Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

керівник Мелітопольської місцевої прокуратури Бандура К. звернувся до суду з позовом в інтересах Приазовської районної державної адміністрації, відділу культури, освіти та архівної роботи Приазовської РДА, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] у порядку зворотної вимоги (регресу) на користь Відділу культури, освіти та архівної роботи Приазовської РДА матеріальну шкоду, завдану виплатою з Приазовського районного бюджету [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 31200 гривень 26 копійок; стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в розмірі 2102 грн. Позов обґрунтовано тим, що рішенням Приазовського районного суду від 20.06.2019 року у справі № 325/323/19 позов [PERSON] задоволено повністю, скасовано як незаконний наказ «Про звільнення [PERSON] » № 15, виданий Відділом культури, туризму та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації, останню поновлено на посаді директора Комунальної установи «Приазовська централізована бібліотечна система» та стягнуто з Відділу культури, туризму та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 31200,26 грн. Постановою Запорізького апеляційного суду від 08.10.2019 року у справі № 325/323/19 апеляційну скаргу Відділу культури, туризму та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації залишено без задоволення, а рішення Приазовського районного суду від 20.06.2019 року залишено без змін. Таким чином, рішення Приазовського районного суду від 20.06.2019 у справі № 325/323/19 набрало законної сили з моменту ухвалення постанови Запорізьким апеляційним судом, а саме 08.10.2019 року. На виконання вищевказаного рішення Відділом культури, туризму та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації сплачено на користь [PERSON] бюджетні кошти у розмірі 31200,26 грн. згідно виписки з рахунку № [NUMBER] від 24.12.2019 року. За таких обставин, суд своїм рішенням від 20.06.2019 року визнав незаконним наказ «Про звільнення [PERSON] » № 15, який видала начальник Відділу культури, туризму та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації [PERSON] . Зазначене призвело до необхідності Відділом культури, туризму та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації вживати заходів до реального виконання рішення суду в частині сплати [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 31200,26 грн. Кошти у розмірі 31200,26 грн. за вимушений прогул [PERSON] переведено з рахунку Відділу культури, туризму та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації (на теперішній час Відділ культури, освіти та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації), а тому підлягають поверненню саме до цього органу. Вказана сума грошових коштів підлягає стягненню з відповідача на користь Відділу культури, освіти та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації, оскільки відповідач своїм неправомірним рішенням завдав матеріальності шкоди Відділу культури, освіти та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації на суму 31200,26 грн., чим порушив її права та законні інтереси. Прокуратура вважає, що завдана Відповідачем шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно-правових обов`язків, виконання яких необхідно покласти на відповідача відповідно до норм чинного законодавства України, які мають загальнообов`язковий характер. Рішенням Приазовської районної ради № 20 від 12.03.2020 вирішено звернутись до Приазовського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури з метою повернення до районного бюджету коштів, які виплачено [PERSON] за вимушений прогул. За інформацією Приазовської районної державної адміністрації від 13.04.2020 року № 0666/01-34 претензійно-правові заходи щодо стягнення у порядку регресу 31200 грн. вживатись не будуть, оскільки адміністрація посилається на те, що її структурний Відділ культури, освіти та архівної роботи Приазовської районної адміністрації являється юридичною особою, який приймає самостійно рішення і здійснює свою діяльність на підставі рішень районної ради. Крім того, Відділ культури, освіти та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації очолює Кірпік О.І., а, отже, немає будь-яких підстав очікувати, що остання буде вживати заходів в інтересах відділу щодо стягнення з себе коштів в порядку регресу. Крім того, необхідність захисту інтересів держави прокурором полягає у необхідності відновлення законності та справедливої рівноваги між інтересами суспільства (у цьому випадку - Приазовської районної державної адміністрації) й винних осіб щодо незаконного звільнення [PERSON] з посади директора комунальної установи «Приазовська централізована бібліотечна система», повернення до районного бюджету грошових коштів, які вимушено сплачені Відділом культури, туризму та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації, що відповідає принципу, закріпленому у Конституції України, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. За таких обставин, Мелітопольська місцева прокуратура звернулась до суду з відповідним позовом з метою забезпечення повернення грошових коштів до районного бюджету. Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 09 вересня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено до розгляду на 09.10.2020 року. Прокурор Приазовського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури Дущак Г.С. у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, пославшись на підстави, викладені у позовній заяві. Представник Приазовської РДА Зубов Г.О. у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі. Представник Приазовської районної ради Запорізької області Баклажков І.І. у судовому засіданні висловив позицію щодо необхідності задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що звільнення [PERSON] з посади було наслідком непослідовних дій і домовленостей між Приазовською районною радою і Приазовською районною державною адміністрацією. Бюджетні асигнування на функціонування бібліотеки були виділені лише до 06.02.2019 року, і з цього випливає, що всі працівники до цієї дати мали бути звільнені. Також, відповідач зазначила, що звільнення [PERSON] було вимогою саме Приазовської районної ради, а тому вона не має нести самостійну відповідальність за прийняте рішення. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Правовідносини сторін регулюються такими нормами права. Відповідно до ст. 1311 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює , зокрема представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з частинами 1, 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та іншими способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 136 КЗпП України, передбачено порядок покриття шкоди, заподіяної працівником, зокрема, стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди у судовому порядку. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадку, коли: службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Згідно ст. 237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Аналогічне положення визначено в ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено, що наказом начальника Відділу культури, туризму та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації Кірпік О.І. вирішено звільнити [PERSON] з посади директора комунальної установи «Приазовська центральна бібліотечна система» з 06.02.2019 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 20.06.2019 року у справі № 325/323/19 позов [PERSON] задоволено повністю, скасовано як незаконний наказ № 15 «Про звільнення [PERSON] », виданий 30 січня 2019 року Відділом культури, туризму та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області, останню поновлено на посаді директора Комунальної установи «Приазовська централізована бібліотечна система» та стягнуто з Відділу культури, туризму та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 31200,26 грн (а.с. 23-27). Вказане рішення суду мотивоване порушенням порядку звільнення працівника, а саме звільнення у період тимчасової непрацездатності, та не підтвердження факту скорочення посади працівника. Постановою Запорізького апеляційного суду від 08.10.2019 року у справі № 325/323/19 апеляційну скаргу Відділу культури, туризму та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації залишено без задоволення, а рішення Приазовського районного суду від 20.06.2019 року залишено без змін, тобто рішення суду набрало законної сили (а.с. 28-33). Відповідно до інформації Приазовської районної державної адміністрації від 13.04.2020 року № 0666/01-34 [PERSON] є керівником відділу культури, туризму та архівної роботи, зазначене також підтверджується інформаційною довідку про юридичну особу - Відділ культури, освіти та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації (а.с. 17-19, а.с. 34-35). Згідно наданої інформації на виконання рішення суду [PERSON] відшкодовано суму заборгованості за час вимушеного прогулу у розмірі 31200,26 грн. Зазначений факт підтверджують наданою копіює виписки з рахунку № [NUMBER] від 24.12.2019 року (а.с. 36). Рішенням Приазовської районної ради Запорізької області від 12.03.2020 року № 20 затверджено звернення депутатів до Приазовського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури відносно відшкодування збитків, завданих бюджету Приазовського району. Згідно із листами Приазовської районної державної адміністрації від 13.04.2020 року (а.с. 34) та Відділу культури, освіти та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації від 26.08.2020 року (а.с. 57), претензійно-правові заходи щодо стягнення суми матеріального збитку у зв`язку із незаконним звільненням [PERSON] не вживались. Таким чином, на переконання суду дослідженими доказами підтверджено, що відповідачка як уповноважена службова особа прийняла рішення про звільнення з посади [PERSON] з порушенням встановленого законом порядку. Вказані обставини встановлені судовими рішеннями, і доказів на спростування цього суду не надано. Також, наданими доказами підтверджено, що Відділом культури, освіти та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації за рахунок районного бюджету були виплачені грошові кошти на користь [PERSON] за вимушений прогул, тобто що безпосередньо пов`язано із незаконним звільненням і поновленням на посаді. Суд вважає, що вина [PERSON] у незаконному звільненні також доведена, оскільки саме вона приймала відповідне рішення. Суд не приймає до уваги заперечення відповідачки, оскільки вони не підтверджені доказами. Так, суду не було надано доказів того, що Приазовська районна рада приймала будь-які рішення або давала вказівки щодо звільнення [PERSON] з посади. В судовому засіданні представник районної ради пояснив, що таких рішень не приймалось, і питання про звільнення [PERSON] на обговорення не виносилось. Також, суд вважає, що наданими доказами прокурором достатньо обґрунтовано подання даного позову і підтверджено неналежне нездійснення повноважень у цій сфері Відділом культури, освіти та архівної роботи Приазовської районної державної адміністрації та Приазовською районною державною адміністрацією. Таким чином, суд вважає, необхідним задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача спричинену матеріальну шкоду в порядку зворотної вимоги у розмірі 31200,26 гривень. Крім того, на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 гривень.

Outcome: approved