Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми боргу та інфляційних втрат за весь час прострочення. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Балтського районного суду Одеської області від 29.07.2015 року його позовні вимоги було задоволено в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] грошові кошти за договором позики в сумі 102000 грн., три проценти річних від простроченої суми - 6379 грн., індекс інфляції в розмірі 73338 грн. судові витрати у сумі 31820 грн., а всього: 213538 грн. 40 коп. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22.12.2015 року змінено та зменшено суму судових витрат, які підлягали стягненню з [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. 25 липня 2016 року Балтським РВ ДВС ГТУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 19 травня 2017 року замінено сторону виконавчого провадження [PERSON] його правонаступниками - [PERSON] , [PERSON] . Вказана ухвала набрала чинності 31.05.2017 року, однак не була виконана відповідачами. Зазначені обставини змусили позивача звернутись до суду. Рух справи у суді Ухвалою суду від 23 листопада 2018 року провадження у цивільній справі відкрите та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. 16 січня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] разом з матеріалами цивільної справи скеровано до Одеського апеляційного суду. 06.05.2019 року матеріали цивільної справи повернуті до Балтського районного суду Одеської області. 27 травня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Аргументи учасників справи Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що його позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а відзив [PERSON] безпідставним. Разом з тим зазначив, що його позовна заява подана в межах трирічного строку позовної давності, оскільки ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 19.05.2017 року замінено сторону виконавчого провадження [PERSON] його правонаступниками [PERSON] та [PERSON] ,у зв`язку зі смертю останнього. Таким чином, з моменту заміни сторони виконавчого провадження у нього виникло право вимоги повернення боргу зі сплатою трьох відсотків річних та індексу інфляції. У зв`язку з чим позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання жодного разу не з`явилася, проте подала до суду заяву про застосування строку позовної давності та відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що дійсно, рішенням Балтського районного суду Одеської області від 29.07.2015 року його позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] грошові кошти за договором позики в сумі 102000 грн., три проценти річних від простроченої суми - 6379 грн., індекс інфляції в розмірі 73338 грн. судові витрати у сумі 31820 грн., а всього: 213538 грн. 40 коп. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22.12.2015 року змінено та зменшено суму судових витрат, які підлягали стягненню з [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України. Проте [PERSON] не визнає позовні вимоги [PERSON] , посилаючись на пропуск ним трирічного строку позовної давності, що стосуються його позовних вимог про стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі, посилаючи на їх незаконність та необґрунтованість. Відповідач [PERSON] в судове засідання жодного разу не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові відправлення, які повернулись на адресу суду з відміткою «Вручено особисто» (а.с. 42, 60, 62, 101, 117). Будь-які клопотання, пояснення, заяви, заперечення, відзив до суду не надходили. У відповідності до ст. 223 ЦПК України неявка учасника справи у судове засідання, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Фактичні обставини справи Розглянувши позов в межах заявлених вимог, оцінивши наявні докази в матеріалах справи судом встановлені наступні фактичні обставини. Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 29.07.2017 року у цивільній справі № 493/859/13-ц задоволено позовні вимоги [PERSON] та ухвалено стягнути з [PERSON] грошові кошти за договором позики в сумі 102000 грн., три проценти річних від простроченої суми - 6379 грн., індекс інфляції в розмірі 73338 грн. судові витрати у сумі 31820 грн., а всього: 213538 грн. 40 коп. (а.с.18-20). Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22.12.2015 року змінено та зменшено суму судових витрат, які підлягали стягненню з [PERSON] , а саме: з 31820, 50 грн. зменшено до 2077, 42 грн., у зв`язку з чим всього стягненню підлягає не 213 538,40 грн., а 183 795, 32 грн. (а.с.21-28). Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 19 травня 2017 року замінено сторону виконавчого провадження [PERSON] його правонаступниками - [PERSON] , [PERSON] (а.с.15-17). Відповідно до наданих суду розрахунків річних та інфляційних збитків (а.с. 8) за період з 01.04.2017 року до 15.01.2018 року сума 3% річних становить 1614,87 грн., інфляційні втрати за період з 31.05.2017 року до 31.07.2018 року - 22606,82 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Вирішуючи спірне питання, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного. За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається із встановлених судом фактичних обставин у справі, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зобов`язання перед позивачем [PERSON] не виконали. Статтею 1050 ЦК України передбачено,якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Права та інтереси позивача як позикодавця, забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), від 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц) та від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц). Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за позикою, яке боржники не виконали, не припиняє правовідносин сторін цієї позики, не звільняє боржників від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє позивача права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням рішення про заміну сторони у виконавчому провадженні з приводу стягнення боргу від 19.05.2017 року у відповідачів виникло зобов`язання сплатити заборгованість за договором позики, яке не припинилося та триватиме до моменту фактичного виконання ними грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення. Разом з тим, відповідачка просила суд застосувати у даній справі положення закону, які регулюють позовну давність. Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому зобов`язання відповідачів можна вважати припиненим у день остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням. Враховуючи наявність судового рішення про стягнення заборгованості у повному обсязі, яке не виконано відповідачами, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно з наданим позивачем розрахунком: Загальний відсоток інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за період: 101,3% х 101,6% х 100,2% х 99,9% х 102,0% х 101,2% х 100,9 % х 101,0% х 101,5% х100,9% х 101,1% х100,8% х 100,0% х 100,0% х 99,3% = 112,3 %. Сума інфляції розраховується за формулою: (Сума боргу х процент інфляції) - сума боргу (183795,32 грн. х 112,3%) - 183795,32 = 22606,82 грн. Інфляційні втрати понесені позивачем внаслідок невиконання своїх зобов`язань відповідачами за заборгованістю у розмірі 183795,32 грн., за період з 31.05.2017 року до 31.07.2018 року складають 22606,82 грн. З 31.05.2017 року відповідачі заборгували позивачу 183795,32 грн. Кількість прострочених днів з 31.05.2017 року до 31.07.2018 року - 427 дні. Розраховуємо розмір 3% річних за формулою: (3%(3/100)х суму боргу х кількість прострочених днів)/365 (кількість днів у році) (3%(3/100) х 183795,32 х 427) / 365 = 6450, 46 грн. Таким чином, 3% річних за заборгованістю відповідачів перед позивачем у розмірі 67750,20 грн. за період з 01.04.2017 року до 15.01.2018 року складають 1614,87 грн. Загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем розраховується за формулою: Сума інфляції (із заборгованості 183795,32 грн. за період з 31.05.2017 року до 31.07.2018 року) + розмір 3% річних (із заборгованості 183795,32 грн. за період з 31.05.2017 року до 31.07.2018 року) складає: 22606,82 грн. + 6450,46 грн. = 29057, 28 грн. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, оскільки на момент проведення розрахунку 3% річних від простроченої суми та інфляційних втрат за весь час прострочення, позивач крім основної суми боргу - 181 717,90 грн. , врахував також і судові витрати у розмірі 2077,42 грн., що в загальній сумі складає 183795,32 грн. Згідно приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, 3% річних та інфляційні збитки не поширюються на судовий збір, в розумінні ст. 625 ЦК України, який за рішенням суду від 22.12.2015 року стягнуто з відповідачів. Таким чином, розрахунок 3% річних та інфляційних збитків слід провести тільки з урахуванням суми заборгованості у розмірі 181 717,90 грн., а не 183795,32 грн., тобто без урахування суми судового збору у розмірі 2077,42 грн. Сума інфляції розраховується за формулою: (Сума боргу х процент інфляції) - сума боргу (181 717, 90 грн. х 112,3%) - 181 717,90= 22351,30 грн. Інфляційні втрати понесені позивачем внаслідок невиконання своїх зобов`язань відповідачами за заборгованістю у розмірі 181 717,90 грн., за період з 31.05.2017 року до 31.07.2018 року складають 22351,30 грн. З 31.05.2017 року відповідачі заборгували позивачу 181 717,90 грн. Кількість прострочених днів з 31.05.2017 року до 31.07.2018 року - 427 дні. Розраховуємо розмір 3% річних за формулою: (3%(3/100)х суму боргу х кількість прострочених днів)/365 (кількість днів у році) (3%(3/100) х 181 717,90 х 427) / 365 = 6377, 55 грн. Загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем розраховується за формулою: Сума інфляції (із заборгованості 181 717,90 грн. за період з 31.05.2017 року до 31.07.2018 року) + розмір 3% річних (із заборгованості 181 717,90 грн. за період з 31.05.2017 року до 31.07.2018 року) складає: 22351,30 грн. + 6377, 55 грн. = 28728, 85 грн. Судові витрати по справі відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК слід стягнути з солідарно з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача, тобто 696,85 грн. (28728,85 грн. х 704,82 грн./29057,28 грн.)

Outcome: partial