Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

І. Стислий виклад позицій та вимоги за первісним і зустрічним позовами. Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя до відповідача [PERSON] і в його обґрунтування зазначив, що з 31.10.1987 вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 27.04.2020, яке набрало законної сили 07.08.2020. Фактично шлюбні відносини припинені між ними з середини 2010 року і з того часу спільно вони не мешкали. В період шлюбу 19.08.2005 ними було спільно придбане майно - нежитлове приміщення (магазин) загальною площею 231,1 м2 за адресою: [ADDRESS] , розташоване на земельній ділянці Мирноградської міської ради, вартість якого наразі становить 306537,97 грн. Вказане приміщення було придбане ними для ведення підприємницької діяльності та зареєстроване на [PERSON] . Спільне не мешкаючи, вони продовжували користуватися приміщенням, але на початку 2020 року дружина дізналася, що ним подана позовна заява про розірвання шлюбу, вона повністю позбавила його права користування приміщенням, через що він не має можливості виконувати самостійно підприємницьку діяльність та розпоряджатися часткою свого майна. Просив суд визнати вказане майно спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , поділити його, визнавши за кожним з них право власності на 1/2 частину приміщення. Відповідач [PERSON] пред`явила до [PERSON] зустрічний позов про поділ спільного майна подружжя, в якому зазначила, що після розірвання шлюбу з [PERSON] вони не ділили спільне майно, і при пред`явленні позову останній не вказав частину майна, що було набуло ними у шлюбі. Так, не були включені до обсягу спільного майна такі речі: -автомобіль легковий седан «ЗAЗ-DAEWOO», VIN-код [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , 2005 року випуску, придбаний у 2005 році та оформлений на [PERSON] . Придбання автомобіля здійснювалося за рахунок кредиту, який [PERSON] брала у банку «Аваль» Наразі середня ринкова вартість вказаного автомобіля складає 64900,00 грн; -автомобіль легковий седан «ALFA ROMEO», VIN-код [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , 1998 року випуску, придбаний на спільні кошти у 2013 році та оформлений на [PERSON] . Наразі середня ринкова вартість вказаного автомобіля складає 104350,00 грн; -житловий будинок загальною площею 30,5 м2, житловою площею 14,3 м2 з господарськими побудовами та спорудами: Б-1 літня кухня, В-1 сарай, Г-1 вбиральня, Д-1 сарай, №1 паркан, І замощення, розташований за адресою: [ADDRESS] . Будинок придбано у 2014 році та оформлено на [PERSON] , Середня ринкова вартість будинку на теперішній час складає 108553,00 грн; -земельну ділянку з кадастровим номером 1411300000:01:008:0721 площею 0,0462га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка була придбана разом із будинком і середня ринкова вартість якого наразі становить 16207,00 грн. Сукупна середньоринкова вартість наведеного майна на теперішній час складає 294010,00 грн, і все майно перебуває у користуванні [PERSON] [PERSON] є фізичною особою-підприємцем з 2003 року, до 2005 року здійснювала діяльність в орендованому нею приміщенні за адресою: [ADDRESS] , яке тоді перебувало у комунальній власності, а у 2005 році вона викупила приміщення за конкурсом, для чого отримувала кредит і сплачувала його коштами, отримуваними від власної підприємницької діяльності. На теперішній час вона продовжує здійснювати підприємницьку діяльність з використанням вказаного приміщення шляхом надання його в оренду. Будь-якої підприємницької діяльності [PERSON] у цьому приміщенні не здійснює і ніколи не здійснював, в його утриманні участі не бере і не брав, так само як не брав участі у його придбанні. З оцінкою приміщення, наданою позивачем, вона не згодна, оскільки приміщення вартує близько 285-290 тис. грн, що дорівнює вартості іншого майна. Враховуючи існуючий вже тривалий час порядок користування ними спільним майном, просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя наведені нею два автомобілі, житловий будинок і земельну ділянку та поділити спільне майно подружжя між ними, визнавши за [PERSON] право власності на це майно, а за нею - право власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . ІІ. Позиції та заяви (клопотання) учасників справи. Разом із позовною заявою 25.08.2020 позивачем [PERSON] подано суду заяву про забезпечення позову - накладення арешту на спірне майно. В позовній заяві зазначене клопотання про зобов`язання відповідача [PERSON] надати суду договір купівлі-продажу спірного майна та технічну документацію на приміщення. 15.10.2020 разом із зустрічною позовною заявою відповідачем [PERSON] подано суду заяву про забезпечення зустрічного позову шляхом накладення арешту на спірне майно. В зустрічній позовній заяві зазначене клопотання про зобов`язання [PERSON] надати суду оригінали правовстановлюючих документів на спірне майно та технічну документацію на приміщення. 30.10.2020 [PERSON] надано суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому наголошено, що подружжя не мешкало разом з 2010 року і це відображено у рішенні суду про розірвання шлюбу, яке не оскаржувалося [PERSON] . Автомобіль ЗАЗ дійсно був проданий під час спільного проживання сторін, автомобіль Альфа-Ромео не міг бути придбаний за спільні кошти у 2013 році, оскільки у цей період вони не мешкали разом. Будинок по [ADDRESS] і земельну ділянку придбано лише ним у 2014 році. [PERSON] не погоджується із вказаними [PERSON] сумами оцінки об`єктів, що підлягають поділу, оскільки повні звіти оцінки надані нею не були. У відзиві заявлені також клопотання про виклик і допит свідків [PERSON] та [PERSON] , витребування у [PERSON] повних копій звітів про оцінку автомобілів, житлового будинку і земельної ділянки. 10.11.2020 [PERSON] подано суду відповідь на відзив, якою зауважено, що [PERSON] не звертався до суду із заявою про встановлення факту окремого проживання з дружиною після 2010 року, а рішенням суду про розірвання шлюбу не встановлювався факт окремого проживання. Доводи [PERSON] про придбання за власні кошти автомобіля Альфа-Ромео, житлового будинку і земельної ділянки не підтверджені доказами, у період придбання цього майна останній не працював, доходів від підприємницької діяльності не мав. З договору купівлі-продажу будинку і ділянки вбачається, що [PERSON] приймала участь у їх придбанні, надавши згоду на придбання чоловіком майна. 20.11.2020 судом отримано заперечення [PERSON] на відповідь на відзив. За змістом заперечень звертає увагу на те, що він з 2006 по 2017 роки був зареєстрований як приватний підприємець та отримував доходи, з яких сплачувалися податки та інші обов`язкові платежі. 20.11.2020 представником відповідача Оніловим В.Л. подане суду клопотання про приєднання доказів - звіту про незалежну оцінку нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , та клопотання про виклик і допит свідків [PERSON] та [PERSON] . 18.02.2021 позивачем [PERSON] подане клопотання про долучення доказів - інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо будинку за адресою: [ADDRESS] . 11.08.2021 представником відповідача Оніловим В.Л. подане клопотання про витребування доказів - відомостей ТСЦ МВС №1444 про власників двох спірних автомобілів. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Голубєва О.В. вимоги позову підтримали, спираючись на обставини, викладені у позовній заяві, вимоги зустрічного позову не визнали. Позивачем [PERSON] додатково пояснено, що будинок по [ADDRESS] , де він зараз проживає, було придбано ним у 2013 році за 58000,00 грн, на той час вони з дружиною вже жили окремо, вона - з іншим чоловіком, він - з іншою жінкою, між собою вони не спілкувалися. Відповідач, здається, надавала згоду на придбання будинку. Гроші, за який ним придбано будинок, були отримані ним від підприємницької діяльності, він займався виготуванням металовиробів, відкладав кошти, а також позичав гроші у свого брата. Суму позики не пам`ятає, це є у розписці. Позику мав повернути до 2017 року, згоди дружини на отримання позики не питав. Їхні спільні з дружиною діти в цьому будинку не жили, а сама [PERSON] десь один раз приїжджала, тиждень жила два-три роки тому. У період з 2010 по 2020 роки вони разом їздили до доньки на весілля. У 2005 році він придбав автомобіль ЗАЗ, суму не пам`ятає, дружина ним не користувалася, він продав автомобіль 2-3 роки тому, просто віддав техпаспорт без оформлення, особу покупця також не пам`ятає, гроші витратив на власні потреби, підтвердження продажу не має. У 2014-2015 роках за 60000,00 грн він придбав автомобіль Альфа-Ромео, оформив його на себе. У нежитловому приміщенні в м-ні Західному він робив ремонт, там була його більярдна, з 2005 року він був фізичною особою-підприємцем, скільки ним був - не пам`ятає. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Онілов В.Л. в судовому засіданні не визнали вимоги пред`явленого позову, зустрічні вимоги підтримали. Відповідачем [PERSON] додатково пояснено, що у 2003 році вона взяла у оренду нежитлове приміщення у м-ні Західному, у 2005 році їй запропонували його викупити, що вона і зробила, взявши кредит. Років 12-13 там був продуктовий магазин, потім вона зробила ремонт і здала приміщення у оренду аптеці, магазину і перукарні. У 2003 році чоловік ніде не працював, по податках у нього відображені відомості лише за 2005-2006 роки, коли він був ФО-П. Ніякої більярдної у приміщенні не було, близько 10 років він мав борги по юстиції, по пенсійному фонду, в 2017 році взагалі закрився. В 2016 році вони з чоловіком зійшлися та мешкали разом у м. Дніпропетровську, в 2017 вони з дочкою жили у нього на дачі, загалом після 2010 року вона мешкала з [PERSON] з 2016 по 2019 роки. Під час шлюбу у них завжди був роздільний бюджет, до магазину він не мав жодного відношення, нічого туди не вкладав і не робив. Вона і брат чоловіка тривалий час сплачували його борги, сім`ю чоловік не утримував. Нею надавалася згода на придбання [PERSON] будинку по [ADDRESS] , коштів на цей будинок вона не надавала. Автомобіль ЗАЗ був придбаний у кредит, кредит сплачувала вона, якщо чоловік і продав його, то коштів їй не повернув. Автомобіль Альфа-Ромео чоловік купив у період, коли вони розходилися, коли і кому продав - не знає. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Дана цивільна справа надійшла до суду і розподілена автоматично у провадження судді Салькової В.С. 25.08.2020. 26.08.2020 до відділу ведення реєстру Територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради спрямовано запит щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача, відповідь на який одержано судом 24.09.2020. 26.08.2020 ухвалою суду задоволене клопотання [PERSON] про забезпечення позову. 24.09.2020 ухвалою суду відкрите загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 16.10.2020, відповідачеві запропоновано подати відзив на позовну заяву, зобов`язано відповідача надати суду договір купівлі-продажу спірного майна та технічну документацію щодо приміщення. 16.10.2020 підготовче засідання відкладене на 30.10.2020 через неявку сторін. 29.10.2020 ухвалою суду частково задоволено клопотання [PERSON] про забезпечення зустрічного позову. Ухвалою суду від 30.10.2020 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду із первісним позовом, вимоги позовів об`єднано і призначене підготовче засідання у справі на 20.11.2020. 11.11.2020 ухвалою суду виправлено описки в ухвалі про забезпечення позову від 29.10.2020. 