Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй, [PERSON] , належить на праві власності будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, [PERSON] , [INFO] , є її донькою, яка була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але за цією адресою не проживає з 2007 року. Відповідач, [PERSON] , [INFO] , є внуком, який був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але за цією адресою не проживає з 2007 року. Відповідно до довідки №21/4509 від 22 червня 2021 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 22.06.2021 року, виданої Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради зареєстрованими за адресою [ADDRESS] . З сім`я складається з 3 осіб, [PERSON] , [INFO] (Власник в цілому), [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З 2007 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] виїхали із зазначеного вище будинку та не проживають в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідачі не проживають в даній квартирі, не сплачують комунальні платежі в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають і взагалі будинком не цікавляться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім`ї відповідачам не чинили. Факт реєстрації відповідачів порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію. Оскільки, вона сплачує всі видатки по будинку та комунальні платежі, в яких відповідачі участі не беруть (заборгованості не має), факт реєстрації відповідачів у її будинку створює перешкоди в користуванні будинком, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 вересня 2021року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.23) Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 09 листопада 2021 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за її відсутності не скористалася та не повідомила суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подала. Представник Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати цивільну справу за його відсутністю та винести рішення згідно чинного законодавства. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності будинок за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 15 травня 2002 року посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської нотаріальної контори Бурдік С.С. зареєстрованого в реєстрі за № 1-804, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.(а.с.9,10) Згідно довідки\~про склад\~сім`ї\~або зареєстрованих\~у житловому\~приміщенні осіб\~станом на\~22.06.2021\~року за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~зареєстровані:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , з 08.07.2016 року, [PERSON] , [INFO] , з 14.11.2007 року, [PERSON] , [INFO] , з 14.11.2007 року.(а.с.12) Згідно акту про не проживання від 01 червня 2021 року, за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за вище вказаною адресою 14.11.2007 року, але жодного дня з моменту реєстрації не мешкали за даною адресою.(а.с.11) Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст.71,72,116,156, ЖК УРСР;ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом. Відповідно до висновків Верховного суду України у справі № 6-709цс16 (аналогічна № 6-158цс14) було висловлено позицію: власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання такої особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації. На підставі вищевикладеного суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим, обставини, зазначені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved