Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2005 року. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільно господарство не ведуть. Під час шлюбу з відповідачем за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2018 була придбана трикімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . За спільним погодженням договір купівлі-продажу було оформлено на відповідача. Для здійснення вказаного правочину нею була надана нотаріально посвідчена згода, про що зазначено в п.9 Договору купівлі-продажу. 22 червня 2018 року право власності на спірну квартиру було зареєстровано за відповідачем. Квартира була придбана для постійного проживання їх сім?ї, де сторони та їх син мають реєстрацію місця проживання. За приписами ст. 60 СК України вказана квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Поділити квартиру за домовленістю та укласти відповідний договір відповідач відмовляється, тому позивач просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири, а також за відповідачем право власності на 1/ 2 частку вказаної квартири. Процесуальні дії у справі. 02.06.2021 позовна заява отримана судом. 07.06.2021 позовна заява прийнята до розгляду; провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв та клопотань від сторін не надходило. В зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2005 року /а.с.8/ та є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с.9/. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 22 червня 2018 року [PERSON] придбав трикімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вартість квартири становила 49986,00 грн. Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В., зареєстровано в реєстрі за №1971 /а.с.10-11/. В пункті 9 Договору зазначено, що цей правочин вчинено за згодою другого із подружжя покупця - [PERSON] , справжність підпису якої на відповідній заяві засвідчено приватним нотаріусом. Вказана квартира 22.06.2018 року зареєстрована в Державному реєстрі речових право на нерухоме майно на праві приватної власності, власник - [PERSON] , розмір частки 1/1 /а.с.12/. Спірна квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 42,56 кв.м., загальною площею - 68,78 кв.м., розташована на 13 поверсі 16-поверхового будинку /а.с.13/. Сторони мають зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Оціночна (ринкова) вартість квартири станом на 21.05.2021 становить 152 300,00 грн., в тому числі 1/2 частка квартири - 76150,00 грн /а.с.16-34/. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини, які виникають із рівних прав подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічне положення щодо режиму спільної власності подружжя закріплене і в ст. 368 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка та інші обставини, що мають істотне значення. Висновок суду. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що спірна квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю сторін, оскільки придбана в період шлюбу. Сторони не можуть досягти згоди щодо поділу вказаного спільного майна, а тому позов підлягає задоволенню і спірне майно слід розділити між сторонами в рівних частках. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved