Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Комунальне підприємство «Макіївтепломережа» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за відпущену теплову енергію. Вимоги позовної заяви мотивувало тим, що відповідач є власником квартири за адресою: 86119, [ADDRESS], мешкає та зареєстрований за вказаною адресою, є споживачем теплової енергії та має особистий рахунок [NUMBER]. Відповідач проживає за зазначеною адресою та користується послугами, що надаються КП «Макіївтепломережа». Позивачем була надана теплова енергія, за споживання якої відповідачем не здійснена оплата, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка за період з 01.04.1996 р. по 01.09.2013 р. складає 10606,95 грн. Просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача, що діє на підставі довіреності, до судового засідання не з'явилась, про слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду лист з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у ній доказів у відсутності відповідача. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником житлового приміщення за адресою: 86119, [ADDRESS]. Відповідач є споживачем послуг, що надаються позивачем, а тому зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги (а.с. 3). Судом встановлено, що між сторонами, незважаючи на відсутність письмового договору, склалися договірні відносини, оскільки позивач надає послуги з теплопостачання, а відповідач отримує ці послуги, але не здійснює їх оплату. Згідно з наданим позивачем розрахунком, відповідачем не внесена плата за надані послуги теплопостачання за період з 01.04.1996 р. по 01.09.2013 р. у розмірі 10606,95 грн. (а.с. 6-16). Вирішуючи питання щодо періоду та суми стягнення заборгованості суд не може прийняти до уваги вимоги ст.. 257 ЦК України, що встановлює строк позовної давності тривалістю у три роки, оскільки відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України тривалість позовної давності переривається здійсненням особою дій, що засвідчують про визнання ним свого боргу або іншого зобов'язання. З копії договору про розстрочення заборгованості за несвоєчасну сплату поточних платежів за послуги з теплопостачання №? 7/2578 від 24.01.2011 року вбачається, що відповідач визнав наявність заборгованості за надані послуги теплопостачання та згодний з її розміром (а.с. 4). Тож, у зв'язку з укладенням договору, строк позовної давності був перерваний та може бути застосований судом у даній конкретній ситуації. Разом з тим, відповідач у судове засідання не з'явився, не скористався своїми правами сторони у процесі і не надав суду жодного з доказів, що спростовують доводи позивача, а відповідно до ст.. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 229,40 грн. з відповідача. На підставі викладеного, керуючі ст. ст. 509, 525, 623 ЦК України, ст.ст. 162 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 3-7, 10-13, 15, 60, 61, 88, 209-213, 215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved