Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА Заявник звернулась до суду із заявою, по якій просить суд встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло та розпорядження органу приватизації. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 05.02.2020 року. У судове засідання, призначене на 02.04.2020 року заявниця не з`явилась, була сповіщена про час та місце розгляду справи належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. ІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН Вказана заява обґрунтована тим, що внаслідок наявності розбіжностей в написанні імені заявниці, які виникли в результаті помилки заявниця не має можливості користуватись, належним їй майном, а саме зареєструватись у квартирі. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даною заявою. ІІІ. ФАКТИЧНИ ОБСТАВИНИ СПРАВИ. Зі свідоцтва про право власності на житло від 23.07.2003 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради та Розпорядження органу приватизації від 23.07.2003 року № 180101 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на праві спільної часткової власності належить кв. [ADDRESS] . У зазначених документах ім`я заявниці вказано як « [PERSON] », а зі Свідоцтва про народження серії [NUMBER] та паспорту громадянина України № [NUMBER] від 16.07.2019 року вбачається, що ім`я заявниці зазначено як « [PERSON] ». На підставі викладеного вбачається, що різниця в написанні імені заявниці виникла внаслідок помилки. ІІІ. ОЦІНКА СУДУ. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Зміст статті 89 ЦПК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року) визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За наданими суду матеріалами суд вбачає, що різниця в написанні імені заявниці виникла внаслідок помилки. За розглядом справи на виконання положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, заявницею надано до суду належні та допустимі докази в обґрунтування поданої заяви та з урахуванням викладеного приходить до висновку про задоволення заяви .

Outcome: approved