Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування первинних позовних вимог [PERSON] 28.08.2003 року звернулась до суду з позовом [PERSON] посилаючись на те, що відповідач є основним квартиронаймачем однокімнатної квартири площею 17 кв.м. розташованої [ADDRESS] . Крім нього у квартирі прописані вона та двоє дітей, а саме донька [PERSON] 1985 року народження від першого шлюбу, та їх спільна донька [PERSON] , 1993 року народження. 28.07.2000 року їх шлюб було розірвано. Причиною розірвання шлюбу була недостойна поведінка відповідача, яка не змінилася після розірвання шлюбу. Відповідач зробив спільне проживання у сім`ї нестерпним, систематично влаштовує скандали, б`є її, у зв`язку з чим вона зверталася до органів міліції. За даними заявами проводилися перевірки, в порушені кримінальних справ було відмовлено, але їй було рекомендовано звертитися до суду в приватному порядку. Крім постійних скандалів та сварок відповідач здійснює руйнування житла та приводить його у непридатний стан. У її відсутність відповідач виніс з кухні мийку, розбив та виніс унітаз, відірвав електричну проводку та розетки на кухні та у ванній кімнаті. Крім того своєю поведінкою робить нестерпним життя її та дітей. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких на підставі довіреності діє [PERSON] , неодноразово уточнювали позовні вимоги та з урахуванням останніх уточнень /т.4 а.с.180-185/ просять суд: ?Визнати спільною частковою власністю подружжя: автомобіль ВАЗ 21053 д.н. [NUMBER] , 1983 року випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія [NUMBER] ; гараж розташований в смт. Чорноморське, Лиманського р-ну Одеської області та поділити спільне майно подружжя в рівних частках, визнавши за [PERSON] право власності на Ѕ частину вказаного майна. ?Визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . Короткий зміст та обґрунтування зустрічних позовних вимог Не погодившись з первинним позовом, [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву /т.2 а.с. 8,9/ яку в подальшому також доповнював та з урахуванням доповнень /т.2 а.с. 62, т.3 а.с.188-189/ просив суд: Поділити спільне майно подружжя наступним чином: ?Виділити [PERSON] домоволодіння [ADDRESS] , разом із прилеглою земельною ділянкою та автомобіль ВАЗ 2101, держ. номер [NUMBER] , 1983 року випуску. ?Виділити (повернути) [PERSON] квартиру [ADDRESS] . ?Зобов`язати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та її онуку [PERSON] виписатися з квартири (звільнити квартиру) [ADDRESS] . ?Визнати за ним право користування квартирою [ADDRESS] ?Зобов`язати [PERSON] усунути йому перешкоди у користуванні квартири та вселити його у квартиру [ADDRESS] . У обґрунтування позовних вимог зазначив, що він дійсно з [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі у період з 26.12.1991 року по 28.07.2000 року. За час шлюбу подружжям було придбано автомобіль ВАЗ 21053, 1983 року випуску та незакінчений житловий будинок [ADDRESS] . Додатково зазначив, що весь час с 1991 року, [PERSON] разом із дітьми та з ним проживала у квартирі [ADDRESS] . Зазначену квартиру він отримав до шлюбу на підставі ордеру №919 від 03.02.1984 року виданий Чабанським КЕЧ Одеського р-ну ОдВО, зазначена квартира не приватизована, не є спільним майном подружжя, у зв`язку з чим вважає що поділу не підлягає. На даний час [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні його власністю, у зв`язку з чим просить зобов`язати її не чинити йому перешкоди у користуванні власністю та вселити його. Рух справи 29.09.2003 року суддею Комінтернівського районного суду Одеської області Добровим П.В. постановлено ухвалу про призначення справи до розгляду на 14.10.2003 р. /т. 1 а.с.1/. 10.04.2005 року ухвалою суду (під головуванням судді Доброва П.В.) було зупинено провадження у справі на час хвороби позивачки /т. 1 а.с. 99/. 15 березня 2007 року ухвалою суду (під головуванням судді Доброва П.В.) було залучено до участі у справі відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ УМВС в Одеській області /т. 1 а.с.128а/. 23 березня 2007 року судом ухвалено рішення (під головуванням судді Доброва П.В.), яким позов [PERSON] до [PERSON] про виселення задоволено, виселено відповідача із квартири з наданням йому іншого житлового приміщення: кімнати № 6 житловою площею 15.0 кв. м. у гуртожитку в [ADDRESS] , який належить ПСП «Новоукраїнське» , зобов`язано третю особу зняти з реєстрації відповідача. У задоволені зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та виселені відмовлено /т. 1 а.с. 174-182/. 05 грудня 2007 року апеляційним судом Одеської області рішення суду від 23.03.2007 року було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції /т. 1 а.с. 300-302/. 04.08.2003 року постановлена ухвала (під головуванням судді Доброва П.В.) про підготовку до судового розгляду, якою справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя прийнято до судового розгляду та з метою своєчасного та правильного розгляду справи прийнято рішення про виклик сторін для бесіди на 8 годину 30 хв. 15.08.2003 року/ т. 2 а.с. 1/. 30 вересня 2003 року постановлена ухвала (під головуванням судді Доброва П.В.) про зупинення провадження до набрання законної сили рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення з квартири /т. 2 а.с. 22/. 13 червня 2007 року ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області Іванчука В.І справу за позовом [PERSON] до [PERSON] прийнято до свого провадження /т. 2 а.с.23/. 29.08.2006 року суддею Комінтернівського районного суду Одеської області Добровим П.В., позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та виселенням залишено без руху до усунення недоліків, а саме до 15 вересня 2006 року /т. 2 а.с.60/. 15 вересня 2006 року суддею Добровим П.В. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та виселенням /т. 2 а.с.74/. 10 грудня 2006 року ухвалою суду під головування судді Доброва П.В. постановлено про об`єднання в одне провадження цивільних справ за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення з квартири та за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням справі присвоєно номер 2-541/2007 /т. 2 а.с.88/. 06 лютого 2008 року суддею Комінтернівського районного суду Одеської області Іванчуком В.І. постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження /т. 2 а.с. 91/. 13 червня 2008 року ухвалою суду, головуючий суддя Іванчук цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розділ сумісного майна подружжя об`єднано з об`єднаною справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення та позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення та цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про розділ спільного майна подружжя /т. 2 а.с. 94/. 05 вересня 2008 року провадження по справі зупинено у зв`язку з призначенням експертизи. 21 січня 2009 року справа повернута з експертної установи з повідомленням про неможливість виконання будівельно-технічної експертизи /т. 2 а.с. 131, 132/. 27 травня 2009 року ухвалою провадження по справі зупинено до отримання висновку експертизи /т. 2 а.с.140/. 26 квітня 2010 року провадження у справі відновлено у зв`язку з надходженням висновку експерта /т. 2 а.с. 172/. 27 травня 2013 року ухвалою попереднього судового засідання підготовку справи до судового розгляду закінчено, призначено справу до судового розгляду /т. 3 а.с. 83/. 13 серпня 2013 року постановлена ухвала про притягнення до участі у справі відділу опіки та піклування Комінтернівської районної державної адміністрації /т. 3 а.с. 121/. 05 лютого 2014 року [PERSON] подано доповнення до зустрічного позову про поділ спільного майна подружжя /т. 3 а.с.188, 189/. 06 травня 2014 року ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] дві тисячі гривень. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя задоволено частково: визнано за [PERSON] право власності на автомобіль марки ВАЗ 21053 реєстраційний номер [NUMBER] . Відмовлено у задоволені позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] третіх осіб про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення та про зняття з реєстраційного обліку. Відмовлено у задоволені зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення /т. 3 а.с. 263-266/. 25 листопада 2014 року рішенням апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] рішення суду від 06 травня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову [PERSON] [PERSON] , [PERSON] (від імені та в інтересах [PERSON] ) до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням скасовано. В цій частині ухвалено нове рішення про визнання [PERSON] втратившим право користування квартирою. В решті рішення залишено без змін /т. 3 а.с.346 -354/. 04 березня 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за касаційною скаргою [PERSON] рішення суду першої та апеляційної інстанцій було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції /т. 4 а.с.64-66/. 10 червня 2015 року ухвалою судді Рідник І.Ю. справу прийнято до свого провадження, призначено справу до розгляду /т. 4 а.с.79/. 15 вересня 2016 року ухвалою суду залучено Чорноморську селищну раду Лиманського району Одеської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору /т. 4 а.с. 145/. 13 грудня 2016 року подано уточнений позов про поділ майна та визнання особою такою, що втратила право користування житловим приміщенням [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (в інтересах [PERSON] ) до [PERSON] третьої особи виконавчий комітет Чорноморської селищної ради /т. 4 а.с. 180-185/. 05 грудня 2017 року ухвалою судді Вінської Н.В. прийнято справу до свого провадження після відрахування зі штату суду у зв`язку з відставкою судді [PERSON] , призначено справу до розгляду /т. 4 а.с. 235/. Короткий виклад позицій сторін по справі Позивачі за первинним позовом ті відповідачі за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] в судових засіданням первинний позов підтримували та просили його задовольнити, в подальшому представник позивачів за первинним позовом подав заяву про розгляд справи за його відсутність та підтримання позовних вимог у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Відповідач за первинним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представники в судових засіданнях зустрічні позовні вимоги підтримували та просили їх задовольнити, в подальшому представник [PERSON] , адвокат Ляшенко Е.А. в судове не з`явилась надавши заяву про підтримання зустрічних позовних вимог разом із доповненнями від 05.02.2014 р., а у задоволенні первинного позову просила відмовити. Представник Виконавчого комітету Чорноморської селищної ради Комінтернівського р-ну Одеської області в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Розглянувши первинний позов та зустрічний позов, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первинний позов та зустрічні позови підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Пунктом 9 перехідних положень ЦПК України в редакції 15.12.2017 року визначено, що справи в судах першої інстанції провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] , та [PERSON] перебували у шлюбі у період з 26.12.1991 по 28.07.2000 року, про що свідчить довідка відділу реєстрації цивільного стану та копія свідоцтва про розірвання шлюбу /т.1 а.с. 86, т.2 а.с. 125/. За час шлюбу подружжям було придбано автомобіль ВАЗ 21053, 1983 року випуску, який на праві власності належить [PERSON] , зазначене підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] /т.2 а.с.14/. Відповідно до свідоцтва про зміну імені [PERSON] , 28.10.2010 року змінила прізвище на Вукову /т.2 а.с.197/. З довідки №835 виданої виконавчим комітетом Свердловської сільської ради від 26.11.2007 року, вбачається, що згідно наказу птахорадгоспу «Свердловський» 385-К від 02.03.1990 та рішення виконавчого комітету Свердловської сільської ради від 22.03.1990 року, [PERSON] була виділена земельна ділянка розміром 1000 кв.м. по [ADDRESS] . За вказаною адресою знаходиться незакінчена будівля, будівництво якої було розпочато [PERSON] в 1989 році. /т.1 а.с.288/. 07.02.1991 року, [PERSON] було видано будівельний паспорт на забудову виділеної земельної ділянки по [ADDRESS] ,\~площею 0,10 га із земель птахорадгоспу наказом від 02.03.1990 року № 85-к, затвердженого рішенням Свердловської сільської ради 22.03.1990 року № 10. /т.3 а.с.25/. Забудова ділянки дозволена виконкомом районної ради від 14.01.1991р.\~№11.\~Межі земельної ділянки встановлені 19.07.1991 року, згідно акту винесення в натуру земельної ділянки індивідуального забудовника /т.3 а.с.25 на звороті, 26/. Згідно довідки «КСП Свердловська», встановлено, що на протязі 1989 -1990 років [PERSON] , були виписані будівельні матеріали на будівництво житлового будинку в [ADDRESS] , зазначене також підтверджується відповідними квитанціями /т.3 а.с. 13,16-17/ Відповідно запису у погосподарській книзі № 3 Свердловської сільської ради, особового рахунку № [NUMBER] , за [PERSON] значиться один житловий будинок [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці, розміром 0,4 га., що підтверджується довідкою виконавчого комітету Свердловської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 284 від 03.09.2003 року./т.2 а.с.12/. Відповідно довідки № 136 від 07.09.1999р. виконкому Свердловської сільської ради, будівництво жилого будинку [ADDRESS] , здійснювалось [PERSON] самостійно за свій\~особистий рахунок. На 02.12.1991р. були проведені основні будівельні роботи /т.3 а.с.14-15/. Згідно акту комісії депутатів Свердловської сільської ради від 03.12.2007 року будівля по [ADDRESS] руйнується, в ній відсутні двері, відсутня електроенергія, опалювальна система, водопровід. Мешкання у будинку неможливе. Згідно листа КП «Комінтернівське РБТІ» № 3802 від 30.11.2011р., право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано / т.3 а.с.33/ Згідно запису з погосподарської книги № 19 по Свердловській сільській раді, особового рахунку № [NUMBER] \~за [PERSON] та [PERSON] значиться по 1/2 частині\~\~земельної ділянки [ADDRESS] , згідно договору дарування земельної ділянки № 1723 від 16.11.2010 року. На земельній ділянці розташовано незавершене будівництво, яке не придатне для проживання. Зазначені відомості містяться в листі\~\~Свердловської сільської ради № 14/Ср-18-337/912 від 21.12.2011 року /т.3 а.с.36/. Ухвалою суду від 27.05.2009 року по справі було призначено судову будівельну експертизу /т.2 а.с.139/ Згідно з висновком №9965/9966 судової будівельно технічної експертизи, відсоток готовності жилого будинку по [ADDRESS] , становить 76%. Ринкова вартість становить 187000,00 грн. Експертом запропоновано варіант поділу домоволодіння /т.2 а.с.158-163/. Відповідно до ордеру №919 від 03.02.1984 року, видане Міністерством оборони СССР Чабанського КЄЧ Одеського р-ну СССР, [PERSON] , надано право на зайняттю квартири [ADDRESS] на склад сім`ї ( дружини [PERSON] , 1957 р.н. (яка не позивач по справі) та [PERSON] , 1981 р.н.) /т.1 а.с. 87/. Жодних відомостей щодо приватизації квартири в матеріалах справи відсутні. Актами від 29.11.2007 року, 03.03.2009 року, 21.08.2009 року, 02.08.2010 року, комісії у складі депутата Чорноморської селищної ради та мешканців будинку Гвардійська 32 встановлено, що\~\~на час перевірки [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, його особистих речей в квартирі немає. Зі слів сусідів, він не проживає за зазначеною адресою з 2002 року. /т. 2 а. с. 205-208/. Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.10.2005 року, якою [PERSON] , притягнуто до відповідальності за насилля в сім`ї /т.1 а.с. 115/. [PERSON] та [PERSON] неодноразово звертались до правоохоронних органів із заявами про відкриття кримінальної справи, однак у відкритті кримінальної справи було відмовлено, зазначене підтверджується відповідними відповідями та постановами /т.1 а.с. 25, 26, 41, 44, 56, 281-283, т.2 а.с. 69, 81, т.3 а.с. 110/. З постанови про відмову у відкритті кримінального провадження від 20.09.2010 року, співробітником Комінтернівського РО ГУ МВД, було встановлено, що [PERSON] мешкає на протязі п`яти років за адресою [ADDRESS] , разом із цивільною дружиною [PERSON] /т.3 а.с.109/, зазначене також підтвердив [PERSON] , в судовому засіданні від 15.03.2007 року /т. 1 а.с.163/. Відповідно до акту про перешкоди проживання [PERSON] в кв. [ADDRESS] , складеного в присутності мешканців будинку: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , 12.04.2005 року замінила вхідні двері та замки квартири [ADDRESS] /т.2 а.с. 64/. Задовольняючи первинні позовні вимоги в частині поділу автомобіля ВАЗ 21053, суд виходив з того, що в ході судового розгляду встановлено, що автомобіль ВАЗ 21053 придбаний подружжям за час шлюбу є спільним майном подружжя, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відмовляючи у задоволенні первинного позову в частині поділу гаражу розташованого в смт. Чорноморське, Лиманського р-ну Одеської області, суд виходив з того, що позивачами за первинним позовом, не доведено та судовим розглядом не встановлено, що зазначений гараж взагалі існує, був придбаний подружжям за час шлюбу та належить комусь з них на праві власності. Відмовляючи у задоволенні первинного позову в частині визнання [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] , суд виходив з того, що в ході судового розгляду, було встановлено, що на ім`я [PERSON] був виданий ордер №919 на право на зайняття вказаної квартири, він є основним квартиронаймачем. В подальшому після розірвання шлюбу, між подружжям склались неприязні стосунки, які унеможливлюють спільне проживання в зазначеній квартирі. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що [PERSON] не втратив право та інтересу до вказаної квартири, та постійно здійснював спроби поновити своє порушене право. Задовольняючи зустрічні позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні власністю та вселення, суд виходив з того, що не проживання [PERSON] у вищевказаній квартирі та проживання у цивільному шлюбі з [PERSON] за іншою адресою є вимушеним так як, [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у користуванні зазначеною квартирою, а спроби [PERSON] поновити своє порушене право, завершується викликами правоохоронних органів, зміною замків та вхідних дверей, через що порушене право [PERSON] підлягає поновленню, а зустрічний позов в цій частині задоволенню. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову в частині поділу майна подружжя, суд виходив з того, що в ході судового розгляду був доведений факт будівництва будівель [ADDRESS] , особисто [PERSON] за свої кошти до укладання нею шлюбу з [PERSON] . Будь яких доказів, здійснення будівництва за період шлюбу, [PERSON] суду не надав, у зв`язку з чим позовні вимоги про поділ майна подружжя у варіанті запропонованому позивачем за зустрічним позовом є необґрунтованими та протизаконними, через що зустрічний позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відмовляючи у задоволенні позову в частині залишення за [PERSON] права користування зазначеною квартирою, суд виходив з того, що оскільки у задоволенні первинного позову в частині визнання [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням відмовлено, право [PERSON] на користування вказаної квартири не порушено, у зв`язку з чим позов в цій частині також не підлягає задоволенню, оскільки його право на користування квартирою підтверджено ордером. Ухвалюючи рішення, суд зазначає, що будинок [ADDRESS] є недобудованим, не зданим в експлуатацію та непридатним до життя, у зв`язку з чим самі по собі вимоги [PERSON] в частині зобов`язання прописки відповідачів у недобудований будинок є та такими, що не підлягають задоволенню. Статтею 15\~ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до норми 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів №№ 2,4,7 та 11 до Конвенції»\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимогами\~ст.386 ЦК України\~передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як зазначено в\~ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ ч.1,2\~ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.1\~ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні правана володіння, користування і розпоряджання майном, що належить\~\~їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна,\~\~що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст.70\~СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ч.1 ст. 72 ЖК Української РСР ( в редакції чинній на час винекнення спірних правовідносин), визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Тобто, вирішуючи питання про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності цієї особи понад установлені строки. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновки за результатами розгляду справи Таким чином із врахуванням вищевикладеного, проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд приходить до висновку, що первинний та зустрічні позови підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.12,13,81,76-77, 80-81, 263-265,ЦПК України, 15-16, 317, 319, 386, 391, ЦК України, ст.ст. 60, 63, 69, 70 СК України, 71-72 ЖК Української РСР суд,-

Outcome: partial