Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2015 року по 12 листопада 2018 року. Від сумісного подружнього життя маємо малолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] . Відповідач на даний час працездатний, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У зв`язку із чим позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно (з наступною індексацією відповідно до закону), але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення донькою повноліття. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила їх задовольнити по мотивам, що викладені в позовній заяві. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково,зазначивши, що відповідач погодився сплачувати аліменти у розмірі 1 050 (одна тисяча п`ятдесят) грн. 00 коп. щомісячно (з наступною індексацією відповідно до закону), але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення донькою повноліття. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2015 року по 12 листопада 2018 року. Під час спільного сумісного подружнього життя у сторін народилася дитина, донька - [PERSON] , [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 лютого 2016 року, яка знаходиться на утриманні позивача. Інших спільних дітей сторони не мають. Доказів наявності аліментних зобов`язань відповідача перед іншими особами матеріали справи не містять. Оскільки сторона позивача наполягає на неналежному виконанні відповідачем свого законодавче закріпленого обов`язку щодо утримання малолітньої дитини, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. У національному законодавстві України право дитини на утримання, що також прямо кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Суд зазначає, що за загальним правилом свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. В даному випадку судом встановлено, що відповідач є працездатним, має офіційне місце роботи, отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати (наприклад, червень 2021 року - 6377 грн. 18 коп., липень 2021 року - 6 380 грн. 89 коп., серпень 2021 року - 5 924 грн. 67 коп.) має задовільний стан здоров`я, що свідчить про можливість відповідача в достатній мірі надавати матеріальну допомогу. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Враховуючи встановлені судом обставини справи, розмір витрат, які несе позивач на утримання дитини, стан здоров`я та матеріальне становище самої дитини, та беручи до уваги ту обставину,що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд визначає розмір аліментів на дитину з батька у відповідності до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання, та вимог закону, у розмірі 1 800 (одна тисяча вісімсот) грн. 00 коп. щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання доньки та до її повноліття, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини зобов`язаний її матеріально утримувати.На думку суду, вказаний розмір аліментів відповідає як інтересам самої дитини, так і узгоджуватись із фінансовим можливостям відповідача по справі, та одночасно з цим відповідає таким критеріям сімейних відносин як справедливість, добросовісність та розумність. Таким чином, вказаний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, підлягає лише частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини: доньки - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1 800 (одна тисяча вісімсот) грн. 00 коп. від усіх видів заробітку (доходу) батька, щомісячно (з наступною індексацією відповідно до закону), але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, на користь матері [PERSON] , починаючи з 14 червня 2021 року. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє з огляду на їх необґрунтованість. Згідно ч.1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, такий обов`язковий платіж підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial