Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові зазначено, що позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] . За цією адресою зареєстрований відповідач, який там не проживає. Позивачка зазначає, що в цьому будинку відповідач не проживає, його речей та належного йому майна там немає, але в зв`язку з тим, що він зареєстрований в будинку позивачки, вона позбавлена права вільно розпоряджатися належним їй на праві власності житловим будинком. Позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] . ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд вважає, що відповідач був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, визнає його неявку неповажною та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та здійснення судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно договору купівлі-продажу від 26 серпня 1986 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області Саввон В.М., продавець - [PERSON] продав, а покупець - [PERSON] купила будинок [ADDRESS] . Згідно інформації департаменту реєстраційних послуг Мелітопольської міської ради Запорізької області від 04 червня 2021 року, станом на 01 січня 2013 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26 серпня 1986 року. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 12 лютого 1988 року міським відділом записів актів цивільного стану м. Мелітополя Запорізької області, 12 лютого 1988 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвища чоловіка - [PERSON] та дружини - [PERSON] , про що 12 лютого 1988 року в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 119. Згідно довідки, виданої головою квартального комітету № 39 Мелітопольської міської ради Запорізької області від 13 квітня 2021 року, відповідач не мешкає за адресою: [ADDRESS] , з 04 грудня 2019 року по теперішній час. Згідно довідки, виданої відділом реєстрації місця проживання управління реєстрації Департаменту реєстраційних послуг Мелітопольської міської ради Запорізької області від 20 квітня 2021 року, місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що до теперішнього часу відповідач не знятий з реєстрації у будинку [ADDRESS] . ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, нормами ЦК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Разом із цим, право користуватися житловим приміщенням виникає та існує у особи за наявності відповідного права власності на квартиру (будинок) у цієї особи або у членів її сім`ї. Із припиненням права власності особи або членів її сім`ї втрачається й право особи на користування цим житловим приміщенням. Таким чином, судом було встановлено, що відповідач з 04 грудня 2019 року не проживає в належному позивачці житловому будинку, він не є членом сім`ї позивачки, його речей та належного йому майна в будинку немає, вимог щодо подальшого проживання у вказаному будинку відповідач не пред`являв, будь-які домовленості між позивачкою як власницею житла та відповідачем щодо його проживання в будинку відсутні. Вказані обставини порушують права позивачки як власниці житлового будинку. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] .

Outcome: approved