Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В березні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтував тим, що він зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] . В даній квартирі на даний час зареєстрована як за місцем проживання [PERSON] , яка є племінницею позивача. Вже понад 10 років [PERSON] не проживає за адресою свого зареєстрованого місця проживання. Відповідач в квартирі не проживає та не сплачує вартість житлово-комунальних послуг, її його особистих речей в квартирі немає. Тому [PERSON] просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.17-18). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.33). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України. ІІІ. Ставлення сторін до пред`явленого позову. Позивач у судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву з проханням проводити розгляд цивільної справи за його відсутності. Зазначив також, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.24). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов не надала. Про поважні причини, які перешкодили їй з`явитися у судове засідання, суд не повідомила. Директор ТОВ «Компанія Рембудшлях» Раденко В.І. надав до суду заяву з проханням розглянути цивільну справу за відсутності представника третьої особи та при вирішенні спору поклався на розсуд суду. IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстровано місце проживання також [PERSON] , яка є племінницею позивача. Вказані обставини підтверджуються копією акту обстеження житлово-побутових умов від 20 лютого 2020 року, складеного депутатом Бориспільської міської ради Київської області Хамракуловим Р.Р. (а.с.5). V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. У відповідності до положення ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст.41 Конституції України та ст.317 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.33 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. На підставі ордера виконавчого комітету Бориспільської міської ради народних депутатів №569 від 22 вересня 1992 року батько позивача [PERSON] отримав право на зайняття жилого приміщення площею 30,4 кв.м., яке складається з 2-х кімнат у квартирі [ADDRESS] з сім`єю у складі трьох осіб (а.с.11). В подальшому особовий рахунок у квартирі [ADDRESS] був переведений на ім`я [PERSON] , згідно квитанцій на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.4). За твердженням позивача він фактично набув право користування квартирою, оскільки він єдиний хто проживає в ній та сплачує рахунки по утриманню квартири. Проте, вказані твердження суд вважає необґрунтованими, оскільки матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження права власності [PERSON] на зазначене нерухоме майно. У зв`язку з цим, [PERSON] не вправі вимагати на правах власника визнати [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. VІІ. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції від 18 березня 2020 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого ним позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed