Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивачі звернулися до суду з позовом до ТОВ «Відродження - Агро» про стягнення заборгованості з орендної плати, посилаючись на те, що є спадкоємицями земельної ділянки з кадастровим номером 3222986300:03:206:0017 розміром 6,2038 гектарів, що розташована на території Пустовітської сільської ради Миронівського району та належала на праві приватної власності [PERSON] . За життя між [PERSON] та ТОВ «Відродження - Агро» 10 жовтня 2010 року було укладено договір оренди землі (далі договір). Договір був зареєстрований в Управлінні Держкомзему в Миронівському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18 липня 2011 року за № 322290004001311. В січні 2017 вони повідомили керівника ТОВ «Відродження - Агро» про перехід права власності на орендовану земельну ділянку. ТОВ «Відродження -Агро» сплатило їм орендну плату за користування успадкованою земельною ділянкою за 2016, 2017, 2019 та 2020 роки. За 2018 рік орендна плата відповідачем не сплачена, що є порушенням умов договору оренди землі. Відмову у сплаті орендної плати відповідач мотивував тим, що за 2018 рік орендна плата не виплачувалась у зв`язку із самостійним посівом сої [PERSON] та [PERSON] та самостійним збором ними урожаю в цьому році, про що складено акт від 06 жовтня 2018 року за підписом сільського голови Д.М. Чалого, депутата сільської ради В.Д. Ігнатенка, агронома [PERSON] та директора товариства Яценка М.П . Вважають таку відмову незаконною, оскільки вони земельною ділянкою в 2018 році самостійно не користувалися, натомість ТОВ «Відродження - Агро» на земельній ділянці було здійснено посів кукурудзи. Вважають, що обставини користування земельною ділянкою у 2018 році саме відповідачем досліджувалися та були встановлені в рішенні Миронівського районного суду Київської області у справі № 371/539/18 за позовом ТОВ «Відродження - Агро» до [PERSON] , [PERSON] про припинення дій, які порушують право. ТОВ «Відродження - Агро» у заяві по суті справи у справі № 371/539/18 підтверджено факт використання товариством належної позивачам земельної ділянки у 2018 році, зокрема, зазначено про здійснення товариством посіву кукурудзи на вказаній земельній ділянці 26 квітня 2018 року. За результатами розгляди справи, судом у рішенні встановлено відсутність зі сторони [PERSON] та [PERSON] дій, спрямованих на вилучення земельної ділянки з володіння та користування товариства, вчинення перешкод у користуванні вказаною земельною ділянкою. В зв`язку з невиконанням ТОВ «Відродження - Агро» умов діючого договору оренди щодо сплати орендної плати за 2018 рік, просили стягнути вказану орендну плату у розмірі 3000 грн., також 248, 01 грн. інфляційних втрат та 1140, 00 грн. пені на користь кожного. Крім того, в зв`язку з простроченням виконання зобов`язання за період з 01 січня 2020 року по 22 грудня 2020 року по сплаті орендної плати за 2019 рік, просили стягнути з ТОВ «Відродження - Агро» інфляційні втрати у розмірі 499,23 грн. та 1785,00 грн. пені на користь кожного. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 8 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно зі статтею 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно з пунктом 1 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. 8 лютого 2021 року відповідачу копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками направлено за адресою місцезнаходження. 19 лютого 2021 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено відповідачу. Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи 11 березня 2021 року від ТОВ «Відродження - Агро» надійшов відзив на позовну заяву, за підписом директора Яценка М.П. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог, представник відповідача зазначив, що не дивлячись на те, що відповідач мав право оренди земельної ділянки, що належить позивачам, 23 квітня 2018 року позивачі [PERSON] та [PERSON] вчинювали дії по блокуванню робіт з посіву сільськогосподарських культур товариством. В подальшому [PERSON] та [PERSON] здійснили дії щодо пересіву та посіяли на земельній ділянці сою. 06 жовтня 2018 року було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] самовільно здійснили збір урожаю сої, про що було складено акт за участю сільського голови Чалого Д.М. та депутата сільської ради Ігнатенка В.Д . В зв`язку з неотриманням прибутку, товариством не здійснено виплату орендної плати позивачам за 2018 рік. Фактичні обставини справи Судом встановлені такі фактичні обставини. Між [PERSON] та ТОВ «Відродження - Агро» 10 жовтня 2010 року було укладено договір оренди землі, який був зареєстрований Управлінням Держкомзему в Миронівському районі у Державному реєстрі земель 18 липня 2011 р. за № 322290004001311 (а.с. 18-20). Після смерті [INFO] [PERSON] , спадкоємицями зазначеної земельної ділянки стали позивачі [PERSON] та [PERSON] . Згідно з даними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 23 грудня 2016 року приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В., позивачі успадкували по Ѕ частині земельної ділянки площею 6,2037 гектарів з кадастровим номером 3222986300:03:206:0017, розташованої на території Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області. За даними Інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно № 77942963 від 11 січня 2017 року, право власності на вказану земельну ділянку було зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] , по Ѕ частці за кожною на праві спільної часткової власності (номер запису про право власності 18528720) (а.с. 21-23). Відповідно до пункту 10 договору оренди землі від 10 жовтня 2010 року, за користування вказаною в договорі земельною ділянкою, орендар зобов`язується щороку сплачувати орендодавцю плату в розмірі 3% від вартості паю, що складає 3408 гривень, з якої підлягає утриманню до бюджету сума податку з доходів фізичних осіб у розмірі відповідно до чинного законодавства України. За згодою сторін, оплата може проводитися зерном чи іншою продукцією. Відповідно до пункту 13 договору, орендар виплачує орендну плату один раз на рік після збирання врожаю, а саме з 01 вересня по 31 грудня в рік збирання врожаю. Орендна плата сплачується орендарем лише за періоди користування, які починаються з весняно - польовими роботами та закінчуються збиранням врожаю Орендарем. За погодженням сторін строки виплати орендної плати можуть бути змінені. Відповідно до пункту 3 додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі від 15 листопада 2014 року, сторони дійшли згоди змінити п. 10 договору, виклавши його у такій новій редакції: «10. За користування земельною ділянкою, орендар зобов`язується щороку сплачувати орендодавцю орендну плату у грошовій формі у розмірі 6000 грн., що на момент підписання даної угоди становить 6 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата може бути виплачена в натуральній формі, а саме шляхом видачі продукції або у відробітковій (оранка городів, надання інших робіт, послуг, тощо) формі, але не більше ніж на суму передбачену в даному договорі». Відповідно до умов, визначених у пунктах 14, 30 договору оренди землі, у разі несплати орендної плати у строки, визначені цим договором справляється пеня у розмірі 0,05 % несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період, за яким сплачується пеня. За даними листа ТОВ «Відродження -Агро» від 19 січня 2021 року, товариство не провело виплату орендної плати згідно з умовами договору оренди від 10 жовтня 2011 року та додаткової угоди до вказаного договору від 15 листопада 2014 року. Відмову в оплаті мотивовано тим, що за 2018 рік орендна плата не виплачувалась у зв`язку із самостійним посівом сої [PERSON] та [PERSON] та самостійним збором урожаю в цьому році. Як на підтвердження вказаного факту, відповідач посилався на акт від 06 жовтня 2018 року за підписом сільського голови села Пустовіти - Д.М. Чалого, депутата сільської ради - В.Д. Ігнатенка , агронома - [PERSON] та директора товариства Яценка М.П . А також, на думку відповідача, вказаний факт підтверджується зверненням ТОВ «Відродження - Агро» до правоохоронних органів (а.с. 24). Орендну плату за 2019 рік було встановлено у розмірі 10000 грн. та виплачено позивачам [PERSON] та [PERSON] 22 грудня 2020 року, що підтверджується даними платіжних доручень № 110 та 111 від 22 грудня 2020 року (а.с. 24, 25). За даними акту, складеного 6 жовтня 2018 року, в результаті обстеження виявлено, що громадянки [PERSON] та [PERSON] самовільно вимолотили посів сої на паях, які на даний час знаходяться в оренді ТОВ «Відродження - Агро» до 10 жовтня 2020 року (а.с. 57). За даними довідки про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні Яценка М.П. , складеної 2 травня 2018 року, громадяни [PERSON] та [PERSON] 23 квітня 2018 року перешкоджали внесенню мінеральних добрив на полі та заважали проводити господарську діяльність ТОВ «Відродження - Агро» (а.с. 53). Миронівським районним судом Київської області під час розгляду справи № 371/539/18 за позовом ТОВ «Відродження - Агро» до [PERSON] , [PERSON] про припинення дій, які порушують право, досліджувалися обставини спору щодо порушення з боку [PERSON] та [PERSON] прав ТОВ «Відродження - Агро», як орендаря. Станом на дату постановлення рішення суду у вказаній справі 24 жовтня 2018 року, судом не встановлено обставин, що свідчили б про порушення [PERSON] та [PERSON] прав відповідача, як орендаря земельної ділянки. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2018 року позов ТОВ «Відродження - Агро» до [PERSON] , [PERSON] про припинення дій, які порушують право, залишено без задоволення. (а.с. 26-41). На момент постановлення рішення судом, встановлено, 26 квітня 2018 року ТОВ «Відродження - Агро» на орендованій земельній ділянці здійснено посів кукурудзи. ТОВ «Відродження - Агро» не доведено, що відповідачами було вчинено дії, спрямовані на вилучення земельної ділянки з володіння та користування товариства, вчинення перешкод у користуванні вказаною земельною ділянкою, висловлення погроз чинити перешкоди, які б мали об`єктивні причини бути сприйнятими реально, тому його вимоги не підлягають до задоволення». Рішення Миронівського районного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 371/539/18 набрало законної сили. Згідно розрахунку, наданого позивачами, загальна заборгованість за період прострочення грошового зобов`язання зі сплати орендної плати за 2018 рік за період з 01 січня 2019 року до 29 січня 2021 року (760 днів прострочення виконання зобов`язання) становить 8 848,02 грн. Зокрема 6000 (сума боргу) + 568,02 (інфляційне збільшення) + 2280,00 (пеня у розмірі 0,05 % несплаченої суми за кожний день прострочення). Також позивачами розраховано пеню у розмірі 0,05 % несплаченої суми за кожний день прострочення, за період з 01 січня 2020 року до 22 грудня 2020 року (357 днів прострочення виконання зобов`язання) за прострочення виконання зобов`язань з оплати орендної плати за 2019 рік у розмірі 3570,00 грн. пені та 998,47 грн. інфляційних втрат (а.с.15-17). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цією ж статтею визначено загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до пункту г частини 1 статті 81 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельну ділянку на підставі прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами частини 1 статті 770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Статтею 762 ЦК України встановлений обов'язок наймача вносити плату за користування майном у розмірах та строки визначені договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Згідно зі статтею 32 Закону України «Про оренду землі», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Статтями 526, 527, 530 ЦК України визначено загальні вимоги щодо виконання зобов?язань. Зокрема зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Як вбачається з умов договору оренди землі від 10 жовтня 2010 року, строк виконання зобов`язання зі сплати ТОВ «Відродження - Агро» орендної плати за користування земельною ділянкою за 2018 рік сплинув 31 грудня 2018 року. Факт невиконання ТОВ «Відродження - Агро» зобов?язань зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою позивачам за 2018 рік не заперечується відповідачем. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивачі в 2018 році здійснили дії щодо пересіву сільськогосподарських культур на спірній земельній ділянці та посіяли на земельній ділянці сою з огляду на наступне. Відповідно до частин 1,2 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження факту пересіву земельної ділянки позивачами відповідачем було надано акт від 06 жовтня 2018 року, складений за участю сільського голови Чалого Д.М. та депутата сільської ради Ігнатенка В.Д. В зв`язку з неотриманням прибутку товариством не здійснено виплату орендної плати позивачам за 2018 рік. Вказаний акт, який є індивідуально-правовим актом, який породжує права та обов`язки для позивачів, не відповідає загальним вимогам, які висуваються до актів індивідуальної дії як актів правозастосування. Зокрема, в акті відсутні обґрунтування причин його складення, повноваження осіб, що залучені до його складення, акт складено за відсутності осіб, щодо яких він складався, що порушує принцип рівності сторін та право на участь позивачів при складенні акту, його оскарження. Разом з тим, обставини щодо суб?єкта користування спірною земельною ділянкою у 2018 році досліджувалися під час розгляду Миронівським районним судом Київської області цивільної справи № 371/539/18 за позовом ТОВ «Відродження - Агро» до [PERSON] , [PERSON] про припинення дій, які порушують право. Судом досліджувалися обставини спору щодо порушення з боку [PERSON] та [PERSON] прав ТОВ «Відродження - Агро», як орендаря. Станом на дату постановлення рішення суду у вказаній справі 24 жовтня 2018 року, судом не встановлено обставин, що свідчили б про порушення [PERSON] та [PERSON] прав відповідача, як орендаря земельної ділянки, ТОВ «Відродження - Агро». Акт від 06 жовтня 2018 року як доказ не надавався, хоча і датований до постановлення рішення суду. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2018 року позов ТОВ «Відродження - Агро» до [PERSON] , [PERSON] про припинення дій, які порушують право, залишено без задоволення. На момент постановлення рішення судом встановлено, що ТОВ «Відродження - Агро» не доведено, що відповідачами було вчинено дії, спрямовані на вилучення земельної ділянки з володіння та користування товариства, вчинення перешкод у користуванні вказаною земельною ділянкою, висловлення погроз чинити перешкоди, які б мали об`єктивні причини бути сприйнятими реально. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, ТОВ «Відродження - Агро» має невиконані зобов?язання перед позивачами зі сплати орендної плати за 2018 рік у розмірі 6000 грн. Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно правил статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до пунктів 14, 30 договору оренди землі, у разі несплати орендної плати у строки, визначені цим договором справляється пеня у розмірі 0,05 % несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період за яким сплачується пеня. Загальна заборгованість за період прострочення грошового зобов`язання зі сплати орендної плати за 2018 рік за період з 01 січня 2019 року до 29 січня 2021 року (760 днів прострочення виконання зобов`язання) становить 8 848,02 грн. (6000 грн. суми боргу + 568,02 грн. інфляційного збільшення + 2280,00 грн. пені, розрахованої у розмірі 0,05 % несплаченої суми за кожний день прострочення. Суд вважає правильним розрахунок пені за ставкою 0,05 % несплаченої суми за кожний день прострочення, оскільки вказаний розмір пені не перевищує розмір пені, розрахований за подвійною обліковою ставкою НБУ яка діяла за період за яким сплачується пеня і становить 3 045,44 грн. за вказаний період. Крім того, як вбачається з відповіді ТОВ «Відродження - Агро», відповідачем на 2019 рік встановлено сплату орендної плати у розмірі 20000 грн. за земельну ділянку, належну позивачам та сплачено по 10 000 грн. кожному з позивачів 22 грудня 2011 року. Строк виконання зобов`язання зі сплати ТОВ «Відродження - Агро» орендної плати за користування земельною ділянкою за 2019 рік сплинув 31 грудня 2019 року, інший строк сторонами не погоджувався. За даними платіжних доручень № 110 та № 111 орендну плату було виплачено лише 22 грудня 2020 року. Згідно розрахунку, наданого позивачами, за період з 01 січня 2020 року до 22 грудня 2020 року (357 днів прострочення виконання зобов`язання), розмір штрафних санкцій становить 4568,47 грн. Зокрема 998,47 грн. інфляційного збільшення + 3570,00 грн. пені, розрахованої позивачами у розмірі 0,05 % несплаченої суми за кожний день прострочення. Проте умовами пунктів 14, 30 Договору оренди землі від 10 жовтня 2010 року визначено пеню у розмірі 0,05 % несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період за яким сплачується пеня. Судом встановлено, що сума пені за здійсненим позивачами розрахунком перевищує суму пені, розрахованої у виді подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період за яким сплачується пеня. Зокрема розмір пені за період з 01 січня 2020 року по 22 грудня 2020 року на суму заборгованості 20000 грн., розрахованої у виді подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період за яким сплачується пеня, становить 3 107, 10 грн. Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня 01.01.202030.01.20203020 000.0013.527442.62 31.01.202012.03.20204220 000.001122504.92 13.03.202023.04.20204220 000.001020459.02 24.04.202011.06.20204920 000.00816428.42 12.06.202022.12.202019420 000.006121 272.13 Всього: 3 107.10 Таким чином, на користь позивачів підлягає до сплати за 2019 рік штрафних санкцій у розмірі 3107,10 грн. пені та 998,47 грн. інфляційного збільшення, а всього 4105,57 грн. З врахуванням правил статті 89 ЗК України щодо рівності часток у праві спільної сумісної власності та статті 1267 ЦК України, в яких закріплено загальне положення, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, на користь кожного з позивачів підлягає стягненню 50 % від загального розміру заборгованості. Таким чином, на користь кожного з позивачів підлягає до сплати за 2018 рік по 3000 грн. заборгованості, 284, 01 грн. інфляційних витрат, 1140, 00 грн. штрафних санкцій. За 2019 рік підлягають до стягнення на користь кожного з позивачів штрафні санкції у розмірі 1553,55 грн. пені та 499,23 грн. інфляційного збільшення. Висновки за результатами розгляду Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд прийшов до наступних висновків. Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підставі статті 13ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що всі обставини щодо невиконання відповідачем зобов?язання щодо виплати орендної плати за 2018 рік, на які посилаються позивачі як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення орендної плати та штрафних санкцій за прострочення виконання зобов?язань підтверджені матеріалами справи та підлягають частковому задоволенню урахуванням зменшення судом штрафних санкцій. Щодо розподілу судових витрат При зверненні до суду позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір в сумі 908,00 гривень, згідно з квитанцією. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, то стягненню підлягає судовий збір у розмірі 12953,58 грн. (загальний розмір задоволених позовних вимог) х 908,00 грн. (сума сплаченого судового збору)/13416,47 грн.=876,67 грн.

Outcome: partial