Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Ліщишин І.В., звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з указаним позовом, у якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №17218 від 19.09.2016, здійснений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, щодо стягнення з [PERSON] 236 851,05 грн, на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк»; вирішити питання про стягнення на користь позивача судових витрат. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що виконавчий напис був здійснений незаконно, без належних правових підстав, пред`явлений відповідачем з пропущенням встановленого строку, а тому є таким, що не підлягає виконанню, враховуючи наступне. Датою здійснення виконавчого напису є 19 червня 2016 року, останнім днем строку пред`явлення виконавчого напису до виконання є 20 червня 2017 року (відповідно ст. 91 Закону України «Про нотаріат» (в редакції від 01.01.2016, що діяла станом на дату здійснення виконавчого напису), тобто виконавче провадження №60796254 відкрито на підставі виконавчого напису, поданого до виконання поза межами визначеного законодавством строку, а тому виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Крім того, позивач не отримував від відповідача будь-яких вимог про виконання основного зобов`язання за Кредитним договором, не був обізнаний про суму заборгованості та був фактично позбавлений можливості добровільно виконати зобов`язання та сплатити суму заборгованості або оспорити таку суму, що грубо порушило його права та законні інтереси. Додатково звертає увагу суду на те, що нотаріально посвідчений кредитний договір між сторонами не укладався, а постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанова КМУ № 662 визнана нечинною та скасована в частині розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин», що свідчить про те, що здійснення виконавчих написів нотаріусами на кредитних договорах не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Процесуальні дії у цивільній справі 28.01.2021 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №17218 від 19.09.2016р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем. Ухвалою судді від 01.02.2021 року за згаданою позовною заявою відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із визначенням дати проведення підготовчого засідання у справі на 15.03.2021 року. Крім того, вказаною ухвалою витребувано: - у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича нотаріально засвідчені копії нотаріальної справи щодо здійснення виконавчого напису №17218 від 19.09.2016р., а у випадку знищення нотаріальної справи засвідчену копію акта з переліком документів, які були знищені; - у Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №60796254; належним чином засвідчену копію Кредитного договору №15-93/36-8590/06 про надання споживчого кредиту від 12.10.2006р. із вчиненим виконавчим написом №17218 від 19.09.2016р. (в разі наявності в матеріалах виконавчого провадження оригіналу цього Кредитного договору); - в Акціонерного товариства «Альфа-Банк» розрахунок заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №15-93/36-8590/06 про надання споживчого кредиту від 12.10.2006р. станом на 19.09.2016 р. 20.09.2021 року підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду на 29.11.2021 року, про що постановлено ухвалу. Аргументи учасників справи 15.03.2021 року на електронну адресу суду надійшла заява представника відповідача про застосування строку позовної давності із міркувань того, що виконавчий напис №17218 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем вчинено 06.08.2008 року, про що позивач був обізнаний, так як отримував повідомлення про наявну заборгованість (копія даної вимоги знаходиться в матеріалах нотаріальної справи). Тобто станом на день пред`явлення позову [PERSON] було пропущено встановлений законодавством трирічний строк для звернення до суду. Поряд із цим, 15.03.2021 року на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення представника відповідача, якими останній заперечує проти задоволення позову в повному обсязі зазначаючи про наступне. Внаслідок неналежного виконання обов`язків за Кредитним договором №15- 93/36-8590/06 від 12.10.2006 у позичальника утворилась заборгованість, у зв`язку із чим АТ «Альфа-Банк» було висунуто вимогу про погашення заборгованості, в якій було повідомлено про розмір наявної заборгованості, а також попереджено про наслідки її невиконання - зокрема, примусове стягнення заборгованості. 19.09.2016 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 17218. На думку відповідача, заява про вчинення виконавчого напису нотаріусом була оформлена у відповідності до діючого законодавства України і містила всі обов`язкові відомості про боржника та стягувача, а також щодо розмірів заборгованості і строків, за які проводиться стягнення, поряд із цим нотаріус не звертався до стягувана за наданням додаткової інформації, оскільки йому було надано всі необхідні і достатні документи для вчинення виконавчого напису. Відповідач стверджує, що нотаріусом було перевірено належне повідомлення боржника про наявну заборгованість та відповідність документів, поданих на обґрунтування стягнення, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів та виконавчий напис вчинено в межах трирічного строку позовної давності, з дотриманням 30-денного строку з моменту повідомлення боржника про заборгованість у відповідності до положень ст. 1050 ЦК України. Пояснення третіх сторін та витребуванні судом матеріали 31.03.2021 року на адресу суду надійшов лист за підписом начальнику відділу Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), яким зазначено, що за даними системи Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), на примусовому виконанні перебуває виконавчий напис №17218 від 19.09.2016, виданий Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., щодо стягнення боргу у розмірі 236 851,05 грн. на користь АТ «Альфа-банк» із долученням копії матеріалів, на підставі яких відкрите згадане виконавче провадження. 07 квітня 2021 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача на виконання ухвали про витребування доказів та долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості позивача за кредитним договором. 12 квітня 2021 року надійшли матеріали на виконання вимог ухвали суду від 01.02.2021 року, зокрема, належним чином завірена копія складеного 20 січня 2020 року Акту про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, який погоджено протоколом №4 засідання експертної комісії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23 січня 2020 року, на підставі якого відбулося знищення документів за закінченням терміну зберігання, на підставі яких у 2016 році вчинялись виконавчі написи, у т.ч. документів, на підставі яких 19.09.2016 р. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №17218. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини Судом установлено, що 12 жовтня 2006 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком укладено Кредитний договір №15-93/36-8590/06 про надання споживчого кредиту від 12.10.2006 року. На забезпечення виконання умов кредитного договору між позивачем та банком укладено Договір іпотеки №15-94/36-7107/06 від 12.10.2006, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Соболевою В.Л. Листом від 20.12.2012 за вих. №0021981 банк повідомив позивача про відступлення прав вимоги за кредитним договором на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», а сума заборгованості станом на 17.12.2012 за Кредитним договором становила 10 293,03 доларів США основного боргу та 58,79 доларів США заборгованість за процентами. 06.12.2019 державним виконавцем Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Оруджевою К.І. відкрито виконавче провадження №60796254 на підставі виконавчого напису №17218 від 19.09.2016, здійсненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. Крім того, судом встановлено, що документи, на підставі яких 19.09.2016 р. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 17218, знищенні за закінченням терміну зберігання, що підтверджується копію складеного 20 січня 2020 року Акту про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, який погоджено протоколом №4 засідання експертної комісії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23 січня 2020 року. Норми права, які застосовував суд, мотиви суду За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та виходячи з системного аналізу статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й встановити та зазначити у рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин). Так, відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржник, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Такий правовий висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 липня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц. За твердженням представника позивача [PERSON] не отримував письмову вимогу про усунення порушень виниклих за укладеним кредитним договором. На спростування зазначеного представником відповідача не надано до суду доказів, що позивач дійсно отримував вказану вимогу, представник відповідача навів лише посилання не те, що вимога про усунення порушень виниклих за кредитним договором наявна в матеріалах нотаріальної справи, заведеної на підставі заяви банку про вчинення виконавчого напису нотаріуса. Разом із тим, із встановлених судом обставин, станом на день розгляду справи документи, на підставі яких 19.09.2016р. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №17218, знищенні за закінченням терміну зберігання. За таких обставин, підстави стверджувати факт отримання позивачем вимоги про усунення порушень договору в суду відсутні, однак ймовірно, що за наявності таких би відомостей у позивача, існувала практична можливість подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно включало б можливість вчинення виконавчого напису, що є в інтересах позивача. Таким чином, відповідач не довів належними та допустимими доказами направлення [PERSON] та отримання ним вимоги про усунення порушень договору, а відтак і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, що свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення боржника. З урахуванням наведеного, наявні підстави для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, ще не підлягає виконанню. Щодо застосування строку позовної давності Сторона відповідача, заявляючи про застосування строку позовної даності, посилалась на те, що виконавчий напис №17218 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем вчинено 06.08.2008 року, про що позивач був обізнаний, так як отримував повідомлення про наявну заборгованість. Заперечуючи проти зазначеного, позивач вказує на те, що про наявний виконавчий напис нотаріуса дізнався лише після відкриття виконавчого провадження №60796254 від 06.12.2019, а тому строк позовної давності має бути обрахований саме з моменту, коли особа дізналась про своє порушене право, а саме з 06.12.2019 року. Тому звернення позивача до суду в січні 2021 року відбулось в межах строку, передбаченого ст. 257 ЦК України. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 256 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). А тому, за наявних обставин справи та положень законодавства, суд приходить до переконання, що позивачем не пропущений строк звернення до суду із зазначеною позовною заявою. Відповідно до положень статей 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Виходячи з вищевикладеної норми, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з сплати судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 908,00 грн. та за подачу заяви про забезпечення позову а розмірі 454,00 грн., платіжні доручення про сплату позивачем зазначених коштів міститься в матеріалах справи.

Outcome: approved