Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

КП «Водоканал» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за воду і послуги каналізації в сумі 8211,95 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі проживають за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний[ADDRESS] та користуються послугами позивача. Проте, оплату за послуги здійснюють не в повному обсязі, у звязку із чим утворилась заборгованість за період з 01.10.2014 по 30.09.2017 в сумі 8211,95 грн. Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON] однак у видачі судового наказу було судом відмовлено. Посилаючись на вимоги ст.ст.\~67,\~68 Житлового кодексу\~(далі\~ЖК) України, ст.ст.\~11,\~526 ЦК України позивач просив стягнути з відповідачів суму боргу у зазначеному вище розмірі, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762 грн. Представник позивача до судового засідання не з'явилась, до початку розгляду справи надала заяву про слухання справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце слухання були повідомлені належним чином.\~ Від відповідача [PERSON] 08.05.2018 року надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач зазначила, що згідно розрахунку доданого до позовної заяви заборгованість нарахована за період з жовтня 2014 року по вересень 2017 року та складає 6619,10 грн. Проте, у своїх вимогах позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 8211,95 грн., враховуючи у загальну суму боргу заборгованість, яка утворилась до 01.10.2014 року. Вважає вимоги позивача неправомірними, враховуючи те, що заборгованість у розмірі 2019,93 грн. утворилась до 01.10.2014 року. Просила у задоволенні позову відмовити. Крім того, відповідач просить застосувати строк позовної давності, оскільки позивач просить стягнути заборгованість, яка виникла у період поза межами строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідачі [PERSON], [PERSON] є споживачами послуг водопостачання та водовідведення, що надаються позивачем КП «Водоканал», за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний, 10, кв. 73. Відповідно до\~ст. 162 ЖК України\~плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами та вноситься у встановлені строки. За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 року, збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал». У відповідності до п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. З позовної заяви випливає, що протягом спірного періоду\~01.10.2014 по 30.09.2017 відповідачі не вносили оплату за послуги водопостачання та водовідведення, внаслідок чого мають заборгованість за надані послуги, яка складає 8211,95 гривень. Згідно зі ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст.ст.\~13,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З урахуванням вищезазначених положень\~ЦПК України, суд розглядає дану справу в межах заявлених позовних вимог КП «Водоканал», а саме в межах стягнення заборгованості за період жовтень 2014 р.\~січень 2017 р. Разом із тим, визначаючи загальну заборгованість за цей період, позивач вказав про те, що станом на 1 жовтня 2014 р. за відповідачем вже рахувалась заборгованість у розмірі 2019,93 грн. Однак, з урахуванням змісту позовних вимог, а також поданого позивачем розрахунку заборгованості, суд доходить висновку, що ця заборгованість виходить за межі періоду, яким охоплюються позовні вимоги. Крім того, відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини 3,4,5 статті 267 ЦК України). У даному випадку відповідач заявив про застосування позовної давності, що підтверджується його відзивом на позовну заяву від 08.05.2018 року. Як встановлено судом, з даним цивільним позовом позивач звернувся до суду 29.03.2018 року (про що свідчить відповідна реєстраційна відмітка на першій сторінці позовної заяви). При цьому, судом встановлено, що заборгованість, яку просить стягнути позивач, складається із заборгованості за період з 01.10.2014 року по 30.09.2017 року. Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 8211,95 гривень, яка виникла за період з 01.10.2014 року по 30.09.2017 року. Частиною другою статті 264\~ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Враховуючи те, що судовий захист права позивача на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання позивачем заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. З таких обставин, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, строк позовної давності щодо стягнення заборгованості відповідача за період, з 01.10.2014 року по 30.09.2017 року, у відповідності до статті 264 ЦК України, було перервано. Враховуючи викладене, судом встановлено, що трирічний строк позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01.10.2014 року по 30.12.2014 року сплинув 10.01.2018 року. Таким чином, у даному випадку в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01.10.2014 року по грудень 2014 року слід відмовити, у звязку із пропуском позивачем позовної давності. З урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.10.2014 року по 30.09.2017 року задоволенню підлягають позовні вимоги за період з 01.01. 2015 р. по 30.09.2017 р. включно на суму 6216,88 гривень. Суд зауважує, що відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи є намір користуватися) цими послугами. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникають у споживачів з моменту користування цими послугами. Відповідач мав змогу також відмовитися від отримання певних послуг по даній квартирі (відключення водопостачання холодної та гарячої води, водовідведення, теплопостачання, постачання газу, тощо), відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»», так як не в змозі за них сплачувати належним чином, але не скористався цією можливістю. Всупереч вимогам закону відповідач не здійснював оплату за послуги водопостачання та водовідведення, а тому в позивача наявні правові підстави для стягнення заборгованості, що утворилась внаслідок несплати за надані послуги, а саме в межах строку позовної давності\~на суму 6216,88 гривень за період січень 2015 р.-\~вересень 2017 р. Таким чином, позовні вимоги КП «Водоканал» підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 1762 грн.

Outcome: partial