Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (далі - Лікарня) звернулось до суду з заявою, в якій просить застосувати відносно [PERSON] госпіталізацію до Лікарні у примусовому порядку. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] госпіталізована до Лікарні 09.11.2021 року о 15-30 год. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром БШМД № 206 Нестеренко, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від лікаря-психіатра Нестеренка та інспектора взводу 1 роти 6 батальйону 2 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Едуарда Скрипника. На підставі цих відомостей [PERSON] 09.11.2021 року оглянута лікарем-психіатром, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. 10.11.2021 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів Лікарні. Комісія дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі: гострі поліморфні психотичні розлади з симптомами шизофренії, внаслідок чого становить небезпеку для себе та оточуючих (злісна, агресивна, намагалась вистрибнути з 2-го поверху клініки разом з сином, кричала, чинила опір медперсоналу та поліції). Потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 10.11.2021 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, вирішено питання про призначення [PERSON] представника (адвоката). У судовому засіданні представник Лікарні лікар-психіатр Носкова А.В. підтримала заяву про примусову госпіталізацію та викладені в ній доводи. Зазначила, що станом на час розгляду справи [PERSON] продовжує представляти небезпеку для себе та оточуючих. Пояснила, що її лікування можливе виключно в умовах стаціонару. Заперечувала можливість амбулаторного лікування [PERSON] , зазначивши, що остання не вважає себе хворою та не приймає ліки. Також показала, що до Лікарні приходили брат та сестра [PERSON] , які зазначили, що остання потребує лікування. Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву про госпіталізацію [PERSON] до Лікарні в примусовому порядку. Представник [PERSON] - адвокат Юденкова А.В. в судовому засіданні підтримала позицію [PERSON] та заперечувала проти задоволення заяви. [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти її госпіталізації до Лікарні . Пояснила, що її зовуть [PERSON]. На уточнююче запитання суду пояснила, що [PERSON] - це її інше ім`я від Бога. Також її зовуть [PERSON] . Заперечувала, що намагалась вистрибнути у вікно з 2-го поверху клініки разом з сином. Показала, що у клініці вона очікувала на святого [PERSON]. На уточнююче запитання суду пояснила, що вона не домовлялась про зустріч із святим [PERSON] , проте відчувала, що він повинен до неї прийти. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як вбачається із супровідного листка № 3034/206, [PERSON] 09.11.2021 року доставлена до Лікарні бригадою швидкої медичної допомоги з попереднім діагнозом: гострий поліморфний психічний розлад. Відповідно до рапорту інспектора 1 взводу 6 роти 2 батальйону УПП в Харківській області лейтенанта поліції Едуарда Скрипника, він під час несення служби 09.11.2021 року отримав виклик про адміністративне правопорушення та неадекватну поведінку жінки з малолітньою дитиною. Прибувши за викликом, встановив, що [PERSON] прийшла зі своїм малолітнім сином до клініки « Спейс » та попросила про допомогу сину, який хворий на аутизм. Але через деякий час почала себе неадекватно поводити та намагалась вистрибнути з 2-го поверху клініки разом із сином та вимовляла, що чекає на святого [PERSON]. Коли співробітники поліції розмовляли з [PERSON] , остання на запитання, що вона робить в клініці, відповідала, що чекає свого коханого святого [PERSON]. Через деякий час раптово взяла сина за руку, викрикуючи «стрибаєм», при цьому вибігаючи на двір клініки. Співробітники клініки також зазначали, що вона неодноразово намагалась це зробити. Згідно акту психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 16/5371 від 10.11.2021, складеного комісією лікарів Лікарні, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі: гострі поліморфні психотичні розлади з симптомами шизофренії, в результаті чого становить небезпеку для себе та оточуючих (злісна, агресивна, намагалась вистрибнути з 2-го поверху клініки разом з сином, кричала, чинила опір медперсоналу та поліції). Потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Частиною другою ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: е) законне затримання психічнохворих. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази як окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку в цілому, суд приходить до висновку щодо наявності у [PERSON] тяжкого психічного розладу, який обумовлює її безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, та необхідності лікування [PERSON] виключно в стаціонарних умовах. Доводи [PERSON] щодо відсутності підстав для госпіталізації та відсутності у неї психічного захворювання, суд не може визнати обґрунтованими, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. Так, вказані доводи спростовуються пояснення представника Лікарні , даними акту психіатричного огляду особи, іншими дослідженими судом доказами. У суду відсутні підстави ставити під сумнів компетенцію та висновки лікарів-психіатрів щодо наявності у [PERSON] тяжкого психічного захворювання, внаслідок якого він представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих та потребує в зв`язку з цим стаціонарного лікування. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для госпіталізації [PERSON] до Лікарні у примусовому порядку, та задовольняє заяву.

Outcome: approved