Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Луцьке підприємство електротранспорту звернулось в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 26.08.2010 року по 11.06.2013 року [PERSON] працював водієм тролейбуса в Луцькому підприємстві електротранспорту. 08.11.2012 року під час керування тролейбусом по вул. Рівненській в м. Луцьку, на нерегульованому пішохідному переході не надав переваги пішоходу громадянці [PERSON] та здійснив наїзд на неї, чим порушив Правила дорожнього руху, а потерпіла внаслідок наїзду отримала тілесні ушкодження. За вчинення правопорушення відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.06.2013 року з Луцького підприємства електротранспорту в користь [PERSON] стягнуто завдану матеріальну шкоду в розмірі 1037 грн., моральну шкоду в розмірі 1500 грн., та судові витрати в розмірі 250 грн., а всього 2787 грн. Позивач виконав рішення суду, а тому в результаті винних дій відповідача ЛПЕ нанесено матеріальну шкоду на загальну суму 2787 грн., яку і просить стягнути з [PERSON], разом із судовими витратами в розмірі 243,60 грн. Представник позивача Івчик М.О. у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, якою просив справу розглядати у його відсутності по наявних у ній матеріалах, позов підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] 08.11.2012 року о 09:40 год., керуючи тролейбусом д.н.з. 145 по вул. Рівненській в м. Луцьку, наближаючись до нерегульованого переходу на якому перебувають пішоходи повинен був зменшити швидкість, а в разі потреби зупинити транспортний засіб, щоб надати дорогу пішоходам, здійснив наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, чим порушив вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.12.2012 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.5). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.06.2013 року задоволено позов [PERSON], та стягнуто із позивача, як володільця джерела підвищеної небезпеки на її користь 1037 грн. матеріальної шкоди, 1500 грн. моральної шкоди, 250 грн. судових витрат (а.с.4-6). Зазначені обставини згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Судом встановлено, що позивач, як власник джерела підвищеної небезпеки, відшкодував потерпілій [PERSON] завдану відповідачем шкоду на загальну суму 2787 грн., що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.05.2014 року (а.с.9). Статтею 130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Пунктом 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Як вбачається з копій наказу позивача від 25.08.2010 року № 137-к, наказу № 111-к від 11.06.2013 року, відповідач із 26.08.2010 року по 11.06.2013 року працював на посаді водія тролейбуса даного підприємства та був звільнений за власним бажанням (а.с.10-13). Таким чином, [PERSON] зобов'язаний відшкодувати підприємству завдану шкоду в розмірі 2787 грн. в повному обсязі. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що з вини відповідача заподіяно шкоду позивачу, а тому позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь Луцького підприємства електротранспорту суму в розмірі - 2787 грн. за завдану матеріальну шкоду в порядку регресу та судові витрати по справі в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved