Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У вересні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та звільнення від обов`язку по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , встановленого рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02.02.2015. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням суду від 29.09.2014 шлюб сторін розірвано. Підставою руйнації сім`ї стало застосування відповідачем до позивача насилля. Після останнього випадку побиття позивач потрапила до лікарні, по виходу з якої не змогла повернутися у свою квартиру, оскільки відповідач змінив замки. Також відповідач вжив усіх заходів, щоб позивач не мала можливості спілкуватися з сином. Своїми умисними діями відповідач усуває позивача від участі у вихованні та у спілкуванні з дитиною, вживає заходів аби позивача звільняли з роботи, і вона не мала можливості заробляти собі на існування. Усі намагання позивача мирним шляхом врегулювати спір призводять лише до конфліктів, всі речі, які позивач намагалась передати сину, відповідач забирав та категорично забороняв дитині що-не будь приймати від позивача. Права позивача як матері на сьогодні є порушеними. У лютому 2017 р. позивач випадково дізналась про існування рішення суду про стягнення з неї на користь відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 часини її доходів. У квітні 2017 позивач також дізналась про наявність виконавчого провадження щодо стягнення з неї аліментів на сина, який проти своєї волі проживає з відповідачем. Після того як відповідач створив позивачу перешкоди у потраплянні до квартири, у якій вони спільно проживали, позивач опинилась на вулиці без засобів на існування, при цьому відповідач неодноразово приходив до роботодавця позивача і погрозами та примусом, в тому числі наданням неправдивої інформації, змушував звільнити позивача. Тому позивач змушена була зайнятися особистою підприємницькою діяльністю. Відтак заборгованість за аліментами утворилась з незалежних від позивача причин. На той час, коли позивач працювала та отримувала стабільний заробіток, відповідач відмовлявся приймати від позивача будь-які кошти для дитини, а отримання відповідачем щомісячного доходу в розмірі 200 000 грн. свідчить, що він не потребував і не потребує сторонньої допомоги в утриманні дитини, а його метою є знущання над позивачем та бажання знищити її морально і фізично та створення умов для позбавлення її батьківських прав. На сьогоднішній день позивач, будучи приватним підприємцем, не має додаткового доходу і заробітку, оскільки відповідач постійно цікавиться джерелами її доходу аби знову вжити заходів щодо втрати позивачем нової роботи. Отже заробіток позивача не є достатнім для свого утримання і утримання сина, вона не має у власності нерухомого та рухомого майна, а лише засоби для щоденного проживання і перебуває на утримання батьків. Відзиву на позов відповідач не подав, але в судовому засіданні його представник заявив про невизнання позову з підстав його необґрунтованості і недоведеності. Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи за його відсутності. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. ?12.10.2017 представником позивача подано заяву про доручення квитанції про сплату судового збору (а.с. 14). ?05.02.2018 представником відповідача подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду та застосування заходів процесуального впливу (а.с. 36-38). ?11.06.2018 представником третьої особи подано заяву про розгляд справи у його відсутності та копії матеріалів виконавчого провадження (а.с. 58, 59-118). ?11.06.2018 позивачем подано клопотання про витребування доказів (а.с. 119). ?04.03.2019 представником відповідача подано заяву про приєднання доказів (а.с. ) ІІІ. Процесуальні дії суду. ?17.10.2017 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду (а.с. 16-17). ?07.02.2018 перенесено розгляд справи (а.с. 24). ?15.03.2018 відкладено розгляд справи (а.с. 28). ?11.06.2018 перенесено розгляд справи (а.с. 31). ?05.09.2018 протокольними ухвалами відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду і застосування заходів процесуального впливу та клопотання позивача про витребування доказів, оголошено перерву в судовому засіданні (а.с. 120-121). ?05.08.2018 суддею Даниленко В.В. постановлено ухвалу про самовідвід (а.с. 124-125). ?08.01.2019 справу передано в провадження судді Трусової Т.О. (а.с. 129). ?04.03.2019 протокольними ухвалами вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження та задоволено клопотання представника відповідача про приєднання доказів (а.с. 140-141) ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 26.06.2007 сторони зареєстрували шлюб. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . З позовної заяви вбачається, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2014 шлюб сторін розірвано. 02.02.2015 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив заочне рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, починаючи з 30.10.2014, до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Вказаним рішенням встановлено, що дитина проживає з батьком, а мати, будучи зобов`язаною утримувати свою дитину, добровільно матеріальної допомоги не надає. 16.09.2015 Апеляційний суд м. Києва постановив ухвалу, якою відхилив апеляційну скаргу представника позивача на вищевказане рішення суду (а.с. 7-8). Наведена обставина спростовує ствердження позивача про те, що про існування рішення суду про стягнення аліментів вона випадково дізналась лише у лютому 2017 р. За даними Пенсійного Фонду України загальний розмір доходу позивача, отриманого у 2015 р. від ТОВ «Адвокатська фірма «Лавринович і партнери» та в ТОВ «Іма Комплекс», становив 31 597,19 грн., у 2016 р. розмір отриманого позивачем доходу склав 73,68 грн. (а.с. 5). З матеріалів виконавчого провадження № 49376833, яке було відкрите 17.11.2015 за заявою представника стягувача, вбачається, що рішення суду про стягнення аліментів [PERSON] не виконує. Згідно наданого державним виконавцем розрахунку розмір заборгованості позивача за аліментами станом на 30.05.2018 становить 130 872,65 грн. (а.с. 117). V. Оцінка суду. Вимоги позивача про звільнення від сплати заборгованості за аліментами обґрунтовані посиланням на положення ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якою передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Отже вказана норма чітко визначає обставини, з якими законодавець пов`язує можливість звільнення платника аліментів від сплати заборгованості. Обставини, які можуть бути підставою для звільнення батьків від обов`язку утримувати дитину, визначені нормами ст. 188, 190 СК України. Такими обставинами є отримання дитиною доходу, що набагато перевищує дохід кожного з батьків, що повністю забезпечує потреби дитини, а також укладення батьками з дозволу органу опіки та піклування договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно. Системний аналіз положень ст. 180, 181, 182 СК України в їх сукупності свідчить про те, що ще однією обставиною, яка є підставою звільнення від обов`язку по сплаті аліментів, є визначення місця проживання дитини (за згодою батьків, самої дитини, органом опіки та піклування або в судовому порядку) з тим з батьків, хто є платником аліментів. За загальним правилом, встановленим ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Водночас жодних належних доказів на підтвердження обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суду не надано, а відтак не доведено наявність обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами та для звільнення від обов`язку по сплаті аліментів. Зважаючи на вищевикладене суд відмовляє у позові у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. З огляду на результат розгляду справи та понесення судових витрат лише позивачем, судові витрати розподілу не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed