Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовними вимогами до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 19722,31 гривень. В обґрунтування позовних вимог вказувало на те, що [PERSON] 05 травня 2013 року о 20.00 годин, рухаючись по бул.Шевченка в м.Маріуполь, керуючи автомобілем ВАЗ, номерний знак [NUMBER], виїхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофора, в результаті чого здійснив зіткнення з Део, номерний знак [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів, тобто здійснив дії передбачені ст.124 КпАП України. Вина [PERSON] у скоєні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22.07.2013 року. Внаслідок зазначеної ДТП відповідачем був пошкоджений автомобіль Део, номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] Вартість відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу відповідно до висновку № 730/13-06 про оцінку автомобіля Део, номерний знак [NUMBER], складає 19626,38 гривень. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) з відповідною заявою. Відповідно до пп. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визнаних цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У зв'язку з настанням події, МТСБУ 18 листопада 2013 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 16355,31 гривень. Чинним законодавством передбачено, що особа , яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином після проведення виплати на користь [PERSON] виникло право зворотної вимоги до [PERSON], у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить стягнути з відповідача понесені витрати з відшкодування понесених витрат у розмірі 16355,31 гривень, понесені витрати з надання послуг аварійного комісара 1367,00 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень, а всього 19722,31 гривень. Представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти постановлення заочного рішення не заперечувала.. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи через оголошення в газеті, до суду не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2013 року [PERSON] визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та притягнений до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень (а.с.5). Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до пп. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», далі (Закон), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визнаних цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом встановлено, що на дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно ст. 22 Закону МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Як вбачається з висновку №730/13-06 про оцінку автомобіля Део, номерний знак [NUMBER], вартість відновлюючого ремонту автомобілю складає 19626,38 гривень (а.с. 11-22). Відповідно до наказу МТСБУ від 14 листопада 2013 року № 4224 (а.с.8) [PERSON] здійснене відшкодування шкоди, спричиненої в результаті ДТП, в розмірі 16355,31 гривень, про що свідчить платіжне доручення №1/1-20808 від 15 листопада 2013 року (а.с. 7) Як вбачається з листа МТСБУ, направленого на адресу [PERSON], йому запропоновано добровільно здійснити компенсацію понесених МТСБУ витрат на відшкодування шкоди потерпілому в ДТП у розмірі 17722,31 з урахуванням витрат на збір документів (а.с.23), однак відповідачем у добровільному порядку не здійснена компенсація зазначених витрат. У відповідності до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ст. 1191 ЦК України та п.38.2.1 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] понесених витрат з відшкодування потерпілій особі у розмірі 16355,31 гривень підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат, понесених за надання послуг аварійного комісара у розмірі 1367,00 гривень не знайшли свого правового підґрунтя, оскільки як вже зазначалось вище право зворотної вимоги (регресу) визначається обсягом (розміром) виплаченого відшкодування, до якого не відносяться сплачені послуги аварійного комісара, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині. Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем на підтвердження фактичної сплати витрат на правову допомогу в розмірі 2000 гривень не надано жодного доказу (платіжних доручень, звіту виконаних робіт погодинно тощо), внаслідок чого суд приходить до висновку про відмову позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 2000 гривень. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1378,00 гривень та витрати, пов'язані з розглядом справи в суді, в розмірі 420 гривень.

Outcome: partial