Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство»звернулося до суду з позовною та уточненою позовною заявою до відповідача, в якій зазначає, що власником кв. 1, що в буд. 3-А по б-ру. Г. Космосу в м. Тернівка, Дніпропетровської області є відповідач [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Тернівської міської ради від 28.03.2007 року № 140, КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» визнано виконавцем житлово-комунальних послуг у комунальному житловому фонді м. Тернівка. КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство», починаючи з 2003 року по 2015 рік, неодноразово зверталося до суду із відповідними заявами про видачу судового наказу та із позовами до відповідача про стягнення заборгованості за комунальні послуги, однак ухвалами суду судовий наказ було скасовано та позовні заяви повернуті. Позивач зазначає, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, а позовна давність може визнатись пропущеною з поважних причин. [PERSON] кодексу передбачають обовязок боржника щодо сплати заборгованості за фактично отримані послуги, не зважаючи на сплив позовної давності. КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» знаходиться в управлінні Тернівської міської ради, яке надає наймачам, власникам та членам їх сімей, що фактично проживають у житлових приміщеннях або приватних будинках, комунальні послуги по утриманню будинків та прибудинкових територій за рахунок власних та залучених коштів. Власник зобовязаний своєчасно вносити квартиру плату і плату за комунальні послуги. Оплата за надання житлово-комунальних послуг не сплачується, відповідач має заборгованість за комунальні послуги та послуги по утриманню будинків і прибудинкових територій за період з 01.09.2003 року по вересень 2017 року в розмірі 52991,99 грн.. В звязку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 14237,47 грн., за послуги централізованого опалення - 23831,39 грн., послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій - 14923,13 грн.. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак надала до суду письмову заяву, в якій просила застосувати до вимог позивача строк позовної давності, оскільки позовні вимоги позивача виходять за межі позовної давності, яка складає 3 роки, відповідно до ст. 257 ЦК України, та розглянути справу без її участі (а.с. 131). Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є власником кв. 1, що в буд. 3-А по б-ру. Г. Космосу в м. Тернівка, Дніпропетровської області, що підтверджується даними зазначеними в уточненій позовній заяві, договором дарування квартири від 27.02.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та зареєстрованого в реєстрі № 505, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.02.2014 року (а.с. 134-135). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, між КП «ТЖКП» та відповідачем [PERSON] виникли відносини, що породжують цивільні права та обов'язки за відсутності письмового договору, як такого, оскільки підприємство надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках, спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги. У відповідності до п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо). Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачається, що плата за житлово-комунальні послуги нараховуються щомісячно. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 162 Житлового Кодексу України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Відповідно до п. 18 «Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з ч. 6. ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», заборгованість власників квартир по укладених угодах, повязаних з утриманням будинку та оплатою комунальних послуг, стягується в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідачем не виконуються передбачені вищевказаними нормами обов'язки, у звязку з чим, згідно розрахунку боргу, наданого КП «ТЖКП», заборгованість за комунальні послуги та послуги по утриманню будинків і прибудинкових територійза період з 01.09.2003 року по 30.09.2017 року становить 52991,99 грн. (а.с. 9-10, 104-105, 136-137). Разом з тим, суд находить підстави для задоволення заяви відповідача про застосування позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність згідно ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги та послуги по утриманню будинків і прибудинкових територійобґрунтовані, підтверджені наданими суду доказами, але підлягають частковому задоволенню з урахуванням строку позовної давності, тобто за період 01.08.2013 року по 30.09.2017 року, сума заборгованості за який становить 17196,91 грн.. Доводи представника позивача, викладені в позовній заяві з приводу того, що ним пропущено строк позовної давності з поважних причин, так як позивач неодноразово звертався до суду з даним позовом, однак по різним причинам позови поверталися позивачу, судом не можуть бути взяти до уваги, оскільки повернення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду, та інших поважних причин щодо пропуску позовної давності позивачем не доведено та підтверджуючих доказів не надано. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково. На підставі ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 559,67 грн..

Outcome: partial