Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.11.2016 року їй на праві приватної власності належить 1/4 частини будинку за адресою: [ADDRESS] . Власником іншої частини будинку є третя особа у справі [PERSON] . У зазначеному будинку з 05.08.2008 року зареєстрований син позивача - [PERSON] , але з моменту реєстрації у будинку не мешкає, а перебуває у Російській Федерації, місце його мешкання їй невідоме. Позивач несе всі обов`язки по сплаті комунальних послуг з урахуванням зареєстрованих у квартирі осіб. Відповідачу перешкод у проживанні в спірному будинку ніхто не чинить. Оскільки, через реєстрацію відповідача у належному їй будинку, позивач несе зайві витрати по сплаті комунальних послуг, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Третя особа до судового засідання не з?явилась по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлена у порядку передбаченому ЦПК України. Відповідач до суду не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. Враховуючи позицію позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але до судового засідання не з`явився та відзиву не надав, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 18.11.2019 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у загальному позовному провадженні, призначене підготовче засідання на 08.30 год. 12.12.2019 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, третій особі пояснення (заперечення). 12.12.2019 року на підставі ухвали суду підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду на 13.00 год. 27.12.2019 року з викликом свідків. Через неявку відповідача розгляд справи відкладений на 09.00 год 22.01.2020 року. В судовому засіданні 22.01.2020 року у зв`язку із неявкою відповідача, що був повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання ним відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280282 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 листопада 2016 року, позивачу [PERSON] та третій особі [PERSON] , належить будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , 1/ [ADDRESS] частина та 3/4 частини кожній, відповідно (а.с. 3, 4, 5-6). В будинку, крім позивача, також зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). 12 листопада 2019 року представником комітету самоорганізації населення м.Мирноград Бєліковою Н.А., складений акт, згідно з яким, [PERSON] , 1971 року народження зареєстрований, але не мешкає за адресою: [ADDRESS] з 2008 року (а.с. 11). Вказані обставини та факт непроживання відповідача у спірному будинку без поважної причини, був підтверджений в судовому засіданні поясненнями свідків. Свідок [PERSON] пояснив суду, що позивач це його сусідка. Відповідача взагалі не знає та не бачив. Позивач живе сама з 2016 року, у 2016 році помер її чоловік, до цього мешкала удвох з чоловіком. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач це її сусідка. Відповідача взагалі не знала та не бачила. Позивач живе сама з весни 2016 року, весною [INFO] року помер її чоловік, до цього мешкала удвох з чоловіком. V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При з`ясуванні причин відсутності відповідача у спірному будинку понад встановлені законодавством строки, судом не виявлені поважні причини за яких відповідач не користувався житлом та був відсутнім, як встановлено у судовому засіданні, принаймні з 2008 року, даних про укладення угод між позивачем та відповідачем щодо порядку користування зазначеним будинком, суду не надано і у судовому засіданні не встановлено, тому суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . На підставі ст.ст.386, 405 ЦК України, 150 ЖК України,

Outcome: approved