Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 26 червня 2001 року вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. У зазначеному будинку крім неї зареєстрована також її колишня невістка [PERSON] Відповідач зареєстрована у спірному будинку, але з 28.02.2018 року за місцем реєстрації не з'являється та не проживає, її особистих речей у будинку немає. Позивач несе всі обов'язки по сплаті комунальних послуг з урахуванням зареєстрованих у будинку осіб. Місце мешкання відповідача позивачу невідоме. Оскільки, через реєстрацію відповідача у належному їй будинку, позивач несе зайві витрати по сплаті комунальних послуг, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилась по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з'явилися до суду. Враховуючи позицію позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, але до судового засідання не з'явилась та відзиву не надала, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 30.10.2018 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у загальному позовному провадженні, призначене підготовче засідання на 08.30 год. 16.11.2018 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, третій особі - пояснення (заперечення). 16.11.2018 на підставі ухвали судді підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду на 13.00 год. 07.12.2018 року з викликом свідків. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 26 червня 2001 року, позивачу [PERSON] належить будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. В даному будинку, крім позивача також зареєстрована її колишня невістка - відповідач [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6, 7, 11, 12-13). 16 жовтня 2018 року, представником координаційного комітету органів самоорганізації населення м.Мирнограда [PERSON], за участі [PERSON], складений акт, згідно з яким [PERSON], 1991 року народження, не мешкає у будинку [ADDRESS] з 2017 року (а.с. 8). Вказані обставини та факт непроживання відповідача у спірному будинку без поважної причини, був підтверджений в судовому засіданні поясненнями свідків. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач - це її сусідка. Відповідача раніше бачила, це невістка позивача. Останній раз бачила невістку ще до війни, тобто приблизно 5 років тому. Відповідач разом з позивачем не мешкає приблизно 5 років. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач - це її сусідка. Відповідач - це невістка позивача, бачила її коли вони ще тільки одружилися, тобто ще до війни, з того часу її більш не бачила та з того часу вона разом не проживає з позивачем. V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 150 Житлового кодексу України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сім'ї та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Згідно з частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При з'ясуванні причин відсутності відповідача у спірному будинку, понад встановлені законодавством строки, судом не виявлені поважні причини за яких відповідач не користувалася житлом та була відсутньою, як встановлено у судовому засіданні, принаймні з лютого 2017 року, даних про укладення угод між позивачем та відповідачем щодо порядку користування зазначеним будинком, суду не надано і у судовому засіданні не встановлено, тому суд вважає можливим визнати відповідача такою, що втратила право на користування будинком [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 386, 405 ЦК України, 150 ЖК України,

Outcome: approved