Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

І. Суть спору Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 0,73966 га, кадастровий номер 4622485200:04:000:0066, що розташована на території Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області). Стверджують, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є дітьми спадкодавця [PERSON] та спадщину після смерті батька прийняли, оскільки постійно проживали разом із ним на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, немає. Зазначають, що інший спадкоємець першої черги, а саме дружина померлого та матір позивачів, успадкувала після смерті [PERSON] 1/5 частини права власності на земельну ділянку площею 0,73966 га, кадастровий номер 4622485200:04:000:0066, згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області у справі №448/250/17. Наголошують, що через відсутність правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку (середню земельну частку) та неможливість отримання їх дублікатів, позивачі не можуть в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв`язку із чим змушені звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просять суд визнати за ними право власності на вищевказану земельну ділянку площею 0,73966 га, кадастровий номер 4622485200:04:000:0066, що розташована на території Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області) в розмірі по 1/5 частки кожному, в порядку спадкування після смерті [PERSON] . ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання позивачі не з`явилися, проте в матеріалах справи містяться повноваження представника, згідно яких їх інтереси представлятиме адвокат Тиндик Р.В. Представник позивачів адвокат Тиндик Р.В. в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності сторони позивача та зазначає, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд їх задовольнити. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Третя особа в.о. завідувача Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області В.В.Шаравара у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 31.08.2020року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді від 03.11.2020року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали\~справи,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~всі фактичні\~обставини справи,\~суд вважає,\~що у\~відповідності до\~вимог ст.206\~ЦПК України\~у справі\~можливо ухвалити\~рішення про\~задоволення позову. ІV. Встановлені судом фактичні обставини справи [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). До складу даної спадщини входять право власності на земельну ділянку площею 0,73966 га, що розташована на території Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області) призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки: 4622485200:04:000:0066), що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №099113 від 31.08.2004 року. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] , заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцями за законом першої черги спадкування є діти померлого [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (позивачі у справі), які у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявили про відмову від спадщини, що підтверджується довідкою Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області №465 від 22.03.2016 року. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області у справі №448/250/17 від 26.01.2018 року, за іншим спадкоємцем за законом [PERSON] (матір`ю позивачів) було визнано право власності на 1/5 частину земельної ділянки загальною площею 0,73966 га, що розташована на території Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки: 4622485200:04:000:0066) відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №099113 від 31.08.2004 року, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім позивачів, немає. Однак, отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно позивач не має можливості, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку (оригіналу вищевказаного сертифіката) тому звернувся до суду із зазначеним позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Вищевказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] ; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №099113 від 31.08.2004 року; копією свідоцтва про народження позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; копією свідоцтва про шлюб позивачки [PERSON] ; довідкою, виданою виконкомом Пнікутської сільської ради №465 від 22.03.2016 року; копією Рішення Мостиського районного суду Львівської області у справі №448/250/17 від 26.01.2018 року; копіями паспортів позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавця [PERSON] та іншими матеріалами справи. V. Застосоване судом законодавство В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності з ст.41Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. ЦПК України встановлено, що: відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. у відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновки суду З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що право власності на спірну земельну ділянку перейшло в порядку спадкування до позивачів в рівних частках. Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачами у порядку спадкування. Отже, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. VII. Судові витрати Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачами судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за ними.

Outcome: approved