Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача 20.11.2020 року адвокат Сільченко О.В., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Шаргородського районного суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, який ухвалою суду від 23.11.2020 року залишено без руху. В позовній заяві з виправленими недоліками адвокат Сільченко О.В., який діє в інтересах [PERSON] просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки сторін [PERSON] на час її навчання до досягнення двадцятитрьохрічного віку; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в сумі 2000 гривень. В заяві про уточнення позовних вимог від 18.12.2020 року представник позивача [PERSON] просить стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~аліменти на\~утримання повнолітньої\~дочки сторін\~ [PERSON] \~на час\~її навчання\~до досягнення\~двадцятитрьохрічного віку в сумі 3000 гривень щомісячно, в іншій частині позовні вимоги залишає без змін. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.05.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано за рішенням Шаргородського районного суду від 24.10.2019 року. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою. З 01.09.2019 року дочка сторін [PERSON] зарахована на денну форму навчання до Національної академії внутрішніх справ, термін навчання до 30.06.2022 року. Навчання [PERSON] здійснюється на контрактній основі, плата становить 9000 грн. за семестр. Також, позивачем щомісячно на підставі укладених з навчальним закладом договорів сплачуються кошти за комунальні послуги в розмірі 1295 грн. Позивачеві важко самостійно утримувати повнолітню дочку, оскільки крім плати за навчання необхідно придбавати продукти харчування, одяг та інші речі для забезпечення належної життєдіяльності, навчання дочки. Позивачеві відомо, що відповідач фізично здоровий, є пенсіонером МВС, отримує пенсію, а також працює на підприємстві «Вінницька промислова група Епіцентрагро» в с. Івашківці, тобто може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки в розмірі 3000 грн. щомісячно, у період її навчання до досягнення двадцяти трьох років. 2. Виклад позиції відповідача Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 08.12.2020 року (а.с.40-41), а також, не подавав заяви про визнання ним позовних вимог [PERSON] . ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. 02.12.2020\~року представником позивача адвокатом Сільченко О.В. подано заяву на виконання ухвали Шаргородського районного суду від 23.11.2020 року про усунення недоліків позовної заяви від 18.11.2020 року (а.с.21). 2. 02.12.2020 року разом з заявою на виконання ухвали суду від 23.11.2020 року про усунення недоліків позовної заяви представником позивача адвокатом Сільченко О.В. подано клопотання про витребування доказів (а.с.27). 3. 18.12.2020 року представником позивача [PERSON] адвокатом Сільченко О.В. подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій останній просить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON] щомісячно на час її навчання до досягнення нею двадцятитрирічного віку аліменти в сумі 3000 гривень (а.с.44). 4. Заяв,\~клопотань від\~відповідача [PERSON] \~у означеній\~цивільній справі,\~пов`язаних із\~розглядом справи,\~до суду\~не надходило.\~ ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Ухвалою суду від 23.11.2020 року позовну заяву [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Сільченко О.В., до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, залишено без руху та надано позивачеві строк для виправлення недоліків позовної заяви (а.с.18-19). 2. Відповідно\~до ухвали\~суду від\~08.12.2020\~року прийнято\~до розгляду\~позовну заяву\~ [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~ адвокат\~Сільченко О.В.,\~до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання повнолітньої\~дитини,\~яка продовжує\~навчання,\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження та\~призначено судовий\~розгляд справи\~на 29.12.2020\~року без\~повідомлення (виклику)\~сторін,\~роз`яснено сторонам,\~що у\~випадку наявності\~клопотання про\~виклик їх\~у судове\~засідання,\~його слід\~подати до\~суду у\~встановлені строки;\~запропоновано відповідачеві\~у п`ятнадцятиденний\~строк з\~дня вручення\~копії цієї\~ухвали подати\~до суду\~відзив на\~позовну заяву\~(а.с.40-41). 3. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі від 08.12.2020 року. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд означеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачає підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно із вимогами ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Враховуючи, що відповідачем ухвала суду про відкриття провадження отримана 09.12.2020 року (а.с.43), то суд вважає, що відзив ним не подано у встановлений судом строк без поважних причин. Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.191 ЦПК України. 4. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, … в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. 5. Представником позивача з позовною заявою із виправленими недоліками надіслано клопотання про витребування доказів, у якому адвокат Сільченко О.В. просить витребувати від ГУ ПФУ у Вінницькій області відомості (довідку) про розмір отримуваної відповідачем пенсії, а від підприємства «Вінницька промислова група «Епіцентрагро» відомості (довідку) про заробітну плату відповідача, зазначивши, що точну назву підприємства та юридичну адресу може надати лише відповідач, а позивач не має можливості отримати відомості від вказаних юридичних осіб, що обумовлює їх витребування судом на підставі ст.84 ЦПК України. Розглянувши вказане клопотання, суд прийшов до висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з наступного. Частиною 1 ст.84 ЦПК України встановлено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах\~другій\~та\~третій\~статті 83 цього Кодексу. Відповідно до\~ч.2\~ст.84\~ЦПК України,\~у клопотанні\~повинно бути\~зазначено: 1)\~який доказ\~витребовується; 2)\~обставини,\~які може\~підтвердити цей\~доказ,\~або аргументи,\~які він\~може спростувати; 3)\~підстави,\~з яких\~випливає,\~що цей\~доказ має\~відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Проте, адвокатом Сільченком О.В., в порушення п.п.2, 3, 4 ст.84 ЦПК України, у клопотанні про витребування доказів не зазначені: обставини, які можуть підтвердити ці докази, або аргументи, які вони можуть спростувати; підстави, з яких випливає, що ці докази мають відповідні особи; вжиті позивачем чи його представником, який подає клопотання, заходи для отримання цих доказів самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів. Крім того, представник позивача адвокат Сільченко О.В. у клопотанні безпідставно посилається на те, що точну назву підприємства «Вінницька промислова група «Епіцентрагро» та юридичну адресу цієї юридичної особи може надати лише відповідач, оскільки встановлення вказаних відомостей є безперешкодним для будь-якої фізичної чи юридичної особи шляхом здійснення безкоштовного запиту до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців через офіційний сайт Міністерства юстиції України. Відтак, суд прийшов до переконання про необґрунтованість клопотання адвоката Сільченка О.В. про витребування доказів, тому у його задоволенні слід відмовити. 6. Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, яким передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, суд приймає до провадження заяву представника позивача адвоката Сільченка О.В. від 18.12.2020 року про уточнення позовних вимог, у якій останній просить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON] щомісячно на час її навчання до досягнення нею двадцятитрирічного віку аліменти в сумі 3000 грн., оскільки за своєю суттю вказана заява є заявою про збільшення розміру позовних вимог, враховуючи, що у прохальній частині позову тим же представником позивача взагалі не було зазначено розміру стягуваних з відповідача на користь позивача аліментів. При цьому, права відповідача не порушуються, оскільки останньому направлено копію заяви від 18.12.2020 року, у відповідності до вимог ч.5 ст.49 ЦПК України, що підтверджується фіскальним чеком (а.с.46) і заперечень щодо вказаного розміру позовних вимог [PERSON] до суду не подавав. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітню дитину доньку [PERSON] , яка продовжує навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що сторони у справі позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.05.2000 року по 24.10.2019 року. Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 24.10.2019 року. Вказані обставини підтверджується записом у паспорті позивача про реєстрацію шлюбу (а.с.3, на звороті) та копією рішення Шаргородського районного суду від 24.10.2020 року у справі №152/1197/19 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21.05.2000 року Відділом ДРАЦС Шаргородського РУЮ Вінницької області між [PERSON] та [PERSON] за актовим записом №13 (а.с.6). Також, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.26). Дитина сторін [PERSON] на теперішній час є повнолітньою (а.с.5, 26). Повнолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] , у 2019 році зарахована на денну форму навчання для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» і є студентом 2 курсу (на умовах договору з фізичними та юридичними особами) Національної академії внутрішніх справ (наказ НАВС від 16.08.2019 року №878). Термін навчання з 01.09.2019 року до 30.06.2022 року. Зазначена обставина, що встановлена судом, підтверджується довідкою закладу освіти від 03.09.2020 року за №3635, Договором №ІД19-224 ПД про надання освітніх послуг (а.с.7, 11). Згідно з договорами за №№35830 та 12212 від 01.09.2020 року, укладеними Національною академією внутрішніх справ з [PERSON] , остання отримала у тимчасове користування ліжко-місце у кімнаті гуртожитку, в сукупності до 30.06.2021 року (а.с.12, 13). Повнолітня дочка сторін, яка продовжує навчання, відповідно до довідки Гибалівської сільської ради від 18.11.2020 року за №1513 (а.с.10), проживає в [ADDRESS] з матір`ю позивачем [PERSON] без реєстрації місця проживання. При цьому, зареєстроване місце проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] знаходиться в [ADDRESS] , що вбачається із довідки виконкому Шаргородської міської ради від 06.08.2020 року за №1881 (а.с.8). [PERSON] входить до складу сім`ї позивача [PERSON] , що вбачається із довідки виконкому Шаргородської міської ради від 18.11.2020 року за №2883 (а.с.9). У зв`язку із встановленими обставинами матір [PERSON] [PERSON] , з якою проживає повнолітня дочка, відповідно до вимог ч.3 ст.199 СК України, має право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Суд встановив, що відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, не надає, про що зазначає позивач у позовній заяві і що не заперечується відповідачем, з огляду на те, що [PERSON] не подав відзиву на позовну заяву та доказів на спростування обставин щодо несплати ним коштів на утримання доньки [PERSON] , яка продовжує навчання. При цьому, судом встановлено, що [PERSON] потребує утримання з боку батька, оскільки не працює у зв`язку з тим, що навчається на денній формі навчання. Доказів того, що відповідач є непрацездатним, або що йому заборонено працювати, останній суду не представив, оскільки відзиву на позов із викладенням своїх заперечень щодо вказаної обставини [PERSON] до суду не подав, відтак, суд вважає, що він як батько [PERSON] не позбавлений можливості матеріально забезпечувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, тобто може надавати допомогу на її утримання. Крім того, доказів того, що відповідач приймає участь в утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, [PERSON] суду не представлено. Отже, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання. Оскільки судом\~встановлено,\~що відповідач\~може надавати\~матеріальну допомогу,\~ проте не приймає участі в матеріальному утриманні повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання та перебуває у зв`язку із цим на утриманні матері позивача [PERSON] , і потребує матеріальної допомоги, то суд вважає, що з нього слід стягнути аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, відповідно до приписів ст.200 СК України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що право [PERSON] , яка є повнолітньою, але продовжує навчання, на утримання з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, а позов в частині стягнення аліментів задоволенню, тобто підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, до досягнення останньою двадцяти трьох років у випадку продовження навчання, а у випадку припинення навчання право на утримання припиняється. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього\~Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.ч.1, 2 ст.200 СК України). Згідно із ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). VІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3\~ст.133 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові\~на позивача (ч.2\~ст.141 ЦПК України). Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі у справах про стягнення аліментів. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 840,80 грн. Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 р. №6-рп/2013). Пунктом 3.2\~рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Частиною 1 ст.15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. \~Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України). Частиною 3 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем додано до позову ордер серії ВН №141480, в якому зазначено, що він виданий на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги №94 від 18.11.2020 року (а.с.14); квитанцію до прибуткового касового ордера №47 від 18.11.2020 року про оплату позивачем правничої допомоги (стягнення аліментів) на суму 2000 грн. (а.с.15); детальний опис виконаних робіт адвокатом по справі, з якого вбачається, що відповідно до ордеру ВН №141480 від 18.11.2020 року про надання правничої допомоги адвокатом Сільченком О.В. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини 18.11.2020 року отримано від позивача 2000 грн. за надання правничої допомоги (гонорар), а також міститься перелік виконаних робіт та витрачений час 3 години 55 хвилин (а.с.16). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі стороні необхідно надати суду такі докази: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Відповідно до правової позиції ВС, викладеної у постанові Великої Палати від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15\~ц, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4\~ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що з метою отримання правничої допомоги у вище зазначеній справі позивач звернулася до адвоката Сільченка О.В. Разом з тим, договору про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатом Сільченком О.В. та позивачем [PERSON] , суду не надано. Детальний опис виконаних робіт адвокатом по справі не містить відомостей про здійснені ним витрати, необхідні для надання правничої допомоги. Також, відсутній розрахунок витрат на правничу допомогу. Відтак, у порушення вимог ст.137 ЦПК України, позивачем не надано суду всіх належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, відповідно до яких суд може встановити розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, вартість послуг помічника адвоката, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, та розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, що також встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, а також на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Адвокатом Сільченком О.В. до позовної заяви долучено квитанцію до прибуткового касового ордеру від 18.11.2020 року, що свідчить про понесення позивачем витрат на правничу допомогу, проте, відсутність договору про надання правничої допомоги та зазначення у детальному описі робіт понесених витрат, необхідних для надання адвокатом правничої допомоги, відсутність розрахунку витрат на правничу допомогу позбавляє суд можливості встановити, що між адвокатом та позивачем існує домовленість, за якою адвокат зобов`язується надати певну правничу допомогу на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги саме в такому розмірі, в якому вона сплатила, тобто в розмірі 2000 грн. за витрачений час впродовж 1 години 55 хвилин. Суд, дослідивши всі обставини та докази щодо надання правничої допомоги, прийшов до висновку, що вимога позивача до відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає. VІІ. Висновки суду Враховуючи, що право повнолітньої дочки сторін [PERSON] , яка продовжує навчання, на матеріальне утримання з боку батька відповідача [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту тобто підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в сумі 3000 грн. щомісячно до досягнення двадцятитрьохрічного віку у випадку продовження навчання, так як обставини, на які зсилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] , з якою проживає повнолітня [PERSON] , що продовжує навчання, в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню. Оскільки судом встановлено, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами витрати на надання їй правничої допомоги, то позов [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. задоволенню не підлягає. Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial