Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Моторно(транспортне)страхове бюро України звернулося до суду з вказаним позовом,посилаючись при цьому на те,що ,відповідач [PERSON] 12 січня 2011 року о 07 год.55 хв. рухаючись в м. Києві по Столичному шосе, на транспортному засобі Форд д.н.з. [NUMBER],не врахував дорожньої обстановки,не дотримався безпечної дистанції руху,внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2011 року. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER]. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту №21Б/01/11 про оцінку автомобіля [NUMBER] складеного ПП »ГАЛавтоекспертиза» становить 47083,94 гривні. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторно (транспортного)страхового бюро України з заявою до якої було додано поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/3411802 з терміном дії-з 04.03.10 до 03.03.11.В звязку з настанням події,передбаченої п.41.1 с т.41 Закону,МТСБУ 19 травня 2011 року провело виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 39236,62 гривні. Відповідно до ст.1166,1188,1191 ЦК України, п.38.2 ст.38 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,просить стягнути з [PERSON] на користь Моторно(транспортного)страхового бюро України : кошти в розмірі понесених витрат 39236,62 гривні; по сплаті вартості наданої правової допомоги в розмірі 2000,00 гривень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав ,пояснивши при цьому, що цивільно- правова відповідальність на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в [PERSON] «Оранта» поліс №ВЕ/1486587 , строк дії 05.03.2010 до 04.03.2011.Він своєчасно звернувся до страхової компанії та повідомив про страховий випадок. Йому не надходило повідомлення з МТСБ про необхідність повідомити про наявність страхового полісу в звязку із зверненням потерпілого за відшкодуванням шкоди. Не погоджується зі звітом №21Б/01/11 про оцінку автомобіля [NUMBER] складеного ПП »ГАЛавтоекспертиза»,оскільки він не викликався під час проведення експертизи ,та з розміром відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля .Просить застосувати термін позовної давності до даних правовідносин. Представники третіх осіб: Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»,Старокиївське відділення Київської міської дирекції «Оранта» в судове засідання не зявилися. До суду надійшли письмові пояснення представника [PERSON] «Оранта» відповідно із яких вбачається ,що цивільно правова відповідальність [PERSON] була застрахована в НАСК «Оранта»,що підтверджується полісом №ВЕ [PERSON] повідомив НАСК «Оранта» про настання страхового випадку в межах строку, передбаченого п.33.1.4 ст.33 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та надав наступні документи: страховий поліс, довідку ДАІ, технічний паспорт автомобіля та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. Згідно ст.35 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним законом та регулює відносини у даній сфері для отримання страхового відшкодування,протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику . Станом на 25.11.2014 року потерпілий [PERSON] не звертався до НАСК «Оранта» з відповідною заявою про страхове відшкодування та НАСК «Оранта» не мало правових підстав для здійснення відповідної виплати. Заслухавши пояснення сторін ,дослідивши письмові матеріали справи,суд вважає позов обґрунтованим і таким ,що підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено. 12 січня 2011 року в 07 год.55 хв. в м. Києві на Столичному шосе, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Форд д/н [NUMBER],яким керував [PERSON] та автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Відповідно до Постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.2011 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення , передбаченого ст.124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6(шість) місяців. Моторно(транспортним) страховим бюро України відповідно до наказу №1141 від 27.04.2011 року платіжним дорученням №2173 від 19.05.2011 року виплачено страхове відшкодування [PERSON] в розмірі 39236,62 гривні. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів про те,що відповідач належним чином був повідомлений про опрацювання заяви щодо відшкодування шкоди нанесеної потерпілому в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на вимоги ст.1191 ЦК України та п 38.2.1 ст.38 України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якими передбачено,що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги(регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи , акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них,що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Позивач на підтвердження розміру шкоди завданої автомобілю[NUMBER] надав звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ №21Б,01/11 ,складений 24.01.2011 року, відповідач в судовому засіданні заперечував проти цього , але не надав ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень, тому суд відповідно до вимог ст.ст.212,213 ЦПК України ухвалив рішення на підставі наявного у справі доказу , звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ №21Б,01/11 від 24.01.2011 року, відповідно до якого вбачається матеріальний збиток,заподіяний власнику автомобіля [NUMBER] внаслідок його пошкодження при ДТП, складає 47083,94 грн. Згідно ст.1191 ЦК України,особа,яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги(регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.38.2.1. МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника,водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо- транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як встановлено в судовому засіданні, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в НАСК «Оранта»,що підтверджується полісом №ВЕ 1486587 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії з 05.03.2010 до 04.03.2011. 14.01.2011 року [PERSON] звернувся з заявою про страхове відшкодування до НАСК «Оранта» в строки визначені п.33.1.4 ст.33 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та надав наступні документи: страховий поліс, довідку ДАІ, технічний паспорт автомобіля та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, що підтверджується письмовим повідомленням ВАТ НАСК «Оранта» (а.с.167-168). Враховуючи те,що відповідач застрахував свою відповідальність перед третіми особами,шкоду заподіяну відповідачем третім особам, повинен відшкодувати Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»,у звязку з цим ,позивач за відшкодуванням матеріальної шкоди в порядку регресу мав право звертатися саме до ВАТ НАСК «Оранта»,а не до відповідача [PERSON],тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 39236,62 гривні є безпідставними. Відповідно до ст.12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди,заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати два відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток,заподіяний майну потерпілих. Згідно з ст.37.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальником або особою,відповідальність якої застрахована,потерпілому має бути компенсована сума франшизи одночасно з виплатою страхового відшкодування. З п.2 договору обовязкового страхування № ВЕ/1486587, вбачається ,що страхове відшкодування за шкоду,заподіяну майну потерпілих,завжди зменшується на суму(франшизи), яка становить нуль. Згідно ст.1194 ЦПК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням). Зважаючи на те,що Моторно(транспортне)страхове бюро України провело виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 39236,62 гривні, розмір відшкодування за шкоду заподіяну майну відповідно до полісу №ВЕ 1486587 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 35000 гривень, з відповідача підлягає до стягнення різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням) в розмірі 4236,62 гривні. Не ґрунтуються на вимогах закону доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду із вимогами про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, оскільки таке відшкодування було проведено позивачем 19 травня 2011 року (а. с. 60), із позовом до суду позивач звернувся в межах встановленого законом строку 03 березня 2014 року. Відповідно\~\~до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та втрат, пов»язаних\~\~з розглядом справи. До витрат, пов»язаних\~\~з розглядом\~\~судової справи, належать , зокрема , витрати\~\~на правову допомогу. За правилами\~\~ст. 56 ЦПК України,правову\~\~допомогу може надавати\~\~особа,\~\~яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання\~\~правової допомоги. Особа , зазначена\~\~в частині першій цієї статті, має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених\~\~до справи документів , бути присутнім\~\~у судовому засіданні . Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. \~\~ Позивач уклав з [PERSON]\~контракт про надання правової допомоги, а також видав [PERSON]довіреність на представництво інтересів МТСБУ в судах.\~\~Судом не постановлювалася ухвала про допуск\~\~[PERSON] до участі у справі як особи, яка надає\~\~правову допомогу. [PERSON] брала участь у розгляді справи як представник МТСБУ за довіреністю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За таких обставин\~\~відсутні підстави для відшкодування позивачу витрат в сумі 2000 грн., які позивач зазначив як витрати на правову допомогу.

Outcome: approved