Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

І.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Трухан А.В., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У своїм позові просить суд визначити їй, [PERSON] додатковий строк в один місяць з моменту набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після мерлого [INFO] [PERSON] . У своєму позові посилалась на те, що 16 жовтня 2019 року вона отримала свідоцтво про смерть свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , після чого звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 01 листопада 2019 року Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Трухан А.В. надав їй роз`яснення, що у зв`язку із тим, що сплив шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину їй не може бути видано, тому рекомендовано звернутися до суду. Зазначила, що останнім часом вона із батьком не спілкувалась, між нею та родичами були складні відносини, у зв`язку з чим про смерть батька вона дізналась у жовтні 2019 року, родичі навмисно приховували від неї факт смерті батька. Вважає, що у неї не було об`єктивної можливості дізнатися про смерть батька до жовтня 2019 року. Відповідачем до суду наданий відзив, у якому просить суд відмовити в задоволенні позову, у якому посилається на те, що її брат [PERSON] тривалий час хворів, та вона зі своїм чоловіком доглядала його, а позивач свого батька не провідувала та не спілкувалась із ним. Після смерті брата, вони повідомили позивача, але остання спілкуватися відмовилась та на поховання відмовилась прийти. В шестимісячний строк вона звернулась до нотаріуса та прийняла спадщину. Нотаріус здійснив заходи для встановлення кола усіх спадкоємців які бажають прийняти спадщину шляхом розміщення оголошення про відкриття спадкової справи після померлого [PERSON] , але позивач у зазначений законом строк своїм правом не скористалась та до нотаріуса не звернулась, спадщину не прийняла. Вважає, що підстав для поновлення строку відсутні, тому як строк пропущено без поважних причин. Представник відповідача Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у відсутність представника. У судовому засіданні позивач [PERSON] просила суд задовольнити позовні вимоги, посилалась на обставини зазначені в позові. Представник Кам?янської міської Ради не з`явився, надали заяву про розгляд справи за відсутністю представника, прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Трухан А.В. в судове засідання не з`явився, надав копію спадкової справи та заяву про розгляд справи за відсутністю третьої особи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є мамою позивачу та була дружиною [PERSON] , з яким розірвала шлюб у 1987 році. З відповідачем не спілкується. В якості свідка [PERSON] суду пояснила, що він є чоловіком [PERSON] з 1971 року, а із спадкодавцем він спілкувався з 1965 року до смерті. У 2016 році Логінський помер захворів та він разом із дружиною доглядали його. [PERSON] дав номер телефону позивача та він подзвони їй\~ й повідомив, що батько у важкому стані, а також коли останній помер він повторно подзвонив позивачу та повідомив про смерть. В якості свідка в судовому засіданні [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивачу та відомо, що вона не бачила батька із часу її народження. Дійсно дзвонили та повідомляли, що потрібні кошти на лікування батька, але про смерть не повідомили.\~ Батько не спілкував з ними та не підтримували відносини. Суд, вислухавши представників сторін, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.\~\~ ІІ. Заяви, клопотання заявника та процесуальні дії суду: 07 листопада 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату судового засідання. 27 листопада 2019 року ухвалою суду заяву представника позивача про витребування доказів задоволено. 20 грудня 2019 року ухвалою суду до участі у справі залучено відповідача [PERSON] 02 березня 2020 р. ухвалою суду закрито підготовчий розгляд справи та призначено до розгляду. IІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст правовідносин з посиланням на докази. Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є поновлення строку на подання заяви на прийняття спадщини. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з цивільних правовідносин, до яких застосовуються положення ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про народження від 21 лютого 1979 року, змінивши прізвище на [PERSON] , та не заперечується відповідачем. Відповідно до свідоцтва про смерть, яке видане 16 жовтня 2019 року Південним районним у місті Камянське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 761, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Позивач скориставшись своїм право на отримання спадщини після померлого батька [PERSON] звернулась до Приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Трухан А.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй 01 листопада 2019 року № 89/01-16 було надано роз`яснення щодо порядку видачі свідоцтва про право на спадщину, згідно якого [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно з посилання на пропуск строку для прийняття спадщини. Як вбачаться з наданої Приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Трухан А.В. копії спадкової справи, вказана справа була заведена на підставі заяви [PERSON] , яка є сестрою спадкодавця [PERSON] та, відповідно, прийняла спадщину після померлого, що також вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі зазначеного, ухвалою суду від 20 грудня 2019 року до участі у справі залучено відповідача [PERSON] . ІV. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Встановленим судом фактам відповідають цивільно-правові відносини, що виникають із спадкування, щодо порядку відкриття спадщини, прийняття спадщини та продовження строків для прийняття спадщини, які регулюються Конституцією України та Цивільним кодексом України. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права ти інтересу. Як встановлено в судовому засіданні спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] - донька, яка входить у першу чергу на спадкування за законом, та [PERSON] рідна сестра, яка входить у другу чергу на спадкування. Як вбачаться з наданої Приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Трухан А.В. копії спадкової справи, вказана справа була заведена на підставі заяви [PERSON] , яка є сестрою спадкодавця [PERSON] та, відповідно, прийняла спадщину після померлого, що також вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом. 01 листопада 2019 року № 89/01-16 Приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Трухан А.В. позивачу було надано роз`яснення щодо порядку видачі свідоцтва про право на спадщину, згідно якого [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно з посилання на пропуск строку для прийняття спадщини В обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, [PERSON] посилалась те, що про дату смерті батька вона не знала, тому не мала можливість вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні спадкодавець [PERSON] тривалий час хворів та відповідач доглядала його, про що було повідомлено позивача. Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви або ці обставини суд визнав поважними. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, посилав посилалась на те, що про дату смерті батька вона не знала, а тому не мала можливості своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця, який пропустив цей строк. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо необізнаність особи про наявність спадкового майна. Якщо ж у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то\~ правові підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та\~ від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2018 року у справі\~ № 703/1560/17. Враховуючи наведене, суд приходить до того, що необізнаність позивача щодо смерті спадкодавця не є поважними причинами для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, вищевказані обставини не підтверджують поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивач суду не надав та матеріали справи не містять. Крім того, не спілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Так саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Також безпідставним є посилання позивача на недобросовісність поведінки іншого спадкоємця - відповідача, щодо ненадання відомостей про відкриття спадщини, оскільки вказані обставини також не свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, так як не є перешкодою на вчинення спадкоємцем дій по прийняттю спадщини відповідно до норм цивільного права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний з принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права. Має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed