Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В лютому 2020 року [PERSON] пред`явила до суду вказаний позов, який обґрунтовує тим, що 23 червня 2016 року вона звернулась до Бориспільської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га по [ADDRESS] . Рішенням Бориспільської міської ради №2745-36-VII від 26 грудня 2017 року їй було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у зв`язку з тим, що земельну ділянку передано у власність іншої особи. Незважаючи на це, позивачу стало відомо, що рішенням Бориспільської міської ради №1757-23-VII від 29 березня 2017 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,1000 га громадянці [PERSON] у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] (згідно графічних матеріалів) у м. Бориспіль» та рішенням Бориспільської міської ради №2490-33-VII «Про затвердження проекту землеустрою та передачу безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий номер 32110500000:06:024:0950) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянці [PERSON] по [ADDRESS] (землі житлової та громадської забудови)». Вказані рішення Бориспільської міської ради позивач вважає протиправними. Оскільки, вона звернулась до Бориспільської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки раніше, аніж [PERSON] . У зв`язку з цим рішення Бориспільської міської ради №1757-23-VII від 29 березня 2017 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,1000 га громадянці [PERSON] у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] (згідно графічних матеріалів) у м. Бориспіль» та рішення Бориспільської міської ради №2490-33-VII від 26 жовтня 2017 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,100 га (кадастровий номер 32110500000:06:024:0950) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянці [PERSON] по [ADDRESS] (землі житлової та громадської забудови)» є протиправними та підлягають скасуванню. Крім цього, слід також скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим номером 32110500000:06:024:0950 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити. Представник Бориспільської міської ради надав відзив на позовну заяву, яким заперечував проти задоволення позову та просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтуванням своїх заперечень вказав на те, що оскаржувані рішення, прийняті Бориспільською міською радою на підставі, в порядку та у спосіб, визначений законом, в тому числі ст.118 ЗК України. Крім цього, за змістом позову [PERSON] відсутнє будь-яке обґрунтування незаконності оскаржуваних нею рішень. Зокрема, неправомірність оскаржуваних рішень позивач обґрунтовує рішенням, яке прийнято міською радою набагато пізніше оскаржуваних, а саме рішенням від 21 грудня 2017 року №2745-36-VII «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,1000 га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянці [PERSON] по [ADDRESS] ». Представник [PERSON] [PERSON] також надав до суду відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Зазначив про те, що Бориспільська міська рада правомірно прийняла оспорювані позивачем рішення, зважаючи на те, що [PERSON] як громадянка України мала право на набуття у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та відповідно скористалась цим правом. В той же час, твердження позивача з приводу того, що вона раніше, аніж [PERSON] звернулась з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не може бути підставою для скасування відповідних рішень Бориспільської міської ради. IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] , яка в подальшому змінила своє дошлюбне прізвище на [PERSON] , звернулась до Бориспільської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га по [ADDRESS] (а.с.9,25). Рішенням Бориспільської міської ради Київської області №2745-36-VII від 21 грудня 2017 року [PERSON] було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,1000 га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] у зв`язку з тим, що земельну ділянку передано у власність іншій особі (а.с.19 зворот). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються розділом IV та розділом V ЗК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права щодо позовних вимог про визнання неправомірними та скасування рішень Бориспільської міської ради. Згідно з ч.2 та п.г) ч.3 ст.152 ЗК України (в чинній редакції) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.3 ст.116\~ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. За змістом ч.6 ст.118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Згідно з ч.7 ст.118\~ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідно до положення ч.9 ст.118\~ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. б. норми матеріального права щодо позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. У відповідності до положення ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. в. норми процесуального права. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України на позивача покладається обов`язок з доведення тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що 02 березня 2017 року [PERSON] звернулась до Бориспільської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] (а.с.64). Рішенням Бориспільської міської ради №1757-23-VII від 29 березня 2017 року (а.с.90) [PERSON] був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] (згідно графічних матеріалів) у м. Бориспіль поза межами червоних ліній. Матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження того, що місце розташування земельної ділянки по [ADDRESS] не відповідає вимогам генерального плану м. Борисполя та іншій містобудівній документації. У зв`язку з цим, у Бориспільської міської ради були відсутні підстави для відмови [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки в її власність. В подальшому, рішенням Бориспільської міської ради №2490-33-VII від 26 жовтня 2017 року був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 3210500000:06:024:0950 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташовується в [ADDRESS] (а.с.92-93). Встановлено, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні. Всупереч цьому, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що оскаржуваними рішеннями Бориспільської міської ради були порушені її права. Оскільки, на момент прийняття рішення Бориспільської міської ради №2745-36-VII від 21 грудня 2017 року «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянці [PERSON] по [ADDRESS] » вказана земельна ділянка вже була передана у власність [PERSON] . Суд погоджується з твердженням представників відповідачів, викладеними у відзивах на позовну заяву, стосовно того, що не може бути підставою для скасування рішення органу місцевого самоврядування та обставина, що позивач раніше, аніж відповідач, звернулась з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність бажаної земельної ділянки. Крім того, положення чинного ЗК України не містить правових норм щодо регулювання порядку черговості звернення та розгляду заяв громадян про надання дозволу на розробку проектів землеустрою. VII. Висновки суду. З огляду на викладені обставини в їх сукупності, рішення Бориспільської міської ради №1757-23-VII від 29 березня 2017 року та №2490-33-VII від 26 жовтня 2017 року ґрунтується на вимогах ч.7 та ч.9 ст.118 ЗК України. З цих міркувань судом не встановлено обґрунтованих підстав для визнання неправомірними та скасування оскаржуваних рішень Бориспільської міської ради. Враховуючи ту обставину, що позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 3210500000:06:024:0950 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташовується в [ADDRESS] , є похідними від вимог про визнання неправомірними та скасування вищевказаних рішень Бориспільської міської ради, для задоволення яких судом не було встановлено правових підстав. Тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі. VІІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з\~ч.1\~та ч.2\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. За змістом ч.1 та ч.2 ст.137 ЦПК України сторони несуть також витрати, пов`язані з правничою допомогою. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Встановлено, що при пред`явленні позову [PERSON] сплатила судовий збір, у розмірі 2522 гривень 40 копійок (а.с.1,2). Разом з цим, у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Разом з цим, [PERSON] понесла витрати на правову допомогу у розмірі 4000 гривень. Вказана обставина підтверджується договором про надання правової допомоги №60 від 04 червня 2020 року (а.с.101-105), додатком №1 до договору про надання правової допомоги від 04 червня 2020 року (а.с.106), детальним описом робіт (наданих послуг) від 19 червня 2020 року (а.с.99). Відповідно до п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (Заява №33949/02) відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 січня 2021 року у справі 280/2635/20, витрати на\~професійну правову\~допомогу,\~підлягають відшкодуванню,\~незалежно від\~того,\~чи їх\~уже фактично\~сплачено стороною/третьою\~особою чи\~тільки має\~бути сплачено. Тому, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved