Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 11 квітня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачем шляхом підписання заяви про приєднання № 441970711 було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), за умовами якого відповідачу було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях, на умовах тарифного пакету «Мій комфорт»,видана платіжна картка Mastercard Debit Standard «Моя картка» та конверт з персональним ідентифікаційним кодом до неї. Відповідно до пункту 6.3 вказаної заяви, сторони досягли згоди, що [PERSON] може бути встановлено відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у бажаному розмірі кредиту 24000,00 грн. (максимальний розмір кредиту 250000 грн.) зі строком кредитування 60 місяців. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 35% річних за користування. Відповідач зобов?язалася сплачувати проценти за користування кредитом та щомісячно здійснювати часткове повернення кредиту в розмірі обов?язкового щомісячного платежу. В порушення зобов`язань за договором, відповідач допустила несплату щомісячних платежів, в зв`язку з чим позивач вимагав достроково повернути строкову та прострочену заборгованість по кредиту, строкову та прострочену заборгованість за процентами. У зв`язку з виникненням заборгованості, 31 жовтня 2018 року на адресу відповідача банк направляв вимогу про дострокове погашення кредиту та запропонував погасити заборгованість, попередивши про заходи примусового стягнення у разі несплати боргу. На вказану вимогу боржник не відреагувала. Сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором, станом на 04 лютого 2019 року, становить 21475,80 грн., та складається з суми заборгованості по основному боргу в розмірі 18754,91 грн., суми заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 1576,10 грн., суми пені в розмірі 541,95 грн., суми заборгованості за розрахунково- касове обслуговування 427,50 грн., суми інфляційних втрат від простроченої суми кредиту у розмірі 111,48 грн., 3 % річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 63,86 грн. Вказану суму заборгованості, а також судові витрати в розмірі 1921 грн., просив стягнути з відповідача в судовому порядку. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 13 червня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до правил статті 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Згідно зі статтею 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 18 червня 2019 року відповідачу направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 2 липня 2019 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено відповідачу особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке надійшло до суду 9 липня 2019 року. Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзиву на позов не подала. Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи 11 квітня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачем було підписано заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). За умовами договору, відповідачу було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях, на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», видана платіжна картка Mastercard Debit Standard «Моя картка» та конверт з персональним ідентифікаційним кодом до неї (а.с. 11-12). Невід`ємною частиною заяви про приєднання є заява про встановлення відновлювальної кредитної лінії від 11 квітня 2018 року (а.с.13-14), паспорт споживчого кредиту, інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 16); таблиця обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит від 11 квітня 2018 року (а.с. 17-19). Пунктом 3.1. заяви про приєднання від 11 квітня 2018 року визначено, що шляхом підписання цієї заяви про приєднання до договору клієнт беззастережно приєднується до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, яка, на день підписання цієї заяви, розміщена на інтернет сторінці банку https:// www.oschadbank.ua та укладає з банком договір складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку Кредитного договору. Відповідно до пунктів 6.3., 6.6., 6.7. вказаної заяви-приєднання, сторони досягли згоди, що [PERSON] може бути встановлений кредит у бажаному розмірі 24000,00 грн., максимальному розмірі 250000 грн., зі строком кредитування 60 місяці. Орієнтовна сукупна вартість кредиту визначена сторонами становить 32456,28 грн. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 35% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Відповідач зобов?язалася щомісячно сплачувати за кредитом мінімальний платіж, розмір якого визначається в залежності від отриманої фактично клієнтом суми кредиту дату сплати обов?язкового щомісячного платежу. Пунктом 6.9. вказаної заяви передбачено, що датою надання кредиту є дата використання відповідачем коштів кредитного ліміту. Відповідно до пункту 6.10. заяви, всі інші умови кредитного договору, в тому числі порядок його змін, містяться в договорі, клієнт усвідомлює і погоджується з тим, що заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії є частиною заяви на приєднання. Договір розміщений у вільному доступі на інтернет сторінці банку https:// www.oschadbank.ua та інші документи, які є їх невід?ємними частинами разом з кредитним договором. Відповідно до даних паспорту споживчого кредиту та інформації яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, що були підписані сторонами 11 квітня 2018 року, встановлено наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов?язання за договором про споживчий кредит. Зокрема встановлено пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення - за порушення взятих на себе зобов?язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми компенсаційної винагороди, але не більше 15% суми простроченого платежу. Сукупна сума пені, нарахована за порушення зобов?язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половину суми, одержаної позивачем за договором про споживчий кредит. Також визначено, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов?язання щодо повернення кредиту становить 60%. Таким чином, сторони передбачили порядок та умови отримання кредитних коштів, погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, розмір відсотків, що підлягає сплаті за користування кредитом. Відповідач допустила прострочення по сплаті за кредитним договором, в зв?язку з чим 31 жовтня 2018 року на її адресу банк направив лист - вимогу, в якому повідомив боржника про невиконання зобов`язань за кредитним договором та про те, що відкликає всю суму кредиту та вимагає не пізніше 30 календарних днів з дати отримання вимоги погасити заборгованість (а.с. 20). Відповідно до даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, лист-вимогу відповідач отримала 29 листопада 2018 року (а.с. 21). Відповідач, після отримання листа - вимоги, зобов?язань з погашення належних до виплати сум не виконала. Станом на 01 лютого 2019 року утворилася заборгованість по основному боргу в розмірі 18754,91 грн., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 1576,10 грн., заборгованість за розрахунково - касове обслуговування у розмірі 427,95 грн. В зв?язку з неналежним виконанням відповідачем умов, визначених змістом зобов?язання, позивачем нараховані пеня в розмірі 541,95 грн., інфляційні втрати на прострочену суму кредиту у розмірі 111,48 грн., 3 % річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 63,86 грн. Такі розрахунки підтверджені даними розрахунку заборгованості та звіту щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом з 26 червня 2018 року по 04 лютого 2019 року (а.с. 22-28). Доказів погашення заборгованості після звернення позивача до суду з цим позовом відповідачем не надано. Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. На підставі положень статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Умови договору про розмір кредиту, порядок його надання та погашення, розмір та порядок сплати процентів за його користування, а також умови сплати пені за прострочення виконання зобов?язання були викладені у підписаній відповідачем заяві про приєднаня від 11 квітня 2018 року, паспорті споживчого кредиту та інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит від 11 квітня 2018 року. З огляду на наведене, суд вважає, що вказані умови були погоджені сторонами і позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 18754,91 грн. та заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 1576,10 грн., нарахованої пені в розмірі 541,95 грн. підлягають задоволенню. Позивачем доведено, що відповідач порушила умови укладеного договору, допустила несплату чергових платежів та відсотків за кредитом, допустила виникнення заборгованості. Разом з тим, банк, заявляючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), відсотків за його користуванням, стягнути заборгованості за розрахунково - касове обслуговування. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розміщений на сайті: https:// www.oschadbank.ua, як невід'ємну частини спірного договору, але позивачем вказаний договір до позову не доданий. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що договір саме в цій редакції розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву приєднання, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо плати за розрахунково - касове обслуговування та саме у зазначеному в документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, розміщений на сайті позивача договір належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки договір, що розміщений на офіційному сайті позивача (www.oschadbank.ua) міг неодноразово змінюватися самим позивачем в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Вказаний позивачем договір, з огляду на його мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов'язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві про приєднання, та в заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) позичальника, які безпосередньо підписані останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання, як другої сторонни, до запропонованого договору. За таких обставин та без наданих підтверджень про обговорення сторонами суми оплати за розрахунково-касове обслуговування, зазначений банком договір не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У заяві про приєднання та інших документах, підписаних сторонами, відсутні умови щодо нарахування оплати за розрахунково - касове обслуговування у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Вимоги банку щодо стягнення з відповідача комісії за розрахунково - касове обслуговування рахунку, відповідно до умов договору є безпідставними та не можуть бути задоволені через відсутність передбаченого обов'язку відповідача по їх сплаті позивачу у заяві про приєднання, оскільки, як вже зазначалося, витяг з договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який викладений на банківському сайті, не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Згідно пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року вбачається, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Позивачем обраховано суму інфляційних втрат від простроченої суми кредиту у розмірі 111,48 грн. та 3 % річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 63,86 грн. Вказані суми підлягають стягненню з відповідача. Загалом, з відповідача підлягає до стягнення 18754,91+1576,10+541,95+111,48+63,86 = 21048 (двадцять одна тисяча сорок вісім) гривень 30 копійок. Відповідач обізнана про наявність заборгованості, відомостей про її погашення та жодних заперечень щодо позову суду не надала. Висновки за результатами розгляду На підставі статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми заборгованості по основному боргу, суми заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, пені, суми інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості, суми 3% річних від простроченої заборгованості за кредитом ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи, тому є доведеними. Обгрунтованість вимог про стягнення суми заборгованості за розрахунково-касове обслуговування позивачем не доведено. Щодо розподілу судових витрат При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1921,00 гривня. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача, то, згідно правил частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 21048, 30 х 1921/21475,80=1882,76 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial