Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 6 438, 20 грн. та судових витрат. В подальшому позивачем позовні вимоги були уточнені та остаточно просив стягнути з [PERSON] на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 4337, 89 грн. заборгованості за послуги з централізо- ваного опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, 925, 48 грн. інфляційних втрат, 116,87 грн. 3 % річних, а всього 5380 (пять тисяч триста вісімдесят) гривень 22 коп. та 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) 00 коп. судового збору. 28.10.2015 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу та стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] за послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 6438,20 грн., а також стягнення витрат по сплаті судового збору. 18.11.2015 року за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» Шевченківський районний суд м.Львова видав судовий наказ по справі № 466/9081/15-ц, 2-н/466/1484/15 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованості в сумі 6438,20 грн., а також стягнення витрат по сплаті судового збору. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02.02.2016 року задоволено заяву [PERSON] та скасовано судовий наказ від 18.11.2015 року, якою розяснено стягувану право звернутися з даною вимогою до суду в позовному провадженні. В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідач є власником приватизованої квартири [ADDRESS], зареєстрована та проживає у ній і відповідно користується послугами з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. ЛМКП «Львівтеплоенерго» для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуг постачання гарячої води відповідачу був відкритий особовий рахунок № [NUMBER], а також щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості даної послуг з метою її оплати. Між відповідачем та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачу, остання такими послугами користувалася для задоволення своїх потреб, та не відмовлялася від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводила, чим порушила ч.1 п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005р. а також п. 3.1 договору приєднання, де прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. Станом на 06.12.2016 року, за період з 01.07.2014 р. по 30.09.2016 р. за квартирою № 40 будинку №8 на вулиці Плугова у м.Львові, де проживає відповідач, утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 4339,86 грн., інфляційні нарахування за відповідні послуги складають 925,48 грн., 3% річних складає 116,87 грн., разом сума заборгованості складає всього 5380,22 грн. У звязку з заборгованістю за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 5380,22 грн. позивач змушений звернутися до суду, а також просить стягнути з відповідача на користь позивача 1378,00 грн. судового збору. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON]М в судове засідання не зявилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, що стверджується журналом вихідної кореспонденції суду, рекомндоаними поштовими повідомленнями, однак на адресу суду скерувала заперечення на позовну заяву та просила у позові відмовити з підстав викладених у письмовому запереченні на позовну заяву. Дослідивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено, що 18.11.2015 року за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» Шевченківський районний суд м.Львова видав судовий наказ по справі № 466/ 9081/15-ц, 2-н/466/1484/15 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованості в сумі 6438,20 грн., а також стягнення витрат по сплаті судового збору. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02.02.2016 року задоволено заяву [PERSON] та скасовано судовий наказ від 18.11.2015 року. Статтею З ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Судом встановлено, що відповідач зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] (а.с.7). Згідно з п.5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном. Отже, з огляду на вищенаведене, між Відповідачем та Позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: Виконавець надавав послуги Відповідачу, останні такими послугами користувалися, не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводила, чим порушила ч. 1 п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005 р. а також п. 3.1 договору приєднання, де вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься Споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово- комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Така позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 30.10.2013 р. при розгляді справи №6-59цс13. Таким чином, всупереч п.5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.1 п.18 постанови КМУ № 630 від 21.07.2005р., а також п.3.1 Договору приєднання відповідач не виконала свого зобовязання щодо сплати послуги з централізованого опалення, а тому зобовязана сплатити суму боргу з урахуванням встановлення індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення, заборгованість відповідачів станом на 06.12.2016 р. за період з 01.07.2014 р. по 30.09.2016р. складає 4337,89 грн., інфляційні нарахування за вищевказані послуги складають 925,48 грн., а 3% річних 116,87 грн., разом сума заборгованості складає 5380,22 грн. Відповідачем не подано доказів про те, що подані позивачем розрахунки заборгованості та застосовані ним тарифи проведено неправильно, а також те, що послуги не надавалися або надавалися не повністю чи неякісні. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved