Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

із позовною заявою про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у суд звернувся [PERSON] до Комунального підприємства «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства» м. Остер Козелецького району Чернігівської області і третьої особи - [PERSON]. Позивач [PERSON] позовні вимог мотивує тим, що 16 грудня 2013 року прийнятий на посаду оператора диспетчерської служби в КП «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства». На підставі наказу № 107/1 від 25 вересня 2014 року визнаний недійсним штатний розклад КП «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства» та затверджений із 25 вересня 2014 року новий штатний розклад, за яким проведене скорочення штату певної категорії. Із зазначеним наказом ознайомлений лише 22 січня 2015 року. 20 січня 2015 року звільнений із займаної посади на підставі наказу № 107/1 від 25 вересня 2014 року. Позивач [PERSON] ставить позовні вимоги про: поновлення на роботі в КП «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства»; стягнення з КП «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства» заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 1584.05 гривень. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Представник відповідача Фот О.І. не погодилася із позовом. Третя особа [PERSON], який належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не з'явився. У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні правовідносини: за наказом № 151 від 16 грудня 2013 року, виданим начальником КП «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства», з 16 грудня 2013 року [PERSON] прийнятий на посаду оператора диспетчерської служби в КП «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства». За наказом № 107/1 від 25 вересня 2014 року, виданим начальником КП «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства», відбулося скорочення штату, зокрема, посади оператора диспетчерської служби, яку займав [PERSON] Із вказаним наказом [PERSON] не був ознайомлений. 18 листопада 2014 року [PERSON] попереджений КП «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства» про звільнення із роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників. За наказом № 9 від 6 січня 2015 року, виданим начальником КП «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства», на підставі наказу № 107/1 від 25 вересня 2014 року про затвердження штатного розкладу у зв'язку із скороченням штату по КП «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства», ст. 40 КЗпП України та повідомлення про скорочення штату № 1704400561746 від 11 листопада 2014 року, [PERSON] звільнений із посади оператора диспетчерської служби з 20 січня 2015 року. [PERSON] є членом профспілкової організації КП «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача Фот О.І., вивчивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов [PERSON] до Комунального підприємства «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства» м. Остер Козелецького району Чернігівської області і третьої особи - [PERSON] про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу підлягає задоволенню. При скороченні штату працівників у КП «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства» існувала можливість переведення працівника, за його згодою, на іншу роботу. При звільненні з роботи [PERSON] питання про переведення, за його згодою, у КП «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства» на іншу роботу не вирішувалося. Відповідачем у листопаді 2014 року одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із скороченням штату працівників [PERSON] не пропонувалася інша робота у КП «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства». Крім того, звільнення [PERSON] з роботи відбулося без попередньої згоди первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Представник відповідача Фот О.І. не надала належних та допустимих доказів про законність звільнення з роботи [PERSON] на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. За таких обставин суд вважає, що наказ № 9 від 6 січня 2015 року «Про звільнення з роботи», виданий директором КП «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства», про звільнення [PERSON] з роботи є незаконним. У зв'язку із цим [PERSON] необхідно поновити на посаді оператора диспетчерської служби у КП «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства» з 20 січня 2015 року. Виходячи із того, що середньоденний заробіток [PERSON] складає 51.94 гривні, тому, із КП «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства», директором якого є [PERSON], на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 20 січня 2015 року до 26 лютого 2015 року в розмірі 1454.32 гривні (51.94 гривень х 9 робочих днів січня 2015 року і 19 робочих днів лютого 2015 року). Рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі підлягає негайному виконанню. Крім того, із КП «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства» у доход держави необхідно стягнути грошові кошти в розмірі 243.60 гривні судового збору.

Outcome: approved