Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. У січня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 02 березня 2015 року [PERSON] уклав кредитний договір про надання банківських послуг № б/н. Йому було відкрито кредитний рахунок та він отримав кредитну картку з встановленим на ній кредитним лімітом, а також зобов`язався повертати грошові кошти, зняті з кредитної картки, шляхом сплати щомісячних обов`язкових платежів та відсотків за користування грошовими коштами. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Тому АТ КБ «Приватбанк» просив суд примусового стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у розмірі 20369 гривень 40 копійок, що складається: з заборгованості за простроченим тілом кредиту - 16379 гривень 14 копійок та заборгованості за простроченими відсотками - 3990 гривень 26 копійок. Крім того, позивач також просив стягнути на його користь витрати на оплату судового збору. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача Ляр Д.Ю. направив до суду клопотання, яким підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити у повному обсязі, розгляд цивільної справи просив здійснити за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.91). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч.11 ст.128 ЦПК України [PERSON] повідомлений про судове засідання через оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bpm.ko.court. gov.ua/sud1005 (а.с.119,121). ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області 18 лютого 2021 року було залишено позовну заяву без руху (а.с.100-101). Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області 24 березня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.113-114). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 02 березня 2015 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг № б/н на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна», що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 02.03.2015 (а.с.12). Як встановлено зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 02.03.2015 відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. З 13.10.2014 АТ КБ «Приватбанк» видавав відповідачу кредитні картки, з встановленим кредитним лімітом, остання картка відкрита 06.09.2018, термін дії 04/22 (а.с.10). АТ КБ «Приватбанк» виконав своє зобов`язання за договором, що підтверджується випискою по картковому рахунку [PERSON] , згідно якої останній знімала грошові кошти та розрахувався ними (а.с.67-87). Крім цього, з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.11) вбачається, що 30.05.2018 [PERSON] був встановлений кредитний ліміт у розмірі 15000,00 гривень, станом на 16.05.2019 кредитний ліміт зменшено та встановлено у розмірі 0,00 грн. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що відповідач знімав з кредитної картки грошові кошти та розраховувався ними (а.с.67-87). Тому у нього виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 20369 гривень 40 копійок, що складається: з заборгованості за простроченим тілом кредиту - 16379 гривень 14 копійок та заборгованості за простроченими відсотками - 3990 гривень 26 копійок. Вказана обставина підтверджується письмовим розрахунком заборгованості станом на 12.11.2020 року (а.с.5-9). З вказаного розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що [PERSON] нарахована заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 3990,26 грн. Разом з цим, в матеріалах цивільної справи відсутні докази, які б вказували на те, що між сторонами по справі належним чином узгоджений обов`язок відповідача зі сплати на користь АТ КБ «Приватбанк» відсотків за прострочення виконання зобов`язання. Зокрема, згідно анкети-заяви про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» (а.с.12) відсутня умова про розмір процентної ставки на прострочений кредит. Позивачем надано роздруківку (копія паспорту споживчого кредиту), яка містить положення про відсотки за використання кредитних коштів (а.с.13-14). Однак суд відноситься критично до цього доказу, оскільки в ньому зазначено, що інформація була надана 06.09.2018 (тобто через три роки після дати укладення договору) та що інформація зберігає чинність та є актуальною до 21.09.2018, тобто 15 днів. Крім того, з цього документу не можна встановити посадову особу позивача, яка довела до відома відповідача цю інформацію, оскільки є лише підпис без зазначення інших даних. Суд також звертає увагу на невідповідність підпису у цій роздруківці з підписами відповідача під час заповнення ним заяви ще 02 березня 2015 року. З огляду на викладене, у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за простроченими відсотками належить відмовити. Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено, що відповідач уклав кредитний договір, отримав кредитні кошти, розпорядився ними на власний розсуд, і тепер ухиляється від добровільної сплати заборгованості за кредитним договором. У той же час, відповідач не надав належних, допустимих доказів на спростування позовних вимог. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 379 гривень 14 копійок. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення від 03 грудня 2020 року (а.с.104) вбачається, що при пред`явленні позову АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі 2102,00 грн., в подальшому 10.03.2021 на виконання ухвали суду здійснив доплату у розмірі 168,00 грн. (а.с.106), а всього сплатив судовий збір на загальну суму 2270,00 грн. Позов АТ КБ «Приватбанк» задоволений частково, а саме 80,41% (16379,14*100% / 20369,40). З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1825 гривень 31 копійка (2270 / 100%* 80,41%). На підставі викладеного,

Outcome: partial