Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 18 липня 2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до КП «Благводсервіс Широківської громади» про стягнення заборгованості, яка у процесі розгляду справи неодноразово була уточнена. В обґрунтування позову вказано, що з 04 жовтня 2017 року по 15 червня 2018 року позивач [PERSON] перебувала у трудових правовідносинах із відповідачем. Звільнена 15 червня 2018 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України без здійсненої належно до виплати сум компенсації за невикористані щорічну та додаткову соціальні відпуски у розмірі 4 749, 21 грн.; вихідної допомоги при звільненні у розмірі 23 770, 95 грн.; середнього заробітку за весь час затримки розрахунку у розмірі 115 459 грн. Окрім цього, 23 січня 2018 року між [PERSON] та КП «Благводсервіс Широківської громади» був укладений договір позички транспортного засобу «Chevrolet Aveo», державний реєстраційний знак [NUMBER] , відповідно до п. 3.4 якого користувач зобов`язаний виконувати та оплачувати сервісне технічне обслуговування транспортного засобу, фінансувати усунення несправностей чи поламок автомобіля, які виникають у процесі використання. За наслідками діагностики автомобіля після його використання були виявлені технічні несправності, усунення яких було пов`язано із заміною деталей через що ремонтні роботи були проведення на загальну суму 16 980 грн. Оскільки право керування автомобілем зокрема належить [PERSON] , з урахуванням уточненої позовної заяви вона просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 160 959, 16 грн. Відзив на позовну заяву та відповідь на відзив 14 вересня 2018 року до суду надійшов відзив, в якому вказано, що вимога позивача про стягнення заборгованості за ремонт транспортного засобу не пов`язана із основною вимогою позивача про стягнення заборгованості, пов`язаної із її звільненням. Окрім цього, договір позички був укладений між [PERSON] та відповідачем, тому [PERSON] є неналежним позивачем за нею. Також твердження позивача про систематичне порушення відповідачем норм щодо оплати праці не відповідають дійсності, оскільки виплата заробітної плати за другу половину травня до 15 червня не є порушенням ст. 265 КЗпП України. Окрім цього, довідка про розмір заборгованості від 11 травня 2018 року, надана позивачем, не може бути прийнята до уваги судом як доказ, оскільки зазначені у ній види та розміри заборгованості за травень та червень не можуть бути відомі саме у травні. 24 вересня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що положення ст.ст. 386, 395, 396 ЦК України поширюються не тільки на власників майна, а й на осіб, які володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або іншій підставі, передбаченій законом чи договором, тому такі особи мають право на відшкодування шкоди, завданої їх майну. Зазначено, що порушення строків виплати заробітної плати було встановлено у ході інспекційного відвідування Управління з питань праці, що було відображено у акті, який у визначений строк оскаржений не був. Просить позовні вимоги задовольнити повністю. 27 листопада 2018 року відповідачем додатково надано відзив, у якому зазначено про відсутність станом на 12 червня 2018 року в діях відповідача порушення норм щодо оплати праці позивачу за другу половину травня та першу червня 2018 року, тому підстави для виплати вихідної допомоги відповідно до ст. 44 КЗпП України у розмірі тримісячного середнього заробітку відсутні. Вказано, що наведений позивачем розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необґрунтованим та безпідставним, оскільки при його проведенні до уваги бралися календарні, а не робочі дні, кім того, при звільненні та у подальшому позивачу були виплачені відповідні суми. Також розмір компенсації щорічної відпустки за 6 днів складає 1 479, 96 грн. Вимоги позивача про компенсацію додаткової соціальної відпуски та її право взагалі на отримання вказаного виду відпуски не підтверджено, адже надане позивачем рішення суду від 12 жовтня 2015 року не підтверджує статус позивача як одинокої матері упродовж 2017 - 2018 років, крім того під час перебування її у трудових правовідносинах з відповідачем [PERSON] не були надані документи, які надають право на отримання додаткової соціальної відпуски. Щодо вимог позивача про стягнення вартості ремонту транспортного засобу, переданого за договором позички, то за відомостями КП «Благводсервіс Широківської громади» останній не передавався, крім того, відмітка у технічному паспорті автомобіля про право керування ним [PERSON] не надає право останній на стягнення заборгованості за договором позички, а посилання позивача на ст. ст. 386, 385, 396 ЦК України є недоречними, оскільки не пов`язані із стягненням шкоди. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 01 серпня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 03 жовтня 2018 року ухвалою суду клопотання представника позивача було задоволено, залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , витребувано у [PERSON] копію трудової книжки, довідку про невикористання та неотримання грошової компенсації за додаткову соціальну відпустку за 2017 рік з місця роботи, що передувало КП «Благводсервіс Широківської громади», копію рішення суду, на яке посилається позивач в уточненій позовній заяві від 24 вересня 2018 року, або інші письмові докази наявності права на додаткову соціальну відпустку. Ухвалою суду від 10 травня 2019 року по справі була призначена судово - економічна експертиза на час проведення якої провадження у справі було зупинено. 09 вересня 2019 року ухвалою суду провадження у справі було поновлено, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року по справі було призначено судово - економічну експертизу, на час проведення якої провадження у справі було зупинено. 31 січня 2020 року ухвалою суду провадження у справі було поновлено, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 17 березня 2020 року підготовче засідання було закрито, справу призначено до судового розгляду. Учасники справи, повідомлені своєчасно та належним чином, у судове засідання не прибули, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, через що фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Установлені судом фактичні обставини у справі На підставі наказу КП «Водоканал Широківської громади» Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 04 жовтня 2017 року № 3/ктр [PERSON] була прийнята на посаду начальника юридичного відділу з 04 жовтня 2017 року з посадовим окладом згідно із штатного розпису. 04 жовтня 2017 року між [PERSON] та КП «Благводсервіс Широківської громади» був укладений трудовий договір, відповідно до якого оплата праці працівників здійснюється роботодавцем згідно зі штатним розкладом (п. 3.1); виплата заробітної плати проводиться національній валюті два рази на місяць: до 15 числа - за відпрацьовану першу половину місяця, останній робочий день місяця - за відпрацьовану другу половину місяця (п. 3.2); працівнику надається щорічна основна відпустка, що оплачується відповідно чинного законодавства. Надання інших видів відпусток здійснюється на умовах та порядку, встановлених чинним законодавством (п. 6.1); договір діє з 04 жовтня 2017 року до настання підстав для його розірвання (п. 10.1). 19 жовтня 2017 року КП «Водоканал Широківської громади» Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області перейменоване в КП «Благводсервіс Широківської громади». 14 червня 2018 року на підставі Наказу КП «Благводсервіс Широківської громади» № 18/КТР від [PERSON] було звільнено з посади начальника юридичного відділу комунального підприємства з 15 червня 2018 року на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України. Згідно із довідки КП «Благводсервіс Широківської громади» № 129 від 11 травня 2018 року станом на 11 червня 2018 року за підприємством існує заборгованість перед [PERSON] з виплати заробітної плати за травень 2018 року в розмірі 8 250,97 грн., заборгованість з виплати заробітної плати за першу частину червня в розмірі 3 513,82 грн., компенсація за невикористану щорічну відпустку (в тому числі додаткову соціальну відпустку) 11 814,66 грн. вихідна допомога при звільнені в розмірі 28 809,00 грн., заборгованість за авансовими звітами в розмірі 1 250,18 грн., заборгованість за договором позички на ремонт транспортного засобу згідно рахунку № СФ -0001552 на суму 16 980,00 грн. Загальна сума заборгованості за вказаною Довідкою складає 70 618,63 грн. Відповідно до довідки КП «Благводсервіс Широківської громади» від 11 вересня 2018 року № 176 станом на 15 червня 2018 року заборгованість підприємства по виплаті заробітної плати [PERSON] за травень 2018 року становить 10 249,65 грн. З урахуванням відрахувань з заробітної плати - ПДФО та військового збору - 1 998,68 грн. до видачі 8 250,97 грн. Остаточний розрахунок червень 2018 року: заробітна плата 4801,50 грн., компенсація відпустки 10 777, 19 грн.; відрахування з цих сум - 3 036,87 грн., до видачі - 12 536,82 грн. Виплату згідно діючого законознавства здійснено в повному обсязі 06 вересня 2018 року у розмірі 20 878, 78 грн. Середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 7 524,43 грн. 01 жовтня 2018 року в.о. головного бухгалтера КП «Благводсерсіс Широківської громади» на ім`я директора [PERSON] надано службову записку про допущення у виданій підприємством довідки № 176 від 11 вересня 2018 року арифметичної описки в частині зазначення періоду та видів відпусток. Зазначено, що на теперішній час на підприємстві відсутні документи, що підтверджують право [PERSON] на додаткову соціальну відпустку. Нова довідка буде надана після перевірки всіх первинних документів підприємства. За висновком судового експерта Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз Коновалова Ю.В. (висновок експерта № 2482/2485-19 від 22 листопада 2019 року)? -розмір нарахованої вихідної допомоги, зазначеній в уточненій позовній заяві від 24 вересня 2018 року у сумі 23 770, 95 грн. не підтверджується, оскільки розрахунково порушення строків виплати заробітної плати [PERSON] не встановлено; -нарахований розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку у сумі 115 549 грн. (із розрахунку 102 дні затримки), згідно із змістом уточненої позовної заяви від 24 вересня 2018 року документально та нормативно не підтверджується, оскільки на день звільнення мала місце переплата по заробітній платі [PERSON] ; -підтвердити розмір компенсації за невикористану щорічну та додаткові відпустки в сумі 4 749, 21 грн. згідно із уточненою позовною заявою від 24 вересня, не надається за можливе. Розрахунковий розмір компенсації становить 1 479, 98 грн.; -документально підтвердити розмір нарахованої суми заборгованості, зазначеній у довідці КП «Благводсервіс Широківської громади» від 11 травня 2018 року № 129 не надається за можливе; -документально підтвердити час роботи [PERSON] у Комунальному підприємстві «Благводсервіс Широківської громади» з 04 жовтня 2017 року по 15 червня 2018 року; -розрахунково не підтверджується затримка більш як за один місяць виплати [PERSON] заробітної плати при звільненні; -розрахунковий розмір переплати заробітної плати за період з жовтня 2017 року по червень 2018 року [PERSON] становить 28 732, 87 грн. Позиція суду та нормативно - правове обґрунтування Статтею 43 КУ передбачено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі ст. 94 КЗпП України та ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник сплачує робітнику за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч.1 ст. 115 КЗпП України). Відповідно до ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови введення та розмір надбавок, доплат, премій, винагородження та інших заохочувальних, компенсаційних та гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вищезазначених вимог. За правилами ст. 5 ЗУ «Про оплату праці» організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод: колективних договорів, трудових договорів. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати та передбачено, що до неї входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. При звільненні працівника, на підставі положень статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, здійснюється в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені законодавством підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по невиплаченій їй сумі при звільненні у зв`язку з виходом на пенсію згідно довідки відповідача у сумі 23108,47 гривень та середнього заробітку за несвоєчасну виплату відповідачем розрахункових сум з часу звільнення позивача з підприємства відповідача до дня розгляду справи по суті включно на день такого розгляду. Діюче трудове законодавство передбачає безальтернативний обов`язок виплати належних працівникові сум при його звільненні, це законодавство встановлює і пов`язує юридичну відповідальність за порушення даних вимог законодавства, з юридичною особою того підприємства, установи, організації, на якому працювала особа до звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Конституційний Суд України у Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) вказувала, що заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Поряд із цим, згідно положень статей 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не позбавляє позивача від обов`язку доведення наявності права на отримання певних сум. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. Належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.ч.1, 3 ст. 77, ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Щодо клопотання позивача про визнання висновку експерта № 2484/2485-19 від 22 листопада 2019 року недопустимим доказом, то суд виходить з наступного. У своєму клопотання позивач зазначає, що висновок експерта не може бути використаний як доказ за наступних підстав: для проведення експертизи документи не були надані у повному обсязі; під час проведення експертом перерахунку заробітної плати було взято до уваги лише 5 робочих днів за звітний період з 04 жовтня 2017 року по 15 червня 2018 року, в той час коли з висновку експерта вбачається, що документально підтверджено час роботи [PERSON] у КП «Благводсервіс Широківської громади» з 04 жовтня 2017 року по 15 червня 2018 року; твердження експерта про не підтвердження розміру нарахованої вихідної допомоги, оскільки розрахунком порушення строків виплати заробітної плати [PERSON] не встановлено, спростовується Постановою Запорізького апеляційного суду від 31 травня 2019 року, в якій встановлено факт порушення відповідачем строків виплати заробітної плати за травень 2018 року; при розрахунку заробітної плати експертом не була врахована заробітна плата згідно штатного розпису у розмірі 10 032 грн. Так, відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах. Оскільки відповідно до табелю обліку використання робочого часу за період з 01 жовтня 2017 року по 31 жовтня 2017 року [PERSON] працювала лише 25, 26, 27, 30, 31 жовтня 2017, то взятий судовим експертом термін період роботи у п`ять днів відповідає положенням законодавства. Указане узгоджується з правовим висновком, який викладений Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2019 року у справі № 408/2445/17-ц (провадження № 61-36644св18). Постановою Запорізького апеляційного суду від 31 травня 2019 року по справі № 317/3192/18 за позовною заявою КП «Благводсервіс Широківської громади» до [PERSON] про зміну формулювання причини звільнення встановлено, що наявність станом на 14 червня 2018 року заборгованості по заробітній платі за травень 2018 року свідчить про порушення власником або уповноваженим ним органом норм чинного законодавства про працю, зокрема положень ч. 1 ст. 115 КЗпП України щодо строків виплати заробітної плати. Поряд із цим, за висновком експерта № 2484/2485-19 від 22 листопада 2019 року, розрахунково порушення троків виплати заробітної плати [PERSON] не встановлено. Окрім цього, позивачем вказано, що в таблиці № 1 наведений розрахунок експерта щодо розміру заробітної плати, [PERSON] з жовтня 2017 по червень 2018 року, який становить 57 627,14 грн. (без урахування встановленого експертом часу роботи з 4 жовтня 2017). А вже в таблиці № 2 експертом зазначена сума виплати [PERSON] з жовтня 2017 року по червень 2018 року 75 122,71грн. Однак, експертом помилково до зазначеної суми включено 20 787,71грн., які були виплачені 06.09.2018 року, та не входять до спірного періоду. В рамках періоду дослідження заробітна плата, яка була виплачена [PERSON] в період з жовтня 2017 по червень 2018 року становить 54 334,93грн., що є на З 292,21грн. меншою, ніж зазначено експертом в таблиці № 2. Суд також не бере до уваги зазначене твердження позивача, які підставу для визнання висновку експерта недопустимим доказом, оскільки у таблиці № 1 експертом наведено перерахунок заробітної плати [PERSON] , в той час колив таблиці № 2 наявні дані про виплати заробітної плати [PERSON] . Щодо документів, підтверджуючих право позивача на соціальну відпустку працівника з дітьми, то на підтвердження права на додаткову відпустку працівник має право надати роботодавцю будь - який офіційно складений, оформлений та засвідчений належним чином документ, в якому з достатньою достовірністю підтверджується відсутність участі батька у вихованні дитини. Достовірність документів щодо відсутності участі батька у вихованні дитини визначається роботодавцем. При цьому матеріали справи не містять відомостей щодо наявності вказаних документів у роботодавця на момент звільнення позивача. Окрім цього, суд зазначає, що рішення суду, на яке посилається позивач як на підставу для отримання додаткової соціальної відпустки було надали за клопотанням відповідача від 02 жовтня 2018 року та на підставі ухвали суду від 03 жовтня 2018 року. Враховуючи викладене, підстави для визнання висновку експерта недопустимим доказом у справі суд не вбачає, через що підстави для стягнення заборгованості відсутні. Стосовно стягнення заборгованості за ремонт транспортного засобу суд зазначає наступне. Сторонами договору позички є [PERSON] та КП «Благводсервіс Широківської громади». Позивач по даній справі не є стороною договору. З вимогою про стягнення заборгованості за вказаним договором позички має право звернутися саме [PERSON] . Крім того, роздруківка рахунку № СФ-0001552 не містить підпису та печатки підприємства. Отже суд приходить до висновку, що Позивачем не було надано належних та допустимих доказів наявності саме в нього права на стягнення такої заборгованості. З урахуванням викладеного позовні вимоги в частині стягнення заборгованість за договором позички на ремонт транспортного засобу згідно рахунку № СФ-0001552 на суму 16 980,00 грн. задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат. У зв`язку із залишенням позову без задоволення, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed