Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

І. Стислий виклад позиції. [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом в якому просить зобов`язати [PERSON] (далі відповідач), усунути перешкоди в користуванні їй буд. [ADDRESS] шляхом вселення її до зазначеного будинку та передачі їй ключів від будинку. Вимоги обґрунтовує тим, що з 29.08.2009 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Під час перебування в шлюбі, згідно договору купівлі-продажу від 13.11.2010 року посвідченого приватним нотаріусом Мусієнко В.В., сторони по справі придбали будинок за адресою: [ADDRESS] . Право спільної часткової власності на 3/4 частини зазначеного будинку зареєстровано за позивачем. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 березня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Окрім спільних з відповідачем неповнолітніх дітей, у позивача після розірвання шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , який також зареєстрований у будинку по [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу відповідач забрав всі правовстановлюючі документи на будинок, змінив у будинку замки та не допускає позивача та дітей до будинку, у зв`язку з чим вона вимушена орендувати житло. На неодноразові прохання вселитися до будинку відповідач відмовляє, що і змусило звернутися до суду. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Інші процесуальні дії. 26 серпня 2021 року ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. 21 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим, повторно в судове засідання не з`явився. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ч.1 ст. 280 ЦПК України. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Бушта В.О. в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Проти винесення заочного рішення не заперечують, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. 01 грудня 2021 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Судом на підставі частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 11 березня 2019 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Конотопу Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 340. Змінено прізвище [PERSON] на дошлюбне « [PERSON] » (а.с. 11). \~ \~ \~ \~Відповідно до копій свідоцтв про народження [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народився [INFO] . Батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.15, 16). \~ \~ \~ \~Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , батьками записані батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.17). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.05.2021 року 3/4 частки будинку за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13.11.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Мусієнко В.В.(а.с.12-14). ІV. Норми права. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частина 1 ст.16\~ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у порядку користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до\~ст.\~157\~ЖК України\~членів сім`ї\~власника жилого\~будинку (квартири)\~може бути\~виселено у\~випадках,\~передбачених ч.1\~ст.\~116\~цього Кодексу.\~Виселення проводиться\~у судовому\~порядку без\~надання іншого\~жилого приміщення. Згідно ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Крім того, статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності: який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга\~статті 321 ЦК України). До того ж, згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення. Також, згідно з п. 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. V. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,\~\~суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог. Враховуючи, що позивачеві [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 3/4 частини будинку [ADDRESS] , придбаного з відповідачем під час шлюбу, перешкоди відповідача [PERSON] у користуванні цим майном є обмеженням права власності позивача на нерухоме майно. За таких обставин, таке право позивача підлягає захисту в суді і позивач підлягає вселенню до квартири. Також підлягає задоволенню вимога про передачу ключів позивачеві.

Outcome: approved