Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з вказаним вище позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] та [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою. Посилалося на те, що 26.03.2014 року на автодорозі Могилів-Подільський-Вінниця з вини [PERSON], який керував автомобілем «ВАЗ» д.н.з.СЕ5654AM, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04.04.2014 року. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Фольксваген» д.н.з.AВ2159ВХ, який на момент ДТП належав [PERSON] Відповідно до висновку експертного дослідження №КЕ02-01 від 18.01.2014 року, складеного судовим експертом [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Фольксваген», становить 55094,83 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6044655 терміном дії з 05.09.2013 року по 04.09.2014 року. У зв'язку із настанням події, передбаченої п.п.«а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 45912,36 грн. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 вказаного Закону. 27.05.2014 року МТСБУ звернулось до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв'язку з проведенням регламентної виплати потерпілому, а також витрат, понесених МТСБУ для встановлення розміру збитку та збору документів (1030 грн.). На даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати МТСБУ. Оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило регламентну виплату за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач з підстав, передбачених ст.ст.1166, 1188, ч.1 ст.1191 ЦК України та п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив стягнути з [PERSON] на його користь в порядку регресу кошти в розмірі 46942,36 грн., а також судові витрати: 469,43 грн. судового збору, 2000 грн. витрат на правову допомогу. Розгляд справи здійснювався за відсутності представника позивача, який будучи належним чином повідомлений про час, дату і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. У поданому до суду позові представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та у відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, оскільки вважають, що майнова шкода [PERSON] завдана не з вини відповідача, а з вини водія автомобіля «VOLKSWAGEN MULTIVAN» [PERSON], який грубо порушив п.п.1.5. та 16.11. Правил дорожнього руху під час виїзду на головну дорогу. При цьому, відповідач [PERSON] суду пояснив, що 15.12.2013 року він, керуючи автомобілем [NUMBER] з приблизною швидкістю 80км./год., рухався по головній автодорозі з боку м.Вінниця в напрямку м.Могилів-Подільський. В момент під'їзду до перехрестя з другорядною дорогою, яка примикає до дороги Могилів-Подільський-Вінниця з боку м.Жмеринка (біля АЗС «WOG»), перед його автомобілем на автодорогу Могилів-Подільський-Вінниця з боку м.Жмеринка раптово виїхав автомобіль «VOLKSWAGEN MULTIVAN» д.н. AB2159ВХ, виїхавши на смугу руху, по якій рухався автомобіль під його керуванням. З метою уникнення зіткнення, він здійснив маневр ухилення від зіткнення шляхом об'їзду автомобіля «VOLKSWAGEN MULTIVAN» з лівого боку по зустрічній полосі, оскільки технічної можливості зупинити автомобіль шляхом раптового гальмування вже не було, а спроба вивернути праворуч призвела би до виїзду на узбіччя, де лежав сніг і машина могла би втратити керування з наступним зїздом у кювет та зіткненням з деревами, що ростуть вздовж дороги. Крім цього, на узбіччі дороги знаходилися сторонні особи, які очікували попутній транспорт. Під час спроби об'їзду автомобіля «VOLKSWAGEN MULTIVAN» по зустрічній смузі, останній в цей час повернув ліворуч в бік АЗС, де і відбулося зіткнення транспортних засобів. Під час надання додаткових особистих пояснень відповідач [PERSON] суду пояснив, що зіткнення транспортних засобів відбулося о 16 год. 30 хв. 15.12.2013 року. На час зіткнення були сутінки, видимість 300-350м. Автомобілем він керував з увімкненим ближнім світлом фар, інші учасники дорожнього руху теж рухалися з увімкненим світлом. На місці зіткнення дорога асфальтована, рівна, підйому чи спуску не було, дорожнє покриття на той час було мокре, на узбіччі був сніг приблизно 2см. За 100-150м. до перехрестя, керуючи автомобілем він побачив передню частину автомобіля [PERSON], який з увімкненими фарами, не зупиняючись, повільно виїжджав на головну дорогу. Рухаючись на автомобілі приблизно за 40м. до перехрестя, автомобіль [PERSON] почав рух та, зрізаючи по дузі, виїхав попереду його автомобіля. Між автомобілем [PERSON] та лінією дорожньої розмітки було приблизно 1-1,5м. З метою уникнення зіткнення з автомобілем [PERSON], він ([PERSON]С.) вимушений був маневрувати, щоб його випередити, у звязку з чим він почав повертати ліворуч та частково виїхав на вільну від транспортних засобів смугу зустрічного руху, рухаючись при цьому зі швидкістю приблизно 80км/год. Різко гальмувати в цей момент він не мав можливості, оскільки дорога була мокрою. Перед поворотом на АЗС автомобіль [PERSON], не зупиняючись, без увімкненого повороту почав повертати ліворуч та наближатися до його автомобіля, у звязку з чим він почав скеровувати свій автомобіль лівіше у бік смуги зустрічного руху та пригальмовувати. Третя особа [PERSON] заперечував обставини повідомлені відповідачем та суду пояснив, що в грудні 2013 року, точної дати не памятає, він, керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN MULTIVAN» д.н. AB2159ВХ, який належить його брату [PERSON], виїжджав з другорядної дороги з боку м.Жмеринка на автодорогу Могилів-Подільський-Вінниця, зупинившись завчасно перед виконанням даного маневру. В цей час бачив, що з боку м.Вінниця по автодорозі рухався автомобіль, який був на відстані приблизно 700 м. Після цього він продовжив рух, повернувши з другорядної дороги на головну дорогу ліворуч, він проїхав приблизно 150-200 м. та біля АЗС призупинився, пропускаючи зустрічний автомобіль, після чого з увімкнутим сигналом повороту продовжив рух, повертаючи ліворуч на АЗС. В цей момент вже на території, що відноситься до території АЗС, на відстані приблизно 5 м. від смуги, яка розподіляє дорогу та узбіччя, відбулося зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] Удар автомобіля [NUMBER] прийшовся на ліву задню дверку автомобіля «VOLKSWAGEN MULTIVAN» д.н.AB2159ВХ. При цьому, зазначав, що на час ДТП темніло, освітлення і видимість були нормальні, дорога суха, на узбіччі лежав сніг. Третя особа [PERSON] також заперечував обставини повідомлені відповідачем та дав суду пояснення, аналогічні поясненням третьої особи [PERSON] При цьому, зазначав, що він є власником автомобіля «VOLKSWAGEN MULTIVAN» д.н.AB2159ВХ. Даним транспортним засобом на час ДТП керував його брат [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що він в якості пасажира їхав в автомобілі [NUMBER] під керуванням [PERSON] по автодорозі Могилів-Подільський-Вінниця з боку м.Вінниця в напрямку м.Могилів-Подільський. В момент під'їзду їх автомобіля до перехрестя приблизно за 100-150м. вони побачили автомобіль «VOLKSWAGEN MULTIVAN». Приблизно за 40 м. від них вказаний автомобіль раптово виїхав з другорядної дороги з боку м.Жмеринка на автодорогу Могилів-Подільський-Вінниця та повернув в бік м.Могилів-Подільський, виїхавши на смугу руху, по якій рухався автомобіль ВАЗ-21723-110-01. [PERSON], намагаючись уникнути зіткнення, спробував об'їхати автомобіль «VOLKSWAGEN MULTIVAN» з лівого боку, але той без увімкненого повороту почав повертати ліворуч на АЗС, після чого на зустрічній смузі руху сталося зіткнення. При цьому вказував, що праворуч на узбіччі стояли сторонні громадяни і узбіччя дороги було у снігу, у звязку з чим [PERSON] здійснював обїзд автомобіля зліва. Також свідок повідомив, що дорожнє полотно було трішки мокре, на узбіччі сніг шаром 1,5-2 см., на узбіччі дороги стояли люди, які очікували попутного транспорту, за узбіччям кювет і ростуть досить великі дерева. Під час повторного допиту свідок [PERSON] суду пояснив, що дорожньо-транспортна пригода за участі [PERSON] та [PERSON] сталася приблизно в період з 16 по 17 год., на той час були сутінки та пасмурно, видимість приблизно 400м., опади відсутні, на узбіччі дороги був сніг, дорожнє покриття мокре. Автомобіль [PERSON] він побачив приблизно за 100м. від них. Приблизно за 40м. від них автомобіль [PERSON] почав виїжджати з перехрестя по діагоналі на головну дорогу, виїхавши перед ними та продовживши рух по крайній правій частині смуги руху. [PERSON] намагався уникнути зіткнення, у звязку з чим спрямував автомобіль лівіше від автомобіля [PERSON], щоб його випередити, виїхавши частково на вільну від транспортних засобів зустрічну смугу руху. Після цього [PERSON] не зупиняючись, без увімкненого повороту почав різко повертати на АЗС, а [PERSON] з метою уникнення зіткнення ще більше почав спрямовувати свій автомобіль лівіше. 12.05.2017 року відповідач [PERSON] та треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися і про причини своєї неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення та доводи відповідача та його представника, показання свідка, дослідивши подані позивачем письмові докази на підтвердження заявлених вимог та оцінивши досліджені в сукупності докази щодо їх належності і допустимості, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон) субєктами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі-МТСБУ), потерпілі. Згідно ст.5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 288341 від 05.09.2013 року власником автомобіля марки «VOLKSWAGEN MULTIVAN» д.н. AB2159ВХ є [PERSON]. Власником автомобіля [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СЕС 059426 від 27.11.2008 року, є [PERSON]. 05.09.2013 року між ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» та [PERSON] укладено договір (поліс) №АС/6044655 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким було застраховано цивільно-правову відповідальність власника зазначеного транспортного засобу. 15.12.2013 року о 16 год. 30 хв. на автодорозі Могилів-Подільській - Вінниця сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля марки «VOLKSWAGEN MULTIVAN» д.н. AB2159ВХ, яким на момент ДТП керував [PERSON], та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. При цьому встановлено, що в порушення вимог п.21.1 ст.21 вказаного Закону, відповідачем [PERSON] експлуатація автомобіля [NUMBER] на момент ДТП здійснювалася без чинного договору (полісу) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04.04.2014 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП по факту вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (ст.38 КУпАП). Згідно розяснень, які містяться в абз.4 п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У звязку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Як вбачається із змісту постанови Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04.04.2014 року, вона не містить висновків суду про наявність вини відповідача у ДТП, яка сталася 15.12.2013 року, у звязку з чим суд вважає необгрунтованими доводи позивача в цій частині. Відповідно до висновку експертного дослідження №КЕ02-01 від 18.01.2014 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «VOLKSWAGEN MULTIVAN» д.н. AB2159ВХ, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 55094,83 грн. 13.02.2014 року [PERSON] з метою отримання відшкодування з відповідною письмовою заявою звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України, яке здійснило йому виплату коштів на відшкодування шкоди в розмірі 45912,36 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1/1-22495 від 28.05.2014 року, а також понесло витрати за послуги аварійних комісарів в розмірі 1030 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5948 від 15.04.2014 року. Згідно п.п.«а» п.41.1. ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п.п.38.2.1. п.38.2. ст.38 вказаного Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Частиною 1 ст.1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи зазначені положення законодавства, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування до винної особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду та яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. Згідно висновку додаткової судової автотехнічної експертизи №226 від 15.04.2017 року встановлено, що з технічної точки зору, дії водія автомобіля марки «VOLKSWAGEN MULTIVAN» д.н. AB2159ВХ [PERSON] не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, та знаходилися в причинно-наслідковому звязку з настанням ДТП. З технічної точки зору, в діях водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, що знаходилися б в причинному звязку з настанням ДТП не вбачається. Причиною настання ДТП, з технічної точки зору, є та обставина, що водій автомобіля марки «VOLKSWAGEN MULTIVAN» д.н. AB2159ВХ [PERSON] розпочав маневр лівого повороту для заїзду на територію АЗС не впевнившись в безпеці дорожнього руху, тобто невідповідність його дій вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України. Таким чином, судом встановлено відсутність вини відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 15.12.2013 року за участю забезпеченого автомобіля марки «VOLKSWAGEN MULTIVAN» д.н. AB2159ВХ під керуванням [PERSON] Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належних доказів, які б спростовували висновки зазначеної експертизи та підтверджували вину відповідача у вчиненні ДТП, позивачем суду не надано. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог МТСБУ слід відмовити в повному обємі. Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, суд вважає, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені останнім та документально підтверджені судові витрати за проведення судової автотехнічної експертизи №128а від 27.04.2016 року в розмірі 675,36 грн. При цьому, суд вважає, що судові витрати за проведення додаткової судової автотехнічної експертизи №226 від 15.04.2017 року в розмірі 2200 грн. не підлягають стягненню з позивача, оскільки відповідачем не надано суду належних доказів їх понесення.

Outcome: approved