Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Керівник Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області (далі - позивач) звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами. В обгрунтування позову, позивач вказав, що Києво-Святошинською місцевою прокуратурою Київської області, під час вивчення підстав для вжиття заходів представницького характеру, виявлено випадки порушення перевізниками вимог законодавства у сфері безпеки дорожнього руху. Так, встановлено, що посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Житомирській області, на підставі направлення на рейдову перевірку № 017638 від 01.08.2017, на ділянці дороги на 69 км а/д Київ-Чоп Брусилівський район Житомирська область 03.08.2017 здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля ДАФ 95 XF (реєстраційний номер [NUMBER] ), про що свідчить акт № 016184 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень, пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Під час здійснення габаритно-вагового контролю, посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Житомирській області відносно перевізника [PERSON] складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0004564 та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 4564 у зв`язку з виявленням на транспортному засобі ДАФ 95 XF (реєстраційний номер [NUMBER] ) перевищення навантаження на осі. Транспортний засіб на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] належить [PERSON] (дата реєстрації 02.11.2011). Враховуючи викладене, 03.08.2017 уповноваженими посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Житомирській області здійснено розрахунок № 4564 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на суму 126,4 евро. Розрахунок проведений відповідно до затвердженої формули (з урахуванням норм пункту 311, затвердженої постановою КМУ №879 від 27.06.2007), а саме: II = (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де (П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за І кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за І кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів; К - коефіцієнт збільшення плати за проїзд (у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру; до 10 % - 102; від 10% до 40 % -103; більше як на 40 % -105). П =126,4 євро. Відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України (інформація з веб-порталу www.bank.gov.ua) станом на 03.08.2017, курс гривні до евро складає 30.64 грн. Отже, загальний розмір плати за проїзд, нарахованої [PERSON] становить 3 873 грн. Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області на адресу [PERSON] направлено лист №39146/24/24-20 від 18.05.2020 з вимогою внести плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування. Однак, відомостей щодо сплати відповідачем вказаної суми до управління Укртрансбезпеки у Житомирській області на даний час так і не надходило. Враховуючи викладене, позивач просить: стягнути з [PERSON] до Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 3 872 гривні, згідно розрахунку від 03.08.2017, що еквівалентно 126,4 євро відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку (отримувач: Житомирська міська отг 22160100, код ЄДРПОУ 38035726, Казначейство України, р/р UA858999980313171216000006797; призначення платежу: плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні); стягнути з [PERSON] на користь прокуратури Київської області (м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2) cудовий збір у розмірі 2102,00 грн. за наступними реквізитами: отримувач - прокуратура Київської області; код ЄДРПОУ 02909996; банк отримувача - Держказначейська служба України м. Київ; МФО - 820172; рахунок отримувача - UA028201720343190001000015641. Ухвалою суду від 08.02.2021 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Копію ухвали суду від 08.02.2021 р. та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 25.03.2021 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням № 0800105250904. Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з наведеним суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Києво-Святошинською місцевою прокуратурою Київської області, під час вивчення підстав для вжиття заходів представницького характеру, виявлено випадки порушення перевізниками вимог законодавства у сфері безпеки дорожнього руху. Так, встановлено, що посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Житомирській області, на підставі направлення на рейдову перевірку № 017638 від 01.08.2017, на ділянці дороги на 69 км а/д Київ-Чоп Брусилівський район Житомирська область 03.08.2017 здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля ДАФ 95 XF (реєстраційний номер [NUMBER] ), про що свідчить акт № 016184 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень, пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 20). Під час здійснення габаритно-вагового контролю, посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Житомирській області відносно перевізника [PERSON] складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0004564 та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 4564 у зв`язку з виявленням на транспортному засобі ДАФ 95 XF (реєстраційний номер [NUMBER] ) перевищення навантаження на осі (а.с. 23, 25). Транспортний засіб на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] належить [PERSON] (дата реєстрації 02.11.2011) (а.с. 26-27). 03.08.2017 уповноваженими посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Житомирській області здійснено розрахунок № 4564 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на суму 126,4 евро. (а.с. 24) Розрахунок проведений відповідно до затвердженої формули (з урахуванням норм пункту 311, затвердженої постановою КМУ №879 від 27.06.2007), а саме: II = (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де (П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за І кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за І кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів; К - коефіцієнт збільшення плати за проїзд (у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру; до 10 % - 102; від 10% до 40 % -103; більше як на 40 % -105). П =126,4 євро. Відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України (інформація з веб-порталу www.bank.gov.ua) станом на 03.08.2017, курс гривні до евро складає 30.64 грн. (а.с. 30). Отже, загальний розмір плати за проїзд, нарахованої [PERSON] становить 3 873 грн. Під час вищевказаної перевірки був присутній водій вказаного вище автомобіля [PERSON] . Управлінням Укртрансбезпеки у Житомирській області на адресу [PERSON] направлено лист №39146/24/24-20 від 18.05.2020 з вимогою внести плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування. (а.с. 18). Однак, відомостей щодо сплати відповідачем вказаної суми до управління Укртрансбезпеки у Житомирській області на даний час так і не надходило. Відповідно до статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги», рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства. Частиною 2 статті 29 Законом України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Пунктами 2 та 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Згідно з пунктом 22.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом (окрім зазначених у ч. 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків. Відповідно до пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Згідно з підпунктом 4 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю на справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879, габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Згідно з пунктом 30 Порядку №879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де 11 - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів; осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра. Відповідно до пункту 31-1 вказаного Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків у п`ятикратному розмірі; у разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням; перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки. Згідно з пунктом 21 Порядку №879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. У зв`язку з вказаними вимогами чинного законодавства, посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Житомирській області і було проведено вищевказаний розрахунок № 4564. Згідно п. 26, 27 Порядку № 879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету. Плата за проїзд справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком надень проведення розрахунку. Згідно ст. 29 Бюджетного кодексу України плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, належить до доходів загального фонду Державного бюджету України. За таких обставин визначена плата за проїзд, несплачена перевізником - власником транспортного засобу у встановлені чинним законодавством строки, набуває статусу заборгованості перед Державним бюджетом України, а відтак підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 06.06.2018 по справі № 820/1203/17, категорія спорів про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, яка нарахована управлінням Укртрансбезпеки та її територіальними органами не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, в тому числі й на користь держави) носять приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом спору, віднесеної до адміністративної юрисдикції та мають вирішуватись в порядку господарського або цивільного судочинства. Також слід зазначити, що пунктом 41 Порядку №879 передбачена можливість оскарження в установленому порядку дій або бездіяльності учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю, проте, як встановлено, відповідач, а саме [PERSON] вказаним правом не скористався, розрахунок № 4564 управління Укртрансбезпеки у Житомирській області, не оскаржував. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обгрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог маг наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Виходячи із змісту рішення Конституційного Суду України у справі № 1-1/99 від 08.04.1999 поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої па захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст.ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Вищевказаним рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/99 від 08.04.1999, передбачено, що прокурор або його заступник самостійно визначає і обгрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Згідно з вимогами п. 26 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879, кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету. Плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 24-2, п. 6 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України, належить до джерел формування державного дорожнього фонду у складі доходів спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із викладеним, доцільність застосування представницьких повноважень прокурором обумовлена актуальністю питань щодо розвитку мережі та утримання автомобільних доріг загального користування, збереження автомобільних доріг, забезпечення безпеки перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Також, порушення інтересів держави полягає у ненадходженні до державного бюджету коштів у вигляді плати за проїзд дорогами загального користування великоваговими та великогабаритними транспортними засобами. Отже, визначена контролюючим органом плата за проїзд, що несплачена перевізником добровільно у встановлені строки, набуває статусу заборгованості перед Державним бюджетом України, а її несплата у встановлені строки суттєво порушує інтереси держави. Згідно зі ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. У ст. 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» зазначено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами У країн и. Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства). Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. п. 2, 15, 27 п. 5 Положення (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №320, які набрали чинності 03.05.2018), Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, серед іншого державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування та стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю. Зважаючи на викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах. З листа управління Укртрасбезпеки у Житомирській області вбачається, що Укртрансбезпека не зверталась з позовом до [PERSON] , про стягнення плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування. (а.с. 16-17). Водночас, Укртрансбезпекою з часу встановлення порушення досі не вжито заходів цивільно-правового характеру щодо стягнення з [PERSON] плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування, що свідчить про неналежне здійснення нею захисту інтересів держави, що і є підставою для звернення до суду з даним позовом органами прокуратури у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Вказане слугувало підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру, передбачених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», про що Києво-Святошинською місцевою прокуратурою повідомлено Державну службу України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області, направивши відповідний лист (а.с. 15). Згідно з п. 3 ст. 131-1 Конституції України, на органи прокуратури покладено обов`язок представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обгрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Отже, прокурором вживаються заходи представницького характеру у зв`язку з тим, що інтереси держави порушенні через ненадходження коштів до Державного бюджету як плата за проїзд, яку має сплатити порушник. Також ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обгрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Необхідність звернення прокурора з позовною заявою зумовлена потребою захистити інтереси держави, оскільки в результаті несплати відповідачем плати за проїзд, порушуються економічні інтереси держави. Отже, звертаючись до суду з позовною заявою, прокуратура реалізує конституційну функцію представництва інтересів держави в суді. При цьому прокурор є особливим суб`єктом господарського процесу і його участь у господарському судочинстві викликана необхідністю виконання функції представництва інтересів держави у виключних випадках (ст. 131-1 Конституції України, ст. 56 ЦІІК України, ст. ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру»), яким є усунення порушень інтересу держави у наповненні Державного бюджету. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №820/1203/17, за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір за позовом Укртрансбезпеки до перевізника про стягнення вказаної плати підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та не належить до юрисдикції адміністративних судів. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що Конституцією України та законами України позивача не наділено правом звернення саме до адміністративного суду. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків й інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з положеннями ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у поїзному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що у даному випадку у зв`язку з перевезенням вантажу з порушенням вимог чинного законодавства, що є наслідком руйнування автомобільних доріг загального користування, завдано шкоду державі, яка підлягає відшкодуванню відповідачем в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн. (а.с. 14). Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, обставин для звільнення відповідача від їх сплати, судом не встановлено. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved