Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

І. Суть спору [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування даного позову покликається на те, що 29.06.2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Судововишнянською міською радою Мостиського району Львівської області за актовим записом №12. Зазначає, що за час подружнього життя у них народилось двоє дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що відповідач вчиняє сімейні сварки, приходить додому в п`яному вигляді, що в свою чергу негативно впливає на малолітніх дітей. На даний час відносин не підтримують, втратили один до одного почуття любові, взаємоповаги та довіри, шлюб існує лише формально. Вважає, що подальше спільне проживання у шлюбі є неможливим, примирення з відповідачем не бажає. ІІ. Позиція учасників справи [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутності. Окрім цього просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій позов визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу між ним і позивачкою. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 18.12.2019 року постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Обставини справи, встановлені судом. Сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 29.06.2010р. Судововишнянською міською радою Мостиського району Львівської області за актовим записом №12. За час даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: свідоцтвом про шлюб між сторонами серії [NUMBER] від 29.06.2010року, копією паспорта позивачки [PERSON] , копією паспорта відповідача [PERSON] , копіями свідоцтв про народження дітей: [PERSON] та [PERSON] , іншими документами доданими до справи. Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивачки, між подружжям відсутні почуття любові, взаємоповаги та довіри один до одного. Подружжя вже тривалий час жодних шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Позивачка несе моральні страждання, тому наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не бажає. Відповідач у свою чергу не заперечує проти розірвання шлюбу. V. Застосоване судом законодавство. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. VI. Висновки суду. При наведених обставинах, суд прийшов до переконання, що сім`я сторін розпалась остаточно і зберегти її не можливо. Подальше спільне життя подружжя « [PERSON] » і збереження шлюбу суперечать інтересам позивачки та дітей, а тому згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов позивачки [PERSON] необхідно задовольнити повністю. Окрім цього, позивачка [PERSON] бажає надалі іменуватись прізвищем « [PERSON] », а тому враховуючи вимоги ст.113 СК України, суд вважає, що вимогу позивачки про залишення прізвища необхідно задоволити та залишити такій прізвище « [PERSON] ». VII. Розподіл судових витрат між сторонами. Судом встановлено, що позивачкою [PERSON] при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп., що підтверджується поданою позивачкою квитанцією від 18.11.2019р. У відповідності до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, оскільки відповідач [PERSON] визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому позивачці [PERSON] слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що були сплачені нею при подачі позову до суду, тобто 384,20 грн., а іншу частину сплаченого позивачкою та документально підтвердженого судового збору в розмірі 384,20 грн. стягнути з відповідача [PERSON] .

Outcome: approved