Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 20 000 грн боргу за розпискою від 28 серпня 2020 року, а також понесених судових витрат, що складається із судового збору в сумі 840,80 грн та витрат на правничу допомогу - 3 000 грн. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач 28 серпня 2020 року взяв у нього в борг 20 000 грн на строк до 31 серпня 2020 року. При цьому було складено розписку. На даний час строк повернення грошових коштів минув, але відповідач борг не повертає, тому позивач, посилаючись на ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, просить стягнути борг в примусовому порядку. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 19.10.2020 відкрито провадження по вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У запропонований судом строк, відзиву на позовну заяву відповідач не надав. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, вказаних у ньому. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що жодних коштів від позивача за розпискою не отримував. Дану розписку він підписував під тиском. Після перерви відповідач у судове засідання не прибув, про поважні причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин, суд ухвалив продовжити розгляд справи за відсутності відповідача. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 28 серпня 2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики (а.с.30), згідно умов якого [PERSON] взяв у борг кошти в сумі 20 000 грн у [PERSON] , які зобов`язався повернути в строки до 31.08.2020 року. Факт отримання коштів у розмірі 20 000 грн підтверджується розпискою (а.с.30). 22.09.2020 позивач звертався із письмовою вимогою до відповідача про повернення боргу, яка залишена без задоволення (а.с.13-14). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві отриману за договором позики таку ж суму грошових коштів у порядку та строки, що встановлені зазначеним договором. Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого зв`язку. Розписка підписана відповідачем (позичальником), є документом, що стверджує про вчинення правочину між позивачем та відповідачем. Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми (Правова позиція викладена у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6-63цс13 та у справі № 6-79цс14 від 02.05.2014року). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законодавством, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частина 1 ст.545 ЦК України встановлює, що прийнявши виконання зобов`язання кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Позивачем до матеріалів справи було надано оригінал розписки, за правилами ст. 545 ЦК України, вказана обставина свідчить про наявність у відповідача невиконаного у строк боргового зобов`язання перед [PERSON] . Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачем в судовому засіданні не доведено, що укладання договору позики здійснювалося проти його волі та внаслідок застосування до нього з боку позивача психічного тиску, не доведено факту як не отримання коштів за договором позики, так і факту щодо повернення боргу позивачу. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, а отже позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи позивачем понесені судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн (а.с.1). Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 840,80 грн витрат по сплаті судового збору. Одночасно представником позивача заявлена вимога про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн. Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до приписів ч.ч.2-4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду було надано договір про надання правової допомоги від 09 вересня 2020 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Роговець В.Д. (а.с.15); ордер на надання правової допомоги адвоката (а.с.16), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.17); акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання юридичних послуг від 10.12.2020 року (а.с.37), попередній (орієнтовний) розрахунок сум витрати на правову допомогу (а.с.38) та квитанція від 10.09.2020 року до прибуткового касового ордера про оплату послуг на суму 3 000 грн (а.с.36). Відповідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на викладене, суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу пов`язана з підготовкою процесуальних документів, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved