Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 14 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та нею, шляхом підписання Заяви №003-17744-140213, було укладено кредитний договір за умовами якого банк видав [PERSON] кредит в сумі 14900,00 грн., зі сплатою 9,99% річних та комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 3,49% в місяць, строком кредитування - 36 місяців, тобто до 14 лютого 2016 року. 04 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Бригіда В.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5774, яким з позивачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» стягнуто заборгованість за кредитним договором №003-17744-140213 від 14 лютого 2013 року у загальній сумі 34723,55 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 14166,44 грн. та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 20207,11 грн. Стягнення заборгованості проведено за період з 28.04.2018. до 17.04.2021. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що на підставі договору №409/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 27 квітня 2018 року, право вимоги за кредитом перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Про вчинення виконавчого напису нотаріусом позивачці стало відомо 19 серпня 2021 року, коли від державного виконавця Дубенського відділу державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Львів) Шкарнеги С.М. вона отримала постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66387548 від 05.08.2021р. та - копію оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. Вважає, що оспорюваний виконавчий напис, вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема щодо строку звернення до нотаріуса та безспірності заборгованості, визначених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та пп. 3.1 п. 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а відтак звертається до суду з даним позовом про визнання його таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З позивачки на користь відповідача стягнуто заборгованість по несплачених відсоткам за користування кредитом - 20207,11 грн., які нараховані неправомірно, відповідно сума заборгованості в розмірі 34723,55 грн. по своїй природі не може вважатися безспірною. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 01 вересня 2021 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання (а.с. 21). За заявою позивача про забезпечення позову від 30.08.2021, ухвалою суду від 31.08.2021 зупинено стягнення у виконавчому провадженні №66387548 на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрованого в реєстрі №5774 від 04.06.2021 (а.с. 12-13, 19). Представник позивачки адвокат Коробка Н.М. просить розгляд справи провести у її відсутність та відсутність позивача (а.с. 35). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи (а.с. 37). Від відповідача не надійшло жодних заяв по суті, а 15-денний строк для надання відзиву з моменту отримання позовної заяви з додатками, встановлений судом, минув 02.10.2021. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, а отже суд розглядає справу за його відсутності згідно п.1 ч.3 та ч.1 ст. 223 ЦПК України. Від третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.31, 32). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 14 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] , шляхом підписання Заяви №003-17744-140213 було укладено кредитний договір за умовами якого, банк видав [PERSON] кредит в сумі 14900,00 грн., зі сплатою 9,99% річних та комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 3,49% в місяць, строком кредитування - 36 місяців, тобто до 14 лютого 2016 року. Кредитний договір не нотаріально посвідчений (а.с.6-7). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №5774від 04.06.2021 щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором №003-17744-140213 від 14 лютого 2013 року у загальній сумі 34723,55 грн (а.с.8). Державним виконавцем Дубенського відділу державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Львів) Шкарнегою С.М. відкрито виконавче провадження ВП №66387548, згідно з постановою від 05.08.2021 (а.с.9). IV. Норми права, які застосував суд. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Крім того, з тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду України від 05.06.2017 в справі №754/9711/14-ц, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань і ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу в судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Позивачка не отримувала жодних письмових повідомлень від відповідача та не могла бути ознайомлений з сумою заборгованості, тому її позбавили права на оскарження. Дізналась про факт звернення відповідача до нотаріуса вже після відкриття виконавчого провадження. Враховуючи правову позицію Верховного суду в справі №754/9711/14-ц від 05.06.2017, суд робить висновок, що оскільки позивачка не була повідомлена про вчинення кредитором таких дій і не мала можливості подати свої заперечення щодо суми заборгованості нотаріусу, то суму боргу не можна вважати безспірною. Нотаріус не виконав всіх можливих дій для перевірки безспірності заборгованості, зокрема не переконався про інформування кредитором боржника про звернення щодо стягнення через виконавчий напис. А отже на цій підставі позов підлягає до задоволення. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між позивачкою ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», кредитний договір №003-17744-140213 від 14.02.2013 не був посвідчений нотаріально. Таким чином, згідно правової позиції Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису. Інших документів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, суду не подано, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Враховуючи зазначене, що кожна сторона зобов`язана суду довести підстави своїх вимог чи заперечень, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд робить висновок щодо необхідності задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 908 грн. та 454 грн. за подачу заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved