Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем 17.05.2011 року, який зареєстрований Шаргородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом за №23. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17.05.2011 року. Від шлюбу він та відповідач мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя. Неодноразові спроби примирення між ним та відповідачем позитивного результату не дали, він та відповідач разом не проживають, спільного господарства не ведуть. На примирення з відповідачем він не згоден. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе, суперечить його інтересам, шлюб існує формально. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. В судове засідання [PERSON] не прибув. З заяви, поданої до суду 02.12.2019 року вбачається, що позивач просить про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с.11). 2. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, відзиву на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подала. 26.12.2019 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву про надання їй строку для примирення з позивачем з мотивів збереження сім`ї (а.с.17). 27.02.2020 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначила, що за строк, наданий судом для примирення, вона з [PERSON] не помирилася, позовні вимоги [PERSON] до неї про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, повторного надання строку для примирення з позивачем не бажає, не заперечує щодо розірвання шлюбу та ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні (а.с.28). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Позивач [PERSON] 02.12.2019 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити (а.с.11). 2. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні 26.12.2019 року подала заяву про надання їй строку для примирення з позивачем [PERSON] у шість місяців (а.с.17). 3. 27.02.2020 року відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у підготовчому засіданні її відсутності, заперечень щодо відновлення провадження у справі, щодо позову [PERSON] до неї про розірвання шлюбу не має, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо ухвалення рішення у підготовчому засіданні (а.с.28). ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 09.12.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 26.12.2019 року (а.с.16). 2. 26.12.2019 року в підготовчому судовому засіданні судом постановлено ухвалу про надання сторонам строку для примирення у чотири місяці - до 27.04.2020 року, провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зупинено на чотири місяці, до 27.04.2020 року, підготовче засідання призначено на 28.04.2020 року (а.с.21-22). 3. 28.04.2020 року судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу і підготовче судове засідання продовжено зі стадії, на якій було зупинено провадження у справі (а.с.29-30). 4. В підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд задовольнив клопотання позивача, заяву відповідача про розгляд справи у їх відсутності і вирішив здійснювати підготовче судове засідання у відсутності сторін. 5. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється в підготовчому судовому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. 6. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення… У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд встановив, що визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси сторін, тому наявні підстави для прийняття судом визнання нею позовних вимог [PERSON] 7. В підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд постановив ухвалу про прийняття визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог [PERSON] до неї про розірвання шлюбу. 8. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, - немає. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.05.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Позивач та відповідач не бажають миритися, позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви та заяви позивача і відповідача до суду (а.с.2-3, 11, 28). Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім`ї стали різні характери та різні погляди сторін на сімейне життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, так як сторони однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть. Наданий судом строк для примирення не покращив стосунків подружжя. За час, наданий судом для примирення подружжя, сторони не помирилися. При розгляді справи судом встановлено фактичні взаємини між [PERSON] та [PERSON] , а саме: що у їх сім`ї виник не короткочасний розлад, а тривалий розлад з приводу конфліктів та непорозумінь щодо розв`язання питань спільного сімейного життя, що призвело до фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як сторони не бажають миритися, наполягають на розірванні шлюбу. Крім того, суд, при вивченні і оцінці мотивів розлучення та фактичних взаємин подружжя, не вбачає підстав для повторного вжиття заходів до примирення подружжя. Тому, у суду склалася переконаність, що є достатні підстави для розірвання шлюбу. Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує його особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через конфлікти. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст.56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. VІ. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу з підстав, що наведені в позові, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача (ч.2 ст.141 ЦПК України). При зверненні в суд з позовом [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн. (а.с.1). Так як позов [PERSON] підлягає задоволенню, то понесені ним судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved