Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Стислий виклад позиції позивача Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ДП «Селидіввугілля» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням в обґрунтування якого вказав, що 12.04.2016 він був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію з ДП «ВК «Краснолиманська». На момент звільнення з підприємства він мав загальний стаж роботи 24 роки, з яких 16 років в умовах шкідливих факторів. Останнім місцем роботи у шкідливих умовах є його робота машиністом підземних установок у ВП «Шахта 1-3 «Новогродовська» ДП «Селидіввугілля», з якої він був звільнений за власним бажанням 12.06.2011. Під час трудової діяльності позивач отримав професійне захворювання обумовлене тривалими небезпечними умовами праці, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 30.05.2019 року. Причиною професійного захворювання є недосконалість технологічних процесів, невиконання в повному обсязі заходів по боротьбі з пилом на дільниці РВОО ВП «Шахта 1-3 «Новогродовська» ДП «Селидіввугілля», перевищення концентрації пилу на робочому місці прохідника, яка складала 40-250 мг/м3. Позивачу встановлено діагноз: пневмоконіоз (st;1/1), ЛН І-ІІ (один-два) ст.(J60.Х). Супутній діагноз: метаболічна кардіоміопатія СН0.(І95.8), хронічна попереково-крижова радикулопатія в стадії субремісії (М54.1), пресбіопія (Н 52.4), передня субкапсулярна катаракта обох очей (Н31.8). 17.02.2021 комісією МСЕК позивачу встановлено третю групу інвалідності по профзахворюванню та 65% втрати працездатності. Позивач вважає, що внаслідок отриманого професійного захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в фізичних і душевних стражданнях через незворотність втрати працездатності, неможливість продовження професійної роботи, необхідність вжиття реабілітаційних заходів та проходження лікування для підтримання здоров`я, неможливість вести активний спосіб життя, що впливає на звичний життєвий уклад позивача, призводить до психологічного дискомфорту і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач має достатньо серйозні порушення здоров`я, у зв`язку із профзахворюванням. Його переслідує біль в поперековому відділі хребта, постійний кашель. Внаслідок профзахворювання у нього наявна загальна слабкість, запаморочення, дратівливість, різкі зміни настрою. Все це приводить до фізичних та моральних страждань та дискомфорту, відчуття пригніченості. Важливим фактором, що додає йому додаткових психічних страждань, є незворотність змін в пошкоджених органах, які завжди будуть створювати больові відчуття та незручності. У зв`язку із професійним захворюванням був істотно змінений його звичний життєвий уклад, значно знизилась активність, погіршились взаємини з близькими та знайомими, він став замкнутим і нетовариським. Внаслідок стану здоров`я він втратив роботу та заробітну плату, що негативно позначилося на соціальному статусі і морально його пригнічує. Він не може вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалого часу відчуває фізичні страждання, обумовлені важкістю професійного захворювання, психологічний дискомфорт і значне порушення душевного спокою. Його життєдіяльність обмежена. У звязку із професійним захворюванням, він став обмеженим у русі, оскільки швидко стомлюється при незначних навантаженнях, не може нормально ходити, виконувати звичайні рухи, нахилятись. З урахуванням зазначених змін, просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 45000 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач до судового засідання не з`явився, про час місце розгляду справи повідомлений у порядку передбаченому цивільно-процесуальним законодавством України, надав суду клопотання з проханням розглянути справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час місце розгляду справи повідомлений у порядку передбаченому цивільно-процесуальним законодавством України. До суду надав відзив, в обґрунтування якого зазначив, що позивачем не доведений факт заподіяння моральних страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, яким чином порушені його нормальні життєві зв`язки, не надані докази підтвердження моральних страждань. Довідка МСЕК та Акт розслідування причин професійного захворювання підтверджують лише факт професійного захворювання і встановлення у зв`язку з цим стійкої втрати працездатності і є підставою для нарахування і відшкодування потерпілому лише матеріальної шкоди у вигляді страхових виплат, але не є правовими або медичними доказами підтвердження факту моральних страждань. У даних документах відсутні висновки про стрес, депресію, переживання або інші негативні фактори моральної шкоди, на які вказує позивач. Крім того, відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Але у пункті 12 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання комісією встановлений стаж роботи, який вплинув на виникнення та розвиток професійного захворювання 16 років 4 місяці 22 дні, з яких у відповідача позивач пропрацював лише 7 років за професією гірник підземний, прохідник, МПУ. Тобто із загального підземного стажу близько 9 років 4 місяців позивач був працівником інших підприємств, стаж на яких сприяв виникненню і розвитку профзахворювання у позивача, у зв`язку з чим провина відповідача у розвитку професійного захворювання позивача є частковою. Крім того, позивач укладаючи з відповідачем трудовій договір, був повідомлений та ознайомлений під розпис про його права і обов`язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, а також ознайомлений про його права на пільги компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. При цьому позивач свідомо приймав запропоновані умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я і його наслідки. До того ж, за період праці на підприємстві відповідача до дня звільнення 12.06.2011 від позивача не надходило жодних скарг щодо погіршення його стану здоров`я внаслідок умов праці, та під час проходження обов`язкових періодичних медичних оглядів, він був визнаний придатним до праці у підземних умовах. Тобто, відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання - не вчиняв, а за таких обставин не може нести відповідальність у вигляді моральної шкоди і за цієї підстави. Звернув увагу суду, що з метою попередження виробничого травматизму та розвитку професійних захворювань у працівників ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», на виконання вимог статті 13 Закону України «Про охорону праці», на підприємстві створюються на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечуються додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Впроваджуються прогресивні технології, засоби механізації та автоматизації виробництва, позитивний досвід з охорони праці. Забезпечуєтья усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, здійснюються профілактичні заходи, визначені комісіями за підсумками розслідування цих причин, а також організовується пропаганда безпечних методів праці та співробітництво з працівниками у галузі охорони праці. Більш того, на території міста Новогродівка у санаторії-профілакторії «Здоров`я», що належить відповідачу, працівникам підприємства надаються медично-профілактичні послуги, з метою профілактики виникнення професійних захворювань, а також відновлення здоров`я працівників, зокрема, надаються процедури пов`язані з опорно-руховим апаратом та дихальною системою організму. Пунктом 4.12.1. Наказу МОЗ України від 27.12.2001р. № 528 «Про затвердження Гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» передбачено, що в тому разі якщо на робочому місці фактичні значення рівнів шкідливих факторів знаходяться в границях оптимальних або допустимих рівнів, умови праці на цьому робочому місці відповідають гігієнічним вимогам і відносяться відповідно до 1 або 2 класу. Якщо рівень хоча б одного фактора перевищує допустиму величину, то умови праці на такому робочому місці, залежно від величини перевищення та відповідно до цих гігієнічних критеріїв, як по окремому фактору, так і при їх поєднаній дії можуть бути віднесені до 1- 4 ступеня 3 класу шкідливих або 4 класу небезпечних умов праці. В свою чергу, пункт 1.6. цього наказу передбачає, що робота в умовах перевищення гігієнічних нормативів може бути дозволена тільки при застосуванні засобів колективного та індивідуального захисту і скороченні часу дії шкідливих виробничих факторів (захист часом). Тобто, робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється та наявність шкідливих умов праці є об`єктивним явищем, у зв`язку з яким законодавством встановлюються пільги щодо пенсійного забезпечення для професій, визначених, постановою КМУ від 24.06.2016р. №461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах». Відповідно до цієї постанови усі робітники зайняті на підземних роботах повний робочий день мають право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №1. Крім того, згідно ст. 14 Закону України «Про охорону праці», працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових акіів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Таким чином, за роки праці у шкідливих умовах праці Позивач з метою отримання більшої заробітної плати та більш тривалої відпустки відносно інших професій, а також з метою виходу на пенсію на пільгових умовах, свідомо та з власної волі виконував дану роботу, під час якої допускав порушення норм з охорони праці, що і призвело до втрати його здоров`я. При цьому, жодних заяв про відмову від дорученої роботи у зв`язку з небезпекою для здоров`я або розірвання трудового договору за власним бажанням у зв`язку з невиконанням підприємством законодавства про охорону праці від позивача не надходило. За таких обставин, відповідальність за виникнення та розвиток професійного захворювання у позивача лежить безпосередньо на ньому. Крім того, зазначив, що в рішення Верховного суду неодноразово наводились висновки, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди. Тобто, наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, оскільки необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності. Відповідач вважає, що фактично відсутні сукупні складові, які визначають можливість настання цивільно-правової відповідальності відповідача у даній справі. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про час місце розгляду справи повідомлений у порядку передбаченому цивільно-процесуальним законодавством України, надав суду клопотання з проханням розглянути справу без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог, вважає, що вони підлягають задоволенню частково. Клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України, учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі 26.02.2021 на підставі ухвали судді відкрите провадження у справі, яка розглядається у спрощеному позовному, розгляд справи по суті призначений на 09.00 год. 25.03.2021. Через неявку сторін та третьої особи розгляд справи відкладений на 13.00 год. 27.04.2021. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що [PERSON] з 23.07.1992 по 02.01.1998, з 01.09.1998 по 19.05.2000, 30.08.2010 по 12.06.2011 працював на ВП «Шахта 1-3 «Новолгродівська» (раніше ДВАТ «ш.1-3 Новогродівська») ДП Селидіввугілля» та 12.06.2011 року був звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП, загальний трудовий стаж на підприємствах вугільної промисловості становить близько 24 років, з них 16 років в умовах шкідливих факторів (а.с. 14-27). Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.05.2019 року за формою П-4, причиною виникнення професійного захворювання у [PERSON] є недосконалість технологічних процесів, невиконання у повному обсязі заходів по боротьбі з пилом на дільниці РВОО ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська», перевищення концентрації пилу на робочому місці прохідника дільниці РВОО ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська», яка складала 40-250 мг/м3. Внаслідок роботи\~у ВП «Шахта 1-3 «Новогродовська» ДП «Селидіввугілля» [PERSON] отримав професійне захворювання маючи встановлений ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва НАМН України» діагноз: пневмоконіоз (st;1/1), ЛН І-ІІ (один-два) ст.(J60.Х). Супутній діагноз: метаболічна кардіоміопатія СН0.(І95.8), хронічна попереково-крижова радикулопатія в стадії субремісії (М54.1), пресбіопія (Н 52.4), передня субкапсулярна катаракта обох очей (Н31.8) (а.с. 11-12). 17.02.2021 року [PERSON] встановлений ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 65% з 03.02.2021 безстроково та ІІІ група інвалідності, рекомендовано медикаментозне лікування за профзахворюванням та наслідками трудового каліцтва, санаторно-курортне лікування за пневмоконіозом (а.с. 13). V. Оцінка суду Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. \~ \~ \~ \~Як роз`яснив Пленум\~Верховного Суду\~України в\~п.3\~постанови №\~4\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» під\~моральною шкодою\~слід розуміти\~втрати немайнового\~характеру внаслідок\~моральних чи\~фізичних страждань,\~або інших\~негативних явищ,\~заподіяних фізичній\~чи юридичній\~особі незаконними\~діями або\~бездіяльністю інших\~осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що в результаті отриманого професійного захворювання, під час роботи на підприємстві відповідача, позивачем отримана моральна шкода, оскільки внаслідок професійного захворювання, позивач зазнавав фізичного болю, тривалий час лікувався, що змінило звичний уклад його життя. \~ \~ \~ \~Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину, зазнаваних позивачем душевних страждань, тривалість негативних наслідків. Крім того, суд бере до уваги доводи відповідача про те, що позивач, крім часу роботи позивача на підприємстві відповідача, який складає близько 9 років, працював також і на інших підприємствах вугледобувної галузі у підземних умовах зі шкідливими умовами праці, а тому шкода спричинена позивачу підприємством відповідача є частковою. При цьому суд враховує те, що втрата працездатності встановлена безстроково, позивач має третю групу інвалідності, враховує розмір втрати професійної працездатності, тому виходячи з засад розумності і справедливості вважає, що на користь позивача має бути стягнуто 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. \~ \~ \~ \~В силу ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 403,56 грн. На підставі ч.1 ст.3 Конституції України, ст.ст.153, 233, 2371 КЗпП України, ст.ст.23 ЦК України,

Outcome: partial