Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. В вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до досягнення сином повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно зріс. Крім цього, [PERSON] ухиляється від сплати аліментів, сплачує їх нерегулярно та має заборгованість. В той час, як [PERSON] працює в ОНЗ «Щасливський навчально виховний комплекс» ліцей загальноосвітня школа-дитячий садок вчителем та отримує мінімальну заробітну плату. Розмір отриманої позивачем заробітної плати не вистачає на всі необхідні витрати, пов`язані з утриманням та вихованням дитини.У зв`язку з цим, [PERSON] просить змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] , які стягуються на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2015 року, та стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2019 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.21). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2019 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.42). ІІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач у судовому засіданні підтримала пред`явлений позов та наполягала на його задоволенні. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, яким пред`явлені позовні вимоги визнав частково, а саме: просив визначити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 800-850 гривень щомісячно, але не менше і не більше 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач надала відповідь на відзив, яким просила задовольнити пред`явлений нею позов, а також вказала, що на даний час відповідач офіційно працевлаштований та отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати. Крім цього, у 2019 році відповідач придбав транспортний засіб марки «Volkswagen», модель - Jetta, 2011 року випуску. Тому [PERSON] спроможний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі, визначеному у позовній заяві. Відповідач надав до суду заперечення, якими змінив своє ставлення до пред`явленого позову, зокрема категорично заперечував проти зміни пособу стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина, водночас не заперечував проти збільшення розміру аліментів з 500 гривень до 1500 гривень щомісячно. Оскільки, з дитинства йому встановлений діагноз: арахноїдальна долька кісти в скроневій області справа, що потребує постійного лікування та витрат на медичні препарати та ліки. Крім цього, відповідач підтримує матеріально своїх батьків [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є пенсіонерами та непрацездатними особами похилого віку. Щодо твердження позивача по факту придбання автомобіля відповідач зазначив, що автомобіль був дійсно ним придбаний, але за рахунок грошових коштів, отриманих в кредит, а також даний автомобіль був в бувшому використанні та пошкоджений під час дорожньо-транспортної пригоди в США. Позивач не надала відомостей про свій реальний дохід, зокрема придбання у 2013 року квартири в с. Щасливе Бориспільського району та земельної ділянки. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 19 березня 2010 року. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2015 року зменшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2010 року, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.8-10, http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/54136359). На даний час сторони проживають окремо. При цьому, неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Вказана обставина не заперечувалась сторонами під час судового розгляду цивільної справи. V. Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Норми процесуального права. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Норми матеріального права. За змістом ч.1 та ч.2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з положенням ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, позивач як одержувач аліментів має право на звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. У відповідності до ст.18 та ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Встановлено, що аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно не можуть у повній мірі забезпечити належний рівень його матеріального утримання та гармонійного розвитку. Зважаючи на те, що відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» відповідно прожитковий мінімум в розрахунку на місяць на дитину віком від 6 до 18 років з 1 грудня 2019 року становить 2218 гривень, з січня 2020 року - 2218 гривень. Таким чином, аліменти у розмірі 500 гривень, які стягуються [PERSON] на утримання сина становлять величину меншу, ніж визначений СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (2218 : 2 =1109 гривень). За таких обставин суд погоджується з доводами позивача, що права неповнолітнього [PERSON] на належне утримання з боку батька порушені та підлягають захисту шляхом зміни способу стягнення аліментів та визначення їх у частці від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що згідно довідки про доходи від 15 листопада 2019 року [PERSON] працював у ТОВ «ТММ Експрес» та обіймав посаду фахівця сектору імпортних відправлень. Розмір його заробітної плати за попередні шість місяці становив 27065 гривень 36 копійок (а.с.29). Згідно записів в трудовій книжці [PERSON] , починаючи з 13 січня 2020 року він звільнений з займаної посади в ТОВ «ТММ Експрес» за угодою сторін (а.с.62). 25 лютого 2012 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] Від цього шлюбу у них народилось двоє доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб та копіями свідоцтва про народження (а.с.31-33). Згідно консультаційного висновку спеціаліста [PERSON] встановлено діагноз: арахноїдальна долька кісти в скроневій області справа (пухлина в корі головного мозку) (а.с.30,68-72). Разом з цим, на даний час відповідач є працездатним, йому не встановлено інвалідності, з визначенням міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності, в тому числі щодо обмеження можливості працювати чи працювати у спеціально створених для цього умовах. За таких обставин, позивач не позбавлений можливості працювати та належним чином виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання дитини. Зокрема, той факт, що на даний час відповідач не працевлаштований, не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання свого неповнолітнього сина та сплачувати на його утримання мінімальний гарантований розмір аліментів. Крім цього, обставини щодо наявності на утриманні відповідача двох неповнолітніх доньок від іншого шлюбу, вказаний стан здоров`я, не звільняє відповідача від обов`язку утримувати сина [PERSON] та сплачувати аліменти у розмірі, визначеному законом. Так, положення ст.182 СК України визначає чіткий перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей незалежно від наявності можливості надавати таку допомогу. При цьому, суд виходить з того, що сплата відповідачем аліментів на утримання сина, в першу чергу, має сприяє захисту інтересів самої дитини, зокрема забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька. З цих міркувань суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що він матеріально підтримує своїх батьків-пенсіонерів [PERSON] та [PERSON] (а.с.51,52). Оскільки, матеріали цивільної справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що батьки відповідача потребують матеріальної допомоги, а відповідач, в свою чергу, надає таку допомогу батькам-пенсіонерам. В обґрунтування відсутності підстав для задоволення позову, відповідач також зазначив про те, що позивач не зазначила реальних відомостей про власний дохід, зокрема приховала факт придбання нерухомого майна та автомобіля. Проте, з огляду на положення ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів врахуванню підлягають, серед іншого, обставини наявності рухомого та нерухомого майна, грошових вкладів, доведені витрати платника аліментів на придбання нерухомого або рухомого майна у платника аліментів, а не одержувача. З огляду на це, судом дані доводи відповідача до уваги також не приймаються. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання про допустимість зміни способу стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] та визначити аліменти у розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно. При цьому, судом критично сприймається вказівка позивача на покращення матеріального становища [PERSON] , про що свідчить набуття ним у власність у 2019 році автомобіля марки «Volkswagen», модель - Jettа, 2011 року випуску, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру МВС України (а.с.89). З огляд на те, що матеріали цивільної справи не містять відомостей про вартість вказаного транспортного засобу, що об`єктивно позбавляє суд перевірити ту обставину, що витрати платника аліментів на придбання даного об`єкта рухомого майна перевищили десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. В цьому контексті, роздруківка з мережі Інтернет (а.с.54,55) не є належним доказом, який б достатньо та достовірно підтверджував факт придбання вказаного автомобіля фінальною ставкою у розмірі 2000 доларів США. Аргументи відповідача щодо наявності у нього грошових зобов`язань, зокрема перед фінансовими установами за кредитними договорами, не можуть обмежувати право дитини на належний рівень матеріального забезпечення. Крім цього, суд не приймає в якості належного, в розумінні ст.77 ЦПК України, доказу копію витягу з історії хвороби неповнолітнього [PERSON] , згідно якого встановлено діагноз: вегето-судинна дистонія по змішаному типу, ПВІ з симптоматичними кризами, на фоні S-образної вигинів внутрішніх сонних артерій, ДЖП на фоні деформації жовчного міхура (а.с.11). У такому разі, суд звертає увагу на ту обставину, що позивач не позбавлена можливості пред`явити до [PERSON] позов про стягнення додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням неповнолітнього сина. З роз`яснення, викладеного Пленумом Верховного Суду України в п.23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №5 від 15 травня 2006 року, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У зв`язку з цим, розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , який визначений даним судовим рішенням, підлягає стягненню з [PERSON] , починаючи з дня набранням рішенням законної сили. При цьому, обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає також до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Зокрема, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При пред`явленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір, оскільки вона звільнена від сплати судового збору за пред`явлення даної позовної вимоги на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пред`явлений нею позов задоволений. Тому із [PERSON] належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved