Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, звернулася у суд з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] щодо їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а також стягнення з кожного з відповідачів аліментів на утримання малолітньої доньки в твердій грошовій сумі 813 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] покинула новонароджену доньку в пологовому будинку. Малолітня [PERSON] тимчасово влаштована у Будинок дитини № 1 м.Львова для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки, де і на сьогодні перебуває. За період перебування дитини у вказаному закладі батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не беруть жодної участі у вихованні, не утримують матеріально, не цікавляться станом її здоров`я та розвитку. Таким чином, відповідачі самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, просить позов задовольнити. Представник позивача подала заяву, в якій просить розглядати справи за її відсутності за наявними у справі доказами, що є його правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, про причини неявки суд не повідомили, хоча належно були повідомлені про день, час та місце розгляду справи, наслідки неявки. За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа - Комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки» будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, не направив у судове засідання свого представника, при цьому подав заяву про розгляд справи за відсутності такого (заява в матеріалах справи). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він - ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, орган опіки і піклування. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] і її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.51). При цьому, записи про батька дитини вчинено на підставі ст.133 СК України, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00021387185 від 07.11.2008 року (а.с.54). Згідно повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Пологовий клінічний будинок №1 м. Львова» №758 від 19.10.2018 року, [PERSON] була доставлена бригадою швидкої медичної допомоги в КНП «ПКБ №1 м. Львова», де у неї [INFO] о 14.10 год. народилася дівчинка (а.с.62), що підтверджується медичною довідкою №6 від 19.10.2018 року (а.с.68). Як видно з акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 17.10.2018 року, [PERSON] залишила доньку в Комунальному некомерційному підприємстві «Пологовий клінічний будинок №1 м. Львова» (а.с.63-64). Відповідно до акту про передачу від 19.10.2018 року малолітню дитину, [INFO] , влаштовано у Будинок дитини №1, на підставі листа відділу «Служби у справах дітей» Личаківського району, де і на сьогодні дитина перебуває.(а.с.66). Розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 07.12.2018р. №515 /а.с.70/, влаштовано на тимчасове проживання та виховання в Будинок №1 м. Львова для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки малолітню [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області №14399/38/01-2018 (а.с.56) вбачається, що [PERSON] не відмовляється від своєї новонародженої доньки [PERSON] , [INFO] , яку залишила у пологовому будинку, однак на даний час не має можливості забрати її через відсутність належних житлово-побутових умов на її утримання, про що надала письмові пояснення від 19.12.2018 року (а.с.57). Згідно рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26.07.2018 року відповідачів [PERSON] та [PERSON] позбалено батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.71-77). Як видно з листа КЗ ЛОР «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» №149 від 04.04.2019 року, з 19.10.2018 року по 04.04.2019 року малолітню [PERSON] ніхто із родичів не відвідував і не цікавилися станом її здоров`я та долею ні в усній, ні в письмовій формі (а.с.80). Із змісту висновку Органу опіки і піклування Личаківської райадміністрації Львівської міської ради №4-2608-950 від 06.05.2019 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . (а.с.48-50). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідачів займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачів аліментів в розмірі 813 грн., що згідно ч.2 ст.184 СК України, підлягає індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, то суд приходить до переконання що така вимога підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.166 СК України особа позбавлення батьківських права, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При розгляді позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно вимог ч.1 ст.184 даного Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може зазначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається із роз`яснень, даних в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] не працюють і не надають коштів на утримання своєї малолітньої доньки, яка з жовтня 2018 року перебуває в Будинку дитини №1, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26.07.2018 року позбавлені батьківських прав відносно трьох дітей. Виходячи із наведеного та враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] внаслідок свідомої поведінки та нехтування покладених на них, як батьків, обов`язків, ухиляються від їх виконання, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , підставні, а відтак [PERSON] та [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] та стягувати з кожного із відповідачів на утримання [PERSON] по 813 грн. аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а судом задоволені позовні вимоги майнового і немайнового характеру, з відповідачів підлягає стягненню по 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved