Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Консультант Департаменту з супроводу судового та виконавчого провадження Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ‹‹ПРИВАТБАНК›› Кіріченко Р.А., який представляє інтереси позивача на підставі відповідної довіреності № 8501-К-Н-О від 11.09.2017 року, діючи в інтересах позивача звернувся до суду та просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 32436,67 грн. за кредитним договором № б/н від 11.10.2011 року. Також представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1762,00 грн.. З позовної заяви виходить, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.10.2011 року [PERSON] 11.10.2011 року отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити ( зменшити або збільшити ) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських правил. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У порушення вимог ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 28.02.2018 року має заборгованість - 32436 грн. 67 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 1986,30 грн., 28229,58 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом, 200,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи : 500,00 грн. - фіксована частина та 1520,79 грн. - процентна складова. На підставі викладеного, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.10.2011 року в розмірі 32436,67 грн. та судові витрати. Ухвалою судді від 26 квітня 2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у даній справі. З огляду на клопотання представника позивача та враховуючи положення ст. 274, 276-277 ЦПК України, прийнято рішення розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. У зв'язку зі зміною типу акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» змінив своє офіційне найменування з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується відповідним листом від 07.07.2018 року за вих. № Е.65.0.0.0/3-365676 ( а.с. 72 ). У судове засідання представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлявся належним чином. У долученому до позовної заяви письмовому клопотанні від 27.03.2018 року представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Кіріченко\~Р.А. просить розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтримує у повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсутні ( а.с. 39 ). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON], який представляє інтереси відповідача на підставі договору про надання правової допомоги від 19.06.2018 року та відповідного ордеру серії ЧН № 035592, у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується власноручними розписками про отримання судових повісток ( а.с. 61 ). Від представника відповідача - адвоката [PERSON] до суду надійшла письмова заява від 07.08.2018 року за вих. № 07-08/18 з проханням розглянути справу за відсутності відповідача та її представника, при розгляді справи просить врахувати позицію, викладену у відзиві на позов, у задоволенні позову відмовити ( а.с. 71 ). У поданому до суду в порядку, передбаченому ст. 278 ЦПК України, письмовому відзиві на позов представник відповідача - адвокат [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свою позицію аргументує тим, що грошові кошти [PERSON] у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» безпосередньо не брала у кредит, а тому і не повинна віддавати. Відповідач зверталась до Городнянського ВП ГУНП в Чернігівській області із заявою про вчинення злочину у відношенні неї, а саме шахрайства. Невідомі незаконним шляхом провели операції з кредитною карткою [PERSON] та списали якимось чином з неї грошові кошти. Сама ж [PERSON] будь-яких грошових коштів не отримувала та з картки не знімала. Зазначене підтверджує факт відкриття Городнянським ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області кримінального провадження за № 12018270110000153 від 19.05.2018 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. На даний час особа, яка вчинила кримінальне правопорушення не встановлена, досудове розслідування по вказаному факту триває. Вважає, що оскільки [PERSON] грошові кошти у банку не позичала, не отримувала безпосередньо, а тому не має обов'язку з приводу їхнього повернення ( а.с. 62 ). Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З дослідженого в судовому засіданні кредитного договору № б/н від 11.10.2011 року встановлено, що він складається з анкети - заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та укладений між останньою ( позичальник ) та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ( кредитор ). Ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] зазначила про своє бажання отримувати послуги з використання платіжної картки кредитка «Універсальна». При цьому в анкеті - заяві [PERSON] своїм власноручним підписом підтвердила той факт, що вона згодна з тим, що ця заява разом із пам'яткою клієнта і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також [PERSON] своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Крім того, відповідач зобов'язалась виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» www.privatbank.ua ( а.с. 7 ). 11 жовтня 2011 року [PERSON] також ознайомилась та власноручно підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» ( а.с. 8 ). В Умовах та правилах надання банківських послуг детально визначено права та обов'язки банку, права та обов'язки клієнта, умови обслуговування та правила користування платіжною карткою, відповідальність сторін ( а.с. 9-32 ). Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № б/н від 11.10.2011 року встановлено, що загальна сума заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 28.02.2018 року становить 32436 грн. 67 коп., з яких заборгованість за кредитом становить 1986 грн. 30 коп., заборгованість по процентам становить 28229 грн. 58 коп., заборгованість за пенею та комісією становить 200 грн. 00 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг : 500 грн. 00 грн. - штраф ( фіксована частина ), 1520 грн. 79 коп. - штраф ( процентна складова ) ( а.с. 5-6 ). З'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), у строк та в порядку , що встановлені договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у строк, протягом якого підлягає виконанню зобов'язання. Згідно положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно положень ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Слід зазначити, що ст. 1051 ЦК України, на яку у відзиві на позов посилається представник відповідача - адвокат [PERSON], аргументуючи відсутність підстав для задоволення позову, передбачає право позичальника оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. При цьому представник відповідача - адвокат [PERSON] у відзиві на позов посилається на те, що відповідач безпосередньо грошові кошти у банку не позичала і не брала у кредит, а тому у неї і не виникає обов'язку з приводу їхнього повернення. Однак дані твердження не відповідають дійсності та спростовуються доказами дослідженими в судовому засіданні. Так, ні відповідач, ні її представник не заперечують факту укладення 11.10.2011 року кредитного договору з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і це підтверджується дослідженими в судовому засіданні анкетою - заявою та довідкою про умови кредитування, які були підписані власноручно [PERSON]. Факт отримання та наявності у неї кредитної картки [PERSON] підтвердила у своїй заяві до поліції від 15.05.2018 року ( а.с. 66 ). При цьому детальний аналіз наданого банком розрахунку заборгованості вказує на те, що відповідач користувалась кредитною картою про що свідчать дані про виникнення поточної заборгованості за кредитом та здійснювані відповідачем дії по внесенню коштів на рахунок з метою погашення заборгованості за наданим кредитом. Слід звернути увагу і на той факт, що з заявою про вчинення кримінального правопорушення [PERSON] звернулась до поліції лише 15.05.2018 року, незважаючи на те, що шахрайські дії по відношенню до неї було вчинено у жовтні 2015 року. При цьому це звернення мало місце вже після відкриття провадження у справі та направлення на адресу [PERSON] відповідної позовної заяви з доданими до неї документами та ухали від 26.04.2018 року про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження у справі. У поданій до поліції заяві про кримінальне правопорушення [PERSON] вказала, що вона особисто вставила кредитну картку в банкомат і виконала всі операції, які їй сказав зробити невідомий. Перевіривши рахунок, вона з'ясувала, що грошові кошти, які були на картці, а саме 1986, 30 грн., були викрадені шахраєм ( а.с. 66 ). Тобто, відповідач [PERSON] у своїй заяві фактично підтвердила, що вона порушила Умови і правила надання банківських послуг та взяті на себе зобов'язанні, а саме не передавати інформацію та дані картки іншим особам, не використовувати картку в цілях, не передбачених кредитним договором ( п. 2.1.1.5.1., 2.1.1.9.5. Умов і правил надання банківських послуг ). Разом з тим, відповідач та її представник не надали суду доказів звернення [PERSON] у жовтні 2015 року до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та правоохоронних органів з заявою щодо незаконного використання її кредитної картки та викрадення належних їй коштів як то передбачено п. 2.1.1.5.11., 2.1.1.5.12., 2.1.1.9.11. Умов та правил надання банківських послуг, які відповідач зобов'язалась виконувати. Також суд звертає увагу і на той факт, що вказана [PERSON] у заяві до поліції сума викрадених у жовтні 2015 року з її кредитної картки грошей становить 1986,30 грн., що чітко відповідає визначеній АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у позовній заяві сумі заборгованості за кредитом. Однак детальний аналіз наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором дає суду підстави для висновку про відсутність у жовтні 2015 року по рахунку [PERSON] будь-яких операцій пов'язаних зі списанням коштів, в тому числі в розмірі 1986,30 грн.. При цьому поточна заборгованість за кредитом у відповідача виникла станом на 01.04.2014 року та становила 1965,20 грн., станом на 28.02.2018 року сальдо простроченої заборгованості за кредитом вже становило 1986,30 грн.. Таким чином, сам факт відкриття кримінального провадження за заявою відповідача щодо вчинення по відношенню до неї шахрайських дій, не встановлення на даний час особи, яка вчинила дане кримінальне правопорушення, що б у свою чергу підтверджувало те, що дані дії дійсно мали місце, не звільняє [PERSON] від виконання нею своїх зобов'язань за кредитним договором. При цьому відповідачем та її представником суду не надано будь-яких інших доказів, які б спростовували факти встановлені судом в судовому засіданні при дослідженні доказів, наданих позивачем. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] ґрунтуються на законі та укладеному договорі. При цьому, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500 грн. - штраф ( фіксована частина ) та 1520,79 грн. - штраф ( процентна складова ), суд вважає за необхідне у стягненні штрафів відмовити. При цьому суд приймає до уваги правову позицію Верховного суду України, висловлену у постанові від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, в якій роз'яснено, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки ( пені, штрафу ). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання ( частина 2 статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України ). За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статі 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених статтею 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що у зв'язку з неповерненням відповідачем грошових коштів у належному розмірі стягненню підлягають заборгованість за кредитом, відсотками та пенею в розмірі 30415,88 грн.. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволений частково, то на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 1656,28 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial