Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Комунальне житлове підприємство №1, в особі ліквідатора Вернигори В.П. (Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (Відповідач) про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги, на задоволенні яких у судовому засіданні наполягала представник позивача Корсун Н.М., обґрунтовуються тим, що Відповідач, отримуючи від Позивача житлово-комунальні послуги, оплату послуг на протязі тривалого часу здійснювала не у повному обсязі, у зв'язку з чим, за період часу з 01.09.2003 року по 01.09.2010 р.р., утворилася заборгованість у розмірі 2 200,00 грн., яка станом на 01.11.2014 року обліковується за останньою, тому Позивач просить стягнути суму боргу з Відповідача у судовому порядку, а також витрати у справі, понесені при зверненні до суду. Під час розгляду справи Відповідач позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що заборгованість, яку просить стягнути Позивач виникла задовго до того, як Позивач звернувся до суду з позовом. На цю заборгованість двічі видались судові накази, які у подальшому за її заявою скасовувались, потім вона була вимушена укласти з Позивачем Договір про реструктуризацію цієї заборгованості. Сплачувати борг відмовляється, оскільки по її підрахункам, вона заборгованості перед Позивачем немає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали зазначеної цивільної справи, а також матеріали наказного провадження №444/1676/12, у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, Відповідач у справі, є власником квартири [ADDRESS], де, зареєстрована з 05.07.1990 року. Окрім неї у зазначеній квартирі з 14.01.2008 року зареєстрована її дочка [PERSON], [INFO], дана обставина підтверджується довідкою КЖП №1 (а.с.2 наказного провадження), тобто Відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які у період часу з 2003 року по 14.09.2010 року надавались КЖП №1. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2010 року по справі №Б15/191-09 Комунальне житлове підприємство №1 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, що підтверджується ухвалою суду (а.с.5). Ліквідатором КЖП №1 призначено Вернигору В.П. (а.с.6). Споживаючи житлово-комунальні послуги, які надавались Позивачем, Відповідач належним чином надані послуги не сплачує, у зв'язку з чим, у період часу 01.09.2003 по 01.09.2010 р.р., утворилась заборгованість у розмірі 2 2000 грн., що убачається з витягу з особового рахунку (а.с.9-18), яка не погашена Відповідачем на дату розгляду справи по суті. Отже, між сторонами у справі виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг, які врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Обов'язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Частиною 1 ст.32 цього Закону встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Отже, суд вважає, що Відповідач має зобов'язання перед Позивачем по оплаті комунальних платежів. Суд не погоджується з доводами Відповідача, що Позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості, яка утворилась до 01.09.2010 року. Так, згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України зазначає, що загальна позовна давність встановлюється у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу, і позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач (ч.ч.1-2 ст.264 ЦК України). З матеріалів наказного провадження №444/1676/12 убачається, що Позивач звертався до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з боржника [PERSON] заборгованості, що утворилась у період часу з 01.10.2007 року по 01.02.2009 року, у розмірі 2 288,48 грн., про що 16.12.2010 року був виданий судовий наказ, який ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 15.03.2012 року - скасовано (а.с.51 наказного провадження). Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» - наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. Крім того, 21.01.2012 року між сторонами у справі було укладено Договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги №189, згідно умов якого, Відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, зобов'язана здійснити погашення заборгованості, у розмірі 2 288,48 грн., що утворилась станом на 01.01.2012 року, з яких 88,48 грн. - нею сплачено під час укладення Договору, решту боргу - 2 200 грн., повинна сплачувати рівними частинами, щомісяця по 184 грн., впродовж року з дати укладення Договору. А відтак, застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, є безпідставним, оскільки строк позовної давності переривається подією, - зверненням КЖП №1 із заявою про видачу судового наказу, видачею судового наказу від 0716.12.2010 року; укладенням Договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги №189 від 23.01.2012 року. Отже, до стягнення підлягає заборгованість, з врахуванням строку позовної давності відповідно до ст.257 ЦК України, починаючи з дати виникнення заборгованості до 14.09.2010 року (дата визнання КЖП №1 банкрутом), у розмірі 2 200 грн. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат, у розмірі 243,60 грн. - судового збору; також підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved