Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Київська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд зобовязати відповідача власними силами привести реконструйовану квартиру: [ADDRESS] у відповідність до технічного паспорту КП «ОМБТІ та РОН» від 10.08.2012 року, а також просила суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем без узгодженої проектної документації та відповідного дозволу проводяться роботи з реконструкції квартири №1 за адресою м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 101-А/39, в ході якої площа такої квартири збільшилась за рахунок прибудованих приміщень. Вимоги Київської районної адміністрації Одеської міської ради щодо припинення будівельних робіт відповідачем проігноровано, що вимусило районну адміністрацію звернутись з позовом до суду. З посиланням на положення ст. 376 ЦК України, Законів України «Про архітектурну діяльність», «Про планування та забудову територій», «Про регулювання містобудівної діяльності», Положення про надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 05.12.2000р. № 273, а також Положення про порядок реконструкції вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень в м. Одесі, затвердженого рішенням сесії Одеської міської ради від 17.04.2001року, представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судовому засіданні 17.04.2015 року наполягав на задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог Київської районної адміністрації Одеської міської ради виходячи з безпідставності заявлених позивачем вимог. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача наголошував на тому, що на теперішній час Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт №ОД082150300471 (від 30.01.2015 року) щодо реконструкції вказаної квартири, та з такого посилання представника позивача на положення про самочинне будівництво є неналежними. Представник третьої особи, Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, у судове засідання не зявився, про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, жодних заяв,клопотань або заперечень не надав. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серія та номер: 11348992 від 22.10.2013 року, про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна і.№25073724 від 01.08.2014 року, належить квартира №1 за адресою м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 101-А/39. Відповідно до такого свідоцтва квартира має загальну площу 76,2 кв.м., житлову площу 46,6 кв.м. Відповідно до технічного паспорту, виданого на вказану квартиру КП «ОМБТІ та РОН» (№208доп-30-3598 від 10.08.2012 року), вказана однокімнатна квартира знаходиться на першому поверсі 3-х поверхового будинку, має житлову площу 16,9 кв.м. та загальну площу 53,5 кв.м. Виходячи з конкуренції наведених дозволів суд надає перевагу відомостям Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки: по-перше свідоцтво про право власності є передбаченим законом правовстановлюючим документом що видається на підставі передбачених законом документів, та на теперішній час є чинним та ніким не оскарженим, не скасованим, натомість технічний паспорт є частиною технічної документації щодо обєкту нерухомості, та не є правовстановлюючим документом; по-друге відомості свідоцтва про право власності є актуальнішими за відомості технічного паспорту, оскільки свідоцтво датовано 22.10.2013 року а технічний паспорт 10.08.2012 року. При цьому вбачається, що Інспекцією ДАБК в Одеській області було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт за адресою: [ADDRESS] (№ДО082123520379 від 09.09.2013 року), а після того декларацію про готовність обєкта до експлуатації (від 27.09.2013 року №ОД142132710046), відомостей про скасування яких суду не надано. Судом також встановлено, що [PERSON] було подано до Департаменту ДАБІ в Одеській області декларацію про початок будівельних робіт, за адресою: [ADDRESS], яку зареєстровано 30.01.2015 року №ОД082150300471. Реєстрація вказаних декларацій станом на день розгляду справи скасована не була та є чинною, що підтверджується долученим до матеріалів справи витягом з сайту ДАБІ України. Разом з тим наміри на скасування зазначеної декларації, що висловлювались зі сторони позивача свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшли, відомості про порушення відповідачем наданих йому дозволів, зокрема долучені до матеріалів справи фотографії суд оцінює критично, оскільки вони не мають ідентифікуючих ознак та не відомо, коли, ким і де вони були зроблені, не відомо, чи відображають вони дійсний стан речей на теперішній час. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності. Отже, в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачем згідно Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», подано, а Інспекцією державно-архітектурного контролю в Одеській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт щодо обєкта, про приведення до попереднього стану якого йдеться у позові, а тому положення ст. 376 ЦК України, яка передбачає самочинне будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, до даних правовідносин застосуванню не підлягає. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. При викладених обставинах, позовні вимоги Київської районної адміністрації Одеської міської ради про зобовязання відповідача власними силами привести реконструйовану квартиру: [ADDRESS] у відповідність до технічного паспорту КП «ОМБТІ та РОН» від 10.08.2012 року задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у звязку з відмовою у позові, витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed