Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 08.01.2020 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» через поштове відправлення звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з відповідачів кредитну заборгованість у розмірі 19053,45 доларів США та судові витрати. Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 11, 509, 525-527, 530, 1054 ЦК України. Ухвалою суду від 17.01.2020 року провадження по справі відкрито. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. 14.02.2020 року до суду надійшли відзив на позов від [PERSON] та відзив від [PERSON] , а також заява про застосування строків позовної давності, яка надана від [PERSON] . Вказані документи підписані адвокатом Бєлік В.В., копії яких направлені позивачу. Ухвалою суду від 17.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 03.04.2020 року від представника АТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшли клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та відповіді на відзиви [PERSON] та [PERSON] 07.04.2020 року від [PERSON] та [PERSON] до суду надійшли заперечення на відповідь АТ КБ «ПриватБанк» та клопотання про розгляд справи за відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] . До судового засідання учасники справи не з`явились, повідомлялись належним чином. Клопотань щодо перенесення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило. Матеріали справи містять клопотання адвоката Бєліка В.В. щодо розгляду справи за відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Таким чином, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за відсутності представника позивача та відповідача [PERSON] , повідомлених належним чином. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 13.11.2007 року уклали кредитний договір OD33АЕ00006427, відповідно до якого банк зобов`язався надати боржнику кредит у розмірі 22394,11 доларів США на термін до 11.11.2011 року, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав, однак боржник [PERSON] не здійснював погашення заборгованості, в зв`язку з чим станом на 21.11.2019 року має заборгованість - 125916,89 доларів США. При цьому в забезпечення виконання зобов`язань за Договором OD33АЕ00006427 було укладено: Договір поруки з поручителем [PERSON] та Договір поруки з поручителем [PERSON] . Банком до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов`язання була пред`явлена вимога, яка залишена без задоволення, в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. У відзиві на позовну заяву, поданому адвокатом Бєліком В.В. в інтересах відповідача [PERSON] , представник посилається на те, що позовні вимоги до відповідача [PERSON] не можуть бути задоволені, оскільки на момент подання позову зобов`язання [PERSON] за Договором поруки № OD33АЕ00006427/1 припинено на підставі та у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 559 ЦК України. Окрім того, представник [PERSON] також подав заяву про застосування позовної давності до даного спору. У відзиві на позовну заяву, поданому адвокатом Бєліком В.В. в інтересах відповідача [PERSON] , представник посилається на те, що позовні вимоги до відповідача [PERSON] не можуть бути задоволені, оскільки на момент подання позову зобов`язання [PERSON] за Договором поруки № OD33АЕ00006427/2 припинено на підставі та у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідач [PERSON] до судових засідань не з`явився, правом на подання відзиву або будь-яких інших заяв щодо розгляду справи не скористався. У відповідях на відзиви представник АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що згідно з п. 11 Договору поруки сторони обумовили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Оскільки отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим, що Договір не є розірваним або припиненим згідно правових підстав, визначених ст. ст. 599, 651, 654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування заборгованості по кредиту, таким чином, договір поруки є дійсним. Стосовно позовної давності представник позивача посилається на те, що згідно з п. 5.1. даний договір діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання зобов`язань по Кредитному договору. У зв`язку з чим обставини, на які посилаються відповідачі, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 13.11.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № OD33АЕ00006427, відповідно до умов якого Банк зобов`язується надати Позичальникові кредитні кошти на строк з 13.11.2007 р. по 11.11.2011 р. включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 22394,11 доларів США на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 6,77 долари США для сплати за реєстрацію Предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2. на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № OD33АЕ00006427 від 13.11.2007 р., договором особистого страхування OD33АЕ00006427 від 13.11.2007 року на строк до 12.11.2008 року у сумі 1244,36 доларів США, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 470,84 доларів США, та у розмірі 4977,44 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.10 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного Договору /а.с.13-15/. 13.11.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений Договір поруки № OD33АЕ00006427/1, предметом якого є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором від 13.11.2007 року № OD33АЕ00006427, згідно якого Кредитор надав Боржнику кредит в сумі 17416,67 доларів США, а Боржник повинен виконати зобов`язання з повернення кредиту, наданого у вигляді не поновлювальної лінії в сумі 22394,11 доларів США у строк з 13.11.2007 року по 11.11.2011 року включно, а також сплачувати відсотки, погашати заборгованість, сплачувати винагороди та пеню, передбачені умовами кредитного договору /а.с.17/. 13.11.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений Договір поруки № OD33АЕ00006427/2, предметом якого є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором від 13.11.2007 року № OD33АЕ00006427, згідно якого Кредитор надав Боржнику кредит в сумі 17416,67 доларів США, а Боржник повинен виконати зобов`язання з повернення кредиту, наданого у вигляді не поновлювальної лінії в сумі 22394,11 доларів США у строк з 13.11.2007 року по 11.11.2011 року включно, а також сплачувати відсотки, погашати заборгованість, сплачувати винагороди та пеню, передбачені умовами кредитного договору /а.с.18/. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № OD33АЕ00006427 від 13.11.2007 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] , станом на 21.11.2019 року загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 15523,61 доларів США, що складає еквівалент 375360,89 грн., загальний залишок заборгованості за процентами - 3529,84 доларів США, що складає еквівалент 85351,53 грн., разом до стягнення - 19053,45 доларів США, що складає еквівалент 460712,42 грн. /а.с.6-7/. 21.11.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» були направлені поштою боржнику та поручителям повідомлення про наявність заборгованості, в яких банк у разі несплати простроченої заборгованості вимагає повернути суму кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції /а.с.5,9,10/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 526, 530, 536, 611, 612, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», пп.62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»). V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що 13.11.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, з метою забезпечення якого між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] , а також між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] були укладені відповідні договори поруки. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 21.11.2019 року наявна непогашена кредитна заборгованість [PERSON] . З цього приводу суд зазначає, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. При цьому, у матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредиту. Суд приймає доводи сторони відповідачів [PERSON] та [PERSON] щодо обставин припинення поруки з огляду на наступне. Пунктом 12 Договору поруки №OD33АЕ00006427/1, так само як і Договору поруки №OD33АЕ00006427/2, встановлено, що порука за цим договором припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Пунктом 16 Договору поруки №OD33АЕ00006427/1, так само як і Договору поруки №OD33АЕ00006427/2, визначено, що кінцевим строком повернення кредиту за Кредитним договором є 11.11.2011 року, що співпадає з зазначеним строком виконання основного зобов`язання згідно до умов пункту 7.1 Кредитного договору. Отже, термін повернення кредиту в повному обсязі за Кредитним договором встановлено у строк до 11.11.2011 року, а порука за Договором поруки №OD33АЕ00006427/2 припиняється 11.11.2016 року і цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Оскільки позивач звернувся до суду з позовною заявою 08.01.2020 року, тобто після закінчення строку чинності поруки за Договором поруки, то підстави для задоволення позовних вимог позивача як до відповідача [PERSON] , так і до відповідача [PERSON] , що ґрунтуються на зобов`язаннях, передбачених цим договором поруки, відсутні, а позовні вимоги не можуть бути задоволені. В ході судового розгляду справи відповідачем [PERSON] було заявлено про застосування позовної давності до даних правовідносин. Зокрема представник [PERSON] посилався на наступне. Пунктом 4.5. Кредитного договору встановлено, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю п`ять років Договорами поруки №OD33АЕ00006427/1 та № OD33АЕ00006427/2 спеціальних (збільшених) строків позовної давності не встановлюється, а значить по вимогах за даними договорами поруки діє загальна позовна давність тривалістю три роки. Пунктом 7.1. Кредитного договору, пунктом 16 Договору поруки №OD33АЕ00006427/1 та пунктом 16 Договору поруки№ OD33АЕ00006427/2 визначено, що кінцевим строком повернення кредиту за Кредитним договором є 11.11.2011 року. Оскільки відповідно до Кредитного договору кінцевим днем повернення кредиту є 11.11.2011 року, то при відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня Позивачу стає відомо про порушення його права, у зв`язку з чим, починається дія п`ятирічного строку права звернення до суду з вимогою захисту інтересів Позивача за Кредитним договором та трирічного строку права звернення до суду з вимогою захисту інтересів Позивача за Договорами поруки № OD33АЕ00006427/1 та № OD33АЕ00006427/2. Таким чином, строк позовної давності по усіх вимогах за Кредитним договором № OD33АЕ00006427 сплинув 11.11.2016 року, а строк позовної давності по усіх вимогах за Договорами поруки № OD33АЕ00006427/1 та № OD33АЕ00006427/2 сплинув 11.11.2014 року. Щодо строків позовної давності представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що згідно з п. 5.1. даний договір діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання зобов`язань по Кредитному договору. Вказані доводи представника позивача суд відхиляє, оскільки строк дії договору та строк позовної давності не є тотожними поняттями. З цього приводу суд також зазначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, тобто в даному випадку саме з моменту порушення прав позивача, а не з моменту закінчення строку дії договору. Таким чином, оскільки станом на 11.11.2011 року відповідачем [PERSON] не було погашено заборгованість по кредиту, саме з 12.11.2011 року належить рахувати строк позовної давності. Враховуючи, що АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду лише 08.01.2020 року, суд погоджується з доводами сторони відповідачів щодо наявності підстав для застосування позовної давності. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] просить стягнути з позивача на користь відповідачів судові витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З урахуванням того, що на підтвердження судових витрат [PERSON] , окрім Договору №1/20 про надання правової допомоги від 05.02.2020 року та Додатку 1 до Договору - Порядок та умови здійснення розрахунків, стороною відповідача [PERSON] до суду надано дві квитанції на суму 1500,00 грн. кожна про оплату правової допомоги відповідно до укладеного договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Також, на підтвердження судових витрат Дуванової Л.І., окрім Договору №2/20 про надання правової допомоги від 05.02.2020 року та Додатку 1 до Договору - Порядок та умови здійснення розрахунків, стороною відповідача [PERSON] до суду надано дві квитанції на суму 1500,00 грн. кожна про оплату правової допомоги відповідно до укладеного договору, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Доводи сторони позивача, викладені в клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу від 03.04.2020 року, судом не приймаються, оскільки положення Постанови КМУ №590 від 27.04.2006 року не стосуються витрат на професійну правничу допомогу, а посилання на те, що заявлені критерії визначення вартості наданої правової допомоги не відповідають критеріям реальності та розумності не обґрунтовано доказами та посиланням на норми закону.

Outcome: approved