Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Кредитна спілка «Компаньйон» (місцезнаходження: Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Первомайська, будинок 104) звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. На підставі заяви [PERSON] на отримання кредиту від 18 грудня 2013 року був укладений договір кредитування № К-2456/18.12.2013-Кр в розмірі 8000,00 грн. Для виконання п. 2.2 Договору кредитування № К2456/18.12.2013-Кр від 18.12.2013 року позивач виплатив відповідачу 8000,00 грн., про що свідчить витратно-касовий ордер № 550 від 18.12.2013 року. Згідно п. 3.4 Договору кредитування, відповідач зобов`язаний з 18.12.2013 року по 18.12.2016 року погасити суму кредиту в розмірі 8000,00 грн. та суму нарахованих планових відсотків в розмірі 6042,34 грн. Цього ж дня, позивач та відповідач [PERSON] уклали договір поруки № К-2456/18.12.2013-Пр від 18.12.2013 року, відповідно до якого остання взяла на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями відповідача [PERSON] , що випливають з кредитного договору. Проте, відповідач [PERSON] недобросовісним чином виконує свої обов`язки за договором. У зв`язку із стягненням боргу в судовому порядку згідно п. 2 додаткової угоди до договору кредитування до відповідача була застосована процентна ставка 135 % річних. Сума заборгованості за основною сумою кредиту становить 4973,34 грн. та відсотки за користування кредитом складають 15682,17 грн., що в загальній сумі становить 20655,51 грн. Листи до відповідачів з вимогою погасити кредит, позивач відправити не зміг, оскільки Укрпошта не приймає і не відправляє листи на тимчасово непідконтрольній Українській владі території. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідачів на користь Кредитної спілки «Компаньйон» заборгованість за кредитним договором солідарно у розмірі 20655,51 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідачів також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 18.12.2013 року кредитна спілка «Компаньйон» в якості кредитодавця та [PERSON] в якості позичальника уклали договір кредитування № К-2456/18.12.2013-Кр, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового характеру використання, платності та забезпеченості. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.2 вищевказаного договору становить 49 % річних. Строк дії договору відповідно до п. 2.1 вищевказаного договору становить 36 фактичних місяців від дати отримання відповідачем кредиту. Згідно п. 2 додаткової угоди від 18.12.2013 до вищевказаного Договору кредитування до відповідача була застосована процентна ставка 135 % річних у зв`язку із стягненням боргу у судовому порядку. Крім того, у п. 1 вказаної додаткової угоди визначено, що плата за користування кредитом (проценти) становить 135% на рік. За згодою сторін (п. 3.4 Договору кредитування) було складено графік погашення кредиту, згідно з яким відповідач зобов`язувалася до 18 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. Також, 18.12.2013 року кредитна спілка «Компаньйон» в якості кредитора та [PERSON] в якості поручителя уклали договір поруки № К-2456/18.12.2013-Пр, відповідно до якого [PERSON] взяла на себе обов`язок солідарно відповідати в повному обсязі за зобов`язаннями відповідача [PERSON] , що випливають з вищевказаного кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно розрахунку заборгованості за Договором кредитування № К-2456/18.12.2013-Кр від 18.12.2013 року, заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем становить 20655,51 грн., яка складається з наступного: заборгованість зі сплати основного боргу 4973,34 грн., заборгованість зі сплати відсотків 15682,17 грн. Вказаний факт свідчить про порушення відповідачем своїх обов`язків щодо строку сплати кредиту та процентів за Договором кредитування. Доказів на користь протилежного до суду надано не було. Виходячи з відсоткової ставки за кредитом у розмірі 135% на рік, яка була обумовлена сторонами у п. 1 додаткової угоди до договору кредитування, розмір відсотків за весь період користування кредитом у розмірі 4973,34 грн., тобто за три роки, складає 20142,03 грн. (4973,34 грн. х 135% / 100 х 3 = 20142,03 грн.) Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, у зв`язку із чим суд вважає, що позов Кредитної спілки «Компаньйон» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Разом з тим, суд вважає повністю необґрунтованими вимоги Кредитної спілки «Компаньйон» до [PERSON] про стягнення заборгованості з огляду на таке. Як було встановлено судом вище, [PERSON] виступає у спірних правовідносинах поручителем за виконання [PERSON] своїх зобов`язань по кредитному договору № К-2456/18.12.2013-Кр від 18.12.2013 року. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, яка була чинною станом на час існування спірних правовідносин), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Судом встановлено, що термін повернення кредиту узгоджено сторонами до 18 грудня 2016 року. При цьому, в Додатку № 1 до вищевказаного Договору кредитування відображено Графік погашення кредиту і відсотків, останнім платежем за яким є платіж від 18.12.2016 року. Крім того, у п. 4.1 договору поручительства сторонами визначено, що договір поруки діє до 18 грудня 2016 року. Відсутність цифри «6» у числі «201», на думку суду є опискою, адже 201 рік минув задовго до укладення договору поруки. В іншому випадку, сторонами фактично не було встановлено строку дії поруки у договорі. Отже, днем настання строку виконання останньої частини зобов`язань згідно кредитного договору, за виконання якого поручилася відповідач [PERSON] , є 18.12.2016 року. Таким чином, днем припинення шестимісячного строку поруки, визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України, є 17 червня 2017 року. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 у справі № 6-69цс11, у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України на припинення зобов`язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. При цьому звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним. Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. У межах шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання, забезпеченого порукою, тобто до 18 червня 2017 року, позивач КС «Компаньйон» не пред`явив жодних позовів до відповідача (поручителя) [PERSON] , а отже строк дії поруки за договором поруки між КС «Компаньйон» та [PERSON] припинився. Із урахуванням викладеного, вимоги Кредитної спілки «Компаньйон» до [PERSON] про стягнення заборгованості є необґрунтованими. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 329 від 12.11.2019 року про сплату судового збору у сумі 1921 грн. 00 коп. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 960,50 грн., адже у задоволенні іншої частини аналогічних розміром вимог до [PERSON] судом було відмвлено.

Outcome: partial