Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачем у період з жовтня 2016 р. по квітень 2019 р. відповідно до вимог договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.06.2010 № 202844 надавались відповідачу послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у приміщення № VI (Літ А-5) у будинку [ADDRESS] . Претензій від відповідача щодо якості теплової енергії за вказаний період не надходило. За вказаний період відповідач не належним чином здійснював оплату за послуги, внаслідок чого станом на квітень 2019 р. в нього виникла заборгованість у розмірі 4\~416,68 гривень. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, 3% річних в розмірі 204,30 гривень, інфляційні витрати у розмірі 552,20 гривень, пеню в розмірі 209,83 гривень, також судовий збір у розмірі 1\~921,00 гривень. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2019 відкрито провадження та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) учасників справи у судове засідання. Цією ж ухвалою встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначено, що представник не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованими листами із повідомленнями. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, відзив не надав. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. За таких обставин, судом у судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів на підставі статей 280, 281 ЦПК України (із занесенням до протоколу судового засідання). Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно з п. 1.3 Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Згідно зі статутом концерну «МТМ», основною метою діяльності концерну є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн «МТМ» є власником виробленої теплової енергії. Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (надалі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання. Відповідно до Правил, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Таким чином, позивач є виконавцем з надання послуг з теплопостачання, позивач надавав послуги з централізованого теплопостачання у приміщення відповідача, який користувався ним на той час, за який нарахована заборгованість. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки. За умовами ст. 68 ЖК України та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено обов`язок споживача послуги такі оплачувати. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 вказаного Закону). Отже, Концерн «Міські теплові мережі» за зазначеними законами є особою, яка надає послуги з центрального опалення. Судом встановлено, що 01.06.2010 між сторонами було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 202844 у приміщення № VI (Літ А-5) у будинку [ADDRESS] . Так, згідно з п. 1.1 Договору позивач взяв зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач взяв обов`язок прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами, в терміни та порядку встановленими умовами цього Договору і додатками до договору, що є його невід`ємними частинами. Згідно з п. 6.2. договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію (п. 6.4. договору). Згідно з п. 6.7. договору споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації за адресою: [ADDRESS] , документи за розрахунковий період: рахунок фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії тощо. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується листом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 14.11.2019 № 01-17/02/6450. За період з жовтня 2016 р. по квітень 2019 р. відповідач має заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води загальним розміром 4\~416,68 гривень, що надавались в приміщення № VI (Літ А-5) у будинку [ADDRESS] , що підтверджується актами та розрахунками, надісланими на адресу відповідача. Приміщення VI (Літ А-5) у будинку [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується договором дарування нерухомості, посвідченого 14.12.2004 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, витягом від 20.12.2004 № 5922119 про реєстрацію права власності на нерухоме майно та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.08.2018. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушення зобов`язання, відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що позивач виконував свій обов`язок по наданню послуг, такі послуги позивачем надавались, відповідач ним користувався, а суду не було надано відповідачем доказів по спростуванню наданих послуг. Відмови від надання послуг, або нарікання на якість послуг від відповідача до позивача не надходило. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України відповідач, якій прострочив виконані грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуваням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума 3% річних за спірний період складає 204,30 гривень, а інфляційних витрат 552,20 гривень, що підтверджується відповідними розрахунками, наданими позивачем. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. В даному випадку розмір пені за спірний період становить 209,83 гривень, що підтверджується розрахунком, наданим позивачем. Оскільки відповідач свої зобов`язання з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води виконував неналежним чином, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що задовольняє позов у повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 1 921,00 грн.

Outcome: approved