Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції. [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просить визнати [PERSON] , 1987 року народження, такою, що втратила право користування житлом, а саме буд. [ADDRESS] . Вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником буд. [ADDRESS] , в якому зареєстрована. Окрім неї в даному житлі зареєстровані її син, невістка та онуки. Син з невісткою після реєстрації шлюбу проживали на квартирі , яку винаймали в [ADDRESS] . У березні 2020 року останні розірвали шлюб. Невістка більше 10 років проживає окремо, ніде не працює, постійно бере гроші в кредит, постійно на адресу будинку надходять листи, вимоги, попередження з погрозами. Невістка не сплачує комунальні послуги, не бере участі в утриманні житла особисті речі [PERSON] в будинку відсутні. Перешкод у користуванні житлом останній ніхто не вчиняв. На неодноразові прохання виписатися з будинку відповідачка відмовлялась, що і змусило звернутися до суду. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Інші процесуальні дії. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. 10 березня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ч.1 ст. 280 ЦПК України. У судовому засіданні позивач позов підтримала. Суду пояснила, що відповідач - її колишня невістка. Шлюб з її сином розірвано у березні 2020 року. [PERSON] жодного дня не проживала у будинку по [ADDRESS] , а лише була зареєстрованою. Її речей в цьому будинку немає і ніколи не було. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з її сином у цьому ж будинку. Відповідач мешкає за іншою адресою і жодних стосунків з ними не підтримує. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по [ADDRESS] . Близько восьми років вона взагалі не бачила [PERSON] в будинку [PERSON] по по [ADDRESS] , де проживають син останньої та онуки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивача і проживає по [ADDRESS] . Їй відомо, що [PERSON] , яка є невісткою [PERSON] , зареєстрована в будинку [ADDRESS] , але там не проживає. Діти мешкають за цією адресою з сином позивача. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] - це його колишня дружина, з якою він перебував у шлюбі з 16.06.2012 року і до березня 2020 року. Жодного дня [PERSON] не проживала в будинку його матері, оскільки під час шлюбу вони прагнули жити окремо і винаймали житло. Після розірвання шлюбу [PERSON] також не проживає в будинку по [ADDRESS] . Вона мешкає із співмешканцем по [ADDRESS] . Третя особа Центр надання адміністративних послуг Конотопської міської ради в судове засідання також не з`явилися, надали заяву з проханням розглядати справу без їх участі (а.с. 27). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин. З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.01.2014 року вбачається, що на підставі рішення Конотопського міськрайонного суду від 24.12.2013 року [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 25). Згідно із відміткою в копії паспорта [PERSON] з 09 червня 1987 року зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.4, 5). Відповідно до довідки виконавчого комітету Конотопської міської ради №19 від 17.08.2020 року в буд. [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , донька [PERSON] , 1980 року народження, син [PERSON] , 1982 року народження, син [PERSON] , 1983 року народження, онук [PERSON] , 1998 року народження, невістка [PERSON] , 1980 року народження, невістка [PERSON] , 1987 року народження, онук [PERSON] , 2009 року народження, онука [PERSON] , 2010 року народження, онука [PERSON] , 2011 року народження, онука [PERSON] , 2010 року народження, онука [PERSON] , 2019 року народження (а.с.7, 8, 9). За клопотанням позивача, було оглянуто цивільну справу № 577/160/20, провадження 2/577/329/20 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу: 13 січня 2020 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Адреса позивача: [ADDRESS] , адреса відповідача [ADDRESS] (а.с. 2 справи № 577/160/20). 10 березня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із письмовою заявою в якій прохала розгляд справи про розірвання шлюбу провести у її відсутності; позов визнала; пояснила, що разом з [PERSON] не проживає з березня 2018 року, діти проживають з позивачем, аліменти на їх утримання сплачує добровільно (а.с. 32 справи 577/160/20). Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 10 березня 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16 червня 2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Конотоп Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 158 (а.с. 36 справи № 577/160/20). Вказаним рішенням встановлено, що з березня 2018 року сторони проживають окремо. ІV. Норми права. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частина 1 ст.16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст. 405 ЦК України). Окрім того, положеннями глави 32 ЦК України визначають поняття сервітуту як права обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язаного з позбавленням власника нерухомого майна права володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Згідно із п.4 ч.1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Частиною другою статті 406 ЦК України визначено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 734/387/15-ц, постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 320/6081/16, від 16 січня 2019 року у справі № 243/7004/17, від 06 березня 2019 року у справі № 319/1589/17, від 16 жовтня 2019 року у справі № 243/9627/16-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 472/1123/19 Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. V. Оцінка суду. Вислухавши позивача, покази свідків, дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , 1987 року народження, зареєструвалася у житловому будинку як дружина сина позивачки і набула право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Проте, як після реєстрації шлюбу з сином позивача у 2012 році, так і після розірвання шлюбу у 2020 року, відповідач взагалі не проживала у будинку позивача без поважних на те причин, спільне господарство з позивачем не вела, участі в утриманні будинку не приймала, належні їй речі в будинку відсутні. Таким чином, право користування [PERSON] чужим майном - будинком [PERSON] припинилось, а тому існують підстави для задоволення позову.

Outcome: approved