Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернулася до суду з вказаними вимогами, посилаючись на ті обставини, що з 19 травня 2007 року перебувала з відповідачем у шлюбі. Шлюб розірвано рішенням Миронівського районного суду від 16 грудня 2010 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Миронівського районного суду Київської області від 9 червня 2010 року у справі № 2-433/2010 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 гривень щомісячно і до її повноліття. На даний час встановленого 10 років тому розміру аліментів не вистачає для утримання дитини. Дочка навчається в школі, перебуває у процесі активного росту та потребує витрат на підтримання її повноцінного здоров'я, якісного домашнього харчуваня, придбання одягу, канцелярських приладь, підручників для навчання тощо. Визначений судом розмір аліментів є замалим для матеріального забезпечення дитини, в тому числі меншим за мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений нормами Сімейного кодексу України. Просила змінити розмір аліментів, що стягуються на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно,та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення повноліття. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 3 червня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно зі статтею 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 13 квітня 2021 року відповідач отримав копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позов не подав. 13 квітня 2021 року від відповідача надійшла до суду заява, в якій він позовні вимоги про збільшення розміру аліментів визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи Судом встановлено такі обставини і відповідні їм правовідносини. Сторони з 19 травня 2007 року перебували у шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Миронівського районного суду Київської області у справі № 2-1055 від 16 грудня 2010 року. Такі обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Пустовітською сільською радою Миронівського району Київської області 6 травня 2009 року (а.с. 7), рішення Миронівського районного суду Київської області у справі № 2-1055 від 16 грудня 2010 року (а.с. 10). Дитина сторін проживає з матір'ю, кошти на утримання дитини стягуються з батька в примусовому порядку на підставі рішення Миронівського районного суду Київської області від 9 червня 2010 року у справі 2-433/2010 року. Вказаним судовим рішенням з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно і до її повноліття. Такі обставини підтверджені рішеннямМиронівського районного суду Київської області від 9 червня 2010 року у справі 2-433/2010, даними довідки за № 143 від 16 березня 2020 року виданої КП «Миронівка - житло» Миронівської міської ради (а.с. 8-9,11). Після розірвання шлюбу відповідач змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується даними свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області 30 березня 2012 року (а.с. 4). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічнота повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. За змістом статті 180 СК України обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За правилами частини 2 статті 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхіднимта достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно правил статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 50 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України та вказані роз`яснення, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів за вимогою матері дитини може бути вирішено питання про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З аналізу статті 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13. Статтею 182 Сімейного кодексу України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на наведені положення закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх стану здоров`я. Звертаючись до суду з позовом, позивач просила змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми на ј частку від заробітку відповідача, посилаючись на зміну розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, зростанням потреб дитини, відповідно збільшення витрат на її утримання. Відповідач не повідомив суд про наявність обставин, передбачених ст. 182 Сімейного Кодексу України, які мають братися судом до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. Натомість у поданій до суду окремій заяві позовні вимоги визнав повністю. Статтею 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини, частини 7 та частини 8 статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Отримувати аліменти у розмірі, не нижчому за мінімальний розмір, встановлений законом, а також самостійно визначати спосіб стягнення аліментів - це безумовне право позивача, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Суд дійшов висновку, що внесок відповідача на утримання дитини є меншим, ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів на утримання дитини відповідного віку, та не є достатнім для забезпечення потреб дитини. З огляду на зміну визначеного законодавством розміру прожиткового мінімуму сплачуваний відповідачем розмір не є достатнім для забезпечення потреб дитини. Очевидним є факт, що із зростанням потреби дитини збільшуються, матеріальні витрати зростають. Позовні вимоги спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Таким чином, судом встановлені підстави для зміни способу стягнення аліментів, які стягуються за судовим рішенням з твердої грошової суми на ј частку від заробітку відповідача. З урахуванням права позивача на вибір способу стягнення аліментів, а також факту визнання позову відповідачем, суд вважає можливим стягувати аліменти на утримання доньки відповідача у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку. Висновки за результатами розгляду Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, які можуть бути підставою для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Судом встановлено про наявність обставин, що можуть бути підставою для зміни розміру та способу стягнення аліментів, встановлені статтею 192 СК України, оскільки розмір аліментів, визначений судом в сумі 500 гривень, є недостатнім для утримання дитини. З огляду на справедливі й розумні критерії визначення належного розміру аліментів, розмір частки та спосіб стягнення аліментів у частці від заробітку відповідача може бути визначений в розмірі, вказаному позивачем, а саме у розмірі ј частини від заробітку (доходів) відповідача. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved