Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

КП «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] вартості теплової енергії, спожитої абонентом без достатніх правових підстав. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалось на те, що теплова енергія це товарна продукція, що виробляється на обєктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Фізична особа, яка є власником будівлі або є субєктом підприємницької діяльності, є споживачем теплової енергії, а споживачі зобовязані вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію. Відповідачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], яка визнана нежитловим приміщенням згідно рішення суду від 01.11.2006 у справі № 2-5941/06/04. Споживач отримував послуги КП «ХТМ» у вигляді подачі теплової енергії [ADDRESS], але не сплачував рахунки за без договірне користування тепловою енергією, внаслідок чого за період з 16.10.2006 по 14.04.2015 утворився борг перед КП «ХТМ» в розмірі 64261,09 грн. На адресу [PERSON] було направлено лист від 08.07.2015 з вимогою щодо сплати вартості безпідставно спожитої енергії в сумі 64261,09 грн., однак до теперішнього часу заборгованість не погашена. У судовому засіданні представник КП «Харківські теплові мережі» [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити. Додатково зазначав, що ст.. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. В разі, якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник має виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Оскільки КП «Харківські теплові мережі» предявило вимогу боржнику про погашення заборгованості шляхом направлення листа, тому строк позовної давності має обчислюватися саме з дати отримання [PERSON] цієї вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. До суду також надійшла його заява про застосування позовної давності до заявлених позивачем вимог, оскільки вони виходять за її межі, заявлені з 2006 року. Водночас до суду надійшли заперечення відповідача [PERSON] на позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі», в яких він посилається на те, що заявлені позивачем вимоги з 2006 року виходять за межі встановленої ст.. 257 ЦК України позовної давності. Зазначав, що в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк виконання зобовязання». Якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Посилання позивача на ч. 2 ст. 530 ЦК України є безпідставним, ця норма не підлягає застосуванню, оскільки при наявності визначеного законом обовязку по сплаті за надані послуги щомісяця, строк позовної давності відраховується після несплати чергового платежу окремо. Водночас відповідач просив врахувати суми його платежів, які були проведені ним по його особовому рахунку та зараховані однією сумою в розмірі 18846,90 грн. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу квартири від 04.03.2003, посвідченого ПН ХМНО [PERSON], реєстровий № 1133. Згідно довідки дільниці № 13 КП «Жилкомсервіс» від 03.04.2015 квартира [ADDRESS] рішенням суду від 01.11.2006 у справі № 2-5941/06/04 переведена у нежитловий фонд. Відповідно до положень Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія є товарною продукцією і підлягає купівлі-продажу. Відповідно до положень ст.. 317 ЦК України зміст права власності передбачає право володіння, користування та розпорядження власником свого майна; власність зобовязує і власник при здійсненні своїх прав та виконання обовязків зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства та не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Стаття 322 ЦК України передбачає, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором чи законом. [PERSON] є споживачем послуг, отримує теплову енергію для опалення належних йому нежитлових приміщень, що підтверджується матеріалами справи, в тому числі актами № 174/16781 від 20.10.2011, № 174/18044 від 25.10.2012, № 174/105 від 04.10.2013, № 174/3143 від 16.10.2014 про включення опалення, актами № 174/15832 від 09.04.2012, № 174/157 від 14.04.2013, № 174/643 від 14.04.2014, № 174/6373 від 14.04.2015 про відключення опалення. Згідно розрахунку нарахувань по опаленню по особовому рахунку ФОП [PERSON] № 17400-7096 за адресою: м. Харків, вул.. Червонопрапорна,7/9, за період з 01.11.2006 по 01.05.2015 розмір вартості теплової енергії, спожитої споживачем без достатніх правових підстав, складає 64261,09 грн. Стаття 256 ЦК України визначає поняття позовної давності. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи положення ст.. 257 ЦК України, дату звернення КП «Харківські теплові мережі» до суду із даним позовом 08.12.2015, а також клопотання відповідача про застосування позовної давності до вимог позивача, суд вважає, що задоволенню підлягають вимоги щодо стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.12.2012 по 01.05.2015 року. Згідно відомості нарахувань та оплати за послуги теплопостачання по особовому рахунку № 400501041 [PERSON], яку надано представником позивача у судовому засіданні, за період у строках позовної давності нараховано за теплову енергію 30939,87 грн., у цей же період споживачем проведено оплату на загальну суму 6555,00 грн., залишок заборгованості становить 24 384,87 грн. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» обґрунтовані, підлягають частковому задоволенню за наявності досліджених у судовому засіданні доказів. Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial