Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

І. Короткий зміст пред`явлених позовів. В листопаді 2017 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що в період часу з 24 квітня 2004 року по 03 лютого 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу вони мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За час перебування у зареєстрованому шлюбі та за спільні грошові кошти вони набули нерухоме та рухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,08 га з кадастровим номером 3210500000:11:046:0004, яка розташовується в [ADDRESS] ; домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] ; автомобіль марки «Hyundai», модель Santa FE, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Після розірвання шлюбу між сторонами не досягнуто згоди щодо поділу вказаного нерухомого та рухомого майна. Крім цього, [PERSON] просила врахувати ту обставину, що малолітні діти залишились проживати разом з нею та перебувають на її утриманні. З цієї підстави просила збільшити її частку у спільному майні подружжя, виділивши їй на праві власності 65/100 частин домоволодіння та земельної ділянки, що знаходяться у [ADDRESS] , а [PERSON] виділити на праві власності автомобіль марки «Hyundai», модель Santa FE, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] . В червні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, яким з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив суд поділити набуті із позивачем за період перебування у зареєстрованому шлюбі автобус марки «БАЗ» А079.14, номерний знак [NUMBER] , та автобус марки «БАЗ» А079.14, номерний знак [NUMBER] , шляхом стягнення з [PERSON] на його користь половини їх вартості в розмірі 346415 гривень, а автомобіль марки «ГАЗ» 3302, номерний знак [NUMBER] , просить виділити на праві власності [PERSON] , стягнувши з неї на користь [PERSON] половину його вартості в сумі 34159 гривень. Також просить суд поділити набуті за час спільного перебування у шлюбі земельні ділянки шляхом виділенні на праві особистої приватної власності [PERSON] земельної ділянки площею 0,0948 га з кадастровим номером 3210500000:12:004:0526, яка розташовується в [ADDRESS] , а земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим номером 3210500000:12:004:0533, яка розташовується в [ADDRESS] , виділити на праві особистої приватної власності [PERSON] ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2017 року було відкрито провадження у цивільній справі (а.с.20). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2018 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд постановив проводити підготовче засідання (а.с.32). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2018 року, занесеною до протоколу судового засідання, зустрічний позов [PERSON] був прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом (а.с.44). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2018 року було задоволено клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи та у зв`язку з цим зупинено провадження в цивільній справі (а.с.47-48). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2019 року було поновлено провадження в цивільній справі (а.с.66). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року було задоволено клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи та у зв`язку з цим зупинено провадження в цивільній справі (а.с.71-72). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2021 року було поновлено провадження в цивільній справі (а.с.116). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2021 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.134). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2021 року було прийнято відмову позивача та відповідача від частини позовних вимог відповідно за первісним та зустрічним позовом (а.с.149-150). ІІІ. Ставлення сторін до первісного та зустрічного позову. Позивач надала до суду заяву, якою підтримала первісний позов та наполягала на його задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] також надав до суду заяву, якою підтримав зустрічний позов та наполягав на його задоволенні у повному обсязі. В свою чергу, вказав, що визнає первісний позов в частині визнання за позивачем права власності на Ѕ частину спірного домоволодіння з урахуванням варіанту №2 розподілу будинку, запропонованого висновком експерта №34045/19-43/34046/19-43/21046/20-43. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що в період часу з 24 квітня 2004 року по 03 лютого 2015 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.4) та копією рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року (а.с.7-8). У вказаний період сторони набули у власність домоволодіння по [ADDRESS] та присадибну земельну ділянку площею 0,08 га з кадастровим номером 3210500000:11:046:0004, право власності на які зареєстровано за [PERSON] . Крім цього, [PERSON] є також власником земельної ділянки площею 0,0948 га, кадастровий номер 3210500000:12:004:0526, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташовується в [ADDRESS] (а.с.127-128). В свою чергу, [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер 3210500000:12:004:0533, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташовується в [ADDRESS] (а.с.128-129). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовані гл.8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права. Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної\~сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. В силу положення ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної\~власності на майно, набуте за час шлюбу. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) зроблено висновок, що у статті 60\~СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно з ч.1, ч.2 ст.70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» від\~16\~квітня 2004\~року №7 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2) земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. В той же час, з урахуванням змін до СК України, внесених на підставі Закону України від 11 січня 2011 року №2913-VI «Про внесення змін до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» та Закону України від 17 травня 2012 року №4766-VI «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини/чоловіка», земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, у період з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно, вважається спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно ч.1\~та ч.2\~ст.71\~СК України\~майно,\~що є\~об`єктом права\~спільної сумісної\~власності подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. У відповідності\~до ч.1\~та ч.2\~ст.370\~ЦК України\~співвласники мають\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~крім випадків,\~установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з\~ч.3\~ст.364\~ЦК України\~у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. б. норми процесуального права. Відповідно до\~положення ч.ч.1-2,\~ч.4\~ст.12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з\~ч.1\~ст.13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.2 ст.89\~ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Доводи повивача, які відхилені судом, та мотиви їх відхилення. З доводів [PERSON] , викладених у позовній заяві, судом при визначенні часток у майні подружжя має бути враховано, що на її повному матеріальному утриманні перебуває двоє неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що неповнолітні діти дійсно проживають разом з матір`ю [PERSON] та перебувають на її утриманні. Вказана обставина не заперечувалась відповідачем, а тому не підлягає додатковому доказуванню. Разом з цим, [PERSON] не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що розмір аліментів, які [PERSON] сплачує на утримання їхніх спільних дітей, є недостатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку. Встановлені судом обставини та наведені норми закону свідчать про те, що спірне нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності сторін. Частки сторін у праві власності на вказане майно є рівними. Судом встановлено, що між сторонами по справі не досягнуто згоди щодо встановлення порядку володіння, користування та розпорядження спірним житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами. Згідно висновку комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи №34045/19-43/34046/19-43/21046/20-43 від 31 серпня 2020 року, складеного судовим експертом КНДІСЕ Гучко О.В., вбачається, що за результатом проведеного дослідження матеріалів справи та результатів натурного обстеження житлового будинку з урахуванням вимог діючих нормативних документів в галузі будівництва, визначені два варіанти поділу в натурі вказаного об`єкта нерухомого майна. При виборі варіантів розподілу житлового будинку суд враховує ту обставину, що з позивачем проживають неповнолітні діти, тому їй слід виділити ту частину будинку, яка обладнана кухнею та санвузлами відповідно до варіанту №2 висновку судового експерта. Так, у власність [PERSON] належить виділити відокремлену частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення житлового будинку під №1-1 (передпокій 16,4 кв.м.), №1-2 (житлова кімната 14 кв.м.), №1-4 (коридор 3,1 кв.м.), №1-5 (санвузол 2,7 кв.м.), №1-3 (кухня 13,2 кв.м.), №1-6 (сходинкова, коридор 14,6 кв.м.), №1-7 (житлова кімната 16 кв.м.), №1-10 (санвузол 3,4 кв.м.), №1-11 (санвузол 13,3 кв.м.), №1-9 (житлова кімната 3,10 кв.м.), №1-12 (підвал 33,7 кв.м.), №1-13 (підвал 3,3 кв.м.), гараж, колонку, яму. Таким чином, арифметична (фактична) частка [PERSON] складатиме 74/100. При цьому, у власність [PERSON] слід виділити відокремлену частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення житлового будинку під №1-2 (житлова кімната 12,1 кв.м.), №1-3 (житлова кімната 15,9 кв.м.), №1-8 (житлова кімната 12,1 кв.м.), №1-9 (житлова кімната 16,7 кв.м.), №1-13 (підвал 12,1 кв.м.), арифметична (фактична) частка [PERSON] складатиме 26/100. У відповідності до даного варіанту поділу відступ від ідеальних часток по вартості домоволодіння становить на 231577 гривень менше на користь [PERSON] та на 231577 гривень більше на користь [PERSON] . Зважаючи на це, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню компенсація за відхилення від рівності часток в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами у розмірі 231577 гривень. Відповідно присадибну земельну ділянку слід розділити також за варіантом №2, що є додатком №5 до висновку експерта, а саме: виділити у власність [PERSON] 65/100 частин земельної ділянки, кадастровий номер 3210500000:11:046:0004, яка знаходиться у [ADDRESS] , та яка схематично позначена в додатку №5 до висновку експерта №34045/19-43/34046/19-43/21046/20-43 цифрами 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 2 площею 520 кв.м. В свою чергу, виділити у власність [PERSON] 35/100 частин земельної ділянки, яка схематично позначена в додатку №5 до висновку експерта №34045/19-43/34046/19-43/21046/20-43 цифрами 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 1, 2 площею 280 кв.м. Разом з цим, вимоги відповідача за зустрічним позовом також підлягають задоволенню, а земельні ділянки з кадастровими номерами 3210500000:12:004:0526 та 3210500000:12:004:0533, слід поділити саме у запропонований відповідачем спосіб. При обранні такого варіанту поділу земельних ділянок суд враховує те, що поділ кожної із них на дві частини не забезпечить належної та комфортної їх експлуатації за цільовим призначенням, а лише призведе до додаткових фінансових витрат, пов`язаних із виготовленням відповідної документації та подальшої реєстрації права власності кожного із співвласників. В той же час відповідач пропонує виділити позивачу у власність земельну ділянку більшою площею, ніж собі, та саме ту ділянку, право власності на яку зареєстровано на ім`я позивача. Крім цього, суд враховує, що сторони у добровільному порядку дійшли згоди щодо порядку поділу нерухомого майна за зустрічним позовом. Тому [PERSON] слід виділити на праві власності ділянку земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 3210500000:12:004:0533, яка розташовується за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] земельну ділянку площею 0,0948 га, кадастровий номер 3210500000:12:004:0526, яка розташовується за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: partial