Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] зареєстрували шлюб 01.03.1999 року у виконавчому комітеті Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є повнолітніми. Причиною розірвання шлюбу є те, що у них не склалися сімейні відносини, які повинні ґрунтуватися на взаємній повазі, любові і взаєморозумінні. Вважає що шлюб між ними є лише формальним, оскільки протягом тривалого часу, особистих відносин не підтримують. Вважає що надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин. Стислий виклад позиції позивача: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та просив шлюб між сторонами розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище позивачу [PERSON] залишити без змін. Не заперечив проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.09.2020 р. по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01.03.1999 року у виконавчому комітеті Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6 про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с. 7). У сторін народилося двоє дітей які на даний час є повнолітніми. Як вбачається з позовної заяви, на даний час сторони не підтримують жодних сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 цього ж Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ч. 1 ст. 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум ВСУ у п. 10 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Висновки суду: Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, їх шлюб існує формально. Крім того вони втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сім`ю у позивача не має. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що шлюб втратив своє значення і не може бути поновлений в зв`язку з категоричним запереченням позивача. Тому даний шлюб слід розірвати. В судовому засіданні встановлено, що позивач після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище - [PERSON] . На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112,113 СК України,

Outcome: approved