Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості по експлуатаційним послугам, посилаючись на те, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва» є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку на другому поверсі знаходиться нежитлове приміщення №6 загальною площею 92,50 кв.м., яке на праві приватної власності належить [PERSON] .. Оскільки даний житловий будинок перебуває на балансі підприємства та у обслуговуванні житлово - експлуатаційної дільниці «Печерська брама» власникам приміщень необхідно укладати з балансоутримувачем договір «Про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території». Нежитлове приміщення [ADDRESS] , належить відповідачу відповідно до договору купівлі-продажу №1643 від 23.08.2013 року Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 08.04.2019 року за відповідачем залишається заборгованість по експлуатаційним послугам, за період з 01.05.2015 по 08.04.2019 р.р., яка складає 16 619,40 грн., яку позивач просить стягнути в примусовому порядку. 16.07.219 року на адресу суду надійшла заява позивача про зменшення розміру заявлених позовних вимог, просить стягнути з відповідача кошти в сумі 11 210,26 грн.. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день розгляду справи повідомлялася за останнім відомим місцем проживання. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2013 року №1643, який знаходиться на балансовому утриманні позивача. Позивач свої зобов`язання виконує, надає відповідачу житлово-комунальні послуги, разом з тим відповідач їх не оплачує. Відповідач в період з 01.05.2015 року до 08.04.2019 року не оплачував за отримані послуги, внаслідок чого має заборгованість в сумі 16 619,40 грн. Станом на 11.07.2019 року відповідач сплатив частину заборгованості, станом на 11.07.2019 року заборгованість відповідача складає 11 210,26 грн.. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Крім того, відповідно до п. 7 Правил користування будинку та прибудинкової території, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, на власника, наймача житлового приміщення, покладено обов`язок сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із наведеними нормами чинного законодавства споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Нарахування за послуги з утримання будинку та прибудинкової території проводиться за тарифами, затвердженими розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29 грудня 2010 року № 1221 та від 30 квітня 2015 року №442. Постановою Пленуму Верховного суду України від 30 жовтня 2013 року роз`яснено, що не укладання договору про надання житлово-комунальних послуг у письмовій формі не звільняє боржника від обов`язку оплачувати отримані ним послуги. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до наданого позивачем розрахунку боргу відповідач у період з квітня 2016 року до листопада 2019 року не сплачує надані позивачем комунальні/експлуатаційні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 12 392,18 грн. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про повну сплату заборгованості у добровільному порядку. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 11 210,26 грн. є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 921,00 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved