Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 15.07.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500,00 грн. з подальшою індексацією, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Також позивач просить допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Позов пред`явлено на підставі ст.ст. 180-184, 191 СК України. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 22.07.2020 року провадження по справі відкрито. 28.09.2020 року по справі прийняте заочне рішення, позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у розмірі 2500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень) з подальшою індексацією, починаючи з 15.07.2020 року, з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, а саме [INFO] . Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. 26.10.2020\~року\~ [PERSON] \~звернувся\~до\~суду з\~заявою,\~в\~якій\~просить скасувати\~заочне рішення\~Київського\~районного\~суду м.\~Одеси\~від\~28.09.2020\~року\~по\~справі №947/19525/20\~ про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Ухвалою суду від 08.12.2020 року заочне рішення скасовано, та справу призначено на новий розгляд. 16.12.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. У судовому засіданні позивач підтримала вимоги, сторона відповідача підтримали наданий відзив. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням суду від 15.01.2020 року, від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Наразі дитина проживає разом з позивачкою, відповідач проживає окремо. Позивач [PERSON] самостійно утримує дитину. Відповідач грошові кошти на утримання сина не надає. Представник відповідача [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач не має достатньо фінансів сплачувати аліменти у розмірі на який просить позивач, та надає до відзиву розрахунок витрат на потреби дитини у віці від 3 до 7 років, та просить зменшити розмір аліментів. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 19.03.2017 року від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , про що 21.03.2017 року складено відповідний актовий запис №2086, що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області /а.с.5/. З довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої 09.09.2020 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Судом досліджено довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`нерухомого майна №232102573 від 11.11.2020 року, з якої вбачається, що у [PERSON] немає нерухомого майна/а.с.67/. Довідка з ПП «Іммуніт» видана [PERSON] , 1994 року народження, в тому, що він проходив лікування з приводу синдрому залежності вживання алкоголю з 16.08.2020 року по 20.08.2020 року/а.с.69/. Судом дослідженно медичні виписки відповідача по справі [PERSON] . IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю, відповідач кошти на утримання сина не надає, та батьки не в змозі дійти згоди щодо розміру та порядку сплати аліментів. Доводи сторони відповідача [PERSON] щодо того, що він фінансово не спроможній забезпечувати дитину, в ході судового розгляду належними та допустимими доказами не підтверджені. При цьому, представники відповідача пояснили, що відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі 1400 грн. Приймаючи до уваги той факт, що в утриманні дитини та її вихованні мають брати участь обидва батьки, суд вважає доведеними наявність підстав для стягнення аліментів. Позивач по справі в судовому засіданні повідомила суд, що на цей час вона вагітна, що погоджується на аліменти в розмірі 1400 грн., якщо відповідач не може сплачувати більшої суми на утримання дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи перш за все інтереси малолітньої дитини, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в розмірі 1400грн,, оскіьки такий розмір запропонував відповідач по справі , а позивач погодилась в судовому засіданні. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved