Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача 08.01.2020 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Баришівського районного суду Київської області від 07 листопада 2003 року з нього на користь відповідачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян і до повноліття дитини, починаючи з 28 жовтня 2003 року. 24 січня 2009 року позивач одружився з [PERSON] , та від другого шлюбу має двох доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що з часу присудження аліментів змінився його сімейний та матеріальний стан, просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісяця на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явилась, представник позивача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, оскільки позивачем та його представником не доведено факт погіршення матеріального стану позивача та того, що сімейний стан позивача останнім часом змінився, оскільки діти позивача від другого шлюбу народились ще в 2011 та 2016 роках, та він весь цей час не звертався до суду з питанням про зміну розміру аліментів, в задоволенні позову просить відмовити. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , Баришівський районний відділ Державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Київ) в судове засідання не з`явились надавши суду заяви про розгляд справи в їх відсутність. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3.1. Ухвалою судді від 23.01.2020 року було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження справи за правилами ЦПК в редакції 15 грудня 2017 року та призначено до розгляду по суті з викликом сторін у відкритому судовому засіданні. Ухвалами суду від 11.03.2020 та 21.05.2020 року було задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференц зв`язку. ІV. Фактичні обставини, встановлені cудом та зміст спірних правовідносин. рішенням Баришівського районного суду Київської області від 07 листопада 2003 року з позивача на користь відповідачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян і до повноліття дитини, починаючи з 28 жовтня 2003 року (а.с.11). 24 січня 2009 року позивач одружився з [PERSON] (а.с.12), та від другого шлюбу має двох доньок [PERSON] , [INFO] (а.с.13) та [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Судовим наказом від 22.01.2020 по справі № 355/1831/19 з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Морозівка, Баришівського району, Київської області, зареєстрованого [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду, тобто з 17 грудня 2019 року. Мотивація позиції суду. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з частинами першою та другою статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд частково погоджується з доводами представника відповідача, щодо тієї обставини, що позивач та його представник не довели того, що матеріальне становище погіршилось чи ускладнилось, разом з тим, суд зазначає, що народження двох дітей після винесення рішення про стягнення аліментів, це є суттєвою зміною в сімейному стані позивача, та якби дана обставина існувала на час винесення рішення, це значною мірою вплинуло б на розмір стягнення. Заперечення представника відповідача про те, що діти народились ще в 2011 та 2016 роках суд не приймає до уваги, оскільки звернення за захистом свого права є не обов`язком, а саме правом громадянина, яке той використовує на власний розсуд, а строк позовної давності в даному випадку не застосовується, крім того, жодних клопотань про застосування даного строку заявлено не було. Таким чином суд вважає, що вимога позивача про зменшення розміру аліментів є обґрунтованою та мотивованою. Оскільки представник в позивача довела в судовому засіданні факт суттєвої зміни сімейного стану позивача після винесення рішення про стягнення з нього аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України ( позиція ВС в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.0219 року у справі № 152/100/18, провадження № 61-40460 св.18).

Outcome: approved