Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Кредитна спілка «Кредит-СоюЗ» звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором кредиту у сумі 6457.46 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 20.05.2015 року [PERSON] уклала з позивачем договір кредитної лінії №Зл-0048, про надання кредиту у сумі 4000.0 грн., з терміном повернення коштів 24 місяці. Кредитні кошти [PERSON] отримала, а свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків належним чином не виконує, в результаті чого, станом на 03.03.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 6457,46 грн.. З метою забезпечення належного виконання [PERSON] своїх зобовязань позивач та [PERSON] і [PERSON] 20.05.2015 року уклали договір поруки №Зл-0048-п, за умовами якого поручителі у разі невиконання [PERSON] своїх обовязків передбачених кредитним договором, зобовязані самостійно погасити суму коштів надану боржнику відповідно до умов договору. Позичальник належним чином взяті на себе зобовязання по кредитному договору не виконує, в результаті чого виникла вказана вище заборгованість, а тому позивач направив відповідачам вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, але вимоги залишилися проігнорованими, кошти не повернуто, а тому позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом про стягнення суми заборгованості із відповідачів в примусовому порядку. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, однак звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а також про суть позовних вимог, про що в справі маються відповідні докази, до суду у встановлений термін відзив у порядку та формі визначеній ст. 178 ЦПК України не подали, із заявою про визнання позовних вимог чи розгляду справи за участі сторін не звернулися. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, враховуючи письмову заяву представника позивача та на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2018 року, розглядає справу за відсутності сторін, по матеріалах справи заочно. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов КС «Кредит-СоюЗ» підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормами \~ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 \~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Як вбачається судом із матеріалів справи позивач та [PERSON] 20.05.2015 року уклали договір кредиту №Зл-0048, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 4000 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобовязується повернути кредит спілці відповідно до умов, передбачених договором. Згідно з п. 2.1 вказаного договору строк його дії становить 24 місяці. Аналізуючи вказаний договір суд встановив, що сторони при його укладені визначили всі істотні умови договору, зокрема розмір кредиту, строки та порядок погашення кредиту та процентів за користування кредитом, що визначено розділом 4 вказаного кредитного договору, а також графік повернення суми кредиту та погашення процентів за ним, який встановлений п. 8.4 цього договору. Також суд зважає, що згідно з п. 3.1 та п. 3.2 вказаного договору сторони визначили розмір плати за користування кредитом , а також визначили, що у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково з першого дня прострочення , цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком . Протягом строку визнання цього кредиту кредитом з підвищеним ризиком, плата за користування кредитом процентна ставка становить 90 процентів річних , а річна процентна ставка вказана в п. 3.1 не застосовується. Як встановлено судом [PERSON] належним чином свої зобовязання по повернення кредиту, а також сплати відсотків за його користування не виконує, хоча підтвердила свою згоду з умовами вказаного договору та отримавши кредит взяла на себе зобовязання належного виконання умов кредитного договору. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Суд також бере до уваги, що згідно з п. 5.1 вказаного вище договору кредиту, з метою своєчасного повернення кредиту та сплати процентів для забезпечення виконання умов договору укладається договір поруки №Зл-0048-П від 20.05.2015 року. Відповідно до вказаного договору поруки, укладеного 20.05.2015 року між позивачем та [PERSON] і [PERSON], поручителі беруть на себе обовязок відповідати за зобовязаннями кредиту [PERSON], що випливають із договору кредиту №Зл-0048. Згідно з п. 3.1 казаного договору поруки відповідальність поручителів настає у випадку, коли боржник не виконує, або неналежним чином виконує свої зобовязання згідно з договором. Як вбачається із матеріалів справи відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором не виконала, а тому поручителі були належним чином повідомлені про невиконання [PERSON] своїх кредитних зобовязань та необхідність погашення суми заборгованості кредитору. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] взявши на себе обовязки поручителя та не забезпечивши належного виконання відповідачем [PERSON] взятих кредитним договором обовязків, повинні відповідати перед позивачем разом з [PERSON] як солідарні боржники, у тому ж обсязі що і остання. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідачі належним чином не виконують умови договору, а тому у суду є всі підстави для стягнення суми заборгованості за кредитом у примусовому порядку. Суд також вважає, що з відповідачів солідарно необхідно стягти судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплата якого стверджуються платіжним дорученням від 24.10.2017 року. На підставі зазначеного та

Outcome: approved