Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 01.02.2019 року по 30.06.2020 року включно відповідач користувався земельною ділянкою, площею 1275 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , проте плату за користування такою ділянкою у встановленому порядку не вносив, внаслідок чого Кременчуцька міська рада Полтавської області не отримала грошові кошти у сумі 148114,98 грн. 08.06.2021 року представник позивача надала заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача недоотримані кошти за користування земельною ділянкою за період з 01.02.2019 року по 30.06.2020 року у сумі 88868,98 грн. Відповідач у відзиві на позов проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що позивачем невірно проведено розрахунок оплати за користування спірною земельною ділянкою, оскільки застосовано нормативно грошову оцінку земельної ділянки за 2020 рік за період з 01.02.2019 року по 31.12.2019 року, матеріали справи не містять нормативно грошової оцінки за 2019 рік. Крім того, при розрахунку позивачем не було враховано рішення КМР від 09.05.2012 року та не застосовано коефіцієнт 0,6. Відповідач вказує, що спірна земельна ділянка не є сформованою, не має визначених меж та кадастрового номеру, а відтак відсутні підстави для стягнення плати за користування вказаною земельною ділянкою з відповідача. Ухвалою суду від 16 липня 2020 року судом відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 22 вересня 2020 року по справі ухвалено заочне рішення, яке ухвалою суду від 06.04.2021 року скасовано, справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Представник позивача подав до суду клопотання, в якому уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу без участі представника позивача. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи у відсутність, з заявою про зменшення позовних вимог ознайомлена. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.04.2020 року, [PERSON] 11.09.2008 року набув право власності на частину будівлі учбових корпусів та споруд Кременчуцької об`єднаної технічної школи за адресою: [ADDRESS] , площею 330,3 кв.м (а.с. 19). Зазначене нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 5310436100:08:001:0086, категорія земель землі житлової та громадської забудови, цільове призначення складські та офісні приміщення, площа 1275 кв.м. (а. с. 24). Як зазначає позивач, у період з 01.02.2019 року по 30.06.2020 року включно відповідач використовував вищезазначену земельну ділянку без укладання договору оренди, плату за фактичне користування не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для розміщення об`єктів нерухомого майна, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю. З урахуванням розрахунку, зазначеного в заяві про зменшення позовних вимог, розмір доходу розрахований Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області як розмір плати за користування безпідставно набутим майном (земельною ділянкою комунальної форми власності без оформлення правовстановлюючих документів) у виді орендної плати за землю з 01.02.2019 по 30.06.2020 року включно, складає 88868,98 грн. ( а.с.23). Згідно зі\~статтею 80 Земельного кодексу України\~суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою чи ні. За змістом статей\~122,\~123,\~124 Земельного кодексу України\~селищні міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними\~статтею 122 цього Кодексу\~шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Статтею 206 Земельного кодексу України\~встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положеннями частини першої\~статті 21 Закону України «Про оренду землі»\~визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про порушення [PERSON] наведених норм законодавства, з огляду на неоформлення ним права користування земельною ділянкою у вказаний період. Згідно з частиною другою\~статті 152 Земельного кодексу України\~власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Предметом регулювання\~глави 83 ЦК України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Зі змісту статтей 120, 125 Земельного кодексу України та положень статі 1212 ЦК України вбачається, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладення договору оренди) та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2017 у справі №922/3412/17 та від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, постанові Верховного Суду від 25.02.2020 у справі №922/748/19. У спорах про стягнення грошових коштів за користування земельною ділянкою до моменту оформлення особою права користування такою земельною ділянкою власник має право на отримання безпідставно збережених грошових коштів у порядку статті 1212 ЦК України. Тобто в такому разі слід виходити з того, що фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе грошові кошти, які мав заплатити за користування нею, отже, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц і від 20.09.2018 у справі № 925/230/17). Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єкту нерухомого майна безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені, без належних на те правових підстав. Оскільки відповідач без достатньої правової підстави за рахунок позивача, який є власником земельної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тобто орендну плату, він зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої\~статті 1212 ЦК України. Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає правомірним нарахування позивачем до стягнення з відповідача плати за фактичне користування земельною ділянкою у період з 01.02.2019 року по 30.06.2020 року включно у розмірі 88868,98 грн. Не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що позивачем неправильно проведено розрахунок суми, що підлягає стягненню з нього за користування спірною земельною ділянкою у період з 01.02.2019 року по 30.06.2020 року, так як зазначені розрахунки позивача відповідають вимогам закону, не спростовані відповідачем, іншого розрахунку ним не наведено. Матеріалами справи також спростовуються доводи відповідача з приводу того, що спірна земельна ділянка не є сформованою, зокрема, витягом із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 15.05.2020 року №1423, в якому зазначено кадастровий номер спірної земельної ділянки 5310436100:08:001:0086, що відповідає вимогам статті 79-1 ЗК України, яка визначає, що земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. За таких обставин, позовні вимоги Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, \~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 2221,72 грн.

Outcome: approved