенсації вартості його частки, що зумовлює припинення прав такого співвласника стосовно належної йому частки у спільному майні. Вимоги позову [PERSON] мотивував неподільністю спірного об`єкта права спільної сумісної власності та неможливістю спільного користування ним, у зв`язку з чим вважав, що єдиним можливим і ефективним способом захисту його порушених прав є одержанням від відповідача компенсації вартості належної йому частки у спільному майні. З огляду на технічні характеристики спірного об`єкта нерухомого майна та неприязні стосунки сторін наведені позивачем обґрунтування заслуговують на увагу, однак при вирішенні даного спору суд ураховує, що за час, що пройшов з моменту подання даного позову, змінилися обставини, які мають істотне значення для вирішення цієї справи. Так, судом установлено, що в рамках зведеного виконавчого провадження з виконання заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20.11.2014 та інших виконавчих документів на загальну суму боргу в розмірі 4 227 998,66 грн. 02.01.2020 відбулися електронні торги щодо реалізації належної [PERSON] Ѕ частини квартири [ADDRESS] , переможцем яких стала [PERSON] з ціновою пропозицією в сумі 180 064,42 грн., що підтверджується актом державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві про проведені електронні торги від 21.01.2020. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 06.09.2020 № 222845255 вбачається, що реєстрація права власності на частину спірної квартири на підставі рішення суду про поділ майна подружжя позивачем не здійснювалась, а право власності на усю квартиру зареєстроване за [PERSON] . Отже ураховуючи, що право власності позивача на частку у спірній квартирі припинилося внаслідок її продажу у порядку, встановленому для виконання судових рішень, правові підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed