Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро (надалі -МТСБУ) звернулось до суду з позовом про відшкодування завданої майнової шкоди, посилаючись на те, що 25 травня 2016 року в м. Київ по автомагістралі Кільцева дорога сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КІА», д.н.з.[NUMBER] під управління [PERSON] та автомобіля «HYUNDAI», д.н.з.[NUMBER], що належить [PERSON], під управлінням [PERSON] Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачено ст.124 КУпАП. На момент настання ДТП [PERSON] не мала чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв'язку з чим МТСБУ сплатило на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 9 091,10 грн. З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит», вартість послуг якої складає 700,00 грн. У зв'язку з тим, що [PERSON] на момент настання ДТП не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму завданої майнової шкоди в розмірі 9 791,10 грн. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області суду від 12 жовтня 2018 року відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для надання відзиву, та інших заяв та клопотань, що стосуються розгляду справи. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення судових документів, відзиву до суду не надала, інших заяв та клопотань не надіслала, тому суд вважає за можливе розглянути справу у порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами, що відповідає вимогам ст.279 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. 25 травня 2016 року о 18 годині 06 хвилин, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «KIA CERATO», д.н.з.[NUMBER] перед перестроюванням не переконалася, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим спричинила зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAI», д.н.з.[NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушила п.10.1. Правил дорожнього руху України. 23 грудня 2016 року постановою Святошинського районного суду м. Києва визнано [PERSON] винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається, з матеріалів справи на момент ДТП [PERSON] не мала чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності. 25 травня 2016 року [PERSON] подав до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до звіту №5440/06/16 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля «HYUNDAI», д.н.з.[NUMBER], складеного ТОВ «Сател Груп», вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників, що підлягають заміні легкового автомобіля «HYUNDAI», д.н.з.[NUMBER], складає 10 184,03 грн. 21 лютого 2017 року власник транспортного засобу ««HYUNDAI», д.н.з.[NUMBER] [PERSON] звернулась до МТСБУ з відповідною заявою про отримання страхового відшкодування, за результатами розгляду якої, МТСБУ прийнято рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих у розмірі 9 091,10 грн., що підтверджується наказом №4745 від 30 травня 2017 року. 31 травня 2017 року [PERSON] виплачено грошові кошти у розмірі 9 091,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4745рв від 31 травня 2017 року. Згідно ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. На підставі ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність, пов'язана з експлуатацією транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України до страхувальника, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст.1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1191 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч.3 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. На підставі п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. На підставі ч.6 ст.82 Цивільно-процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування є обґрунтованими та підтверджуються зібраними у справі доказами, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро Українипідлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі1 762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved