Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

КП «Теплоенергетик» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за використану теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що [PERSON] з 19.08.2009 року є квартиронаймачем квартирного приміщення за адресою: [ADDRESS]. За весь період проживання відповідача у вказаній квартирі КП «Теплоенергетик» в опалювальні сезони надавав в квартиру [ADDRESS] теплову енергію, якою користувався і відповідач. ІШляхом взяття на баланс особового абонентського рахунку [NUMBER] та видачі абонентської книжки сторони вступили в договірні правовідносини. Однак в порушення ст. 526 ЦК України впродовж тривалого часу боржник за надані послуги не розраховується. Просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 12053,06 грн. - основного боргу, 1536,59 грн. - інфляційних витрат, 3% річних в сумі 552,89 грн., а всього 14142,54 грн. Ухвалою від 05 грудня 2014 року замінено у справі первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача - [PERSON] (а.с. 33). Відповідач [PERSON] пред'явила зустрічний позов до КП «Теплоенергетик» про визнання недійсним договору, обґрунтувавши його тим, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 07.02.2008р. [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS]. Шляхом взяття на баланс особового абонентського рахунку [NUMBER], видачею абонентської книжки [PERSON] та КП «Теплоенергетик» вступили в договірні відносини. Зі змісту абонентської книжки вбачається, що [PERSON] має борг станом на 01.08.2012 року в сумі 14546,94 грн. Однак, [INFO] [PERSON] помер. Зі змісту листа від 08.10.2013р. вбачається, що в строк до 17.05.2012 року КП «Теплоенергетик» вимоги про оплату заборгованості за використану теплову енергію по особовому абонентському рахунку [NUMBER] станом на 17.05.2011р. не заявив. Зазначила, що 16.08.2012 року між КП «Теплоенергетик» та нею було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за послуги теплопостачання № 29, згідно якого було розстрочено заборгованість [PERSON]. в сумі 14546,90 грн. станом на 16.08.2012 року. Тобто, 16.08.2012 року було вчинено правочин про розстрочення боргу, по якому борг у період з [INFO] по 01.08.2012 року обчислювався протиправно, борг 17.05.2012 року припинився. Тому вважає, що договір про реструктуризацію заборгованості за послуги теплопостачання № 29 від 16.08.2012 року укладено з порушенням вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України. В зв'язку з чим, просить визнати недійсним договір про реструктуризацію заборгованості за послуги теплопостачання № 29 від 16.08.2012 року, який укладений між КП «Теплоенергетик» та [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги збільшив та зазначив, що відповідно до п. 5.1 договору про реструктуризацію заборгованості за послуги теплопостачання № 29 від 16.08.2012 року, в зв'язку з порушенням відповідачем умов договору щодо своєчасного погашення заборгованості, КП «Теплоенергетик» в односторонньому порядку розірвано даний договір. Так, з дати підписання договору про реструктуризацію заборгованості за послуги теплопостачання і на сьогоднішній день за період з 01.08.2012 року по 01.01.2015 року утворилась заборгованість в сумі 11180,84 грн., а всього борг за період з 01.06.2008 року по 01.01.2015 року складає 25727,78 грн. З урахуванням збільшених позовних вимог просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 25727,78 грн. - основного боргу, 1536,59 грн. - інфляційних витрат, 3% річних в сумі 552,89 грн. Збільшені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Зустрічний позов [PERSON] не визнав та пояснив, що [PERSON] з власної волі прийшла до КП «Теплоенергетик» і в письмовій формі добровільно взяла на себе обов'язок сплачувати заборгованість за теплопостачання по квартирі [ADDRESS] в сумі 14546,90 грн., яка утворилася станом на 16.08.2012 року. В зв'язку з чим був укладений договір про реструктуризацію заборгованості за послуги теплопостачання № 29 від 16.08.2012 року. Просив відмовити в задоволенні зустрічного позову. Представник відповідача в судовому засіданні позов КП «Теплоенергетик» не визнав, пред'явлений [PERSON] зустрічний позов підтримав повністю та пояснив, що квартира [ADDRESS] не є власністю відповідача. Відповідач у зазначеній квартирі не зареєстрований, не проживав та не проживає. До теперішнього часу абонентський рахунок [NUMBER] відкрито на ім'я [PERSON]., померлого [INFO]. Тому відповідач не може вважатися споживачем теплової енергії, як особа, якій вона фактично надавалася. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача, а також зустрічний позов відповідача не підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, при цьому, в ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 162 ЖК України власники квартир зобов'язані своєчасно розраховуватися за комунальні послуги у визначені законом строки. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 07 лютого 2008 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОКП «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» № 17667659 від 08.02.2008 року, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] від 17.05.2011 року та актовим записом про смерть № 865 від 17.05.2011 року (а.с. 22-24, 52-58, 63, 64). Згідно листа Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №2 від 08.10.2013 року № 1661/01-09, з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO], до нотаріальної контори спадкоємці не звертались (а.с. 68-71). 16 серпня 2012 року між КП «Теплоенергетик» та [PERSON] (споживачем) було укладено договір № 29 про реструктуризацію заборгованості за послуги теплопостачання від 16.08.2012 року, згідно умов якого сторони дійшли згоди про реструктуризацію боргу за адресою: [ADDRESS], який складається з заборгованості споживача перед КП «Теплоенергетик» за договором постачання теплової енергії та станом на 16 серпня 2912 року становить 14546 грн. 90 коп. (а.с. 26,27, 74, 75). Відповідно до п.5.1 договору про реструктуризацію заборгованості, у разі порушення споживачем умов договору щодо своєчасного погашення заборгованості, підприємство в односторонньому порядку має право розірвати даний договір, а також право на звернення до суду для стягнення заборгованості з віднесенням всіх судових витрат на рахунок споживача. Згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. В судовому засіданні встановлено, що позивачем на підставі п.5.1 договору в односторонньому порядку розірвано договір № 29 про реструктуризацію заборгованості за послуги теплопостачання від 16.08.2012 року, внаслідок цього зобов'язання припинилося (а.с. 92). Як вбачається з доданого до заяви про збільшення позовних вимог розрахунку, заборгованість за адресою: [ADDRESS] в розмірі 25727,78 грн. нараховувалась позивачем за період з 01.06.2008 року по 01.01.2015 року (а.с. 93, 94). Однак, згідно паспорта [NUMBER] від 26.07.2005 року місце проживання відповідача [PERSON] з 29.12.2010 року зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 29, 30). В засіданні суду представник КП «Теплоенергетик» підтвердив факт відкриття абонентського рахунку [NUMBER] на ім'я [PERSON]. Також, зазначена обставина підтверджується розрахунковою книжкою по оплаті за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, виданою КП «Теплоенергетик» абоненту [NUMBER] на ім'я [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. 59). Зі змісту розрахункової книжки вбачається, що [PERSON] мав борг станом на 01.08.2012 року в сумі 14546,94 грн. З вищенаведеного вбачається, що [PERSON] не є власником (квартиронаймачем) квартири [ADDRESS], у зазначеній квартирі не проживала та не користувалась послугами позивача з централізованого опалення та гарячого водопостачання за зазначеною адресою, а тому не є стороною за договором про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг, одна сторона зобов'язується надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а друга сторона зобов'язується оплатити зазначену послугу. Матеріалами справи, її фактичними обставинами не підтверджено наявність заборгованості відповідача [PERSON] та обов'язку перед позивачем за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 25727,78 грн. за адресою: [ADDRESS], що виключає можливість висновку про стягнення з [PERSON] заборгованості за використану теплову енергію в сумі 25727,78 грн., а також 3 % річних та інфляційних витрат. Щодо зустрічних вимог [PERSON] про визнання недійсним договору про реструктуризацію заборгованості за послуги теплопостачання № 29 від 16.08.2012 року, який укладений між КП «Теплоенергетик» та [PERSON], слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Суд враховує ту обставину, що [PERSON] погодилася з умовами договору про реструктуризацію заборгованості за послуги теплопостачання, скріпивши його своїм підписом, що свідчить про те, що сторони встановили факт досягнення згоди між собою щодо всіх істотних умов кредитного договору. У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Проте, підстав встановлених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України для визнання правочинів недійсними [PERSON] та її представником в суді не наведено. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що зустрічний позов відповідача задоволенню не підлягає, так як в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження та відповідного обґрунтування.

Outcome: dismissed