20.11.2020 ухвалою суду продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на 30 днів, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 08.12.2020 для вирішення учасниками справи питання доцільності призначення і проведення експертизи. 23.12.2020 ухвалою суду підготовче провадження у справі закрите і справу призначено до розгляду по суті на 29.01.2021. Судові засідання у справі призначалися на 18.02, 11.03, 02.04, 16.04, 29.04, 24.05, 19.07, 11.08 та 02.09.2021. 11.08.2021 ухвалою суду задоволене клопотання представника відповідача Онілова В.Л. про витребування доказів, докази отримано судом 25.08.2021. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 31.10.1987 між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області зареєстровано шлюб, який був розірваний рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 27.04.2020 у справі №226/459/20, яке набуло законної сили 07.08.2020 (том 1, а.с.12,22). 19.08.2005 [PERSON] за договором купівлі-продажу за 36000,00 грн придбала вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 231,1 м2 за адресою: [ADDRESS] (71-1 торгівельний зал, 71-2 зал, 71-3 кабінет, 71-4 коридор, 71-5 коридор, 71-6 умивальник, 71-7 санвузол, 71-8 кладовка, 71-9 кладовка, 71-10 кладовка, 71-11 кладовка, 71-12 кладовка, 71-13 кладовка, 71-14 кладовка, 71-15 кладовка, 71-16 склад, 71-17 тамбур, 71-18 вітрина, 71-19 вітрина), на земельній ділянці Димитровської міської ради, право власності зареєстроване у встановленому законом порядку 26.08.2005 (том 1, а.с.19-20,21). За даними суб`єкта незалежної оцінки ФО-П [PERSON] , наданими позивачем [PERSON] , ринкова вартість вбудованого нежитлового приміщення без врахування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] станом на 19.08.2020 становить 306537,97 грн (том 1, а.с.13). Згідно зі звітом про незалежну оцінку даного приміщення ФО-П [PERSON] , виконаним на замовлення [PERSON] , станом на 17.11.2020 приміщення вартує 288413,00 грн (том 1, а.с.166-170). 12.09.2014 [PERSON] за договором купівлі-продажу за 26505,00 грн придбано житловий будинок загальною площею 30,5 м2, житловою 14,3 м2, з господарськими побудовами та спорудами: Б-1 літня кухня, В-1 сарай, Г-1 вбиральня, Д-1 сарай, №1 паркан, І замощення за адресою: [ADDRESS] , та за 17462,00 грн земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,0462 га, кадастровий №1411300000:01:008:0721, право власності зареєстроване у встановленому законом порядку 12.09.2014 (том 1, а.с.82,93,134). За змістом звіту про оцінку майна ФО-П [PERSON] станом на 09.10.2020 вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , становить 108553,00 грн (том 1, а.с.73-80). За змістом звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки ФО-П [PERSON] станом на 09.10.2020 вартість земельної ділянки загальною площею 0,0462га, кадастровий №1411300000:01:008:0721 за адресою: [ADDRESS] , становить 16207,00 грн (том 1, а.с.86-90). Згідно з копією розписки від 10.09.2014 [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 70000,00 грн та зобов`язався повернути ці кошти до 01.01.2017 (том 1, а.с.162). К вбачається з тексту розписки (копії) від 27.04.2016 [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 70000,00 грн від [PERSON] та претензій до нього не має (том 1, а.с.161). Індивідуальні відомості про застраховану особу за формою ОК-5 посвідчують, що доходи [PERSON] у 1999 році склали 447,34 грн; у 2000 - 138,72 грн; у 2002 - 5030,00 грн; у 2004 - 6209,78 грн; у 2005 - 9329,00 грн; у 2006 - 5018,84 грн; у 2007 - 1391,55 грн; у 2008 - 759,00 грн; у 2009 - 986,70 грн; у 2010 - 5577,10 грн; у 2011 - 11557,00 грн; у 2012 - 13177,00 грн; у 2013 - 13835,00 грн, у 2014 - 14616,00 грн; у 2015 - 0; у 2016 - 8412,00 грн; у 2017 - 3200,00 грн; у 2020 - 39608,74 грн (том 1, а.с.158-160). За відомостями ТСЦ МВС №1444 від 20.08.2021 автомобіль легковий седан «ЗAЗ-DAEWOO», VIN-код [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , 2005 року випуску, з 08.07.2005 по т.ч. час належить [PERSON] (примітка - кредит АППБ «Аваль», МПК [PERSON] ); автомобіль легковий седан «ALFA ROMEO», VIN-код [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , 1998 року випуску, з 04.10.2013 по т.ч. час належить [PERSON] (том 2, а.с.3-5). Згідно зі звітом про оцінку колісного транспортного засобу ФО-П [PERSON] станом на 09.10.2020 ринкова вартість КТС «ЗAЗ-DAEWOO SENS», VIN-код [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , становить 64900,00 грн (том 1, а.с.69-99). Згідно зі звітом про оцінку колісного транспортного засобу ФО-П [PERSON] станом на 09.10.2020 ринкова вартість КТС «ALFA ROMEO 166», VIN-код [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , становить 104350,00 грн (том 1, а.с.66-69). З показів допитаних судом свідків встановлені такі обставини. Так, свідок [PERSON] пояснив суду, що він є сином сторін у справі. Вперше батьки розійшлися у 2010 році, шлюб не розривали, потім примирилися і жили спільно у 2016-2019 роках, спочатку у м. Дніпрі, потім в [ADDRESS] . Все майно, що є предметом поділу у справі, є спільним майном батьків, лише про автомобіль Альфа-Ромео відомостей у нього немає, оскільки він був придбаний, коли з батьком вони не спілкувалися. У спірному нежитловому приміщенні завжди працювала його мати [PERSON] , спочатку орендувала його для функціонування магазину, потім викупила, взявши кредит, працювала у магазині сама, потім здавала приміщення у оренду. На той період його батько [PERSON] був приватним підприємцем і займався виготовленням виробів з металу. Мати сплачувала кредит з доходів, які отримувала від своєї підприємницької діяльності. Автомобіль ЗАЗ мати також придбала у кредит, але оформлений він був на батька. Батько майже ніколи не працював, його утримував брат, а коли металовиробництво стало у нього угасати, то він «сів на шию» матері. Батько зловживає алкоголем, має ігорну залежність (автомати). В 2005 році брат батька організував для нього більярдний клуб, зробив там ремонт, це було неофіційно, але батько як завжди знищив і це. Він постійно мав борги, не сплачував податків. Спілкуватися з батьком у нього бажання немає, той ніколи не допомагав йому під час навчання, вартість якого сплачувала мати. Місяць тому він (свідок) бачився з братом батька [PERSON] , той казав, що батько винен йому 70000,00 грн. Де зараз батькові машини - не знає, але бачив їх у місті, Альфа Ромео - минулого літа, ЗАЗ - давно. Свідок [PERSON] суду показала, що з вересня 2009 року і дотепер вона орендує у [PERSON] приміщення у м-ні Західному, 28. Приміщення було придбано [PERSON] у кредит, вона знає це, оскільки її син працював у банку. На момент купівлі приміщення було у незадовільному стані, [PERSON] вкладала гроші у його ремонт. Хоружого [PERSON] вона знає лише візуально. З моменту початку її оренди [PERSON] вона у приміщенні не бачила. У [PERSON] було скрутне матеріальне становище, навчалися діти, приміщення потребувало ремонту, і вона іноді позичала відповідачеві грошові кошти і якийсь час не сплачувала оренду, так вони розраховувалися. Ірина жила спочатку у м-ні Західному, потім переїхала десь у 2016 році до сина на [ADDRESS] з [PERSON] намагалися примиритися і зійтися, в 2016-2017 роках якийсь час жили разом, разом уїжджали до м. Дніпра, потім знов таки разом повернулися, придбали якийсь будиночок в районі центрального ринка, робили ремонт. Ірина нервувала, що потрібні гроші на ремонт, тому вона тоді сплачувала їй оренду раніше. Знає, що подружжя разом їздило до нотаріуса оформлювати купівлю. Влітку 2019 року вони ще були разом, а ближче до осені розійшлися. Автомобіль ЗАЗ був придбаний подружжям у кредит, потім [PERSON] ще їздив на [PERSON] , [PERSON] не користувалася автомобілями. З 2009 по 2014 роки [PERSON] жив з іншою жінкою, він займався виготовленням металовиробів. Про його доходи вона не обізнана. V. Оцінка суду. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши наявні докази і оцінивши фактичні взаємовідносини сторін, суд вважає, що вимоги первісного позову підлягають частковому задоволенню в частині визнання нежитлового приміщення спільною власністю подружжя, а вимоги зустрічного позову мають бути задоволені повністю з таких підстав. Судом встановлено і сторонами не заперечується, що все майно, яке є предметом поділу у справі, було придбане під час шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.328 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом. Згідно з ч.ч.1,3 ст.355 ЦК України майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Крім того, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.3 ст.368 ЦК України). Конкретизуючи дані правовідносини, Сімейний кодекс України у ст.60 визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1 ст.61 СК України). Оскільки шлюб між сторонами тривав з 31.10.1987 по 07.08.2020, і саме у цей період було придбане майно: нежитлове приміщення [PERSON] 19.08.2005, жилий будинок і земельна ділянка [PERSON] 12.09.2014, також у [PERSON] з 08.07.2005 виникло наявне дотепер право власності на автомобіль «ЗАЗ», а з 14.10.2013 і дотепер - право власності на автомобіль «Альфа-Ромео», це майно є спільною сумісною власністю подружжя. Щодо вартості нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , у справі наявні окремі відомості, подані кожною зі сторін: дані суб`єкта незалежної оцінки приміщення станом на 19.08.2020 на суму 306537,97 грн, подані [PERSON] , і звіт про незалежну оцінку майна станом на 17.11.2020 на суму 288413,00 грн, поданий [PERSON] . З метою усунення суперечностей у вартості майна судом під час здійснення підготовчого провадження у справі роз`яснене сторонам право на призначення у справі відповідної експертизи для визначення вартості майна з огляду на наполягання кожної зі сторін на дійсності власної оцінки приміщення. Разом із тим, клопотання про призначення експертизи сторонами не заявлено, і тому суд при визначенні вартості спірного приміщення бере за основу звіт про незалежну оцінку майна станом на 17.11.2020 як такий, що здійснений останнім і є більш наближеним до часу ухвалення рішення у справі. Доказів неналежності або недопустимості цього звіту протилежною стороною суду не надано. Позивачем [PERSON] не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження його позиції щодо неналежності спірних жилого будинку і земельної ділянки до спільного майна подружжя. Суд зауважує, що договір купівлі-продажу 12.09.2014 посвідчено нотаріусом за наявності згоди дружини покупця [PERSON] , яка, за поясненнями і сторін, і свідків, періодично мешкала разом із чоловіком в придбаному будинку. Позивачем не доведено, що жилий будинок і земельна ділянка були придбані ним за кошти, позичені у його брата [PERSON] , на що він посилався в судовому засіданні. На вимогу суду [PERSON] не надано оригіналу складеної ним розписки, а надана копія розписки не містить відомостей про те, що гроші позичалися саме з метою придбання спірного майна. Крім того, стороною позивача в судовому засіданні було здійснено відмову від допиту раніше заявленого свідка [PERSON] , який міг підтвердити або спростувати як сам факт позичання ним грошей позивачеві, так і цільове призначення цих коштів. Отже, підстави для виключення майна з переліку спільного майна подружжя відсутні. Вартість жилого будинку [ADDRESS] станом на 09.10.2020 складає 108553,00 грн, вартість земельної ділянки за цією адресою на той самий день - 16207,00 грн. Ці відомості наведені у звіті про оцінку майна і звіті експертної грошової оцінки земельної ділянки, наданих відповідачем [PERSON] разом із зустрічним позовом, ніякими доказами позивачем [PERSON] не спростовані, тому суд приймає визначену вартість спірного майна. Так само суд приймає в якості доказів вартості майна звіти про оцінку колісних транспортних засобів, надані [PERSON] , згідно з якими станом на 09.10.2020 ринкова вартість КТС «ЗAЗ-DAEWOO SENS», номерний знак [NUMBER] , становить 64900,00 грн, а ринкова вартість КТС «ALFA ROMEO 166», номерний знак [NUMBER] , становить 104350,00 грн. Посилання [PERSON] в наданих ним поясненнях на те, що ці автомобілі наразі продані і не перебувають у його користуванні, спростовуються відомостями ТСЦ МВС №1444, згідно з якими обидва автомобілі, на які набув право власності позивач у період шлюбу з відповідачем, на теперішній час зареєстровані за ним і відомості про їхнє відчуження відсутні. Отже, підстав виключити автомобілі з переліку майна подружжя, що підлягає поділу, немає. Визначену звітами вартість автомобілів суд приймає як дійсну для вирішення справи, оскільки позивач, заперечуючи вказану вартість, не надав суду жодних доказів на підтвердження своїх заперечень. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Таким чином, суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1,2 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Оскільки сторони не домовилися про порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, спірне майно підлягає поділу судом. Вирішуючи питання про розмір часток сторін в майні, суд виходить з того, що інше не визначено домовленістю між сторонами, а тому вважає частки сторін рівними. Розподіляючи спільне майно подружжя, суд враховує позиції сторін, те, хто з колишнього подружжя є фактичним користувачем майна, принцип рівності часток і інтереси подружжя. Виходячи з викладеного, суд вважає за доцільне виділити [PERSON] майно, яке фактично перебуває у її користуванні - вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 231,1 м2 за адресою: [ADDRESS] , вартістю 288413,00 грн. Суд враховує, що дане приміщення використовується відповідачем щонайменш з моменту його придбання у 2005 році і по т.ч., що підтверджено дослідженими у справі доказами, а доказів того, що приміщення використовує або раніше використовував позивач, суду не надано. Позивачеві [PERSON] належить виділити майно, що також фактично використовується ним: жилий будинок із земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , враховуючи, що позивач зареєстрований і фактично мешкає у цьому будинку, а також два автомобілі, які за відомостями ТСЦ МВС зареєстровані за ним та які, як визнали сторони у справі, ніколи не використовувалися [PERSON] . Загальна вартість майна, що підлягає виділенню [PERSON] , становить 294010,00 грн. Різниця у вартості присудженого майна складає 5597,00 грн на користь позивача. Задля досягнення рівності часток у поділеному майні суд вважає за доцільне стягнути з позивача на користь відповідача половину суми вказаної різниці, що дорівнює 2798,50 грн. Цей варіант поділу майна, на переконання суду, є найбільш доцільним із всіх можливих варіантів поділу у рівних частинах в грошовому виразі, різниця в сумі становить 0,96% від загальної вартості поділеного майна, і тому суд вважає за можливе в даному випадку відступити від вимог ч.5 ст.71 СК України. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати у справі складаються з судового збору в розмірі 1953,10 грн, який був сплачений позивачем [PERSON] при пред`явленні первісного позову та заяви про його забезпечення до суду, та судового збору в розмірі 3360,50 грн, який був сплачений відповідачем [PERSON] при пред`явленні зустрічного позову та заяви про його забезпечення до суду. В силу положень ст.141 ЦПК України судовий збір має бути розподілений між сторонами пропорційно до задоволених первісних і зустрічних позовних вимог, і з [PERSON] на користь [PERSON] має бути стягнуто 2383,95 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial