Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 16 квітня 2019 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 02.04.2013 року їй на праві власності належить нежитлова будівля площею 315,20 кв.м, що находиться за адресою: [ADDRESS] . Вказана будівля розташована на сформованій земельній ділянці кадастровий номер [NUMBER] площею 0,1043 га. Згідно витягу з Державного земельного кадастру державна реєстрація вказаної земельної ділянки проведена 01.04.2013 року державним кадастровим реєстратором відділу в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Волобуєвою О.М. в результаті поділу іншої земельної ділянки площею 1,2761 га на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою Публічного акціонерного товариства «Охтирська швейна фабрика». Рішенням Охтирської міської ради від 14.01.2002 року «Про передачу земельних ділянок в оренду» Відкритому акціонерному товариству «Охтирська швейна фабрика» передано в оренду строком на десять років на умовах оренди земельну ділянку площею 1,2761 га кадастровий номер [NUMBER] для обслуговування промислової бази по [ADDRESS] . В результаті поділу вказаної земельної ділянки сформовані наступні земельні ділянки: [NUMBER] площею 0,3192 га; [NUMBER] площею 0,0831 га; [NUMBER] площею 0,1451 га; [NUMBER] площею 0,1043 га; [NUMBER] площею 0,5440 га; [NUMBER] площею 0,0801 га. На даний час позивачка має на меті оформити право користування земельною ділянкою, на якій розташоване її майно, однак вже сформована земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] є занадто великою, використовується нею в повній мірі, але до її складу входять проїзди, землі загального користування, насадження, лавки, якими вона особисто не користується і до яких належна їй нежитлова будівля не має жодного відношення. На думку позивачка при формування вказаної земельної ділянки бралися до уваги лише інтереси Публічного акціонерного товариства «Охтирська швейна фабрика», яка продавала свої будівлі та приміщення на той час. Територія фабрики розподілялася без врахування інтересів майбутніх власників будівель. В технічній документації із землеустрою не проектувалися під`їзні шляхи до нових сформованих земельних ділянок. 05.12.2018 року державним реєстратором виконавчого комітету Охтирської міської ради Севостьяновою Н.П. зареєстровано право комунальної власності на вказану земельну ділянку за територіальною громадою в особі Охтирської міської ради Сумської області. Позивачка також вказує на те, що посадові особи Охтирської міської ради нарахували їй до сплати завищену суму орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою, яка використовується нею частково. 12.09.2018 року складено Акт №02-09/22 з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, згідно якого нараховані їй збитки за період 2017 року - вісім місяців 2018 року в сумі 29772,76 грн., хоча насправді всією земельною ділянкою вона не користується. Змінити площу земельною ділянки позивачка не має можливості, так як ділянка є сформованою. Проектом не передбачено жодних під`їздів (підходів) до земельної ділянки, представники швейної фабрики постійно роблять їй зауваження стосовно того, що вона проїжджає через земельну ділянку швейної фабрики, що перебуває в користуванні на умовах договору оренди. Позивачка вважає, що цим порушено її права, так як формування земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 0,1043 га державним реєстратором відділу в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Волобуєвою О.М. відбувалося з порушеннями вимог чинного на той час законодавства. В зв`язку з чим просить визнати незаконними дії державного кадастрового реєстратора відділу в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Волобуєвої О.М. щодо державної реєстрації 01.04.2013 року земельної ділянки площею 0,1043 га кадастровий номер [NUMBER] , розташованої за адресою: [ADDRESS] ; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1043 га кадастровий номер [NUMBER] , розташованої за адресою: [ADDRESS]. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.04.2019 року позовну заяву було залишено без руху. 06.05.2019 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Крім цього, відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали про відкриття провадження від 06.05.2019 року з копією позову та доданих матеріалів була отримана відповідачкою 08.05.2019 року, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.48), відзиву на позовну заявув п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали та клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін відповідачка не надала. 21.05.2019 року до суду надійшли письмові пояснення щодо позову Охтирської міської ради Сумської області, якими просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що на день придбання 02.04.2013 року [PERSON] нежитлової будівлі (спец майстерні) загальною площею 315,20 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , вказана земельна ділянка вже була сформована відповідно до положень ст. 79-1 Земельного кодексу України і позивачка була обізнана про її площу, межі, конфігурацію і про те, що інформація про земельну ділянку внесена до Державного земельного кадастру. Оскільки спірна земельна ділянка до приватної та державної власності не передавалась вона відноситься до земель комунальної власності. Охтирська міська рада відповідно до ст.12 Земельного кодексу України виконує повноваження щодо розпорядження землями територіальної громади, в тому числі і щодо права передавати земельні ділянки у власність чи користування, забезпечуючи надходження плати за землю. при цьому земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] площею 0,1043 га кадастровий номер [NUMBER] у власність або користування позивачці не передавалася, а тому у неї відсутні права щодо користування та розпорядження нею. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Саме існування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 0,1043 га кадастровий номер [NUMBER] комунальної власності не порушує права, обов`язки чи інтереси позивачки, а тому на думку Охтирської міської ради в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, так як вони є необґрунтованими та безпідставними. Відповідачка скористалася своїм правом та 22.05.2019 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вважає позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Земельна ділянка за адресою [ADDRESS] відноситься до земель комунальної власності, станом на 01.04.2013 року перебувала в оренді Публічного акціонерного товариства «Охтирська швейна фабрика» згідно договору оренди №42 від 22.04.2003 року. Тобто на момент державної реєстрації земельних ділянок (станом на 01.04.2013 року), утворених шляхом поділу, форма власності була визначена - комунальна, підтвердженням цього є витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору подається заява про державну реєстрацію земельної ділянки, яка формувалась (станом на 01.04.2013 року, відповідно до діючих вимог законодавства на той час) в електронному вигляді за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру при внесенні до Національної кадастрової системи електронного документу, фіксувалась дата її реєстрації та реєстраційний номер, створювалась паперова копія. А не так, як зазначено в позовній заяві, що заявник звертається з паперовою заявою та створюється електронна копія. Крім того, створюється заява про державну реєстрацію земельної ділянки, а не про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, тому що відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру вносяться вже до відкритої Поземельної книги, яка відкривається при державній реєстрації земельної ділянки. Крім технічної документації із землеустрою, електронного документу, Державному кадастровому реєстратору, станом на 01.04.2013 року, згідно діючого на той час законодавства, подавався документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки. Розмір плати за державну реєстрацію земельної ділянки становив 65,00 грн. відповідно до Постанови КМУ № 1217 від 05.12.2012 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2011 р. № 835». Оплата послуг здійснюється шляхом попереднього перерахування коштів через банки та/або відділення поштового зв`язку; підтвердженням оплати послуги є платіжне доручення або квитанція з відміткою банку чи відділення поштового зв`язку. В результаті поділу земельної ділянки площею 1,2761 га за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , що була передана в оренду строком на 10 років Відкритому акціонерному товариству «Охтирська швейна фабрика», було сформовано шість земельних ділянок. Тобто для здійснення державної реєстрації земельних ділянок необхідно було шість документів, що підтверджуються оплату послуг. В Національній кадастровій системі зберігаються дані (відомості в електронному вигляді) про оплату послуг за надання адміністративної послуги, а саме зазначено номер квитанції та дата оплати. На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. До Поземельної книги вносяться відомості, які містить в собі електронний документ, де зокрема зазначається розробник технічної документації. Електронний документ підписується електронним цифровим підписом виконавця робіт, та може бути перевірений Державним кадастровим реєстратором лише після внесення його до Національної кадастрової системи. Редагувати електронний документ Державний кадастровий реєстратор не має змоги. Відповідачка зазначає, що виходячи з вищенаведеного вона не мала змоги самостійно провести державну реєстрацію земельних ділянок без звернення Публічного акціонерного товариства «Охтирська швейна фабрика», без подання технічної документації із землеустрою, без наявності розробленого та підписаного електронним цифровим підписом електронного документа та без оплати за надання адміністративної послуги. Відповідь на відзив позивачка не надала, однак, подала заяву, в якій вона зазначила, що вважає вказану цивільну справу за своїм позовом складною, оскільки досліджується значний обсяг доказів, правовідносини регулюються не одним нормативно-правовим актом. Крім того, сторона позивача має на меті заявити клопотання про виклик до суду свідків, так як у відзиві на позову заяві сторона відповідача обмежилася дублюванням нормативної бази та не простувала обставин та доказів, наведених нею. Тому просила суд розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Оскільки суд не вбачає підстав для розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування в справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, відповідач не подав заяву з запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, тому ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.07.2019 року заяву [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.07.2019 року залишено без задоволення заяву [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду у спрощеному (письмовому) позовному провадженні на 09 липня 2019 року на 09:45 год. без повідомлення учасників справи. Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи, що вказана справа відноситься відповідно до положень ст.19, ст.274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом в ухвалі про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, обома сторонами відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази як в обґрунтування позову, так і в обґрунтування заперечень проти позову, викладених у відзиві, суд не знаходить підстав для переходу до розгляду справи з викликом сторін. При цьому суд керується положеннями ст.277, ст.278 ЦПК України, на думку суду, справу можливо розглянути за наявними у справі матеріалами. Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Оскільки, судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, в розумінні ст.279 ч.6 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, враховуючи аргументи обох сторін, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З матеріалів справи вбачається, що згідно архівного витягу №121/16-67 від 19.11.2018 року про надання витягу з рішення Охтирської міської ради від 14.01.2002 року «Про надання земельних ділянок у тимчасове користування» на умовах оренди передано в оренду строком на десять років відкритому акціонерному товариству «Охтирська швейна фабрика» земельна ділянка площею 1,2761 га для обслуговування промислової бази по [ADDRESS] (а.с.15). Довідкою Відділу в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №1187/101-18 від 16.11.2018 року підтверджується, що земельна ділянка площею 1,2761 га кадастровий номер [NUMBER] за адресою [ADDRESS] була передана в оренду строком на десять років Відкритому акціонерному товариству «Охтирська швейна фабрика» згідно рішення Охтирської міської ради від 14.01.2002 року. В результаті поділу зазначеної ділянки сформовано наступні земельні ділянки: [NUMBER] площею 0,3192 га; [NUMBER] площею 0,0831 га; [NUMBER] площею 0,1451 га; [NUMBER] площею 0,1043 га; [NUMBER] площею 0,5440 га; [NUMBER] площею 0,0801 га (а.с.16). Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 02.04.2013 року [PERSON] на праві власності належить нежитлова будівлі, а саме спец майстерня, зазначена літерами «Е, є, е1, е11, е111» цегляна загальною площею 315,20 кв.м., розташована в [ADDRESS] на земельній ділянці кадастровий номер якої [NUMBER] , наданій в оренду згідно договору оренди з Охтирською міською радою від 08.04.2003 року (а.с.10, 11). З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2013 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в тому числі при поділі чи об`єднанні земельних ділянок від 22.03.2013 року державним реєстратором відділу в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Волобуєвою О.М. здійснено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 0,1043 га, розташована по [ADDRESS] з цільовим призначенням землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оброни та іншого призначення, що належить до комунальної форми власності (а.с.12-14). За інформацією Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №ПІ-132/0-123/0/63-18 від 31.08.2018 року реєстрація земельних ділянок за адресою м. Охтирка [ADDRESS] проведена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру». Державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] була проведена 01.04.2013 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої 22.03.2013 року Охтирським міськрайонним виробничим відділом Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Акти погодження меж земельних ділянок погоджені між суміжними землекористувачами, а саме Охтирською міською радою та Публічним акціонерним товариством «Охтирська швейна фабрика». Інформація про реєстрацію права власності користування на земельну ділянку відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у відділі відсутня (а.с.19). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №148118831 земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] площею 0,1043 га за цільовим призначенням землі промисловості за адресою [ADDRESS] є комунальною власністю територіальної громади в особі Охтирської міської ради Сумської області (а.с.27-28). Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Державний земельний кадастр» підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру є документація із землеустрою. Згідно п.8 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення). Державний кадастровий реєстратор в своїй роботі керується Земельним кодексом України. Законом України «Про Державний земельний кадастр» та Постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012р. № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру». Згідно ч. 4 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства: формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них. забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки. Відповідно до ч.7 ст.9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку. Формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав згідно ст. 79-1 Земельного кодексу України передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Згідно п. 109 Порядку ведення Державного земельного кадастру державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності). Відповідно до п. 110 Порядку ведення Державного земельного кадастру (в редакції станом на 01.04.2013 року) для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації); електронний документ; документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки. Згідно п. 111 Порядку ведення Державного земельного кадастру державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку. За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки: за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці; відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки); робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку; надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування; приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі: невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі. Відповідно до пп. 6 п. 75 Порядку ведення Державного земельного кадастру Державний кадастровий реєстратор повертає заявникові документацію із землеустрою та оцінки земель з проставленою позначкою про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Проставлення Державним кадастровим реєстратором зазначеної позначки є підставою для передачі відповідної документації на затвердження органу державної влади або органу місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню даним органом). Відповідно до ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. Згідно з п. 74 Порядку ведення Державного земельного кадастру Державний кадастровий реєстратор протягом строку, що не перевищує 14 календарних днів, перевіряє електронний документ на відповідність: даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним кадастрових карт (планів); вимогам до змісту, структури і технічних характеристик такого документа згідно з додатком 1; даним документації із землеустрою та оцінки земель. Залежно від порядку формування та проведення перевірки електронного документа його зміст доповнюється елементами, які включають електронний цифровий підпис та відомості про осіб, відповідальних за формування даних електронного документа. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про державний земельний кадастр» до Поземельної книги в паперовій формі долучаються всі документи, які стали підставою для внесення відомостей до неї. Державному кадастровому реєстратору забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України «Про Державний земельний кадастр». Статтею 56 Закону України «Про землеустрій» встановлено склад технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку; г) матеріали польових геодезичних робіт; ґ) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу; д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути; е) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні); є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній). З 01 січня 2013 року землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності». Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах «а» і «б» пункту 4 цього розділу. Згідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону державна реєстрація права держави чи територіальної громади на земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється на підставі заяви органів, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування, до якої додається витяг з Державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності, зазначених у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється в порядку, встановленому законом. Земельна ділянка за адресою [ADDRESS] відноситься до земель комунальної власності, станом на 01.04.2013 року перебувала в оренді ПАТ «Охтирська швейна фабрика» згідно договору оренди № 42 від 22.04.2003 року. Тобто, на момент державної реєстрації земельних ділянок (станом на 01.04.2013 року), утворених шляхом поділу, форма власності - комунальна. З положень наведених вище норм Закону «Про Державний земельний кадастр» та Порядку вбачається, що Державний кадастровий реєстратор є особою, до виключних повноважень якого, зокрема, належить вирішення питання щодо прийняття рішення про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, а також відмову у внесенні або наданні відомостей, в тому числі і про скасування державної реєстрації земельної ділянки, оскільки під державною реєстрацією земельної ділянки розуміється внесення до Державного земельного кадастру передбачених Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору подається заява про державну реєстрацію земельної ділянки, яка формувалась (станом на 01.04.2013 року, відповідно до діючих вимог законодавства на той час) в електронному вигляді за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру при внесенні до Національної кадастрової системи електронного документу, фіксувалась дата її реєстрації та реєстраційний номер, створювалась паперова копія. При цьому створюється заява про державну реєстрацію земельної ділянки, а не про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру вносяться вже до відкритої Поземельної книги, яка відкривається при державній реєстрації земельної ділянки. Крім технічної документації із землеустрою, електронного документу, Державному кадастровому реєстратору, станом на 01.04.2013 року, згідно діючого на той час законодавства, подавався документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки. Розмір плати за державну реєстрацію земельної ділянки встановлювався відповідно до Постанови Кабінету міністрів України №1217 від 05.12.2012 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2011 р. № 835». Оплата послуг здійснюється шляхом попереднього перерахування коштів через банки та/або відділення поштового зв`язку; підтвердженням оплати послуги є платіжне доручення або квитанція з відміткою банку чи відділення поштового зв`язку. З матеріалів справи вбачається, що в результаті поділу земельної ділянки площею 1,2761 га за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , що була передана в оренду строком на 10 років ВАТ «Охтирська швейна фабрика», було сформовано шість земельних ділянок, в тому числі і спірна земельна ділянка, державну реєстрації якої і було проведено державним кадастровим реєстратором 01.04.2013 року. На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. До Поземельної книги вносяться відомості, які містить в собі електронний документ, де зокрема зазначається розробник технічної документації. Електронний документ підписується електронним цифровим підписом виконавця робіт, та може бути перевірений Державним кадастровим реєстратором лише після внесення його до Національної кадастрової системи. Редагувати електронний документ Державний кадастровий реєстратор не має змоги. З матеріалів справи вбачається, що технічна документація, на підставі якої було здійснено державну реєстрацію спірної земельної ділянки, була розроблена Охтирським міськрайонним виробничим відділом Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». При цьому, у відділі відсутній примірник виконавця, а наявний робочий матеріал по розробці даної технічної документації у форматі Word та обмінні файли (електронні документи) на земельні ділянки. Охтирський міськрайонний виробничий відділ Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» являється структурним підрозділом Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Виконання робіт із землеустрою, зокрема виготовлення технічної документації із землеустрою, геодезичні роботи тощо, проводяться виконавцем робіт на договірних умовах. Перевірка укладання договорів на виконання робіт не входить до повноважень Державного кадастрового реєстратора. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що провести державну реєстрацію спірної земельної ділянки відповідачка могла лише за зверненням уповноваженої особи з поданням технічної документації із землеустрою, розробленого та підписаного електронним цифровим підписом електронного документа та після оплати за надання адміністративної послуги. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, згідно ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. Статтею 120 Земельного кодексу України регулюються правовідносини при переході права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду. Зокрема відповідно до ч.6 вказаної статті істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. Відповідно до п. 1 та п. 2 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розмішені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Аналогічна норма наведена у ст. 377 Цивільного кодексу України, згідно якої до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розмішені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків). Відповідно до ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. Виходячи з умов договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 02.04.2013 року та згідно вимог чинного законодавства позивачці необхідно було укласти договір оренди земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 28 зазначеного Закону встановлено особливості державної реєстрації прав на земельні ділянки державної та комунальної власності. Рішення органів державної влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або користування (постійне користування, оренду, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) можуть прийматися за відсутності державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на таку земельну ділянку в Державному реєстрі прав. Під час проведення державної реєстрації права користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) земельними ділянками державної чи комунальної власності, право власності на які не зареєстровано в Державному реєстрі прав, державний реєстратор одночасно з проведенням такої реєстрації проводить також державну реєстрацію права власності на такі земельні ділянки без подання відповідної заяви органами, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що посилання позивачки на те, що державний кадастровий реєстратор [PERSON] здійснювала державну реєстрацію земельної ділянки з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не її переконання не замовлялася та не подавалася ні Охтирською міською радою Сумської області ні Публічним акціонерним товариством «Охтирська швейна фабрика», суд вважає не обґрунтованим, її доводи, викладені в позові, не заслуговують на увагу. На думку суду підставою звернення із вказаним позовом до суду стало складення акту №02-09/22 від 12.09.2018 року з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, відповідно до якого [PERSON] , користуючись належним їй нежитловим приміщенням, розташованим на земельній ділянці, що належить на праві власності територіальній громаді в особі Охтирської міської ради Сумської області завдала збитки за 2017 рік - вісім місяців 2018 року в розмірі 29772,76 грн. (а.с.29). Крім того, суд приходить до висновку, що діями державного кадастрового реєстратора відділу в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Волобуєвої О.М. щодо державної реєстрації 01.04.2013 року земельної ділянки площею 0,1043 га кадастровий номер [NUMBER] , розташованої за адресою: [ADDRESS] права, інтереси та законні інтереси позивачки не порушені. В обґрунтування свого позову позивачка не надала належних, допустимих, достатніх, переконливих доказів. Інші доводи [PERSON] , викладені у позові, не заслуговують на увагу. Щодо клопотання відповідача про застосування у даному спорі строків позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.ст.256-257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо , так як стаття 81 ЦПК України зобов`язує її такі обставини довести (правова позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 08 травня 2019 року у справі №61-4394св19). Позивачка повинна також довести той факт, що вона не могла дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ст. 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Судом встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки, яку просить скасувати позивачка, проведена 01.04.2013 року. Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом 16.04.2019 року. При цьому в своїй позовній заяві позивачка зазначає, що про обставини, які стали підставою для звернення до суду, їй стало відомо у лише у вересні 2018 року. Одночасно позивачкою заявлено клопотання про поновлення процесуального строку звернення до суду. Відповідачкою до відзиву на позов також заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, мотивоване тим, що позивачка, укладаючи договір купівлі-продажу нежитлової будівлі 02.04.2013 року, в якому зазначений кадастровий номер земельної ділянки, на якій розміщене нерухоме майно, а також маючи Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги, складовою частиною якого є кадастровий план земельної ділянки, на якому відображаються площа земельної ділянки, зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності), лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки, межі земельних угідь, межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту, контури об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці, погодилася з усіма умовами, зазначеними у документі, в тому числі і з площею земельної ділянки, її конфігурацією. Як на підставу для поновлення процесуального строку позивачка посилається на те, що про вказані обставини, які стали підставою для звернення з позовом до суду, вона дізналася лише у вересні 2018 року, хоча з такими доводами суд не може погодитися. Слід зазначити, що захисту підлягає тільки порушене право в розумінні ст.15 ЦК України, а в даному випадку порушень прав позивачки судом не встановлено, в обґрунтування своїх вимог позивачкою не надало належних доказів. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»). Вирішуючи позов в межах заявлених вимог у відповідності до положень ст.13 ЦПК України, на переконання суду [PERSON] не надала суду належних, допустимих, переконливих доказів того, що державним кадастровим реєстратором відділу в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру в Сумській області Волобуєвою О.М. при винесенні рішення про державну реєстрацію 01.04.2013 року земельної ділянки площею 0,1043 га кадастровий номер [NUMBER] , розташованої за адресою: [ADDRESS] були порушені її права. Дії державного реєстратора узгоджуються з положеннями діючого законодавства, підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки за вказаною в позові адресою судом не встановлено, порушень прав позивачки судом не виявлено. Висновок суду. Таким чином, аналізуючи наведені докази та даючи їм оцінку, з урахуванням принципів законності, суспільного і загального інтересу, пропорційності, справедливого балансу, меж дозволеного втручання, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] за необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed