Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 24 березня 2016 року між ТОВ «Фінансово-Кредитний Супермаркет» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1002384 про надання кредиту, на підставі якого відповідачу було надано грошові кошти в кредит в сумі 10 000,00 грн. для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку товариства (позивача) на рахунок відповідача. Згідно умов договору, відповідач зобов`язаний починаючи з 01 квітня 2016 року щомісячно з 01 до 15 числа місяця наступного за звітним, погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом - 28% річних від суми заборгованості, щомісячно сплачувати комісійну винагороду - 4,0% від суми кредиту. Загальна сума щомісячного платежу становить 864,00 грн. Дата остаточного погашення кредиту до 15 березня 2019 року. Позивачем обов`язок по видачі відповідачу кредиту виконано, відповідач свої обов`язки не виконує, в результаті чого виникла заборгованість. Станом на 17 січня 2019 року, загальна сума заборгованості становила 56113,11 грн., в тому числі, заборгованість за кредитом в розмірі 9468,11 грн., заборгованість по відсотках в розмірі 7186,08 грн., заборгованість по комісії в розмірі 14632,32 грн., заборгованість за штрафними санкціями в розмірі 15700,00 грн., інфляційні втрати 7223,55 грн., 3% річних в розмірі 1913, 05 грн. Вказану суму заборгованості та судові витрати в розмірі 1921 грн. просив стягнути з відповідача в судовому порядку. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 4 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно зі\~статтею 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 5 квітня 2019 року відповідачу направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 23 квітня 2019 року до суду повернуто конверт із вкладенням. Згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення зазначено не проживання адресата за вказаною у поштовому відправленні адресою. Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень\~статті 274 ЦПК України,\~справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. За правилами статті 281 ЦПК України, яка регламентує порядок заочного розгляду справи, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Зі згоди позивача, яка викладена у змісті позовної заяви, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позов не подав. Фактичні обставини справи Судом встановлені\~наступні фактичні\~обставини справи. 24\~березня 2016\~року між\~ТОВ «Фінансово-Кредитний\~Супермаркет» та\~ [PERSON] \~було укладено\~договір про\~надання кредиту\~№ 1002384(а.с. 9-17 ). Невід`ємними частинами договору є попередня заявка на видачу кредиту від 24 березня 2016 року, заявка, додаток № 1, додаток № 2 (заява від 24 березня 2016 року), додаток № 3 (реквізити для перерахування коштів на поточний рахунок кредитодавця для погашення кредиту, процентів та сплати інших платежів), підписані сторонами (а.с.18-24). Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору, ТОВ «Фінансово кредитний Супермаркет», відповідачу було надано грошові кошти в кредит в сумі 10 000,00 грн. для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку товариства (позивача) на рахунок відповідача. Позичальник зобов?язався своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 28% річних від суми заборгованості та остаточно повернути кредит до 15 березня 2019 року. Додаток № 1 до договору про надання кредиту № 1002384 від 24 березня 2016 року, підписаний сторонами, містить інформацію щодо умов кредиту, супутніх витрат, графіку платежів (а.с. 20). 24 березня 2016 року [PERSON] було оформлено, підписано заяву, яка є додатком 2 до договору № 1002384 про надання кредиту від 24.03.2016, в якій він просив перерахувати належну йому суму кредиту після утримання комісії згідно п.п. 2.7 договору № 1002384 про надання кредиту від 24 березня 2016 року у розмірі 9700,00 грн. за зазначеними у заяві реквізитами (а.с. 22). Додатком № 3 до договору № 1002384 про надання кредиту від 24 березня 2016 року встановлено реквізити для перерахування коштів на поточний рахунок кредитодавця для погашення кредиту, процентів та сплати інших платежів (а.с. 23). Згідно з пунктом 1.1 кредитного договору, відповідач зобов`язаний своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за договором на передбачених договором умовах. Пунктом 1.2. договору визначено, що датою укладення цього договору є дата перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником у додатку № 2. Відповідно до пункту 2.5 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються кредитодавцем на залишок заборгованості за позикою та погашаються при надходженні коштів на рахунок кредитодавця. Нарахування процентів здійснюється щодня за методом «факт/факт», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, за фактичний термін користування кредитом. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту. Пунктом 2.5. кредитного договору встановлено, що за обслуговування кредитної заборгованості позичальник щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4.5% від суми кредиту, зазначену у п.1.1 цього договору. Встановлена комісійна винагорода сплачується щомісячно у період, встановлений в додатку № 1 до цього договору, починаючи з 1 квітня 2016 року, а у разі повного дострокового повернення кредиту за фактичний період користування. Відповідно до пункту 2.6 кредитного договору, сплата процентів, суми кредиту та інших платежів здійснюється позичальником щомісячно ануїтетними платежами у розмірі та в період, встановленими у додатку № 1 до цього договору з 01 до 15 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з 1 квітня 2016 року, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. Згідно з пунктом 2.7 кредитного договору, за надання кредиту позичальник сплачує комісію 3% від суми кредиту, встановленої у п.1.1 даного договору. Зазначена комісія сплачується позичальником одноразово, у день видачі кредиту, за рахунок кредитних коштів (тіло кредиту) шляхом перерахування за вказаними позичальником реквізитами суми кредиту за мінусом утриманої кредитодавцем комісії. Відповідно до пункту 3.2.2 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повернення заборгованості за кредитом та процентів за користуванняним та/або припинення дії цього договору у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за даним договором. Пунктом 4.9 договору встановлено, що позичальник зобов`язується за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за договором сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 200,00 грн. за перший прострочений платіж та 500,00 грн. за кожний наступний прострочений поспіль платіж. Сторони передбачили\~порядок та\~умови погашення\~кредиту,\~погашення заборгованості\~по кредиту,\~плату за користування кредитом, комісії, штрафу та інших платежів за цим договором. Відповідно до додатку № 1 до договору про надання кредиту № 1002384 від 24 березня 2016 року, сторони погодили, що розмір щомісячного платежу за розрахунковий період становить 864 грн. Вказаний платіж складається з суми погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у визначеному розмірі 450 грн. Відповідач отримав кредитні кошти, вносив платежі на їх погашення у березні та квітні 2016 року. З того часу, в порушення умов договору кредиту, не здійснює повернення отриманого кредиту із сплатою процентів за його користування та інших платежів. Відповідно до даних розрахунку заборгованості та розрахунку нарахування та оплати процентів, кредиту по кредитному договору № 1002384 від 24 березня 2016 року станом на 17 січня 2019 року, що надані позивачем, загальна сума заборгованості становить 56113,11 грн., з яких заборгованість за кредитом в розмірі 9468,11 грн., за відсотками в розмірі 7186,08 грн., комісія в розмірі 14\~632,32 грн., штрафні санкції в розмірі 15700 грн., інфляційні втрати в розмірі 7223,55 грн., 3% річних в розмірі 1913,05 грн. (а.с. 25, 26). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі частини першої\~статті 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач надав належні та допустимі докази наявності між сторонами договірних відносин з кредитування. Зокрема надано,\~письмові документи\~у виді\~договору №1002384\~про надання\~кредиту, попередня заявка на видачу кредиту від 24 березня 2016 року, заявка, додаток № 1, додаток № 2 (заява від 24.03.2016), додаток № 3 (реквізити для перерахування коштів на поточний рахунок кредитодавця для погашення кредиту, процентів та сплати інших платежів), які долучені до позовної заяви та містять підпис відповідача. Отже, сторони обумовили у письмовому вигляді порядок та умови отримання кредитних коштів, погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, розмір відсотків, що підлягає сплаті за користування кредитом, розмір комісійної винагороди, відповідальність у вигляді неустойки (штрафних санкцій) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦПК України, невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання. За змістом статті 530\~ЦПК України,\~якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі положень статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем доведено, що відповідач порушив умови укладеного договору, допустив несплату чергових платежів внаслідок чого виникла заборгованість. Позивачем обраховано суму заборгованості по сплаті за кредитним договором яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 9468,11 грн., за відсотками - в розмірі 7186,08 грн., а також комісії - в розмірі 14\~632,32 грн. Розрахунок здійснено у відповідності до умов кредитного договору, відповідачем факт наявності заборгованості та правильність її розрахунків не спростовано. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обґрунтованість вимог про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 9486,11 грн., заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 7186,08 грн. та заборгованості зі сплати комісії в розмірі 14\~632,32 грн. Щодо позовних\~вимог про\~стягнення заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 15700 грн. суд зазначає наступне. Згідно правил статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 4.9 кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язується за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за договором сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 200,00 грн. за перший прострочений платіж та 500,00 грн. за кожний наступний прострочений поспіль платіж. Зі змісту кредитного договору, укладеного між сторонами, вбачається, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, а тому суд застосовує до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. Зокрема правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час укладення договору та яка застосовувалася до правовідносин споживчого кредитування до 10 червня 2017 року (з 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів»). Так, відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови за договором є несправедливими, якщо розмір штрафу перевищує 50% від суми договору. Частиною 1\~статті 203\~ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Розмір штрафних санкцій, встановлений в договорі кредитування, та заявлений до стягнення з відповідача очевидно є несправедливим, оскільки значно перевищує розмір заборгованості за кредитним договором. У рішенні від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Проте, щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, з урахуванням правил законодавства, що регулює правовідносини зі споживчого кредитування, суд вважає справедливим обмежити розмір штрафних санкцій до 1000 гривень. Щодо заявлених\~позивачем вимог\~про стягнення\~з відповідача нарахованих інфляційних втрат у розмірі 7223,55 гривень, та 3% річних - в розмірі 1913,05 грн. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Згідно пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року вбачається, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі N 127/15672/16-ц викладено висновок, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Відповідно до умов кредитного договору погашення кредиту здійснюється до 15 числа кожного місяця ануїтетними платежами у розмірі 864 гривні та 450 гривень комісії (всього 1314 гривень щомісяця). З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що відповідачем починаючи з червня 2016 року оплата встановленого обов`язкового платежу за договором у загальному щомісячному розмірі 1314 гривень припинилася, в зв`язку з чим підлягають до відшкодування матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів у розмірі 7223,55 гривень та компенсація (плата) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові у розмірі 1913,05 грн. Висновки за результатами розгляду Відповідно до\~статті 263\~ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами\~статті 89\~ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками, комісії, інфляційних втрат та 3% річних ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню у розмірах, заявлених в позовній заяві. Вимоги про стягнення штрафних санкцій з урахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності, підлягають задоволенню частково у розмірі 1000 гривень. Щодо розподілу судових витрат При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1921 гривню. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вказаного правила, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1418 гривень 71 копійка (41441,11х1921/56113,11) На підставі викладеного,

Outcome: partial