Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Керівник Бахмацької місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Талалаївської ЦРЛ до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 648 грн. 96 коп. В обґрунтування позову зазначає, що 27 липня 2015 року [PERSON] був засуджений за ч.1 ст. 125 КК України за спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілій [PERSON], та йому призначено покарання у вигляді штрафу. Потерпіла [PERSON] внаслідок вчинення стосовно неї кримінального правопорушення перебувала на лікуванні в Талалаївській ЦРЛ з 12.04.2015 року по 15.04.2015 року. Відповідно до довідки Талалаївської ЦРЛ сума витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину становить 648 грн. 96 коп. При ухваленні вироку рішення про відшкодування витрат закладу охорони здоров'я на лікування потерпіло від злочину, прийнято не було. Відповідно до вимог ч.3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Однак [PERSON] кошти в сумі 648 грн. 96 коп. добровільно не відшкодовані, тому, оскільки Талалаївська ЦРЛ фінансується з державного бюджету і в цьому випадку вбачається порушення інтересів держави, тому прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь Талалаївської ЦРЛ кошти в сумі 648 грн. 96 коп. В судовому засіданні представник прокуратури позов в інтересах Талалаївської ЦРЛ підтримав в повному обсязі і просив задовольнити, поскільки [PERSON] був засуджений за ч.1 ст. 125 КК України за спричинення потерпілій легких тілесних ушкоджень, потерпіла проходила лікування в ЦРЛ, і тому він повинен відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину. Крім того, в доповнення до заявлених вимог, просив суд стягнути з відповідача судовий збір. Представник Талалаївської ЦРЛ в судове засідання не з'явився, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, їх неявка відповідно до ст. 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов прокурора визнав, дійсно, він спричинив своїй дочці тілесні ушкодження, вона лікувалась, але він не знав, що можливо було сплатити дану суму до судового розгляду. Суд, заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні 11 квітня 2015 року до ЄРДР Талалаївським РВ УМВС за № 12015270260000101 за заявою [PERSON] про побиття її малолітньої доньки [PERSON] її батьком [PERSON] (а.с.5). Вироком Талалаївського районного суду від 27 липня 2015 року, який набрав законної сили 27.08.2015 року, [PERSON] був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за спричинення легких тілесних ушкоджень своїй дочці [PERSON], та йому призначено покарання у вигляді 680 грн. штрафу (а.с.6-6зв). Згідно повідомлення Талалаївської ЦРЛ № 200 від 29.01.2016 року [PERSON] знаходилась на лікуванні в неврологічному відділенні Талалаївської ЦРЛ з 12.04.2015 року по 15.04.2015 року, всього 4 ліжко-дні, вартість 1 ліжко-дня складає 162 грн. 24 коп., на лікування всього було затрачено 648 грн. 24 коп. (а.с.7). Факт перебування потерпілої [PERSON] на лікуванні в Талалаївській ЦРЛ з 12.04.2015 року по 15.04.2015 року із діагнозом «забій верхніх і нижніх кінцівок, забій м'яких тканин поясниці, крововиливи нижніх кінцівок» підтверджується і випискою із медичної картки стаціонарного хворого (а.с.8-8зв.) Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільний позов у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ст. 93-1 КПК України кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, стягуються судом при постановленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я, органу Міністерства фінансів України або прокурора в порядку, передбаченому ст. 28 та частинами другою і третьою статті 93 цього Кодексу. У разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом осіб, зазначених у частині першій цієї статті. Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою КМУ № 545 від 16 липн6я 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року , визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За змістом наведеної норми права відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на винного при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Розрахунок витрат, наданий Талалаївською ЦРЛ, відповідає положенню пункту 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] Талалаївська ЦРЛ понесла витрати на лікування потерпілої від злочину, між діями [PERSON] та цими витратами є прямий причинний зв'язок, а тому обов'язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача [PERSON] За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню та з відповідача належить стягнути на користь Талалаївської ЦРЛ витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 648 грн. 96 коп. Крім того, статтею 215 ЦПК України передбачено при винесенні рішення вирішення питання судових витрат. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved