Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

із позовною заявою про стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільненні, та вихідної допомоги у суд звернулася [PERSON] до Державного підприємства по розповсюдженню періодичних видань «Преса» м. Києва. Позивач [PERSON] позовні вимоги мотивує тим, що працювала сортувальником на ДП «Преса» у шкідливих умовах, як доказ, має відповідь Держпраці від 28 липня 2017 року. Працювала весь час у таких умовах, але ніяких доплат і надбавок у ДП «Преса» їй не нараховували і не виплачували, як після звільнення від 31 березня 2015 року, так і після незаконного звільнення від 18 серпня 2015 року. В день звільнення ДП «Преса» повинні були виплатити їй заробітну плату і вихідну допомогу в потрійному розмірі за незаконне звільнення в розмірі 110000.00 гривень. Позивач [PERSON] ставить позовні вимоги про: стягнення з ДП «Преса» грошових коштів у розмірі 65000.00 гривень заробітної плати та 45000.00 гривень вихідної допомоги. У судовому засіданні позивач [PERSON], уточнивши позовні вимоги, просить стягнути із ДП «Преса» на її користь грошові кошти у розмірі 65000.00 гривень заробітної плати та 45000.00 гривень вихідної допомоги за період із червня до серпня 2015 року. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що 29 серпня 2002 року за наказом № 210-к [PERSON] прийнята на роботу в цех експедирування преси № 1 ДП «Преса» на посаду оператора поштового звязку тимчасово. 09 січня 2003 року за наказом № 03-к [PERSON] переведена за основним місцем роботи постійно на посаду сортувальника поштових відправлень та виробів друку цеху № 1. За наказом № 24-к від 16 березня 2012 року [PERSON] переведена на посаду сортувальника поштових відправлень і виробів друку 1 класу цеху експедирування преси № 1 ДП «Преса». За наказом № 15-к від 31 березня 2015 року [PERSON], як сортувальник поштових відправлень та виробів друку експедирування преси № 1, звільнена 31 березня 2015 року у звязку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України. Вказаний наказ про звільнення [PERSON] зупинений наказами від 01 квітня 2015 року № 03-17 та 10 червня 2015 року, за якими [PERSON] повинна бути звільнена у перший робочий день. За рішенням від 30 липня 2015 року Апеляційного суду Чернігівської області (справа № 734/1195/15-ц), що набрало законної сили, визнаний незаконним наказ Державного підприємства по розповсюдженню періодичних видань «Преса» від 31 березня 2015 року № 15-к щодо звільнення [PERSON] у звязку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов правці за п. 6 ст. 36 КЗпП України. В решті позовних вимог [PERSON] відмовлено. У мотивувальній частині вказаного судового рішення апеляційної інстанції, зокрема, зазначено, що «враховуючи фактичні обставини справи, що [PERSON] на час розгляду справи не звільнена, а дія наказу, який вона оскаржує, призупинена у звязку з перебуванням її у відпустці та в період її тимчасової непрацездатності, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення її вимог про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та відшкодування моральної шкоди, тому в цій частині позовних вимог позивачці треба відмовити». За наказом № 53-к від 18 серпня 2015 року [PERSON] звільнена з посади у звязку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоровя на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України. За рішенням від 26 листопада 2015 року Козелецького районного суду Чернігівської області (справа № 734/2993/15-ц), що набрало законної сили, визнаний незаконним наказ Державного підприємства по розповсюдженню періодичних видань «Преса» № 53 від 18 серпня 2015 року про звільнення [PERSON] у звязку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоровя. Поновлено [PERSON] на роботі у Державному підприємстві по розповсюдженню періодичних видань «Преса» на посаді сортувальника поштових відправлень та виробів друку 1 класу цеху експедирування преси № 1 із 18 серпня 2015 року. Стягнуто із Державного підприємства по розповсюдженню періодичних видань «Преса» на користь [PERSON] суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в розмірі 8840.00 гривень. За платіжним дорученням № 148 від 04 березня 2016 року ДП «Преса» сплачені [PERSON] грошові кошти в розмірі 9418.50 гривень заробітної плати на підставі вказаного рішення суду від 26 листопада 2015 року першої інстанції. 01 березня 2016 року за наказом № 13-к на підставі рішення від 26 листопада 2015 року Козелецького районного суду Чернігівської області [PERSON] поновлена на попередній посаді сортувальника поштових відправлень і виробів друку 1 класу цеху експедирування преси № 1 із посадовим окладом 2600.00 гривень із 18 серпня 2015 року. У червні 2015 року працівник [PERSON] перебувала у додатковій оплачуваній відпустці, а також не виконувала трудових обовязків у звязку із тимчасовою непрацездатністю. Нарахування і виплата відпускних здійснені у квітні 2015 року. У липні 2015 року у звязку із тимчасовою непрацездатністю [PERSON] відпустка продовжена на 33 календарних днів із 10 червня 2015 року до 13 липня 2015 року. [PERSON] також надавалася щорічна відпустка тривалістю 28 календарних днів із 14 липня 2015 року до 10 серпня 2015 року. ДП «Преса» здійснена виплата [PERSON] грошових коштів у розмірі 2331.28 гривень. Також [PERSON] виплачена матеріальна допомога в розмірі 780.00 гривень. У серпні 2015 року посадовий оклад працівника [PERSON] складав 2600.00 гривень. Фактично [PERSON] відпрацювала 22 години, із них у нічний час 12 годин. Середньогодинна заробітна плата становить: 2600.00 гривень : 160 годин = 16.25 гривень. Заробітна плата за фактично відпрацьований час у серпні 2015 року склала: 16.25 гривень х 22 години = 357.50 гривень. Доплата за нічні години становить: 2600.00 гривень : 160 годин х 12 годин х 35% = 68.25 гривень. [PERSON] також виплачена вихідна допомога в розмірі 2600.00 гривень за наказом № 53 від 18 серпня 2015 року у звязку зі звільненням її на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України. Вислухавши пояснення позивача [PERSON] і представника відповідача [PERSON], вивчивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов [PERSON] до Державного підприємства по розповсюдженню періодичних видань «Преса» про стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільненні, та вихідної допомоги не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Аналогічна норма закріплена й у ст. 94 КЗпП України. Заробітна плата є винагородою за фактично відпрацьований час. Отже, оплаті підлягає фактичний робочий час, протягом якого працівник виконував передбачену трудовим договором роботу. Натомість особливості нарахування та виплати заробітної плати у відповідача передбачають складання табелів обліку робочого часу (як документу, що є підставою для нарахування заробітної плати) до фактичного закінчення облікового періоду, що обумовлено дотриманням гарантій своєчасності виплати заробітної плати. Відтак встановлення фактичних обставин використання робочого часу після складання табелю обліку робочого часу, які свідчать про неправильність складання таких табелів, може бути підставою для здійснення відрахувань із заробітної плати працівника за умови дотримання вимог законодавства, оскільки в такому випадку має місце набуття працівником заробітної плати без належної правової підстави, тобто без фактичного виконання роботи. Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 2 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» положення Колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обовязковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Після закінчення строку дії колективний договір, угода продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний Колективний договір, угода зберігає чинність у разі зміни складу, структури, найменування роботодавця, від імені якого укладено цей договір, угоду. Згідно п. 3.3 Колективного договору, укладеного між адміністрацією ДП «Преса» і трудовим колективом, при нарахуванні заробітної плати підприємство керується Законом України «Про оплату праці», Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження обчислення Порядку середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100 та окремими статтями КЗпП України. Ведення табельного обліку робочого часу на підприємстві регламентується наказом Держкомстату України «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» від 05 лютого 2008 року № 489. Підставою для нарахування заробітної плати є табель обліку робочого часу. У табелі обліку використання робочого часу робляться відмітки про фактично відпрацьовані за місяць години, у тому числі нічні години роботи. Заробітна плата нараховується, виходячи із затверджених посадових окладів. Позивач [PERSON] ставить позовні вимоги про стягнення із ДП «Преса» на її користь грошових коштів у відповідних розмірах по заробітній платі та вихідній допомозі за період із червня до серпня 2015 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Так, за наказом № 15-к від 31 березня 2015 року [PERSON], як сортувальник поштових відправлень та виробів друку експедирування преси № 1, була звільнена 31 березня 2015 року у звязку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України. Однак, за рішенням від 30 липня 2015 року Апеляційного суду Чернігівської області (справа № 734/1195/15-ц), що набрало законної сили, визнаний незаконним наказ Державного підприємства по розповсюдженню періодичних видань «Преса» від 31 березня 2015 року № 15-к щодо звільнення [PERSON] у звязку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов правці за п. 6 ст. 36 КЗпП України. При цьому, [PERSON] фактично не була звільнена з роботи у ДП «Преса», оскільки перебувала у відпустці, а також не виконувала роботу у звязку з тимчасовою непрацездатністю. За фактично відпрацьований час у серпні 2015 року заробітна плата працівникові [PERSON] нарахована і виплачена ДП «Преса» у повному обсязі. Тому, позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення із ДП «Преса» заробітної плати за вказаний вище період часу не підлягають задоволенню. У подальшому, за наказом № 53-к від 18 серпня 2015 року [PERSON] звільнена з посади у звязку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоровя на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України. При цьому, [PERSON] при звільненні з роботи виплачена вихідна допомога. Однак, за рішенням від 26 листопада 2015 року Козелецького районного суду Чернігівської області (справа № 734/2993/15-ц), що набрало законної сили, визнаний незаконним наказ Державного підприємства по розповсюдженню періодичних видань «Преса» № 53 від 18 серпня 2015 року про звільнення [PERSON] у звязку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоровя. Поновлено [PERSON] на роботі у Державному підприємстві по розповсюдженню періодичних видань «Преса» на посаді сортувальника поштових відправлень та виробів друку 1 класу цеху експедирування преси № 1 із 18 серпня 2015 року. Стягнуті із Державного підприємства по розповсюдженню періодичних видань «Преса» на користь [PERSON] суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в розмірі 8840.00 гривень. На підставі вказаного судового рішення 01 березня 2016 року [PERSON] поновлена на роботі у ДП «Преса» та за платіжним дорученням № 148 від 04 березня 2016 року їй виплачені грошові кошти в розмірі 9418.50 гривень заробітної плати. Враховуючи обставини спірних трудових правовідносин, що виникли між працівником [PERSON] і ДП «Преса», а також обставини, що встановлені вказаними вище судовими рішеннями, що набрали законної сили, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про стягнення із відповідача вихідної допомоги.

Outcome: dismissed