Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] 19.01.2021 звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що він, внаслідок роботи на підприємстві відповідача, в умовах впливу шкідливих факторів, з 03 лютого 1999 рок по 05 січня 2021 року, отримав професійне захворювання. Оглядом МСЕК йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 50% та третю група інвалідності, що призводить до постійних душевних переживань та глибоких моральних страждань. В зв`язку з забороною медичної комісії він був змушений звільнитися з роботи, що позбавило його можливості забезпечувати свою сім`ю. Це дуже негативно позначилося на фінансовому бюджеті його родини і та його моральному стані він став дратівливий та розгублений. Тому просить суд стягнути з АТ «ПГЗК» на його користь 220 000,00 грн., у якості відшкодування спричиненої моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Стислий виклад заперечень відповідача. 09.02.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в позові, посилаючись на те, що: -винні дії відповідача не встановлені; -із наведених позивачем обставин не вбачається, яким саме чином АТ «ПІВДГЗК» порушило його законні права та інтереси, і, як наслідок, він отримав моральні страждання; -Саме тривалий стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів став причиною виникнення у нього профзахворювання, а відповідач, в свою чергу, згідно санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, забезпечував його засобами колективного та індивідуального захисту, відповідно до галузевих норм; -Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання жодним чином не підтверджує наявність моральних страждань позивача; -довідка МСЕК підтверджує тільки втрату фізичного здоров`я, але не може бути беззаперечним доказом заподіяння моральної шкоди; -позивач сам реалізував своє право на працю в шкідливих умовах та продовжувала в них працювати протягом тривалого часу; -вимоги позивача щодо сплати їй моральної шкоди не відповідають діючим вимогам законодавства України, а заявлена сума моральної шкоди не відповідає засадам розумності та справедливості. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 25.01.2021 провадження у справі відкрито та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Позивач у судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. У судовому засіданні: - представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити; - представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] з 03 лютого 1999 року по 05 січня 2021 року працював електрогазозварником з ремонту технічного устаткування на Акціонерному товаристві «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с.6-10,11-12). Його загальний стаж роботи на АТ «ПГЗК» - 22 р. 01 міс. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 24.09.2020, встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання: Радикулопатія полісегментарна попереково-крижова (L5, S1) білатеральна переважно справа та шийна (С5-С7), переважно справа, рецидивуючий перебіг, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійковим больовим і м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня) та колінних суглобів (ПФ другого ступеня), периферичним нейросудинним синдромом верхніх та нижніх кінцівок з порушенням трофіки вистей (а.с.13-17). Згідно пункту 17 згаданого Акту професійне захворювання виникло внаслідок того, що під час виконання своїх функціональних обов`язків [PERSON] , підпадав під вплив фізичного навантаження, що перевищувало нормативні показники, внаслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища і недосконалості технологічного устаткування та технологічного процесу робочого місця електрогазозварника. Персональний склад осіб, які порушили законодавство про охорону праці, не встановлений через тривалий час роботи в умовах дії шкідливих факторів та зміною керівників структурного підрозділу. Внаслідок зазначеного вище хронічного професійного захворювання, [PERSON] 30.11.2020 пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності 50% з 09.11.2020 до 01.12.2021 та третю групу інвалідності; протипоказана важка фізична праця. тривала хода, вимушена поза, переохолодження (а.с.18,19). Так, наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, зокрема виписками з історії хвороби, виписними епікризами, з яких вбачається що він неодноразово проходив лікування в закладах охорони здоров`я з встановленим діагнозом (а.с.20-25). Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які регулюють відшкодування моральної шкоди. Норми права, які застосовує суд. Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ст.12 Закону України «Про охорону праці»\~відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом достовірно встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 50%, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Ушкодження здоров`я, заборона працювати, втрата великого відсотка працездатності, постійні процеси лікування, прийоми ліків, перенесення фізичних страждань, спричиняє йому моральні страждання. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року\~з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує період роботи позивача протягом 20 років 01 місяця в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням та третю групу інвалідності, що вказує погіршення стану його здоров`я та незворотність негативних наслідків профзахворювання на житті, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 150 000 гривень. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, у зв`язку з необґрунтованістю. При цьому, виходячи з викладеного вище, суд до уваги не приймає доводи відповідача, зазначені у відзиві на позов, оскільки обов`язок створити безпечні умови праці законодавством покладено саме на роботодавця відповідача по справі. У свою чергу також, спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки медичними довідками та виписними епікризами встановлений лише факт втрати професійної працездатності і це не є доказами заподіяння моральної шкоди. Позивач змушений проходити стаціонарний курс медикаментозного лікування, переносить фізичні страждання, в нього встановлений стійкий больовий синдром, що позбавляє його вільно рухатися, позбавляє нормальних життєвих зв`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, що у своїй сукупності і вказує на заподіяння позивачу моральної шкоди. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial