Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська клінічна лікарня №8» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] в порядку цивільного судочинства та просить стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду, заподіяну майну юридичної особи у розмірі 2688,38 грн та судові витрати. Вимоги позову обґрунтовані тим, що відповідачі своїми діями пошкодили майно, яке належить позивачу на праві власності, чим завдали матеріальної шкоди. Відтак, у відповідності до положень чинного законодавства, мають відшкодувати завдану позивачу шкоду у розмірі 2688,38 грн, а також судові витрати. Ухвалою суду від 04.01.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, при цьому, до суду від представника позивача надійшла заява, у якій останній підтримує у повному обсязі заявлені вимоги, просить розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи та одночасно просить долучити до матеріалів справи документи. Відповідач [PERSON] у судове засідання, призначене на 02.02.2021 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, конверт повернувся з відміткою пошти:»за закінченням терміну зберігання». У судове засідання призначене на 11.02.2021 відповідач [PERSON] не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, як шляхом направлення судової повістки, так і шляхом публікації на сайті судової влади, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідач [PERSON] у судове засідання 02.02.2021 та 11.02.2021 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тому вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі-ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як убачається із матеріалів справи, у січні 2018 року [PERSON] та [PERSON] перебували на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня №8» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)(далі -позивач). 06.01.2018 внаслідок дій пацієнтів палати №609 травматологічного відділення, а саме, [PERSON] та [PERSON] були розбиті двостулкові двері, поломана дверна ручка, засувка, 2-шпінгалета, про що комісією позивача, у складі голови комісії - головного інженера Кернадз І.В., членів комісії - інженера по ремонту [PERSON] , інженера [PERSON] , сестри -господарки травматологічного відділення [PERSON] було складено відповідний акт, який затверджений головним лікарем позивача [PERSON] . З огляду на зазначене, своїми протиправними діями, як зазначає позивач, відповідачі заподіяли йому матеріальну шкоду. Згідно додатку до вищезазначеного акта від 11.01.2018, для усунення матеріального збитку відділенню травматології позивачем були закуплені наступні матеріали: полотно глухе 2000х600 мм, ручка дверна - 1 шт., механізм малий до ручки дверної - 1 шт.,шпінгалет врізний відкидний - 2 шт., вартість закупленого товару склала -1228,38 грн. що підтверджується рахунком №Счт/К7-0146617 від 11.01.2018. Окрім того, робота по демонтажу розбитих дверних полотен і поломці запірних механізмів у палаті №609 та монтаж 2-х дверних полотен з установкою петель, ручки замка, 2-х шпінгалетів склала 1228,00 грн, а вартість доставки вищезазначених будівельних матеріалів з гіпермаркета «Епіцентр» (вул.Полярна,20-д) до позивача - 190,00 грн. Таким чином, витрати позивача на заміну пошкодженого майна склали 2646,38 грн. Суд прийшов до висновку, що між сторонами склалися правовідносини з приводу відшкодування шкоди внаслідок пошкодження майна, що належить позивачу. Відповідно до вимог ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Відповідно до частини другої ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, норми статті 1166 ЦК України передбачають презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Як зазначено Верховним Судом в складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в постанові від 12.03.2020 року № 757/37285/14-ц цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи в сукупності докази, наявні в матеріалах справи, суд констатує, що позивачем в даній справі доведено: факт заподіяння йому збитків (шкоди) відповідачами (даний факт убачається з сукупного аналізу доказів по справі - доповідних записок працівників позивача, особистої розписки [PERSON] від 07.01.2018, акта та додатку до нього від 11.01.2018, рахунку №Счт/К7-0146617 від 11.01.2018, які знаходяться у матеріалах справи; безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідачів, які спричинили збитки та самими збитками (з вказаних вище доказів, наявних у справі вбачається, що розбиті двостулкові двері, поломана дверна ручка, засувка, 2-шпінгалета сталися внаслідок неналежної поведінки відповідачів, тобто шкода стала об`єктивним наслідком поведінки відповідачів). Отже, вирішуючи питання про стягнення відшкодування на користь позивача, судом взято до уваги вищезазначені докази, відповідно до яких достеменно встановлено вину відповідачів у пошкодженні майна позивача. Будь-яких доказів, на підставі яких можуть бути спростовані вище встановлені факти, відповідачами до суду не надано. Судом при визначенні суми, яку належить стягнути в рахунок відшкодування завданої шкоди, враховується, що відповідно до рахунку №Счт/К7-0146617 від 11.01.2018, акта та додатка до нього від 11.01.2018, позивачем було витрачено 2646,38 грн на заміну пошкодженого майна. З урахуванням зазначеного, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 2646, 38 грн. В задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 42,00 грн слід відмовити. Виходячи з наведених обставин, які не були спростовані відповідачами належними і допустимими доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог та неможливість солідарного стягнення судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача у виді сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме по 1 034 (одна тисяча тридцять чотири) гривень 58 коп. з кожного.

Outcome: partial