Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Лікар психіатр\~відділення інтенсивної\~терапії Комунального\~підприємства «Обласний\~заклад з\~надання психіатричної\~допомоги Полтавської\~обласної ради»\~Майборода Ірина\~Володимирівна звернулась до суду із заявою про госпіталізацію хворого [PERSON] до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , [INFO] , поступив на стаціонарне лікування у дану лікарню в порядку примусової госпіталізації 04 березня 2021 року о 05 год. 45 хв. з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, стан загострення». [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Від добровільної госпіталізації та лікування хворий відмовляється, оскільки до свого стану не критичний. Тому лікар просила суд винести рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару. В судовому засіданні лікар [PERSON] заяву підтримала. Пояснила, що [PERSON] поступив на лікування в Обласний заклад з надання психіатричної допомоги 04 березня 2021 року. Його лікування можливе лише в умовах стаціонару, оскільки він хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, але добровільно лікуватися відмовляється, оскільки себе хворим не вважає. Тому лікар заяву просила задовольнити. Особа, щодо якої внесено заяву про госпіталізацію, - [PERSON] , за станом здоров`я не може брати участь в судовому засіданні, в тому числі і в режимі відеоконференції. Прокурор Сазонова О.В. в судовому засіданні заяву також підтримала, просила її задовольнити. Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши докази у справі, приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , поступив на стаціонарне лікування у відділення інтенсивної терапії Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» 04 березня 2021 року о 05 год. 45 хв. за направленням лікаря-психіатра швидкої медичної допомоги Репіна з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, загострення, ускладнене вживанням алкоголю, психомоторне збудження». Згоди на госпіталізацію хворий не надав, та був направлений на госпіталізацію у примусовому порядку. 04 березня 2021 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, афективно (галюцніаторно?) - параноїдний синдром епізодичний тип перебігу, стан загострення з вираженим психомоторним збудженням». Зважаючи на наявність\~у [PERSON] \~тяжкого психічного\~розладу,\~його загострення\~у вигляді\~неадекватної поведінки,\~агресивності та\~нестриманості по\~відношенню до\~оточуючих,\~переважання в\~клінічній картині\~афективно-параноїдної\~симптоматики під\~час чого\~він виявляє\~реальну агресивність\~та імпульсивність\~в діях\~(побив\~все вдома,\~погрожував матері\~та персоналу,\~намагався вдарити),\~відмова від\~лікування,\~неможливість пацієнта,\~в силу\~психічного стану\~контролювати свою\~поведінку,\~внаслідок чого\~він виявляє\~реальні наміри\~вчинити дії,\~що являють\~собою безпосередню\~небезпеку для\~оточуючих, комісією зроблений висновок про необхідність примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару. Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, спадковість [PERSON] обтяжена по лінії бабусі. [PERSON] в асфіксії, але затримки в розвитку не спостерігалось. Вперше психічні розлади стали з`являтись в березні 2017 року. Начебто напередодні мала місце стресова ситуація. На той час був збудженим, ажитованим, намагався прийти до батьків, але потрапляв в іншу, чужу квартиру. На той час мешкав в м. Харкові та з 24.03.2017 по 31.03.2017 р. лікувався в 15 Харківській психіатричній лікарні. Скаржився на відчуття страху, озирався по сторонам, стверджував, що за ним слідкують, що начебто їздить машина. Після виписки призначене йому лікування не приймав. Тому менше ніж через місяць поновилась маячна симптоматика, знову говорив про переслідування, що чує голоси. Але приблизно через місяць стан самостійно покращився. Працював, відпочивав та провідував матір та почував себе добре. 24.10.2017 р. поїхав до знайомої в Санкт-Петербург, де стан знову змінився: перестав спати вночі, не розмовляв, потім стверджував, що є об`єктом переслідування з боку СБУ, пов`язував дане з роботою. Повернувшись додому поводив себе підозріло, відчував переслідування, був вкрай ливним в поведінці. Потім поїхав проживати до м. Харків. 15.02.2018 р. матері зателефонували працівники поліції, які повідомили, що начебто у її сина знайшли маріхуану, але начебто він був відпущений додому. Поведінка продовжувала бути дивною, неадекватно, думки про переслідування зберігались. 23.03.2018 р. матері зателефонував друг пацієнта та пояснив його неадекватну поведінку, говорив, що пацієнт всюди шукає підслуховуючи апарати. Говорив, що його переслідують. Знову був госпіталізований до 15 Харківської психіатричної лікарні. Після виписки, повернувшись додому деякий час поводив себе адекватно, але маячна симптоматика знову поновилась. З`явились маячні ідеї відношення на адресу матері, заявляв, що вона його контролює, слідкує за ним , почав уходити з дому, повертався вранці та був розгубленим, незібраним, викручував лампочки, смикав люстру. Була викликана ШД та пацієнт 01.05.2018 р. госпіталізований до даного стаціонару. Виписаний 16.05.2020 р. з діагнозом: « Шизофренія». Дана госпіталізація обумовлена тим, що хворий внаслідок свого психічного захворювання виявляє реальні наміри вчинити дії, які являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Його стан почав змінюватись протягом останнього часу, коли став вживати алкоголь, не приймав підтримуючого лікування, не спав вночі, став злобним, агресивним, конфліктував з матір`ю, кидався на матір, погрожував розправою, побив вдома всі двері, кричав, що «в нього вкрали гроші», що на нього нападають малолетки, барабанив в бубен, погрожував матері, що буде її бити. Була викликана ШМД, та пацієнт направлений в психіатричну лікарню. На час огляду пацієнта в приймальному відділенні лікарем [PERSON] стан пацієнта був наступним: контакт непродуктивний. Мова груба, розірвана, погрожував розправою: «Голову відріжу, спалю», висловлює маячні ідеї відношення на адресу матері, впливу, явно галюціонує, спілкується з « інопланетянами». Черговим лікарем даної лікарні [PERSON] був направлений у ВІТ в порядку примусової госпіталізації. Згідно ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (бродяжництво, агресивна поведінка по відношенню до матері та працівників відділення). Зазначене підтверджується даними супровідного листа №40453 виклику швидкої медичної допомоги, талону до супровідного листка №040455 виклику швидкої медичної допомоги, а також даними висновку комісії лікарів-психіатрів від 04 березня 2021 року, згідно якого комісією [PERSON] за результатами огляду встановлений діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, афективно (галюцніаторно?)\~-\~параноїдний синдром епізодичний тип перебігу, стан загострення з вираженим психомоторним збудженням». Також з висновку вбачається, що [PERSON] оглянутий в межах ліжка у зв`язку з вираженим психомоторним збудженням, не дивлячись на активне медикаментозне лікування. Внутрішньо напружений, недовірливий, на звернення лікаря кричить, лається, погрожує розправою, говорить, що : «Я вас тут всех». При цьому голосно кричить, зовсім дистанційно нестриманий. Намагання лікаря заспокоїти пацієнта позитивного результату не має. Інструкції не виконує, чинить опір навіть при звичному огляді пацієнта. Категорично заперечує дані направлення та свою неправильну поведінку. Вкрай негативно говорить про матір, вважає її чинником своїх неприємностей, вважає, що вона його повністю контролює та слідкує за ним. Вкрай нестриманий, стенічний, емоційно неадекватний. Збуджений, весь час намагається вдарити персонал чи лікаря, при цьому зовсім не критичний до своєї поведінки. Повністю виключити наявність галюцінаторної симптоматики також не можливо. До свого тану та хвороби критика відсутня. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON] , який хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок своєї хвороби виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, що згідно вимог ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» є підставою для його примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару. Зважаючи на наявність у хворого тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресія по відношенню до матері), відсутність його усвідомленої згоди на госпіталізацію, оскільки за медичним призначенням лікування хворого можливо лише в умовах психіатричного стаціонару, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.9 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку. Тому дане рішення необхідно допустити до негайного виконання. Судові витрати у справі віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved