Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

І. Зміст вимог та заперечень учасників справи. Представник позивача адвокат Андрусенко І.Я., звернувшись до суду з позовом просить визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме, що позивач є рідним братом [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на: - житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 1,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Підліснянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] . Позивач є спадкоємцем другої черги так як був рідним братом спадкодавця. Однак після звернення до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав йому було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що вказаний строк пропущено ним з поважних причин, так як позивач тривалий час хворів і не мав достатньо коштів для оформлення спадщини. Окрім цього в позовній заяві представник позивача просить встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] є\~рідним братом [PERSON] . ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі. 10.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. ІІІ. Позиції сторін. У зв`язку з виникненням труднощів для реалізації подальших прав позивача для оформлення документів щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , представник позивача просить визначити позивачу додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви для прийняття спадщини вважаючи причину пропуску строку поважною та встановити факт родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем. Позивач в судове засідання не з`явився, в заяві поданій при подачі позову представник позивача просить розглядати дану справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують. Відповідач - представник Підліснянської сільської ради в підготовче засідання не з`явився, суду подав відзив на позовну заяву у якому вказав, що позов визнає повністю з підстав зазначених в позовній заяві та просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні\~підготовчого судового засідання. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне. [INFO] в м.Івано-Франківськ у віці 79 років померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.08.2015 року. Ще за життя померлій належали: - житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння; - земельна ділянка площею 1,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Підліснянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] Разом з тим, з позовної заяви та доданих до матеріалів справи документів убачається, що у свідоцтві про народження спадкодавця серії [NUMBER] та у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 04.08.2015 року остання записана як [PERSON] , 1936 року народження. Згідно Свідоцтва про народження спадкодавця її батьками є [PERSON] батько та [PERSON] мати. Проте в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та Свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння спадкодавець записана як [PERSON] . З довідки Державного архіву Львівської області виданої 11.07.2003 року за №Л-2758-03/л судом встановлено, що при переселенні родини Лабант з території Польщі в Україну переселенцями значаться [PERSON] , 1899 року народження, [PERSON] , 1903 року народження, [PERSON] , 1936 року народження, [PERSON] , 1939 року народження. Аналізуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що [PERSON] , 1936 року народження та [PERSON] , 1936 року народження є одна і та ж особа. Виходячи з вищевказаного факт родинних відносин між спадкодавцем та [PERSON] також підтверджується поновленим записом про народження позивача серії [NUMBER] виданого 02.05.2019 року, згідно якого батьками позивача є [PERSON] батько та [PERSON] мати. Отже, виходячи з вищевказаного, судом встановлено, що [PERSON] є рідною сестрою позивача [PERSON] , а тому останній має право на спадкове майно яке залишилося після смерті [PERSON] як спадкоємець другої черги за законом. У той же час, листом приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу Садівським М.А. від 25.05.2018 року № 135/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній факт прийняття спадщини у встановленому законом порядку, а саме у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи. Даючи оцінку спірним правовідносинам суд, виходить із такого. Визначаючись із заявленою вимогою про встановлення юридичного факту, а саме встановлення родинних відносин суд враховує таке. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В даному випадку встановлення факту родинних відносин необхідно позивачу для звернення до нотаріальної контори, оскільки він претендує на спадкове майно після смерті своєї сестри [PERSON] . Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень, викладених в інформаційному листі Верховного Суду України від 19.06.2013 року щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в графі «Встановлення факту родинних відносин між фізичними особами» факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК в старій редакції) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, факт, що просить встановити заявник має юридичне значення. Судом виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право. Факт родинних відносин спадкоємця з спадкодавцем на час відкриття спадщини доведено матеріалами справи та доказами, які вній містяться. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що позивач [PERSON] є рідним братом спадкодавця [PERSON] , то заявлені вимоги про встановлення родинних відносин в даній частині підлягають задоволенню. Приписами ст. 129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (частина перша статті 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина перша статті 1218 ЦК України). Статтею 1262 ЦК України встановлено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в\~сільських населених\~пунктах -\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкодавця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Отже аналіз вищевказаних положень цивільного законодавства дає підстави для висновку, що порядок прийняття спадщини є жорстким та імперативним, пропуск строку тягне за собою втрату права на спадкування, а надання додаткового строку має розглядатися як виключний порядок поновлення прав того спадкоємця, який дійсно не мав можливості прийняти спадщину. Суд визначає в межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (стаття 11 ЦПК України). Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Отже, як встановлено, [PERSON] після смерті [PERSON] тривалий час хворів та немав достатньо коштів для оформлення спадкових прав, що не дало об`єктивної можливості позивачу для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому суд дійшов висновку, що вищевказана обставина пропуску строку для прийняття спадищини в поєднанні з похилим віком спадкоємця є поважною причиною для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Інші можливі спадкоємці після смерті [PERSON] про свої спадкові права не заявляли, відумерлою спадщина не визнавалась. Крім того, Підліснянська сільська рада позов визнала. Наведені норми матеріального права та фактичні обставини справи, у їх сукупності, дають підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved