Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог: У липні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який зареєстрований 19.02.1994 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №114. В обґрунтування вимог позивач послався на різні характери, різні погляди на сімейні відносини та обов`язки, відсутність взаєморозуміння і довіри, з березня 2020 року подружні відносини не підтримують, а тому примирення між ними не можливе. Зазначає, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . ІІ. Процедура та позиції сторін 26.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] в наданій 07.10.2021 заяві просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримала. Відповідач в заяві від 07.10.2021 позовні вимоги визнала. Відповідно до ч.1\~ст.223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Обставини встановлені судом та докази на їх підтвердження Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 19.02.1994 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №114, що підтверджується змістом свідоцтва про шлюб (а.с. 6) Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] .(а.с.7) ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню та мотиви суду Згідно\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Положеннями ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечила проти задоволення позовних вимог, а тому суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved