Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 25 січня 2012 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes Benz», реєстраційний номерний знак [NUMBER], який на час ДТП належав [PERSON] та перебував під керуванням останнього, та транспортного засобу «Renault», реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] Вказана ДТП трапилася з вини останнього. Даний факт підтверджується постановою Святошинського районного суду міста Києва від 15 березня 2012 року. Зазначену подію визнано страховим випадком. 19 липня 2012 року позивач виплатив страхове відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу «Mercedes Benz», реєстраційний номерний знак [NUMBER] в розмірі 8181 гривню 29 копійок. Так як на момент вчинення ДТП цивільна відповідальність [PERSON] не була застрахована, позивач просить стягнути з відповідача виплачену у порядку регресу суму у вищевказаному розмірі та судові витрати, понесені при подачі позову до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак скерував до суду письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання також не зявилася, однак скерувала до суду письмову заяву в якій позов визнала частково, просила зменшити розмір відшкодування шкоди з тих підстав, що відповідач являється інвалідом ІІ групи, постійно хворіє у звязку з чим витрачає значні кошти на лікування. Крім того, на утриманні відповідача перебуває троє неповнолітніх дітей, а сама сімя відповідача перебуває в статусі малозабезпеченої. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення. Відповідно до полісу №АА/1167004 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02 березня 2011 року, застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON], забезпеченим транспортним засобом якого є «Mercedes Benz», реєстраційний номерний знак [NUMBER] (а.с. 5). Згідно постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 15 березня 2012 року вбачається, що відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Renault», реєстраційний номерний знак [NUMBER] з напівпричепом реєстраційний номерний знак якого СА6926ХХ, виїжджаючи з пропускних воріт ТОВ «Фомальгаут-Полімін», що в місті Києві по вулиці Пшеничній, 2а, не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на автомобіль «Mercedes Benz», реєстраційний номерний знак [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вищевказаною постановою встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення [PERSON] п.13.1 ПДР України, та визнано його винним у вчинені адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять пять) гривень. Відповідач [PERSON] свою вину у скоєному правопорушенні визнав повністю. Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 25 січня 2012 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedes Benz», реєстраційний номерний знак [NUMBER], у результаті його пошкодження в ДТП, складає 8857 гривень 55 копійок. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем 19 липня 2012 року здійснено виплату відшкодування власнику пошкодженого автомобіля [PERSON] в розмірі 8181 гривню 29 копійок, що підтверджується наказом платіжним дорученням №3282 від 19 липня 2012 року (а.с. 1). Листом за №25525/3-2-05 від 11 жовтня 2012 року стверджується, що позивач звертався до відповідача про компенсацію витрат у добровільному порядку до 09 листопада 2012 року. Однак, суду не надано жодних доказів про добровільну сплату відповідачем таких витрат. В матеріалах справи відсутні докази того, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1191 ЦК України та ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З огляду на викладене, Моторне (транспортне) страхове бюро України має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] про відшкодування шкоди у межах фактичних витрат. Разом з тим, згідно положень ч.4 ст.1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» правила цієї норми застосовуються у разі, коли відповідачем за таких обставин може бути тільки фізична особа та відшкодування шкоди у повному розмірі неможливе або поставить відповідача у дуже скрутне матеріальне становище. Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0267008 від 17 червня 2014 року стверджується, що відповідачу [PERSON] було встановлено ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням з протипоказаними фізичними навантаженнями. Дата чергового переогляду 17 червня 2016 року, інвалідність встановлена до 01 липня 2016 року (а.с. 35). Згідно пенсійного посвідчення серії ААИ №057421 від 03 вересня 2014 року, відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Пенсійному фонді України та отримує пенсію по інвалідності 2 грп. загальне захворювання. Термін дії посвідчення до 30 червня 2016 року (а.с. 32). Картою ехокардіоскопічного обстеження від 21 листопада 2014 року (а.с. 34), картою ехокардіоскопічного обстеження від 08 грудня 2014 року (а.с. 34) та випискою із медичної карти стаціонарного хворого №17862/1034 від 09 грудня 2014 року стверджується, що відповідач постійно перебуває на обстеженні в кардіологічному відділенні Волинської обласної клінічної лікарні і потребує постійного лікування з приводу серцевих захворювань. Довідкою-характеристикою та довідкою про склад сімї, виданих Звиняченською сільською радою Горохівського району Волинської області стверджується, що відповідач [PERSON] проживає з дружиною [PERSON] та пятьма дітьми в житловому будинку житлова площа якого становить 50 кв.м. Дружина [PERSON] безробітна, на даний час перебуває на обліку в районному центрі зайнятості. Син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], є студентами вищих навчальних закладів міста Луцька та навчаються на платній формі. Син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], є учнями Звиняченської [PERSON] ступенів. Сімя [PERSON] перебуває в статусі малозабезпеченої та потребує допомоги як на лікування глави сімї, який є інвалідом ІІ групи, так і на забезпечення навчання дітей (а.с. 37-38). Таким чином, суд, враховуючи тяжкий матеріальний стан відповідача, оскільки лише він один в сімї працевлаштований, хоча є інвалідом ІІ групи та постійно потребує лікування, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, вважає можливим зменшити розмір відшкодування до 4000 (чотирьох тисяч) гривень. Крім того, суд приходить до висновку про відмову у задоволені вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 1500 (однієї тисячі пятсот) гривень в рахунок оплати витрат на правову допомогу, оскільки в матеріалах справи відсутні склад, розмір, розрахунок виплат, повязаних з оплатою правової допомоги. Крім того, з додаткової угоди №123 від 14 травня 2012 року до Контракту про надання правової допомоги №80 від 19 грудня 2012 року вбачається, що виконавець по контракту від 19 грудня 2012 року є ТОВ «ВМ», а не адвокат. З огляду на вищевстановлені обставини, позов про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування підлягає частковому задоволенню на суму 4000 (чотири тисячі) гривень. Крім того, в силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача, понесені ним, судові витрати в розмірі пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial