Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-22 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач [PERSON] 20.08.2021 звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Зазначає що із відповідачем перебувають у шлюбі від 25 червня 2005 року зареєстрованого відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції під актовим записом 789. Від даного шлюбу народилося син: [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання №324243 від 18.08.2021 року. Відповідач ухиляється від добровільного утримання дитини, жодних контактів з дитиною та позивачем не підтримує. Враховуючи вищесказане позивач просить суд зобов`язати [PERSON] , виплачувати аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі даного позову до суду та до повноліття дитини Рух справи по позиціям сторін: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.09.2021 року відкрито провадження в справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 11:30 год. 27.09.2021 року. В порядку ст.191 ЦПК України, суду відзив на позовну заяву не подано. Досліджені докази надані сторонами Судом належними доказами по справі, встановлено, що від спільних стосунків у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 06 вересня 2006 року. (а.с.6) Син [PERSON] , проживає разом із мамою, позивачем [PERSON] (адреса фактичного місця проживання: [ADDRESS] (а.с. 7,8-9). Застосовані норми права Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч.2 ст.154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, а ч.2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Закон України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Ч.1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 липня 2021 року 2013 грн, а для дітей від 6 до 18 років 2 510 грн. Аналізуючи вказані статті Сімейного Кодексу можливо зробити висновок, що обов`язок утримувати дитину є добровільним, так як батьки при народженні дитини взяли на себе зобов`язання утримувати її до повноліття. І тільки в разі відмови добровільно утримувати дитину одним з батьків чи наданні недостатніх коштів при можливості надати їх в повному обсязі, одна із сторін, з якою проживає дитина і яка перебуває на її повному утриманні, може вимагати сплати аліментів, тобто примусово стягувати кошти з іншої сторони. З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що вимога позивачки про стягнення коштів з відповідача ґрунтується на законі і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved