Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В вересні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 25 квітня 2012 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. За час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2019 року шлюб між ними був розірваний. На даний час сторони проживають окремо, при цьому малолітній син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання сина. Незважаючи на те, що має можливість сплачувати кошти на утримання дитини, оскільки має приватне підприємство з виготовлення меблів, займається продажем автомобілів з Європи. Крім цього, відповідач є власником нерухомого майна у м. Києві, земельної ділянки в м. Хмельницькому, автомобіля, має можливість відпочивати за кордоном. Тому він спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина. У зв`язку з цим, позивач просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття. В ході підготовчого провадження [PERSON] двічі збільшувала позовні вимоги. За змістом клопотання від 12 травня 2021 року позивач просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 100000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом та до досягнення дитиною повноліття. ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2019 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (т.1 а.с.42). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2020 року за клопотанням [PERSON] витребувано відомості про перетинання [PERSON] . Державного кордону України (т.1 а.с.112-113). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2020 року за клопотанням [PERSON] витребувано від ГУ ПФУ в м. Києві відомості про розмір пенсійних виплат, які отримує [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.147-148). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2021 року за клопотанням [PERSON] витребувано від АТ КБ «Приватбанк» інформацію про рух грошових коштів та стан рахунків [PERSON] (т.1 а.с.189-190). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2021 року за клопотанням [PERSON] витребувано відомості про перетинання [PERSON] . Державного кордону України (т.2 а.с.15-16). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.19). ІІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач та її представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали пред`явлений позов, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, та наполягали на його задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, яким частково визнав пред`явлений позов, а саме: просив визначити аліменти на утримання [PERSON] , 27 травня 2012 року, в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 01 січня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що твердження, викладені в позовній заяві, стосовно того, що [PERSON] ніяким чином не хоче приймати участі в утриманні дитини, є необґрунтованими. Оскільки, починаючи з 18 листопада 2018 року та по 04 грудня 2019 року, тобто ще в період перебування у шлюбі з позивачем [PERSON] в межах своїх можливостей перераховував на картковий рахунок позивача аліменти на утримання сина у розмірі 2010 гривень щомісячно. Разом з цим, починаючи з 01 січня 2010 року [PERSON] не має заробітку, оскільки звільнився у запас у зв`язку з закінченням строку контракту. Крім цього, [PERSON] сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу у розмірі ј частки усіх своїх доходів. На даний час на утриманні [PERSON] перебувають його непрацездатні батьки пенсіонери. Зазначений у позовній заяві розмір аліментів, на переконання представника відповідача, є необґрунтованим, оскільки позивачем не аргументовано та не зазначено з чого саме та з яких потреб дитини визначений у позові розмір аліментів, не надано розрахунок ймовірних або понесених витрат, не зазначено місце навчання дитини, які додаткові заняття він відвідує, та яким саме чином позивачем витрачені аліменти, сплачені на її користь протягом 2019 року. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 25 квітня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (т.1 а.с.3). [INFO] у них народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно на його ім`я (т.1 а.с.4). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2019 року шлюб між сторонами по справі був розірваний (т.1 а.с.5-6). Згідно розпорядження Бориспільської РДА №314 від 07 червня 2019 року місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , визначено разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.7-8). Спірні правовідносини регулюються гл.15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька і дитини» СК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.184 цього ж Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з\~положенням ч.2\~ст.182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч.3 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01 липня 2021 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 2510 гривень. У відповідності до визначення ст.1\~Закону України\~«Про прожитковий\~мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. б. норми процесуального права. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. В матеріалах цивільної справи містяться копії квитанцій (т.1 а.с.65-74, 172-188) за період з 2018-2020 років, згідно яких [PERSON] перераховував грошові кошти на користь позивача на утримання їхньої спільного сина [PERSON] , а саме: 18 листопада 2018 року у розмірі 2010 гривень 05 копійок, 29 січня 2019 року 2010 гривень 05 копійок, 21 лютого 2019 року 2010 гривень 05 копійок, 31 березня 2019 року 2010 гривень 05 копійок, 24 квітня 2019 року 2010 гривень 05 копійок, 29 липня 2019 року 2010 гривень 05 копійок, 21 серпня 2019 року 2010 гривень 05 копійок, 01 жовтня 2019 року 2010 гривень 05 копійок, 27 жовтня 2019 року 2010 гривень 05 копійок, 04 грудня 2019 року 2010 гривень 05 копійок, 31 грудня 2019 року 3015 гривень 08 копійок, 30 січня 2020 року 2010 гривень 05 копійок, 26 лютого 2020 року 2000 гривень, 24 березня 2020 року 2010 гривень 05 копійок, 06 травня 2020 року 2010 гривень 05 копійок, 27 червня 2020 року 2010 гривень 05 копійок, 29 червня 2020 року 3500 гривень, 29 липня 200 року 2000 гривень, 31 серпня 2020 року 3000 гривень, 28 вересня 2020 року 2500 гривень, 27 жовтня 2020 року 2500 гривень, 30 листопада 2020 року 2500 гривень, 29 грудня 2020 року 3000 гривень. З огляду на це, суд вважає, що обставини, викладені у позовній заяві стосовно того, що відповідач ухиляється від матеріального утримання малолітнього сина, не відповідають дійсності. Разом з цим, посилання відповідача на те, що він добровільно приймає участь в утриманні сина, не свідчить про відсутність спору між сторонами по справі щодо утримання їхньої спільної дитини. Так, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (стаття 181 СК України). Тому, добровільні щомісячні грошові перекази не знімають з батька обов`язок по сплаті аліментів на утримання рідного сина. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постанові від 20 лютого 2019 року у справі №761/23085/16-ц. З огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що позивач позбавлена можливості самостійно забезпечувати утримання малолітнього сина. Відомості про те, що [PERSON] має незадовільний стан здоров`я або скрутне матеріальне становище, в матеріалах цивільної справи відсутні. Згідно з довідкою №261 від 28 грудня 2019 року, виданою начальником ГУ УЗ Держспецзв`язку, (т.1 а.с.76) з 01 січня 2020 року [PERSON] звільнений в запас у зв`язку з закінченням строку контракту та з 06 січня 2020 року повинен прибути для постановки на обліку до Хмельницького об`єднаного міського військового комісаріату. З огляду на це, матеріали цивільної справи не містять відомостей про місце роботи відповідача та розмір його заробітної плати (доходу). Разом з цим, на даний час відповідач є працездатним, йому не встановлено інвалідності, з визначенням міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності, в тому числі щодо обмеження можливості працювати чи працювати у спеціально створених для цього умовах. За таких обставин, позивач не позбавлений можливості працювати та належним чином виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання дитини. За змістом відзиву на позовну заяву та пояснень представника відповідача, наданих у судовому засіданні, вбачається, що на утриманні [PERSON] перебувають його непрацездатні батьки пенсіонери, які потребують матеріальної допомоги. Всупереч, цьому матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження того, що батьки відповідача перебувають у скрутному матеріальному становищі та потребують матеріальної допомоги, яку, зокрема надає відповідач. Згідно довідки про доходи пенсіонера (т.1 а.с.156) розмір пенсії, яку отримує [PERSON] становить 11025 гривень, а [PERSON] 3074 гривні 25 копійок (т.1 а.с.159-161). Крім цього, суд вважає за необхідне врахувати ту обставину, що на утриманні відповідача перебуває дочка від першого шлюбу. Так, на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (т.1 а.с.75). Проаналізувавши викладені обставини щодо матеріального становища відповідача та наявність на його утриманні інших дітей, суд приймає до уваги, що [PERSON] згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина. Однак в меншому розмірі, ніж про це просить [PERSON] . Всупереч обов`язку, передбаченому ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність [PERSON] сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Обставини щодо потреби неповнолітньої дитини в отриманні матеріальної допомоги від батька, жодним чином не може свідчити про наявність реальної можливості відповідача надавати таку допомогу у заявленому нею розмірі. Зокрема, доводи позивача стосовно належності [PERSON] на праві приватної власності земельної ділянки в м. Хмельницьку, автомобілів марки «Mercedes», номерний знак [NUMBER] , марки «Volkswagen», номерний знак [NUMBER] , не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами в ході судового розгляду цивільної справи. В обґрунтування відповіді на відзив позивач зазначила про приховування відповідачем свого дійсного матеріального становища, а саме наявність на праві власності нерухомого майна. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.240-241) вбачається, що дійсно [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться в [ADDRESS] . Проте, судом критично сприймається вказівка позивача на дану обставину в якості приховування дійсного матеріального становища [PERSON] . Оскільки, матеріали цивільної справи не містять відомостей про вартість вказаного нерухомого майна, що об`єктивно позбавляє суд перевірити ту обставину, що витрати платника аліментів на придбання даного об`єкта рухомого майна перевищили десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. До того ж вказаний об`єкт нерухомого майна набутий у власність на підставі договору про участь у фонді фінансування будівництва від 20 липня 2016 року, тобто в період перебування сторін по справі в зареєстрованому шлюбі. Тому вказана обставина не свідчить про дійсне матеріальне становище відповідача станом на час звернення до суду з вимогою про стягнення з нього аліментів. В той же час, згідно виписок по рахунках, відкритих в АТ КБ «Приватбанк», на ім`я [PERSON] (т.1 а.с.212,213-236) вбачається, що він має депозитний рахунок, відкритий 16 січня 2014 року з розміром залишку грошових коштів 0 гривень. В АТ КБ «Приватбанк» відкрито п`ять карткових рахунків, зокрема у валюті України та євро. З карткового рахунку [NUMBER] всього витрачено коштів 281922 гривень 24 копійки, ***53 витрачено коштів 100 гривень 04 копійки, ***11 витрачено коштів 0,99 євро, [NUMBER] витрачено коштів 0 гривень, ***8560 0 гривень. Аналізуючи вказану виписку з банківських рахунків, відкритих на ім`я відповідача, судом не встановлено джерело доходів відповідача. Водночас сума грошових коштів у розмірі 281922 гривень 24 копійки, витрачена ним за період з 05 квітня 2019 року по 06 лютого 2021 року свідчить про належний рівень його платоспроможності. При цьому, судом критично оцінюється інформація з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби, витребувана на запит суду (т.1 а.с.118, т.2 а.с.23) в якості належного доказу. Так, 22 вересня 2019 року в пункті пропуску Краківець [PERSON] здійснив виїзд за межі території України на транспортному засобі [NUMBER] , а 26 вересня 2019 року в пункті пропуску Краківець в`їзд на територію України, а також 27 червня 2019 року виїзд з м. Київ до м. Барселона (Іспанія), 06 липня 2019 року в`їзд на територію України з м. Барселона (Іспанія), 08 липня 2020 року виїзд з м. Києва до Анталії (Турція), 20 липня 2020 року в`їзд на територію України, 20 вересня 2020 року виїзд до Бодрума (Турція), 26 вересня 2020 року в`їзд на територію України, 16 січня 2020 року виїзд до [PERSON] (Єгипет), 26 січня 2020 року в`їзд на територію України, 20 травня 2021 року виїзд до Анталії (Турція), 30 травня 2021 року в`їзд на територію України. Проте, вказана інформація не вказує а ні про напрямок (щодо виїзду в пункту пропуску Краківець) та мету подорожі Стародуба С.А., а ні про витрачені на цю подорож грошові кошти. Тому вказана інформація не містить обставин, передбачених ч.2 ст.182 СК України, які підлягають обов`язковому врахуванні при визначенні розміру аліментів. Суд також погоджується з доводами представника відповідача стосовно того, що приєднані до позовної заяви скріншоти з соціальної мережі «Фейсбук», а також повідомлень з мобільного додатку «Вайбер» (т.1 а.с.28-34,), не є достовірними та допустимими доказами.,\~Оскільки їх\~дійсність неможливо\~перевірити. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, а також рівність обов`язку батьків щодо забезпечення матеріального утримання дитини до досягнення нею повноліття, суд вважає допустимим стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітнього [PERSON] у розмірі 2500 гривень щомісячно, і до дня досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів відповідає розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та має забезпечити умови гармонійного розвитку дитини. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При пред`явленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір, оскільки вона звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пред`явлений нею позов задоволений частково, а саме на 12,5% (2500 / 100000 ? 100%). З огляду на це, з [PERSON] в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 19 гривень 21 копійки (768,40 / 100% ? 0,025%). На підставі викладеного та

Outcome: partial