Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Київський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі звернувшись до суду з даним позовом, вимоги якого уточнив (том 1 а.с.147-169), просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість по поверненню кредиту в сумі 10200 грн. за період з 30.11.2016 по 21.07.2020, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 3176,47 грн. за період з 01.01.2017 по 15.07.2020, заборгованість по нарахованим штрафним санкціях (пеню) в сумі 17910,53 грн. за період з 01.03.2019 по 29.02.2020, інфляційні нарахування в сумі 984,41 грн. за період з 05.04.2017 по 30.11.2019, три проценти річних в сумі 380,76 грн. за період з 05.04.2017 по 30.11.2019, дострокову частину кредиту, що залишилась до сплати в сумі 20080,00 грн. за період з 05.10.2020 по 30.11.2027. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.1998 № 1597, 28 жовтня 2008 року між Київським обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] (далі - відповідач 1), було укладено кредитний договір №966 про надання довгострокового кредиту для добудови житлового будинку, згідно якого відповідач 1 отримала довгостроковий кредит на строк 19 років для добудови житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в сумі 50000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень. Даний будинок згідно Свідоцтва про право власності від 02.10.2007 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.11.2007 року № 16667651, належить на праві приватної власності [PERSON] . Кошти в сумі 50000,00 грн. відповідач 1 отримала від позивача 29.10.2008 року - 30000,00 грн., 19.11.2008 року - 15000,00 грн., 27.11.2008 року - 4000,00 грн., 22.12.2008 року - 1000,00 грн. шляхом перерахування на її особистий рахунок в КБ «ПриватБанк». Факт надання коштів підтверджується платіжними дорученнями від 29.10.2008 року № 549, від 19.11.2008 року № 570, від 27.11.2008 року № 576, від 22.12.2008 року № 627. За рахунок одержаних коштів відповідачем 1 придбано будівельні матеріали та проведено добудову житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актами виконаних робіт від 04.12.2008 року, 30.07.2009 року, 12.11.2009 року, Звітами про використання кредитних коштів від 04.12.2008 року, 30.07.2009 року, 12.11.2009 року. Необхідність в наданні відповідачу 1 пільгового довгострокового кредиту підтверджується клопотанням Медвинської сільської ради від 26.09.2008 року № 406, клопотанням Богуславської районної ради від 17.10.2008 року № 01-12-272 та Актом про рівень будівельної готовності будівлі від 21.10.2008 року. Відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору за користування кредитом встановлюється плата в розмірі 3 (трьох) відсотків річних. Згідно пункту 6.4. Кредитного договору відповідач 1 зобов`язалась повертати кредит у терміни, передбачені Строковим зобов`язанням. Так, між позивачем та відповідачем 1 підписано додаток до Кредитного договору Строкове зобов`язання, яким встановлено дату початку 01.07.2009 року та закінчення 28.10.2027 року погашення кредиту і відсотків за користування кредитом. Погашення кредиту та відсотків за користування кредитом згідно Строкового зобов`язання повинно було здійснюватися відповідачем 1 щоквартально. Відповідно до пункту 2.5. Кредитного договору та в Строковому зобов`язанні відповідач 1 зобов`язався погашати кредит та відсотки за користування ним щоквартально до 05-го числа місяця, що настає за звітним періодом, а за четвертий квартал - до 30 листопада поточного року. Але відповідач 1 систематично порушувала терміни погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого рішенням Богуславського районного суду Київської області від 20.03.2017 року у справі № 358/1581/16-ц провадження №2/358/37/17, яке набрало чинності 03.04.2017 року з [PERSON] стягнуто на користь позивача 56822,53 грн. заборгованості за кредитним договором за період з 01.07.2009 року по 01.11.2016 року та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1289,44 грн., всього 58111,97 грн. В послідуючому, відповідач 1, порушуючи вимоги пунктів 2.5., 6.4. діючого Кредитного договору та діючого Строкового зобов`язання, починаючи з 30.11.2016 року по дату подання позовної заяви до суду, не здійснила жодного чергового платежу по погашенню частини тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, що в подальшому спровокувало нарахування штрафних санкцій. Згідно Строкового зобов`язання, частину тіла кредиту у сумі 10200,00 грн. відповідач 1 була зобов`язана сплатити по 680,00 грн. до 30.11.2016 року, до 05.04.2017 року, до 05.07.2017 року, до 05.10.2017 року, до 30.11.2017 року, до 05.04.2018 року, до 05.07.2018 року, до 05.10.2018 року, до 30.11.2018 року, до 05.04.2019 року, до 05.07.2019 року, до 05.10.2019 року, до 30.11.2019 року, до 05.04.2020 року, до 05.07.2020 року, але не сплатила, тобто прострочила повернення чергових частин кредиту, порушивши п. 2.5., 6.4. діючого Кредитного договору та діюче Строкове зобов`язання, частину 1 статті 526, частину 1 статті 527, частину 1 статті 530, частину 1 статті 1048, частину 1 статті 1049 Цивільного кодексу України. Відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору за користування кредитом встановлюється плата в розмірі трьох відсотків річних. Оскільки відповідач 1 не сплачувала тіло кредиту, відсотки також не сплачувала, як це передбачено у Строковому зобов`язання, тому користується більшою сумою кредитних коштів - 30280,00 грн. і відповідно вона зобов`язана сплатити позивачу більшу суму відсотків за користування кредитом ніж це передбачено Строковим зобов`язанням. На підставі чого Рішенням №61 від 20.07.2020 про фактичний розрахунок відсотків за користування кредитом, здійснено фактичний розрахунок відсотків за користування кредитом за 2017-2020 р.р., тому Відповідач 1 зобов`язана сплатити позивачу відсотки за користування кредитом у сумі 3176,47 грн. за період з 01.01.2017 року по 15.07.2020 року. Також, з метою забезпечення кредитного зобов`язання між позивачем та відповідачем 1 у пункті 7.3. Кредитного договору передбачено неустойку у вигляді сплати на користь позивача штрафу у розмірі 0,5% від суми не внесеного або не в строк внесеного платежу та відсотків за кожний день прострочки, а оскільки відповідач 1 в порушення умов Кредитного договору та Строкового зобов`язання не сплачувала, та не сплатила по 680,00 грн., чергові платежі за період з 30.11.2016 року до 05.07.2020 року по погашенню частково тіла кредиту у сумі 10200,00 грн. та відсотків за користування кредитом у сумі 3176,47 грн не вносила, тому на підставі пункту 7.3. Кредитного договору та статті 278 Цивільного кодексу України відповідач 1 зобов`язана за період з 01.03.2019 року по 29.02.2020 року сплатити на користь позивача пеню у сумі 17910,53 грн. згідно Рішення про застосування фінансових санкцій за порушення позичальником умов Кредитного договору. Згідно довідки, яка видавалася для отримання кредиту 06.09.2008 року Медвинською сільською радою вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] входили, зокрема повнолітні члени: чоловік - [PERSON] (далі - відповідач 2), брат - [PERSON] (далі - відповідач 3), батько - [PERSON] (далі - відповідач 4), які нотаріально підписали 17.10.2008 року заяви - згоди на отримання кредиту [PERSON] . Заяви-згоди були засвідчені підписом секретаря Медвинської сільської ради та печаткою цієї ж сільської ради, що прирівнюється до нотаріального посвідчення відповідно до статті 37 Закону України «Про нотаріат». Таким чином, в сукупності із пунктом 1.3. Кредитного договору та наданих заяв-згод відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не заперечували щодо виникнення у них солідарного обов`язку стосовно виконання умов Кредитного договору та зобов`язалися за рахунок свого майна та грошових доходів (наявних та отриманих в майбутньому) виконувати зобов`язання, які виникли або можуть виникнути на підставі умов Кредитного договору, тобто солідарно мають виконувати зобов`язання по кредиту, наданому [PERSON] та зобов`язані солідарні сплачувати (погашати) кредит та відсотки за його користування, а також можливі штрафні санкції, в тому числі інфляційні втрати та нести відповідальність за утримання належних позивачу до сплати коштів. Крім того, відповідно Договору поруки від 28.10.2008 року, [PERSON] (далі - відповідач 5) та [PERSON] (далі - відповідач 6) зобов`язалися відповідати за виконання всіх зобов`язань [PERSON] . Відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем за належне виконання відповідачем 1 забезпеченого зобов`язання (пункт 3.1. Договору поруки). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] порукою забезпечують виконання зобов`язання за Кредитним договором в повному обсязі (пункт 3.2. Договору поруки), в тому числі за сплату суми позики, відсотків за користування кредитом та сплату пені та штрафів за несвоєчасне повернення кредиту, в разі неповернення кредиту або порушення строків виплати. У випадку порушення своїх зобов`язань за Договором поруки вони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством України. Проте, в порушення пунктів 1.1., 3.1., 3.2., 4.2. підписаного ними Договору поруки, при порушенні відповідачем 1 строків сплати чергових платежів починаючи з 30.11.2016 року відповідач 5 та відповідач 6 не забезпечили виконання зобов`язань за Кредитним договором та не погашали кредит та відсотки за користування ним, що в подальшому спричинило нарахування пені. З метою досудового врегулювання стягнення заборгованості за Кредитним договором представниками позивача неодноразово в телефонному режимі здійснювався зв`язок із [PERSON] щодо заборгованості по Кредитному договору та повідомлялось про необхідність погашати заборгованість по тілу кредиту, а також сплачувати відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, однак станом на дату подання даного позову жодних дій щодо погашення заборгованості з боку відповідачів не вчинено. Посилаючись на положення ст.ст. 509, 526, 527, 530, 541, 546, 625, 1050, 1054 ЦК України, позивач просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на вищевказані факти та докази. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причини неявки. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково та не заперечували, що вони згідно договору поруки повинні нести відповідальність за невиконання відповідачем 1 умов кредитного договору. Але з урахуванням винної поведінки відповідача 1, а також зважаючи на те, що позивач вчасно не повідомляв їх про невиконання умов договору, вони вважають, що з них потрібно стягнути по 1/6 частині з кожного загальної заборгованості за кредитом. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , відповідача 5, відповідача 6, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 жовтня 2008 року на підставі заяви [PERSON] , між [PERSON] та Київським обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1597, було укладено кредитний договір № 966 (том 1 а.с. 44-46). Умови договору були наступними. Відповідно до п. 1.1. даного договору, Київський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі зобов`язався надати [PERSON] довгостроковий кредит в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень на строк 19 років для добудови житлового будинку загальною площею 89,52 кв.м., газифікацію та водопостачання, розташованого по [ADDRESS] . Згідно п. 1.2. кредитного договору, позичальник сплачує за користування кредитом 3 (три) відсотки річних. Відповідно до п. 6.4. договору, позичальник зобов`язується повертати кредит у терміни, передбачені строковим зобов`язанням. На підставі п. 2.5. договору відсотки за користування кредитом сплачуються на розрахунковий рахунок або через касу фонду щоквартально з дня видачі кредиту не пізніше 5-го числа місяця, що настає за звітним періодом, а за 4-й квартал до 30 листопада звітного періоду. Згідно з п. 7.3. кредитного договору, у випадку несплати визначеного строковим зобов`язанням платежу позичальник сплачує Фонду штраф у розмірі у розмірі 0,5% від суми не внесеного або не в строк внесеного основного платежу та відсотків за кожний день прострочки. Сторони передбачили порядок та умови погашення кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, а також штрафи за несвоєчасне виконання умов договору. Крім умов кредитного договору сторони погодили та підписали строкове зобов`язання (додаток №1 до кредитної угоди №966 від 28.10.2008 року) та графік будівництва (додаток №2 до кредитної угоди №966 від 28.10.2008 року) (том 1 а.с. 47, 48). Відповідно до п. 1.3. кредитного договору, кредит, наданий позичальнику забезпечується всім належним йому майном та майном повнолітніх членів його сім`ї, які дали згоду на участь у виконанні зобов`язань за кредитом. За змістом заяви на ім`я позивача від 17 жовтня 2008 року, чоловік [PERSON] надав згоду на отримання кредиту на добудову житлового будинку по [ADDRESS] та зобов`язався нести відповідальність у погашенні кредиту своїм майном і грошовими доходами. Справжність підпису [PERSON] засвідчено секретарем Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області Плаксун С.А. (том 1 а.с. 51). Факт перебування у шлюбі відповідачів [PERSON] та [PERSON] підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 12 серпня 2000 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1346, довідкою про склад сім`ї [PERSON] №208 від 06 вересня 2008 року, виданою виконавчим комітетом Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області (том 1 а.с. 54, 69). Також на ім`я позивача від 17 жовтня 2008 року, брат відповідача 1 - [PERSON] та батько відповідача 1 [PERSON] надали згоду на отримання кредиту на добудову житлового будинку по [ADDRESS] та зобов`язалися нести відповідальність у погашенні кредиту своїм майном і грошовими доходами. Справжність підписів [PERSON] та [PERSON] засвідчено секретарем Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області Плаксун С.А. (том 1 а.с. 52, 53). Таким чином, в сукупності із пунктом 1.3. Кредитного договору та наданих заяв-згод відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не заперечували щодо виникнення у них солідарного обов`язку стосовно виконання умов Кредитного договору та зобов`язалися за рахунок свого майна та грошових доходів (наявних та отриманих в майбутньому) виконувати зобов`язання, які виникли або можуть виникнути на підставі умов Кредитного договору, тобто солідарно мають виконувати зобов`язання по кредиту, наданому [PERSON] та зобов`язані солідарні сплачувати (погашати) кредит та відсотки за його користування, а також можливі штрафні санкції, в тому числі інфляційні втрати та нести відповідальність за утримання належних позивачу до сплати коштів. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, позивачем із [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 966 від 28 жовтня 2008 року. Згідно з п. 1.1. договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов`язань [PERSON] , що виникли з кредитного договору № 966 від 28.10.2008 року, який був укладений між кредитором та боржником. Пунктом 3.1. договору поруки встановлено, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником забезпеченого зобов`язання. Відповідно до п. 4. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання боржником, згідно основного договору у сумі, що дорівнює 50000 грн. Поручитель відповідає перед кредитором за сплату відсотків, штрафних санкцій та пені, в разі неповернення довгострокового кредиту або порушення строків виплати. Таким чином [PERSON] та [PERSON] зобов`язалися відповідати перед позивачем за виконання всіх зобов`язань [PERSON] та стали нести солідарну відповідальність за належне виконання боржником забезпеченого зобов`язання. Позичальник свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав [PERSON] довгостроковий цільовий кредит в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. шляхом перерахування на особистий банківський рахунок у відповідності до п. 2.2. кредитного договору. Відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 50000 гривень шляхом перерахування на її особистий рахунок в КБ «ПриватБанк» у місті Богуслав, що підтверджується платіжними дорученнями № 549 від 29.10.2008 року, № 570 від 19.11.2008 року, № 576 від 27.11.2008 року та № 627 від 22.12.2008 року (том 1 а.с. 55-58). За одержані кошти відповідач придбала будівельні матеріали, що підтверджується звітами про використання кредитних коштів від 28.10.2008 року на 15056,56 грн., 13740,22 грн. та 22407,09 грн., актами виконаних робіт від 04.12.2008 року, 30.07.2009 року та 12.11.2009 року (том 1 а.с. 59-64). Відповідач 1 належним чином свого зобов`язання щодо погашення кредиту не виконує, внаслідок чого станом на час звернення з даним позовом до суду, у неї виникла заборгованість, яка складається з: заборгованість по поверненню кредиту в сумі 10200 грн. за період з 30.11.2016 по 21.07.2020; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 3176,47 грн. за період з 01.01.2017 по 15.07.2020; заборгованість по нарахованим штрафним санкціях (пеню) в сумі 17910,53 грн. за період з 01.03.2019 по 29.02.2020; інфляційні нарахування в сумі 984,41 грн. за період з 05.04.2017 по 30.11.2019; три проценти річних в сумі 380,76 грн. за період з 05.04.2017 по 30.11.2019; а також дострокова частина кредиту - 20080,00 грн., що залишилась до сплати. Вказані обставини підтверджуються розрахунком штрафних санкцій, рішенням №66 від 14 вересня 2020 року (том 1 а.с. 220, 221). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, про що зазначив у своєму позові. Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, і трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] не виконує зазначені зобов`язання належним чином, внаслідок чого заборгованість істотно не зменшується, а грошові кошти знецінюються внаслідок інфляційних процесів. На підставі наведеного, відповідно до ст. 625 ЦК України та правової позиції Верховного Суду України по справі № 6-59цс13, позивач обґрунтовано вимагає стягнення інфляційного нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, трьох процентів річних, оскільки це є відшкодуванням матеріальних витрат позивача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та компенсація (плата) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами. Згідно із наданого позивачем розрахунку, правильність якого перевірена судом, інфляційні нарахування з кожного простроченого платежу окремо у сумі становить 984,41 грн. Сума 3 % річних, розрахованих по кожній простроченій сумі окремо з урахування строку користування складає 380,76 грн. за користування утримуваними грошовими коштами. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Крім того, відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно умов кредитного договору, договору поруки, наданих заяв, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зобов`язалися відповідати перед позивачем за виконання всіх зобов`язань [PERSON] та стали нести солідарну відповідальність за належне виконання боржником забезпеченого зобов`язання перед позивачем за сплату заборгованості по кредиту, відсотків за користування кредитом, штрафів. Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно правил статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідальність за порушення умов договору сторонами визначена у виді сплати штрафу. Позивачем доведено, що відповідачі порушили умови укладеного договору, допустили несплату чергових платежів. Відповідачі не виконують належним чином взяті на себе зобов`язання перед позивачем, чим порушують умови кредитного договору та договору поруки, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість. Заборгованість за кредитом підтверджена даними розрахунків заборгованості за кредитом. На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обґрунтованість вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, за відсотками та за штрафами, грошових сум згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що всі обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованість по кредиту, заборгованості по відсотках за користування кредитом, штрафних санкцій (пеня), за порушення грошового зобов`язання: інфляційних нарахувань, три проценти річних від простроченої суми за утримання коштів, які належали до сплати позивачеві, а також повернення достроково частини кредиту, що залишилась до сплати, підтверджені матеріалами справи. Позивач довів обґрунтованість усіх заявлених позовних вимог. Відповідно до правил частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач поніс судові витрати, а саме сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 гривні, що підтверджується копією платіжного доручення № 210 від 20 липня 2020 року (том 1 а.с. 22). Згідно вказаного правила, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2102,00 гривень в рівних частках з кожного. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved