Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 29 січня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з указаним вище позовом, у якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] відповідно до виконавчого листа №135/767/17 від 21.07.2017, виданого Ладижинським міським судом Вінницької області та стягувати з нього на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі 1 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі до 29.04.2014. Від даного шлюбу у них народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно з виконавчим листом №135/767/17 від 21.07.2017, виданим Ладижинським міським судом Вінницької області на користь відповідача [PERSON] на утримання дитини з нього стягують аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.07.2017 і до досягнення повноліття. До [INFO] з нього відраховували половину доходу згідно з виконавчим листом. На сьогодні, згідно з наказом №380 від 13.12.2019 він звільнений з роботи по закінченню контракту. Дохід на даний час відсутній, тому позивач не має можливості сплачувати аліменти згідно з виконавчим листом. Він проживає спільно з батьками і сплачує комунальні послуги, які суттєво зросли після 2019 року. Поряд з чим зазначив, що відповідач [PERSON] не використовує стягнуті з нього кошти за призначенням, тобто на потреби дитини, тому він змушений нести додаткові витрати шляхом придбання дитині необхідних речей. Зокрема, вказав, що остання отримані аліменти витрачає на фінансову піраміду «B2B». А тому, враховуючи викладене вище, інтереси дитини, її право на належний рівень життя, а також те, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів відбулася зміна його матеріального та сімейного стану, він здатний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі 1 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 10.03.2020 відповідач [PERSON] подала до суду відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статті 183 та 184 СК визначають порядок стягнення аліментів на утримання дитини та визначають два способи стягнення у частці від доходу чи заробітку одного з батьків або стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому чинне законодавство не надає право боржнику звертатися до суду з позовом про зміну порядку стягнення аліментів з одного способу на інший. Таке право надано одержувачу аліментів. У цьому випадку, позивач [PERSON] в одній позовній заяві сплутав два предмети позову. В назві позовної заяви і в описовій частині позивач просить та обґрунтовує зменшення розміру аліментів, а в прохальній частині просить змінити спосіб їх стягнення з часткового розміру на тверду грошову суму. В разі задоволення позову [PERSON] , будуть порушені права дитини на гарантований законом мінімальний розмір аліментів. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак, у відзиві на позовну заяву вказала, що просить розглянути справу у її відсутність, оскільки хворіє дитина і вона не має можливості її залишити. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. На підставі рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 21.07.2017 було видано виконавчий лист №135/767/17-ц від 02.08.2017, відповідно до якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.07.2017 щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.09.2017 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 135/767/17-ц від 02.08.2017 (а.с.8-9). Згідно з довідкою № 1587 від 27.01.2020, виданою начальником Ладинського МВ ДВС [PERSON] В. [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Станом на 01.01.2020, заборгованість по сплаті аліментів відсутня (а.с.12). Разом з тим судом досліджено копію витягу із наказу з кадрових питань (особового складу) № 380 від 13.12.2019 з якого вбачається, що згідно з Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового складу і начальницького складу звільнено з органів ДСНС України по статті 173, 176 пункту «1» (у зв`язку з закінченням строку контракту) в запас Збройних Сил молодшого сержанта служби цивільного захисту [PERSON] з посади пожежного рятувальника караулу 30 державної пожежно-рятувальної частини (м. Ладижин) 2 державного пожежно-рятувального загону (а.с.6). V. Оцінка суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватися батьківські права. Отже, інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17). Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивач [PERSON] звертаючись до суду із заявленими вимогами, посилався на те, що на даний час змінилось його матеріальне та сімейне становище, оскільки він проживає спільно зі своїми з батьками та сплачує комунальні послуги, які суттєво зросли з 2019 року, він звільнився із попереднього місця роботи, а тому не має фінансового забезпечення. Разом тим, позивач зазначив, що несе додаткові витрати на утримання доньки, а кошти отримані зі стягнутих з нього аліментів йдуть не за цільовим призначенням. Однак, жодних належних та допутимих доказів, які б підтверджували дані обставини викладені позивачем у своїй позовній заяві суду не надано, а доводи позивача про те, що він звільнений із попереднього місця роботи, про що надана відповідна довідка наявна у матеріалах цивільної справи, свідчить лише про закінчення строку контракту, при цьому, суду не представлено будь-яких доказів про перебування на обліку в центрі зайнятості, як безробітного. Відсутність на даний час місця роботи у позивача не є підставою для зменшення розміру стягнення аліментів за відсутності доказів щодо погіршення або покращення його майнового стану, оскільки ці обставини не є абсолютними та об`єктивними, носять тимчасовий, перемінний характер, враховуючи, що позивач є особою молодого віку та працездатним. При цьому, виходячи з положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із Законом України №2037-VIII від 17 травня 2017 року, що набрав чинності 08 липня 2017 року, яким внесено зміни в тому числі і до ст. 181 СК України, правом вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або у твердій грошовій сумі) наділений винятково стягувач аліментів. Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак, може звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів визначених в частці від доходу. Таким чином, відмовляючи в позові, судом враховуються вказані вище обставини і положення ч. 3 ст. 181 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed