Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] 12.10.2019 року звернулася із позовом до Державного підприємства морський торговельний порт «Чорноморськ» (третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги: Незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: виконуючий обов`язки директора порту Сечкін Сергій Анатолійович) про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення часу вимушеного прогулу (а.с.2-6), згідно якого просить суд: - наказ в.о. директора порту №495/О-1 від 23.09.2019 року «Про припинення трудового договору та звільнення з 24.09.2019 року [PERSON] з ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» визнати незаконним та скасувати; - поновити [PERSON] в ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на посаді змінного заступника начальника вантажного складу №9; - стягнути з ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24.09.2019 року по день постановлення рішення у справі; - стягнути з ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь [PERSON] витрати в сумі, визначених відповідними квитанціями; - рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення часу вимушеного прогулу за один місяць піддати до негайного виконання. Позов обґрунтовано тим, що позивач [PERSON] працювала в ДП «МТП «Чорноморськ» змінним заступником начальника вантажного складу 2-го терміналу по переводу з ДП «МВ». В.о. директора порту 31.10.2018 року було видано наказ №554, яким її було звільнено з підприємства з 30.10.2018 року у зв`язку з ліквідацією структурного підрозділу порту - «Другий термінал». В.о. директора порту 31.10.2018 року було видано наказ №558 про виправлення описки в дати її звільнення у наказі №554 з 30.10.2018 року на 31.10.2018 року. Відповідно до рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23.04.2019 року по цивільній справі №501/3509/18 вище вказані накази визнані незаконними та скасованими, поновлено позивача на роботі та стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу. На підставі наказу №175 від 24.04.2019 року позивача поновлено на роботі в ДП «МТП Чорноморськ» на посаді змінного заступника начальника вантажного складу 2 терміналу. Позивачка вказує в позові, що 22.07.2019 року їй було вручено повідомлення про зміни суттєвих умов праці за №337/11.2-10, в якому вона зазначила, що незгодна, так як рішенням суду її робоче місце є змінний заступник начальника складу №9. Позивачкою 19.09.2019 року на ім`я в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» подано заяву, в якій позивачка щодо пропозиції підприємства приступити до роботи змінним начальником складу на 1- му терміналі зазначила, що згодна до розгляду і прийняти рішення після завершення виконавчого провадження за рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 23.04.2019 року по цивільній справі №501/3509/18 і апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДП «МТП «Чорноморськ» на вказане судове рішення першої інстанції. Зазначена заява була отримана відповідачем 19.09.2019 року. На підставі наказу директора підприємства від 24.09.2019 року позивача звільнено на підставі п.6 ст.36 КЗпП України. Посилаючись на те, що вона не відмовилась розглянути пропозицію начальника про зміни істотних умов праці, порядок вивільнення працівників проведений без узгодження незалежної профспілки, позивачка просить позов задовольнити. Представник відповідача подав відзив на позов і просив у позові відмовити, посилаючись на те, що проведення заходів щодо зміни в організації виробництва і праці - це виключне повноваження власника (роботодавця), яка допускається без погодження з виборним органом первинної профспілкової організації та позивач не надала згоди на продовження роботи в нових умовах, які викликані змінами в організації виробництва і праці, попереджена про зміни завчасно, жодних порушень чинного законодавства з боку відповідача при вивільненні [PERSON] не було, а позовні вимоги є необґрунтованими та надуманими (а.с.50-56). Представник третьої особи надав до суду пояснення, просить суд задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі, посилаючись на обґрунтованість вимог позивача, викладених у позові та навів середній розрахунок за час вимушеного прогулу, який складає 17661,94 грн. з 24.09.2019 року по 14.02.2020 року (а.с.107-110). Представник третьої особи 02.03.2020 року надав до суду розрахунок за час вимушеного прогулу, який складає 29593,95 грн. з 24.09.2019 року по 02.03.2020 року (а.с.124-125). Представник відповідача 18.03.2020 року надав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.131). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - виконуючий обов`язки директора порту Сечкін С.А. був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи (а.с.130), однак відзиву на позов не надав, до суду не з`явився. Представник відповідача 18.03.2020 року надав до суду пояснення на розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.144-125). Представник третьої особи надав до суду розрахунок за час вимушеного прогулу, який складає 53609,00 грн. з 24.09.2019 року по 10.06.2020 року (а.с.124-125). ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] 26.12.2019 року надала до суду заяву про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін (а.с.97). Позивач [PERSON] 12.02.2020 року та 09.06.2020 року надала до суду заяви про розгляд справи без її участі (а.с.114, 167). Представник третьої особи надав до заяву про розгляд справи без його участі (а.с.168). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 22.10.2019 року справа розподілена на розгляд судді Петрюченко М.І. (а.с.37). Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 06.11.2019 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні (а.с.42-43) Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 27.12.2019 року вирішено питання про перехід від розгляду справи від спрощеного позовного провадження до загального, призначено судове засідання по справі (а.с.99-100). Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із проведенням судового засідання без участі учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01.12.2011 року працювала в ДП «МТП «Чорноморськ» змінним заступником начальника вантажного складу 2-го терміналу по переводу з ДП «МВ», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8-9) та копією наказу (а.с.11). Між [PERSON] та ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» 23.03.2017 року укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №690/2017, що підтверджується копією договору (а.с.12, 69). Наказом №109 від 16.02.2018 року в ДП МТП «Чорноморськ» запроваджені зміни в організації виробництва і праці, створено з 01.03.2018 року наступні структурні підрозділи: «Служба безпеки», «Служба безпеки дорожнього руху», тощо (а.с.87-88). Наказом №126 від 26.02.2018 року внесено зміни до наказу від 16.02.2018 року №109 (а.с.89). Наказом №327 від 20.06.2018 року в ДП МТП «Чорноморськ» запроваджені зміни в організації виробництва і праці, яким ліквідовано з 01.09.2018 року структурний підрозділ «Другий термінал» з усіма робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис (а.с.70), з яким позивачка [PERSON] ознайомлена та висловила свою незгоду з ним (а.с.13, 71). 13.06.2018 року укладено договір оренди №18/208-о/д нерухомого майна, що належить на державної власності між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн», згідно якого в ордену ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн», передано частину майна ДП МТП (а.с.72-76). Згідно п.2 Угоди про співробітництво в галузі соціально трудових та господарських відносин, що виникають відповідно до окремих положень Договору оренди державного нерухомого майна, укладеного 14.06.2018 року між Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Одеській області, Підприємством, погодженим Портом, ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» гарантує всім працівникам, що будуть переведені з Порту до Підприємства забезпечення рівня оплати праці на рівні не нижче, ніж передбачений чинним колективним договором із збереженням кожному працівникові класності, розряду, категорії, яку він мав на момент переведення; доплат та надбавок, виплат за вислугу років і т.і., тобто гарантує збереження суттєвих умов праці кожного переведеного працівника (а.с.81-83). Угода від 14.06.2018 року про співробітництво в галузі соціально трудових та господарських відносин, що виникають відповідно до окремих положень Договору оренди державного нерухомого майна, погоджена 2 профспілками (а.с.81-83). В.о. директора порту 31.10.2018 року видано наказ №554, яким [PERSON] звільнено з підприємства з 30.10.2018 року у зв`язку з ліквідацією структурного підрозділу порту - «Другий термінал» (а.с.17). В.о. директора порту 31.10.2018 року видано наказ №558 про виправлення описки в дати звільнення [PERSON] у наказі №554 з 30.10.2018 року на 31.10.2018 року (а.с.18). Відповідно до рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23.04.2019 року по цивільній справі №501/3509/18 вище вказані накази визнані незаконними та скасовано, поновлено позивача на роботі та стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу (а.с.19-32). На підставі наказу №175 від 24.04.2019 року [PERSON] поновлено на роботі а ДП «МТП Чорноморськ» на посаді змінного заступника начальника вантажного складу 2 терміналу (а.с.133). [PERSON] 22.07.2019 року вручено повідомлення про зміни суттєвих умов праці за №337/11.2-10, в якому вона зазначила, що незгодна, так як рішенням суду її робоче місце є змінний заступник начальника складу №9 (а.с.33, 84). [PERSON] 19.09.2019 року на ім`я в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» написала заяву, в якій вона щодо пропозиції підприємства приступити до роботи змінним начальником складу на 1- му терміналі вказала, що згодна розглянути і прийняти рішення після завершення виконавчого провадження за рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 23.04.2019 року по цивільній справі №501/3509/18 і апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДП «МТП «Чорноморськ» на вказане судове рішення першої інстанції (а.с.34, 85). Зазначена заява отримана відповідачем 19.09.2019 року. Наказом №495/О-1 від 24.09.2019 року припинено трудовий договір із [PERSON] , звільнено її на підставі п.6 ст.36 КЗпП України (відмова від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці (а.с.86). На підставі наказу директора підприємства від 24.09.2019 року [PERSON] звільнено на підставі п.6 ст.36 КЗпП України (а.с.35, 86). Постановою Одеського апеляційного суду від 24.10.2019 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23.04.2019 року в частині позовних вимог про поновлення [PERSON] на посаді змінного заступника вантажного складу №9 та стягнення з ДП МТП «Чорноморськ» на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено, поновлено [PERSON] на посаді змінного заступника начальника вантажного складу, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 18362,72 грн. (а.с.134-143). V. Оцінка Суду. Дослідивши матеріали даної цивільної справи суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини щодо розірвання трудового договору, які регулюють нормами КЗпП України. Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ст.21 КЗпП України). Однією з підстав припинення трудового договору є відмова працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (ст.36 п.6 КЗпП України). У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інше, працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці (ст.32 ч.3 КЗпП України). Відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України допускається зміна істотних умов праці, в тому числі і режиму роботи без погодження з виборним органом первинної профспілкової організації. Такі зміни є можливим за умови, що вони викликані змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. При цьому проведення заходів щодо зміни організації виробництва і праці це виключне повноваження власника (роботодавця). Судом встановлено і підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, наявними в матеріалах справи, що відповідно до договору оренди №18/208-о/д нерухомого майна, що належить на державної власності від 13.06.2018 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн», в оренду ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн», передано частину майна ДП МТП, в ДП МТП дійсно відбулися зміни в організації виробництва і праці внаслідок укладання даного договору. 06.07.2018 року [PERSON] отримала копію наказу №327 від 20.06.2019 року «Про зміну істотних умов праці», однак не погодилась з відповідним наказом (а.с.71). [PERSON] 22.07.2019 року повідомлено про зміни істотних умов праці (а.с.84), однак вона не погодилась з повідомленням та вказала, що (дослівно): «…згідно з рішенням суду її робоче місце змінний заступник вантажного складу №9». Відповідно до повідомлення, [PERSON] ознайомлена про зміну істотних умов праці, яким їй повідомлено про те, що з метою забезпечення роботою в порту їй запропоновано з 23.09.2019 року аналогічне робоче місце на 1 терміналі - змінного заступника начальника вантажного складу з місячним посадовим окладом 7180 грн. та з диспетчерським режимом роботи (8.00 - 20.00 та 20.00 - 8.00) з перервою відпочинку та харчування 1 година та вихідними після денної зміни 24 години. Після нічної зміни 48 годин (а.с.84). Згідно наказу №327 від 20.07.2019 року «Про зміни в організації виробництва і праці» ліквідація з 01.09.2018 року структурного підрозділу «Другий термінал» з усіма робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис, викликана змінами в організації виробництва і праці, а саме укладанням договору оренди №18/208-о/д від 13.06.2018 року нерухомого майна, що належить до державної власності та угоди про співробітництво з ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» (а.с.70). Наведене свідчить про те, що в ДП МТП відбулися зміни в організації виробництва і праці, викликані укладанням договору оренди нерухомого майна №18/208-о/д від 13.06.2018 року шляхом реорганізації робочих місць, введення нових форм організації праці, перегрупування докерів механізаторів у бригадах та інших працівників підприємства. За таких обставин, чинне законодавство допускає зміну в організації виробництва і праці. Враховуючи, що в ДП МТП існували об`єктивні причини необхідності змін до штатного розпису з 01.09.2018 року, наказ №327 від 20.07.2019 року «Про зміни в організації виробництва і праці» є таким, що відповідає вимогам закону. Позивач не погодився на зміну істотних умов праці, посилаючись на те, що вона згодна розглянути дану пропозицію і прийняти рішення після завершення виконавчого провадження за рішенням Іллічівського міського суду від 23.04.2019 року по цивільній справі №501/3509/18 і апеляційною скаргою на вказане рішення суду (а.с.34). Беручи до уваги, що [PERSON] не надала згоду на продовження роботи у нових умовах, які викликані змінами в організації виробництва і праці, попереджена про зміни завчасно, суд приходить до висновку, що підстав для скасування наказу про звільнення не має. Щодо запровадження зміни в організації виробництва і праці для позивача без участі і погодження з виборним органом профспілки, членом якої позивач, суд керується наступним. Статтею 247 КЗпП України передбачено повноваження виборного органу первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації. Так, виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації: - укладає та контролює виконання колективного договору, звітує про його виконання на загальних зборах трудового колективу, звертається з вимогою до відповідних органів про притягнення до відповідальності посадових осіб за невиконання умов колективного договору; - разом з власником або уповноваженим ним органом вирішує питання запровадження, перегляду та змін норм праці; - разом з власником або уповноваженим ним органом вирішує питання оплати праці працівників, форм і систем оплати праці, розцінок, тарифних сіток, схем посадових окладів, умов запровадження та розмірів надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних виплат; - разом з власником або уповноваженим ним органом вирішує питання робочого часу і часу відпочинку, погоджує графіки змінності та надання відпусток, запровадження підсумованого обліку робочого часу, дає дозвіл на проведення надурочних робіт, робіт у вихідні дні тощо; - разом з власником або уповноваженим ним органом вирішує питання соціального розвитку підприємства, поліпшення умов праці, матеріально-побутового, медичного обслуговування працівників; - бере участь у вирішенні соціально-економічних питань, визначенні та затвердженні переліку і порядку надання працівникам соціальних пільг; бере участь у розробленні правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, установи або організації; - представляє інтереси працівників за їх дорученням під час розгляду індивідуальних трудових спорів та у колективному трудовому спорі, сприяє його вирішенню; - приймає рішення про вимогу до власника або уповноваженого ним органу розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», законодавство про працю, ухиляється від участі в переговорах щодо укладення або зміни колективного договору, не виконує зобов`язань за колективним договором, допускає інші порушення законодавства про колективні договори; - надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі та організації, у випадках, передбачених законом; - бере участь у розслідуванні нещасних випадків, професійних захворювань і аварій,у роботі комісії з питань охорони праці; - здійснює громадський контроль за виконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю та про охорону праці, за забезпеченням на підприємстві, в установі, організації безпечних та нешкідливих умов праці,виробничої санітарії, правильним застосуванням установлених умов оплати праці, вимагає усунення виявлених недоліків; - здійснює контроль за підготовкою та поданням власником або уповноваженим ним органом документів, необхідних для призначення пенсій працівникам і членам їх сімей; - здійснює контроль за наданням пенсіонерам та особам з інвалідністю, які до виходу на пенсію працювали на підприємстві, в установі, організації, права користування на рівні з його працівниками наявними можливостями щодо медичного обслуговування, забезпечення житлом, путівками до оздоровчих і профілактичних закладів та іншими соціальними послугами і пільгами згідно із статутом підприємства, установи, організації та колективним договором; - представляє інтереси застрахованих осіб у комісії із соціального страхування, направляє працівників до санаторіїв, профілакторіїв і будинків відпочинку, туристичних комплексів, баз та оздоровчих закладів на умовах, передбачених колективним договором або угодою, перевіряє стан організації медичного обслуговування працівників та членів їхніх сімей; - визначає разом з власником або уповноваженим ним органом відповідно до колективного договору розмір коштів, що будуть спрямовані на будівництво, реконструкцію, утримання житла, веде облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, розподіляє в установленому законодавством порядку жилу площу в будинках, споруджених за кошти або за участю підприємства, установи, організації, а також жилу площу, що надається власникові у розпорядження в інших будинках, здійснює контроль за житлово-побутовим обслуговуванням працівників; представляє інтереси працівників підприємства-боржника в ході процедури банкрутства. В матеріалах справи наявна Угода від 14.06.2018 про співробітництво в галузі соціально-трудових та господарських відносин, що виникають відповідно до окремих положень Договорів оренди державного нерухомого майна №18/208-о/д від 13.06.2018 року укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, Підприємством, погодженим Портом. Відповідно до зазначеної Угоди, професійні спілки попередньо досягнувши згоди по всім суттєвим умовам, у тому числі уклали угоду в галузі соціально-трудових правовідносин працівників порту, при цьому, Порт та Профспілки самостійно забезпечують погодження положень цієї Угоди між собою, доведення її змісту працівникам та гарантують додержання її виконання в частинах, пов`язаних з правовідносинами Порту з Профспілками та працівниками Порту. Чинне трудове законодавство передбачає розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), п.п.2-5,7 статті 40 і п.п.2 та 3 ст.41 КЗпП України лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (ст.43 ч.1 КЗпП України). Припинення трудового договору у разі відмови від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (ст.36 ч.1 п.6 КЗпП України) не передбачає попередньої згоди виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Оскільки позивач [PERSON] не довела своїх вимог, відсутні підстави для ствердження про порушення прав та інтересів, за захистом яких вона звернулася до суду. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст.6 (право на справедливий суд), ст.13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст.17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст.1 Протоколу 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном). Крім того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява №26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог. З цих підстав,

Outcome: dismissed