Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачем у період з 1 січня 2011 р. по 31 вересня 2014 р. відповідно до вимог законодавства надавались відповідачам послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення квартиру [ADDRESS]. Претензій від відповідачів щодо якості теплової енергії за вказаний період не надходило. За вказаний період відповідачі всупереч вимог ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу України (далі ЖК України, не у повному обсязі здійснювали оплату за послуги, внаслідок чого станом на 1 жовтня 2014 р. в них виникла заборгованість у розмірі 2\~385,69 гривень з урахуванням сальдо на 1 січня 2011 р. 48,62 гривні. Просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з тих підстав, що позивач пропустив строки позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Також вважала, що до тарифу за опалення позивач необґрунтовано включив абонплату. Крім того, зазначала, що позивач взагалі невірно розрахував і застосовує тарифи, т.я. вони суперечать вимогам законодавства, рішенню міської ради, про що, зокрема, зазначено на сайті газети «Дзеркало тижня». У неї із позивачем відсутній відповідний договір на теплопостачання, а розмір заборгованості позивач з нею не узгодив. Ніяких претензій від позивача вона не отримувала. З наведених підстав просила у задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні, яке відбулось 11 грудня 2015 р. відповідач покинула залу суду після оголошення їй попереджень у звязку із порушенням порядку судового засідання. Враховуючи, що відповідач надала суду пояснення та відповідні докази, які вважала за потрібне, суд вважав за можливе закінчити розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Судом встановлено, що на підставі рішень Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29 січня 2009 р. та № 200 від 28 квітня 2011 р. «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності міста Запоріжжя, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води є концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж концерну «МТМ». Позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2015 р., надавались відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення за адресою: квартира [ADDRESS]. Відповідно до розрахунку суми позову, відповідачі у період з 1 січня 2011 р. по 31 вересня 2014 р. сплату за надані послуги здійснювала не в повному обсязі, у звязку із чим за відповідачем станом на 1 жовтня 2014 р. рахується заборгованість у розмірі 2\~385,69 гривень з урахуванням сальдо на 1 січня 2011 р. 48,62 гривні. Позивач у 2014 р. звертався до суду в порядку наказного провадження про стягнення з відповідачів суми заборгованості, проте ухвалою суду від 6 лютого 2015 р. судовий наказ про стягнення з них заборгованості було скасовано. Відповідно до ст. ст. 67, 68, 162 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять і послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. В цей же час, пунктом 18 вищевказаних Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання, підстави виникнення яких передбачені у ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог згідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Оскільки відповідачі свої зобовязання з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води виконували неналежним чином, внаслідок чого в них виникла заборгованість перед позивачем, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог. Суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача-2 проти позову в частині відсутності між нею та позивачем договору про надання послуг, оскільки відсутність письмово оформленого договору між сторонами не свідчить про неотримання відповідачами відповідних послуг. Як свідчать матеріали справи, відповідачі отримували послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, що підтверджує наявність у відповідачів обовязку сплачувати позивачеві за отримані послуги. Також суд вважає безпідставним посилання відповідача-2 на невірне застосування позивачем тарифів на послуги шляхом включення до його складу абонплати, оскільки з серпня 2008 р. рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 327 від 28 липня 2008 р. було введено додатковий тариф на послуги з централізованого опалення зі складовою тарифу абонплатою. Зазначене рішення міської ради не оскаржувалось та не скасовувалось, а тому підлягало виконанню. З 1 січня 2013 р. окрема абонплата була рішенням міської ради скасована, і позивач правомірно не включав її окремо до складу тарифу, що підтверджується доданим до матеріалів справи розрахунком суми позову. Посилання відповідача-2 на інформацію з сайту газети «Дзеркало тижня» не може бути враховано судом як доказ у справі, оскільки, по-перше, це не є офіційним виданням, та, по-друге, суд встановив, що розрахунок тарифу здійснювався позивачем на підставі нормативних та нормативно-правових актів, які і підлягають застосуванню у спірних правовідносинах. Крім того, також не підлягають застосуванню в даному випадку строки позовної давності, оскільки відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як вбачається з розрахунку суми позовних вимог, відповідачами здійснювалась часткова сплата за послуги концерну «МТМ», а саме у березні, квітні, червні, грудні 2011 року, березні, травні, червні, листопаді, грудні 2012 року, січніберезні, травні, листопаді 2013 року, січніберезні, травні 2014 року, що розцінюється судом як вчинення відповідачами дій, які свідчать про визнання ними свого боргу. За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог концерну «МТМ», з огляду на що задовольняє позов у повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, а саме судовий збір у розмірі 243,60 гривень (121,80 гривень, сплачених за подання позовної заяви та 121,80 гривень, сплачених при поданні заяви про видачу судового наказу).

Outcome: approved