Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

КС «Співдружність» звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.06.2014 року між КС «Співдружність» та членом кредитної спілки [PERSON] укладено кредитний договір №140608/с, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5000,00 грн., зі сплатою процентів, з розрахунку нарахування 0,14% денних, тобто 51,10% річних на суми залишку по кредиту за кожен календарний день користування кредитом, строком на 12 місяців. Відповідач зобов'язався сплачувати спілці нараховані проценти та частину кредиту в термін та розмірах, не менше, ніж це вказано в рекомендованому графіку платежів. Зазначив, що відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, 20.11.2014 року Солом'янським районним судом м. Києва було ухвалено рішення про стягнення боргу в сумі 10207,27 грн. Після набрання рішенням законної сили в рахунок погашення боргу відповідачем не було здійснено жодної оплати, у зв'язку з чим зобов'язання за кредитним договором не виконані. Станом на 31.08.2015 року заборгованість відповідача по відсоткам за користування кредитом становить 18300,00 грн. 16.11.2015року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог. Вказує, що станом на 16.11.2015 року сума заборгованості збільшилась, просить стягнути: - 22150грн. - борг по відсоткам за користування кредитом; - 3069,46 грн. - інфляційні збитки та 3% річних, а разом 25219,46грн. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі та справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Судом встановлено, що 13.06.2014 року між КС «Співдружність» та членом кредитної спілки [PERSON] укладено кредитний договір №140608/с, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5000,00 грн., зі сплатою процентів, з розрахунку нарахування 0,14% денних, тобто 51,10% річних на суми залишку по кредиту за кожен календарний день користування кредитом, строком на 12 місяців. Встановлено, що КС «Співдружність» виконала свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснила видачу кредитних коштів в сумі 5000,00 грн. За умовами кредитного договору відповідач взяв на себе зобов'язання повертати щомісячно суму кредиту та нараховані відсотки за кредит, що визначено відповідним графіком розрахунків, який передбачений додатком №1 до Кредитного договору. Також між сторонами 13.06.2014 року було укладено додатковий договір до Кредитного договору №140608\\с від 13.06.2014 року, відповідно до п.1.1 якого сторони обумовили зміну розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику, а саме у зв'язку із порушенням графіку розрахунків Додатка №1 до кредитного договору в частині непогашення кредиту у проміжні строки, які становлять 30 календарних днів. У разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково з першого дня прострочення цей кредит визнається з підвищеним ризиком, плата за користування яким становить 365% річних,тобто 1% денних на суму залишку по кредиту. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за Кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів в сумі 5000,00 грн. В свою чергу, [PERSON] скористався кредитними коштами та свої зобов'язання за договором №140608\\с від 13.06.2014 року належним чином не виконав. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20.11.2014 року з [PERSON] було стягнуто на користь КС «Співдружність» заборгованість за кредитним договором в сумі 10207,27грн. Після набрання рішення законної сили в рахунок погашення боргу відповідачем не було здійснено жодної проплати, тому станом на день звернення до суду сума боргу за вказаним рішенням не погашена, зобов'язання встановлені Кредитним договором №140608\\с від 13.06.2014року не виконані. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Боржник відповідно до ст.625 ЦК України несе відповідальність за порушення грошового зобов'язання і на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також встановлені договором або законом річні проценти від простроченої суми. Так, слід зазначити, що Кредитна спілка «Співдружність» є неприбутковою організацією, яка надає членам кредитної спілки кредити та залучає вклади членів кредитної спілки на депозитні рахунки. Однак згідно з п.1.5. ст.1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові послуги, які надає кредитна спілка, - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи рахунок цих осіб з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Для збереження реальної вартості фінансових активів Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг видала Розпорядження №7 від 16.01.2004 року «Про затвердження Положення про фінансові нормативи діяльності та критерії якості системи управління кредитних спілок та об'єднаних кредитних спілок», яке розроблено згідно з п.4 ч.1 ст.28 та ст.29 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.ст.20, 21 ЗУ «Про кредитні спілки», пп.11,12, 36 п.4 Положення про Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України та призначене для забезпечення стабільної діяльності Кредитних спілок, своєчасного виконання ними зобов'язань перед своїми членами, а також запобігання можливим втратам капіталу через ризики. Згідно з вищезазначеним Положенням кредитна спілка повинна в обов'язковому порядку з метою покриття передбачених збитків від неповернених кредитів за рахунок частини доходів кредитів спілки формувати резерв забезпечення покриття витрат від неповернених позичок. Нормативи достатності капіталу та платоспроможності знайшли своє відображення в пп.2.2.2 розділу 2 положення, де зазначається п'ять ступенів ризику. За таких обставин та у відповідності пп.2. п.2 ст.21 ЗУ «Про кредитні спілки» та Статуту кредитної спілки позивач має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитом, наданими кредитною спілкою, що і передбачене Кредитним договором. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України від 13.04.2011 року «Щодо застосування окремих норм цивільного законодавства» Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання те не позбавляє кредитора права отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки належним виконання зобов'язання є виконання, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. За правилами ст.ст.1048, 1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 17 постанови Пленуму № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказав, що «Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК». Така правова позиція Вищого спеціалізованого суду України узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20.12.2010 № 3-57гс10, який є обов'язковим для застосування за правилами статті 360-7 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З розрахунку вбачається, що Станом на 16.11.2015 року заборгованість [PERSON] перед КС «Співдружність» по відсоткам за користування кредитом становить 22150,00 грн. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови кредитного договору №140608\\с від 13.06.2014року, а тому з нього підлягає стягненню на користь позивача заборгованість в сумі 22150,00 грн., а також інфляційні втрати та три відсотки річних у сумі - 3069,46 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 1218,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved