Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

КС «Самопоміч» звернулась в суд з позовом до [PERSON] [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обгрунтовано тим, що 23.03.2017 року між КС «Самопоміч» та [PERSON] (членом КС «Самопоміч») було укладено кредитний договір за №KV0000000012, відповідно до якого кредитна спілка надала [PERSON] кредит в розмірі 4000 гривень на умовах плати за користування кредитними коштами в розмірі 57% річних. Окрім цього, в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] між КС «Самопоміч» та [PERSON] 23.03.2017 року було укладено договір поруки №KV0000000002-П. Позивач вказує, що у відповідності до п.4.2 вищевказаного кредитного договору та додатку № 1 до договору позичальник [PERSON] брала на себе зобов'язання сплачувати щомісячно 444,96 грн, що складається з частини основної суми кредиту та процентів за користування кредитом. За період з 23.03.2017 року по 20.11.2017 року відповідачем [PERSON] було сплачено лише 1900 гривень, з яких 530,50 грн - основна сума кредиту та 1369,50 грн - проценти за користування кредитними коштами. Також позивач вказує, що кредитна спілка неодноразово зверталась до боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] з вимогами щодо необхідності дотримання умов кредитного договору і договору поруки, та погашення простроченої заборгованості, але усі усні та письмові вимоги відповідачами залишені без належного реагування. Станом на 04.05.2018 року заборгованість за кредитним договором №KV0000000012 від 23.03.2017 року становить 4363,49 гривень, з яких основна сума кредиту - 3469,50 гривень, проценти за користування кредитом - 893,99 гривень. Позичальник [PERSON] та поручитель [PERSON] не виконали взяті на себе зобов'язання, а тому із урахуванням наведених у позовній заяві обставин позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 4363,49 гривень та судовий збір в сумі 1762 гривень. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.06.2018 року відкрито провадження в даній цивільній справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачам визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача - КС «Самопоміч» у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подали. Відповідачі відзив на пред'явлений позов, не подали. Таким чином, у зв'язку з ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно кредитного договору №KV0000000012, який було укладено 23.03.2017 року, між КС «Самопоміч» та [PERSON] КС «Самопоміч» зобов'язувалось видати відповідачу (позичальнику) [PERSON] кредит в сумі 4000 гривень на умовах плати за користування кредитними коштами в розмірі 57% річних, з кінцевим терміном повернення 23.03.2018 року (а.с.8-9). Факт отримання готівки [PERSON] в сумі 4000 гривень стверджується видатковим касовим ордером від 23.03.2017 року (а.с.11). Відповідно до п.4.2 вищевказаного кредитного договору та додатку № 1 до договору позичальник [PERSON] брала на себе зобов'язання сплачувати щомісячно 444,96 грн, що складається з частини основної суми кредиту та процентів за користування кредитом. З договору поруки №KV0000000002-П, який було укладено 23.03.2017 року між КС «Самопоміч» та [PERSON] убачається, що поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так при невиконанні позичальником забов'язання вцілому. Згідно ст.553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Частина 1 ст.543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як убачається з розрахунку суми боргу станом на 04.05.2018 року по кредитному договору №KV0000000012 від 23.03.2017 року позичальник [PERSON] свої зобов'язання не виконала, і сума заборгованості становить 4363,49 гривень, з яких основна сума кредиту - 3469,50 гривень, проценти за користування кредитом - 893,99 гривень (а.с.15-16). На адресу позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] позивачем було направлено письмові вимоги №337 та №338 від 26.03.2018 року про виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №KV0000000012 від 23.03.2018 року, однак дані вимоги відповідачами залишені без виконання (а.с.13-14). Таким чином, позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин та докази невиконання умов кредитного договору відповідачем. Доказів, які б спростовували наведені вище письмові докази у справі, у тому числі, і щодо розміру заборгованості за кредитним договором, стороною відповідача суду не надано. Пунктом 8.1 кредитного договору №KV0000000012 від 16.11.2016 року передбачено, що строк дії договору 10 років (а.с.9). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання згідно договору та не сплачує кредит та відсотки по кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 4363,49 гривень, а тому є всі підстави для стягнення на користь позивача в солідарному порядку із позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] суми заборгованості по кредитному договору. Згідно платіжного доручення №471 від 04.05.2018 року убачається, що позивачем було сплачено при подачі позовної заяви до суду судовий збір в розмірі 1762 гривень. Судовий збір відповідно до вимог ст.141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved