Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову покликається на те, що 13.08.1992 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який був відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів. Від шлюбу мають двох повнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем супроводжувалося постійними скандалами і сварками через складний характер чоловіка, котрий неодноразово її ображав та піднімав руку. Після повернення у 2016 році та погашення кредиту, відносини не покращилися, відповідач більше не працевлаштовується, а проживає на заощадження, не надає кошти на утримання сім`ї, спожиті комунальні послуги харчування. У грудні 2018 року [PERSON] наніс тілесні ушкодження молодшому синові, в результаті чого змушені були звернутися в поліцію, після чого усі сподівання на покращення сімейних відносин були розвінчані. Після чергового скандалу, відбувся остаточний розлад подружніх відносин, припинилося ведення спільного домашнього господарства, не спілкуються, разом не харчуються, відсутній спільний бюджет та будь-які спільні відносини. Звертає увагу, що на даний час не підтримують подружніх відносин. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя та негативно впливає на розвиток та моральний стан синів. У зв`язку з цим просить розірвати шлюб. Рух справи в суді. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06 липня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. Позиції сторін у справі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала аналогічні пояснення викладенні у позові; примирення вважає неможливим. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечив, просив задовольнити позов. Зокрема зазначив, що спільне життя із позивачем не склалося через дітей, в сім`ї дійсно виникають конфлікти та сварки, які поглибили розрив сімейних стосунків. Позиція суду. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних міркувань. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 серпня 1992 року відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, актовий запис №1895 (а.с.4). Від шлюбу мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Висновки за результатами розгляду справи. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Щодо судових витрат Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із вимогою позивача про покладення витрат пов`язаних із розглядом справи на нього, слід судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved