Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 01.04.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути зі [PERSON] на його користь грошові кошти у сумі 78362,00 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок ДТП, витрати на оцінку матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля у сумі 2472,98 грн., кошти у сумі 10000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України. Разом із пред`явленим позовом до суду не надано жодних заяв та клопотань. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 12.04.2021 року провадження по справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідач [PERSON] отримав копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками 13.05.2021 року. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористався, будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надав. Відповідно до ч. 5 ст. 274 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу по суті. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що 17.01.2021 року близько 14 год. 25 хв., по вул. Гаршина біля будинку № 14/2 в м. Одесі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW X5», державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, таким чином позивачу спричинена моральна та матеріальна шкода. Дорожньо-транспортна пригода сталася завдяки тому, що на проїзджу частину вибігла собака без повідка та намордника, хазяїном якої є [PERSON] , який не дотримався загальних правил безпечного вигулу належної йому тварини. На підставі викладеного позивач звернулась до суду за захистом своїх прав. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 17.01.2021 року о 14:25 год., в м. Одеса по вул. Гаршина, біля будинку № 14/2, автомобіль марки «BMW X5», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] потрапив в дорожньо-транспортну пригоду в результате зіткнення з собакою, яка вибігла на проїзджу частину. Власником пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «BMW X5», державний номер [NUMBER] , є [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] /а.с.13/. Відповідно до висновку судового експерта Чернявського А.І. № 10204210 за результатами авто технічного експертного дослідження обставин наїзду на собаку автомобіля марки «BMW X5», номерний знак [NUMBER] , вбачається наступне: 1. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля марки «BMW X5», номерний знак [NUMBER] з моменту об`єктивного виявлення собаки відповідно до вимог п.12.3 «Правил дорожнього руху» України повинен був вжити заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу; 2. З технічної точки зору в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля марки «BMW X5», номерний знак [NUMBER] не мав у своєму розпорядженні технічної можливості відповідно до вимог п.12.3 «Правил дорожнього руху» України запобігти наїзду шляхом застосування своєчасного гальмування і повної зупинки свого транспортного засобу до місця наїзду; 3. З технічної точки зору в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля марки «BMW X5», номерний знак [NUMBER] не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даного ДТП. /а.с.10-13/. 23.02.2021 року постановою судді Київського районного суду м. Одеси Іванчука В.М. провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] передбаченої ст. 124 КУпАП закрито, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП /а.с.14/. Судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення серія АА 079350 від 17.01.2021 року, відповідно до якого власником собаки є [PERSON] , який вигулював тварину без повідка та наморднику, внаслідок чого собака вибігла на проїзджу частину. /а.с. 15/ 23.02.2021 року постановою судді Київського районного суду м. Одеси Пучкової І.М . [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КпАП України /а.с.16/. Відповідно до ч.2 ст.154 КУпАП, вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях - що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від чотирьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підтвердження ушкодження рухомого майна [PERSON] внаслідок ДТП, що стало підставою спричинення відповідачем матеріальної та моральної шкоди позивачу судом досліджено: - Звіт № 02-020 фахівця - автотоварознавця, про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля BMWX5 від 16.03.2021 року /а.с. 17-25/ - Ремонтна калькуляція № 02-020-21 від 16.03.2021 року /а.с.26-28/; - Фототаблиці до звіту № 02-020 /а.с.29-30/. Стороною позивача на підтвердження вимог щодо відшкодування витрат на складання висновку судового експерта суду надано копія рахунку № 02-020 від 08.02.2021 року /а.с.31/ та копія квитанції № 0.0.2015960378.1 від 15.02.2021 року /а.с. 32/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або, громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі Частиною 1 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 13 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У пункті 1 Постанови № 4 Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року роз`яснено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Згідно із ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Таким чином, судом достеменно встановлено, що дорожньо-транспортна подія, яка відбулась 17.01.2021 року сталася з вини відповідача [PERSON] , який не дотримувався загальних правил безпечного вигулу належної йому собаки, внаслідок чого позивачу [PERSON] була спричинена матеріальна школа. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідач не надав доказів щодо зменшення суми матеріальної шкоди, суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд звертає увагу на те, що розмір відшкодування має бути співмірним нанесеній моральній шкоді та відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Отже, розмір моральної шкоди, заявлений позивачем до стягнення, у сумі 10 000 грн., на думку суду, є завищеним та не знайшов свого об`єктивного підтвердження. Проте, враховуючи наявність незручностей у житті позивача, пов`язаних з ремонтом автомобіля, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення моральної шкоди частково в розмірі 2000 грн. Враховуючи вищенаведене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню матеріальна шкода в розмірі 78362,00 грн. та моральна шкода в розмірі 2000 грн. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача суму витрат на оцінку матеріального збитку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: partial