Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

І. Стислий виклад позиції представника позивача та заперечень відповідача. 03.01.19. ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги наступним. 13.01.16. між позивачем та [PERSON] укладено Договір позики № 3390 в електронній формі, за яким остання отримала грошові кошти в сумі 1100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов’язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика надавалась на 15 днів. Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. Договору позики на картковий рахунок була перерахована сума позики в розмірі 1100,00 грн., що підтверджується повідомленням від 29.11.2018 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно Договору доручення № ФБ211/11 від 18.11.2015 року. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови Договору позики, в той час як відповідачкою отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість за Договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Відповідно до п. 1.1, 1.5 Договору позики, загальний розмір заборгованості відповідачки перед позивачем станом на 26.12.18. становить 36 476,50 грн., з яких: 1100,00 грн. – основний борг, 35376,50 грн. – заборгованість по відсоткам. Просили стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором позики в розмірі 36476,50 грн.; стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» судові витрати на оплату судового збору в сумі 1762,00 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених у відзиві (а.с.59-60). Додатково зазначила, що договір позики укладала не відповідачка, а інша особа. При укладенні договору не додержана вимога ст. 1054 ЦК України, а саме письмова форма, а тому він є нікчемним. Крім того на договорі відсутній підпис відповідача, однак вона не заперечує, що договір підписаний з особистого кабінету відповідача з використанням її карткового рахунку. На заяві щодо отримання позики, фото [PERSON]. ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи. В судове засідання представник позивача не з’явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином (а.с.105,106). В матеріалах справи від них міститься клопотання, згідно якого просять розгляд справи № 751/48/19 проводити за відсутності позивача (а.с.56). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. У судовому засіданні встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (розпорядженням Нацкомфінпослуг №2606 від 27.10.2015 зареєстровано в реєстрі фінансових установ за № 16103225). 13.01.16. між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] у формі електронного документу було укладено Договір позики № 3390 (а.с.18-22). За умовами п. 1.1. укладеного Договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в позику в сумі 1100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов'язується повернути позику та сплатити проценти користування позикою зазначені у п. 1.5. цього договору. Пунктом 1.3. Договору позики встановлено, що позика надається строком на 15 (п’ятнадцять) днів. Відповідно до п. 1.4. договору, дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики між позичальником і позикодавцем. Згідно п. 1.5. Договору позики визначено, що нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,5 % - від суми позики, але не менше ніж 50 за перший день користування позикою; 1,5 % - від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п. 1.2. цього Договору; 3 % - від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2 цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов’язань за цим договором. Згідно п. 3.1. Договору позики зазначено, що строк та проценти за користування позикою та нарахування процентів за цим Договором обчислюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому, проценти за користування позикою нараховуються з дня надання позики позичальнику (день перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника) до дня повного погашення Заборгованості за позикою (зарахування на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування та сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за позикою. В п. 7.5 Договору позики [PERSON] підтвердила, що уклавши цей Договір вона ознайомлена, повністю розуміє, зобов’язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на Сайті Позикодавця. Згідно графіку розрахунків до Договору позики № 3390 від 13.01.16. сукупна вартість позики складає 1381,00 грн.; проценти за користування позикою складають 281,00 грн. (а.с.21-22). Пунктом 7.1 Договору позики встановлено, що невід’ємною частиною договору є Правила надання коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам. Отже, порядок надання ТОВ «ВЕЛЛФІН» грошових коштів у вигляді позики регулюється Правилами, затвердженими наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» № 2-1 від 27.10.2015, які розміщуються на офіційному веб-сайті позивача (а.с.8-14), які є публічною пропозицією (офертою), у розуміння ст.ст. 641, 644 Цивільного кодексу України, та невід’ємною частиною Договору позики (пункти 1.4, 1.5. Правил). Згідно п. 4.8 Правил, підтвердженням згоди заявника на отримання позики є направлена на розгляд товариством заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки. Відповідно до п. 4.9 Правил, дійсність банківської платіжної картки перевіряється за допомогою резервування довільної, заздалегідь невідомої заявнику суми від 1 до 99 копійок та з послідуючим зазначенням у відповідному полі Особистого кабінету, заявником точної суми, що була зарезервована. Точну, зарезервовану суму заявник може дізнатися шляхом звернення у банк, який емітував платіжну картку. Заявнику пропонується звернутись у банк використавши засоби CMC-повідомлень, засоби телефонного зв’язку, тощо. Згідно п. 6.3 Правил у разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в Особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики. Пунктом 6.8 Правил встановлено, що заявник погоджується на використання у всіх відносинах, що засновані на першому договорі позики та на всіх наступних договорах позики, інших договірних угодах, що можуть бути укладені між заявником та товариством свого логіну та паролю Особистого кабінету в якості аналога власноручного підпису між товариством та заявником. Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» в порядку встановленому п. 1.4. Договору позики на картковий рахунок відповідачки була перерахована сума позики в розмірі 1100,00 грн., що підтверджується повідомленням від 13.01.16. «Platon» (ТОВ «Платежі Онлайн»), яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору доручення № ФБ 211/11 від 18.11.2015 (а.с.25). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У разі отримання договору позики засобами електронного зв’язку, заявник укладає договір позики з товариством в Особистому кабінеті. Згідно п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом. За приписами п. 9 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ – документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов'язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року № 223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» передбачено, що одним із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби пластикові банківські картки, які емітовані у установленому законодавством порядку та використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Платіжна картка містить обов'язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання. Отже, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ВЕЛЛФІН» свої зобов’язання за договором позики виконав повністю, перерахувавши на карту клієнта суму позики – 1100,00 грн. Перерахування суми коштів здійснено через систему прийому платежів «Platon» (ТОВ «Платежі Онлайн»), відповідно до умов Договору доручення № ФБ 211/11 (а.с.25,26-28). Відповідачка належним чином не виконала умови Договору позики у встановлений строк, а тому станом на 26.12.18. у неї виникла заборгованість у розмірі 36476,50 грн., яка складається з: сума позики – 1100,00 грн., заборгованість за відсотками – 35376,50 грн., що підтверджується довідкою щодо заборгованості (а.с.23). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 36476,50 грн. Посилання представника відповідача на те, що при укладенні договору позики не додержана його письмова форма, відсутній особистий підпис відповідача, та те, що договір укладався іншою особою, суд до уваги не бере, оскільки укладення договору позики засобами електронного зв’язку не суперечить нормам цивільного законодавства, спірний Договір позики підписувався електронним підписом з особистого кабінету, який був створений відповідачкою [PERSON] з метою отримання коштів. Крім того, факт укладення спірного договору позики іншою особою, а не відповідачкою, в судовому засіданні жодним чином не доведено, долучена до справи переписка не є належним доказом на підтвердження даної обставини, на заявці щодо отримання позики міститься фото [PERSON] Одночасно, реєстрація [PERSON] на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», подання нею заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений Правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що [PERSON] була ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а договір позики було укладено та підписано в електронній формі, що в силу приписів ст.ст. 6, 627 ЦК України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. V. Розподіл судових витрат. За змістом ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved