Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

І. Суть спору 21.12.2020 року заявник [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою, покликаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка була її двоюрідною тіткою (матір заявниці - [PERSON] та спадкодавець - [PERSON] були двоюрідними сестрами). Звернувшись до державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононеко Л.С., заявнику було роз`яснено, що для оформлення спадщини після смерті [PERSON] необхідно подати документи, що підтверджують факт родинних відносин між нею (заявницею) та двоюрідною тіткою (спадкодавцем). Проте виконати вказівку нотаріуса щодо надання документів, що підтверджують факт родинних відносин між заявником та спадкодавцем виявилось неможливим, у зв`язку із відсутністю належних документів. З огляду на наведене, просить суд встановити факт родинних відносин, а саме те що вона - [PERSON] являється двоюрідною племінницею [PERSON] , яка померла [INFO] . ІІ. Позиція учасників справи В судовому засіданні заявлені вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Іваничівського районного відділу ДРАЦС ЗМУ МЮ (м. Львів) у судове засідання не з`явився. Від начальника відділу до суду надійшла заява, в якій просить не вважати відділ заінтересованою особою по даній справі у зв`язку із тим, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану не оформляють права власності на спадкове майно. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 22.12.2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами окремого провадження, розгляд справи призначено на 12.01.2021 року. ІV. Обставини справи, встановлені судом 24.08.2010 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого право на земельну частку (пай) згідно державного акту серії ВЛ № 76 заповіла [PERSON] 01.03.2011 року державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Л.С. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом щодо земельної ділянки площею 2,70 га. Крім земельної ділянки - паю площею 2,70 га, до складу спадщини увійшли всі права та обов`язки спадкодавця, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі яке не охоплено заповітом, а саме: земельна ділянка площею 0,4397 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Луковичі Володимир-Волинського району Волинської області (кадастровий № 0721182800:001:004:0057); земельна ділянка площею 0,800 га, надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с. Луковичі Володимир-Волинського району Волинської області (кадастровий № 0721182800:001:004:0058). Встановлення факту родинних відносин необхідне заявнику для прийняття спадщини, оскільки, за відсутності спадкоємців першої, другої, третьої та четвертої черг, [PERSON] є єдиним спадкоємцем п`ятої черги після смерті [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження заявниці [PERSON] її батьками були: батько- [PERSON] , матір - [PERSON] . Таким чином, з вищезазначеного відслідковується, що [PERSON] (матір заявниці) та [PERSON] (спадкодавець) були двоюрідними сестрами, однак актові записи про їх народження відсутні. Відповідно до довідки Луковичівської сільської ради [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Пережилого подружжя немає. Спадкодавець була одинокою. Крім цього, показаннями в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджено факти, на які посилається заявник, зокрема те, що [PERSON] за життя визнавала [PERSON] своєю племінницею. Оскільки [PERSON] є двоюрідною племінницею спадкодавця, отже, у відповідності до ч.1 ст. 1265 ЦК України має право на спадкування за законом у п`яту чергу. Інших спадкоємців за законом попередніх черг немає. В той же час, у зв`язку із відсутністю актових записів про народження матері заявниці та спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] , заявник не може підтвердити у нотаріуса факт родинних відносин зі спадкодавцем, а саме те, що спадкодавець [PERSON] була її двоюрідною тіткою, у зв`язку із чим звернувся до суду із вимогами про встановлення факту родинних відносин. Вищевказані обставини, в тому числі і факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та заявницею [PERSON] , а саме те, що остання є двоюрідною племінницею спадкодавця, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 25.08.2010 року; довідкою Луковичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 348/01.14 від 24.11.2020 року; копією заповіту від 06.11.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 26; Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.03.2011 року, зареєстрованого в реєстрі № 440; копією свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] ; копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00028654006 від 24.11.2020 року; копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00028658865 від 25.11.2020 року; копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00028661728 від 25.11.2020 року; постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.12.2020 року; заявами свідків [PERSON] та [PERSON] . Застосоване судом законодавство В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. ЦПК України встановлено, що: -відповідно до положень ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку; -суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); -обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); -доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); -належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); -згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; -у відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи; -статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання; -відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). -відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998року №15, суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. VI. Висновки суду Отже, оскільки встановлення факту родинних відносин, про який просить [PERSON] , має значення для належного оформлення її спадкових прав, враховуючи те, що нею надано належні та допустимі докази на підтвердження даного факту, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. VII. Розподіл судових витрат між сторонами Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд дійшов висновку, що понесені заявницею судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за нею.

Outcome: approved