Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Комунальне підприємство «Торецьккомсервіс» Торецької міської ради звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог вказав, що КП «Торецьккомсервіс» Торецької міської ради є балансоутримувачем комунального житлового фонду на території міста Торецька Донецької області. Під час обстеження покинутого житла комунальної власності було встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак за вказаною адресою фактично не проживає з 2014 року, його фактичне місце перебування невідомо. З метою надання житла для заселення категорії пільговиків та потребуючих житла на теперішній час виникла потреба зняття з реєстрації відповідача, як таку, що тривалий час без поважних причин не проживає у наданому державному житлі, не використовує його за належністю, комунальні послуги не сплачує, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Представник позивача до судового засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки, відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінив докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що Комунальне підприємство «Торецьккомсервіс» Торецької міської ради є балансоутримувачем комунального житлового фонду на території міста Торецька Донецької області. З довідки № 5 від 06.03.2019 року, наданої КП «Бюро технічної інвентаризації м. Торецька» вбачається, що будівля, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить КП «Торецьккомсервіс» Торецької міської ради (до перейменування - ДКП «Дзержинськжитлосервіс») на підставі рішення сесії Дзержинської міської ради 30.09.2003 року № 4/12-6. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] знаходиться на балансі Комунального підприємства «Торецьккомсервіс». Відповідно до довідки від 26.03.2019 року, виданої Військово-цивільною адміністрацією міста Торецьк Донецької області Малков О.В. зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актами обстеження порожнього державного житла від 06.09.2018 року та від 13.12.2018 року, а саме квартири [ADDRESS], складеного представниками ПП «Торецьккомсервіс» встановлено, що відповідач у квартирі не проживає з 2014 року по теперішній час, його місто проживання не відомо, квартира знаходиться у незадовільному стані. Згідно довідки ПП «Техноком Н» [PERSON] станом на 01.10.2019 має заборгованість по квартплаті в сумі 4110,93 грн. Відповідно до довідки Торецького відділення Костянтинівського УГГ від 18.10.2019 квартира [ADDRESS] не газифікована. З довідки від 28.10.2019, наданої ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» вбачається, що діючий договір про постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] не укладено, особовий рахунок не відкритий. За таких обставин, наведені докази у справі вказують про не проживання відповідача у вказаній квартирі. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Згідно ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Матеріали справи не містять доказів щодо поважності відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживає більше шести місяців, що відповідно до вимог ст. 71 ЖК України дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в сумі 1921 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved