Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулось до суду з позовом в якому зазначило, що 28.12.2012 в м. Харкові сталась ДТП за участю водіїв [PERSON] і [PERSON], які керували, відповідно, автомобілями [NUMBER] та «Toyota», р.н. [NUMBER], винним в якій визнано останню. В результаті ДТП автомобіль [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, а його власник збитків на суму 19671,49 грн., які позивач виплатив [PERSON] та просить стягнути з відповідача зазначену суму коштів, а також витрати на встановлення розміру збитків та збір документів у справі в сумі 770,52 грн. і судові витрати. Позивач до суду не зявився, про дату й час слухання справи сповіщався належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, разом з тим в позовній заяві просив розглянути справу у свою відсутність. Відповідач, яка змінила прізвище на «Безверха», подала до суду заяву про слухання справи у її відсутність і заперечення на позов, в яких, не спростовуючи вини у ДТП, зазначила, що її цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Український страховий Дім» (далі Страхова компанія) з лімітом відповідальності у 50000 грн., отже збитки позивача має відшкодовувати Страхова компанія, а не вона. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності, яку відповідач просить застосувати та відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: згідно постанови Київського районного суду м. Харкова від 22.01.2013 [PERSON], [INFO] визнана винною у ДТП, яка мала місце 28.12.2012 о 16:10 годині по вул. Шевченка, 22 в м. Харкові, в результаті якої автомобілю [NUMBER], належному [PERSON], завдані механічні пошкодження (а.с. 7). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно звіту № 94/13 від 15.02.2013 вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] складає 19671,49 грн (а.с. 8-19). На підставі вимог ст. 22, п.п. «а», п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в сумі 19671,49 грн. (а.с. 30). Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, внаслідок неправомірних дій відповідача позивач зазнав збитків на зазначену суму, яка має бути стягнута з відповідача. До такого висновку суд дійшов з погляду на позицію Верховного суду України, викладену в постанові від 23.12.2015 у справі № 6-2587/цс15, згідно якої страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Наявність у [PERSON] полісу за яким цивільно-правова відповідальність останньої застрахована у ПрАТ «Український страховий Дім», відомості про наявність якого на час прийняття рішення про виплату відшкодування потерпілій особі були відсутні, дає право відповідачу на звернення до Страхової компанії за відповідним відшкодуванням. Твердження відповідача про сплив строків позовної давності, наслідком чого має стати відмова в задоволенні позову не є вірним, так як відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Таким днем, згідно платіжного доручення, є 29.03.2013, а позов, відповідно до штампу на поштовому конверті, поданий до суду 29.03.2016, тобто в межах загальної позовної давності (а.с. 30, 33). На підставі викладеного суд вважає, що позов має бути задоволений, проте частково, а саме в межах понесених позивачем витрат на відшкодування збитків, завданих потерпілій особі в сумі 19671,49 грн., так як витрати на встановлення розміру збитків та збір документів у справі у розмірі 770,52 грн. не обґрунтовані та не підтверджені жодним належним доказом.

Outcome: partial