Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Комунальне підприємство «Теплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору реструктуризації та стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання на загальну суму 2 685 грн. 77 коп. станом на 1 жовтня 2013 р. Позивач обґрунтовує вимоги тим, що між ним та відповідачкою, яка є власником квартири [ADDRESS], склалися правовідносини з приводу надання послуг з теплопостачання. У зв'язку з наявністю заборгованості за отримані послуги та відповідно до Закону України «Про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги» від 26 грудня 2003 р. між комунальним підприємством «Теплокомуненерго» та [PERSON] було укладено договір реструктуризації від 7 грудня 2009 р., відповідно до якого остання зобов'язалася погасити заборгованість за послуги теплопостачання протягом 60 місяців - до 1 грудня 2014 р. в розмірі 1935 грн. 89 коп., сплачуючи щомісяця на погашення заборгованості по 31 грн. 30 коп. та здійснюючи поточні платежі. На думку позивача, відповідачка істотно порушила умови договору, а відтак позивач відповідно до п.2 ст. 651 ЦК України вправі його розірвати та стягнути суму боргу, що реструктуризована, а також заборгованість з поточних платежів. Відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення плата», затверджених 21 липня 2005 р., плата за послуги має вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк. До судового розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка, належно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання на повторний виклик не з'явилася, причини неявки не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Суд встановив, що відповідачка є власником квартири. Квартира опалюється комунальним підприємством «Теплокомуненерго». Між підприємством та відповідачкою склалися сталі правовідносини з приводу надання послуг, які тривають декілька років, про що свідчить відкритий особовий рахунок та фактичне користування послугами відповідачкою, що їх надає позивач. 7 грудня 2009 р. сторони уклали договір реструктуризації заборгованості за житлово-комунальні послуги на суму 1935 грн.89 коп. на строк 60 місяців - до 1 грудня 2014 р. З часу укладення цього договору відповідачка систематично порушувала умови договору реструктуризації, несвоєчасно сплачуючи обумовлені суми, а починаючи з вересня 2011 р. припинила виконувати свої зобовязання. Сума боргу підтверджується відповідним розрахунком і станом 1 жовтня 2013 р. становить 2 685 грн. 77 коп. При задоволенні вимог суд також керується п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 р., п.17, п.20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005р. № 630, згідно яких споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, відповідно до нормативів (норм) споживання або за показаннями засобів обліку (будинкових або квартирних лічильників). Як передбачено п. 20 Правил, плата за послуги має вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання ( ч.1 ст.625 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Обставини справи свідчать про те, що відповідачка не дотрималась умов договору реструктуризації, впродовж вересня 2011 р. - вересня 2013 р. жодного платежу на погашення заборгованості не здійснювала, позбавивши можливості підприємство отримати кошти від відповідачки, на які воно розраховувало, і здійснювати свою господарську діяльність. Отже, вимоги позивача відповідають закону. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved