Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача, відповідача, третьої особи 1. Виклад позиції позивача. 25.02.2019 року Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», в інтересах якої діє Фісунова С.Л., звернулася до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про примусове стягнення заборгованості. Відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23.04.2019 року, цивільна справа по підсудності надіслана до Шаргородського районного суду Вінницької області (а.с.25). В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» заборгованість в розмірі 37520,74 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.12.2015 року між позивачем та відповідачем - [PERSON] укладено кредитний договір №25-ВК, згідно з яким відповідачу надано кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності і цільового характеру використання в сумі 300202 грн., строк повернення якого 360 місяців, починаючи з моменту перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника. Розрахунок суми кредиту, погоджений із відповідачем і є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до п.1.1 кредитного договору, сума кредиту надана відповідачу на будівництво житла за адресою - [ADDRESS] , загальною площею 55 кв.м., згідно з договором купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно №10 від 15.12.2015 року. 05.01.2017 року між позивачем та відповідачем укладений Додатковий договір №1 до кредитного договору, згідно з якоим сторони дійшли згоди, починаючи з 01.01.2017 року, здійснювати всі платежі за новими банківськими реквізитами кредитора. Кредитні кошти в сумі 300202 грн. перераховані позивачем та зараховані на рахунок відповідача, відкритий у банку-агенті, згідно з умовами кредитного договору. Відповідно до п.1.3 договору, плата за користування кредитом встановлюється в розмірі 11,60 % річних від суми зобов`язань за кредитом. Згідно з п.1.4 договору, відповідач взяла на себе зобов`язання здійснювати погашення кредиту і сплачувати відсотки за користування кредитом на залишок кредиту не пізніше останнього дня поточного місяця. Пунктами 2.5, 1.4 договору встановлено, що нарахування відсотків за користування кредитом починається з моменту перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, тобто з 17.12.2015 року, а відповідач зобов`язалась своєчасно і повному обсязі погашати кредит з нарахованими відсотками за фактичний час користування ним, сплачувати можливі штрафні санкції в порядку, визначеному договором, що передбачено п.4.2.4 договору. Починаючи з січня 2018 року відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, тому станом на 31.01.2019 року виникла заборгованість відповідача в розмірі 33422,02 грн., з яких 732,56 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 22689,46 грн. - заборгованість по відсотках. Через систематичне порушення відповідачем кредитного договору в частині своєчасного здійснення платежів по погашенню кредиту, позивачем 12.06.2018 року направлялась останній претензія з вимогою здійснити погашення заборгованості, проте станом на 31.01.2019 року відповідач [PERSON] погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила, відповідь на претензію на адресу позивача від неї не находила. Відповідно до п.5.1 кредитного договору, в разі прострочення строків погашення кредиту в порядку і розмірі, визначеному кредитом, позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Станом на 31.01.2019 року розмір пені складає 823,36 грн. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, станом на 31.01.2019 року, інфляційні нарахування становлять 3275,36 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 31.01.2019 року, з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, становить 37520,74 грн., з яких: прострочена заборгованість з погашення кредиту за період з 01.12.2017 року по 31.01.2019 року - 10732,56 грн.; заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.01.2018 року по 31.01.2019 року - 22689,46 грн.; сума нарахованої пені за порушення строку платежу з погашення кредиту за період з 01.01.2018 року по 31.01.2019 року - 823,36 грн.; збитки від інфляції у зв`язку із заборгованістю зі сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.01.2018 року по 31.01.2019 року та простроченою заборгованістю з погашення за період з 01.12.2017 року по 31.01.2019 року - 3275,36 грн. Представник позивача Фісунова С.Л., що діє на підставі довіреності від 22.10.2018 року за №28 (а.с.18), у судове засідання не прибула, на електронну адресу суду 08.10.2019 року надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити (а.с.84). 2.Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] не скористалася своїм правом подати відзив на позов та не подала до суду відзиву із викладенням своїх заперечень щодо позовних вимог Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та щодо розрахунку заборгованості відповідно до позовних вимог, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 01.07.2019 року (а.с.41-42). 3.Виклад позиції третьої особи. Представник третьої особи - Житомирського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» у судове засідання не прибув, при цьому директор ЖРУ Держмолодьжитла на електронну адресу суду 23.09.2019 року надіслав заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, позовні вимоги Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» підтримує у повному обсязі (а.с.80). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача, третьої особи 1. 08.10.2019 року представником Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» Фісуновою С.Л. надіслано до суду заяву, в якій остання просить розгляд справи проводити без участі представника позивача (а.с.84). 2. 23.09.2019 року представником третьої особи - директором Житомирського регіонального управління державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» Шестопаловим П.І. надіслано до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи (а.с.80). 3. Відповідач [PERSON] заяв і клопотань, пов`язаних із розглядом справи, до суду не подавала. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Ухвалою судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23.04.2019 року, цивільна справа за позовною заявою Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», в інтересах якої діє Фісунова С.Л., до [PERSON] , з участю третьої особи Житомирського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» - про примусове стягнення заборгованості по підсудності надіслана до Шаргородського районного суду Вінницької області (а.с.25) та надійшла до суду 19.06.2019 року (а.с.27). 2. Ухвалою судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 01.07.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до [PERSON] , з участю третьої особи Житомирського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» - про примусове стягнення заборгованості та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 18.07.2019 року, прийнято рішення про виклик відповідача шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.41-42). 3. Згідно з ухвалою від 18.07.2019 року, підготовче судове засідання відкладено на 07.08.2019 року (а.с.50-51). 4. 07.08.2019 року закрито підготовче судове засідання, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24.09.2019 року, визначено дату другого судового засідання на 10.10.2019 року. Прийнято рішення про розміщення на веб-сайті «Судова влада України» оголошення про виклик [PERSON] в судові засідання (а.с.60-61). 5. 10.10.2019 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за позовом Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», в інтересах якої діє Фісунова С.Л., до [PERSON] , з участю третьої особи Житомирського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» - про примусове стягнення заборгованості і про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.85-86). За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності відповідача та ухвалення судового рішення немає. 6. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються ЦК України. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Вирішуючи спір, суд встановив факт укладення 17.12.2015 року кредитного договору №25-ВК (щодо надання кредиту на будівництво (реконструкцію) чи придбання житла за рахунок власних коштів) між Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та [PERSON] (4-9). Вказаний договір підписаний представником позивача - директором Житомирського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» Шестопаловим П.І., що діє на підставі Положення про Житомирське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та довіреності №19 від 05.01.2015 року з однієї сторони та відповідачем [PERSON] (а.с.9). Так, відповідно до п.1.1 договору, кредитор зобов`язався з рахунку кредитора № [NUMBER] в АБ «Укргазбанк» надати позичальнику грошові кошти відповідно до розрахунку розміру кредиту з визначенням власних внесків позичальника та суми коштів на страхування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 300202 грн. на будівництво житла - двокімнатної квартири на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку за адресою - [ADDRESS] , загальною площею 55 кв.м., згідно з договором купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно №10 від 15.12.2015 року. Відповідно до п.1.2 Договору, у строк, встановлений в п.1.4 цього договору, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним, відповідно до умов цього договору та розрахунку погашення кредиту та сплати відсотків за користування ним. Пунктом 1.3 договору встановлено, що плата за користування кредитом встановлюється в розмірі 11,60 % річних суми зобов`язань за кредитом. Згідно з п.1.4 договору, погашення кредиту і сплата відсотки за користування кредитом на залишок кредиту здійснюється не пізніше останнього дня поточного місяця, починаючи з 17.12.2015 року та з кінцевим терміном погашення кредиту до 16.12.2045 року. Розмір щомісячного платежу з погашення кредиту визначається шляхом ділення суми кредиту на кількість місяців терміну погашення кредиту (п.1.5 Договору). Використання кредиту здійснюється виключно у безготівковій формі, за письмовим розпорядженням Регіонального управління шляхом перерахування банком-агентом кредитора з особистого рахунку позичальника відповідно до умов договору про придбання житла (п.2.4 Договору). Нарахування відсотків за користування кредитом починається з моменту перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача. У випадку, якщо день погашення кредиту, вказаний в п.1.4 договору, припадає на неробочий (святковий або вихідний) день банку, у якому відкрито рахунок кредитора, позичальник зобов`язаний здійснити погашення кредиту не пізніше ніж в останній перед ним робочий день банку (п.25.5 Договору). Моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора суми кредиту, нарахованих відсотків та можливих пені і штрафних санкцій, визначених цим Договором, якщо інше не випливає з умов цього Договору. У випадку повного погашення кредиту позичальник зобов`язаний одночасно (в межах одного банківського дня) сплатити усі нараховані згідно умов цього договору відсотки за користування ним та можливу неустойку (п.2.6 Договору). В разі виникнення прострочених платежів за Кредитним договором встановлюється наступна черговість погашення боргу: неустойка (штрафи та пеня), прострочені платежі із сплати відсотків за користування кредитом, відсотки за користування кредитом, прострочені платежі з погашення Кредиту, основний платіж з погашення кредиту (п.2.8 Договору). У разі прострочення позичальником строків погашення кредиту в порядку та в розмірі , визначених цим Договором, позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення (п.5.1 Договору). Розрахунок розміру кредиту з визначенням внесків позичальника та коштів на страхування в період будівництва (реконструкції) житла (Додаток №1 до кредитного договору) та розрахунок погашення кредиту та сплати відсотків за користування ним (додаток №2 до кредитного договору від 17.12.2015 року) є невід`ємними частинами договору (а.с.10). Факт укладення договору та отримання коштів відповідачем підтверджується випискою/особовим рахунком за 17.12.2015 року (а.с.14). Так, з розрахунку погашення кредиту та сплати відсотків за користування ним вбачається, що термін надання кредиту 30 років або 10950 днів, але не більше ніж до терміну, в якому старший з подружжя досягає пенсійного віку (п.1.3 Розрахунку). Період погашення кредиту з 17.12.2015 року до 16.12.2045 року, щомісячний платіж в рахунок погашення основної суми боргу становить 834 грн., розмір відсоткової ставки - 11,60% (п.п.1.5, 1.7, 2 Розрахунку). Крім того, 05.01.2017 року між позивачем та відповідачем укладено Додатковий договір №1 до Кредитного договору №25-ВК від 17.12.2015 року, який згідно з п.3, є невід`ємною частиною кредитного договору №25-ВК від 17.12.2015 року (а.с.13). [PERSON] порушено умови договору в частині внесення необхідних щомісячних платежів по кредиту, відсотках та інших витратах. З розрахунку суми позову - заборгованості станом на 31.01.2019 року вбачається, що відповідач не проводила сплати по погашенню заборгованості по кредиту. Так, плановий платіж по тілу кредиту з грудня 2017 року по січень 2019 року становив 10842 грн., проте фактично відповідачем [PERSON] сплачено 860,65 грн., нараховані відсотки за користування кредитом за період з січня 2018 року по січень 2019 року становлять 35207,67 грн., фактично сплачено - 15371,09 грн.; нарахована пеня за вказаний період становить 1917,62 грн., тоді як фактично сплачено відповідачем 1094,26 грн. (а.с.15). Зобов`язання за договором кредиту №25-ВК від 17.12.2015 року [PERSON] не виконує. Заборгованість по Договору станом на 31.01.2019 року відповідача [PERSON] перед позивачем становить 37520,74 грн., з яких: прострочена заборгованість з погашення кредиту за період з 01.12.2017 року по 31.01.2019 року - 10732,56 грн.; заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.01.2018 року по 31.01.2019 року - 22689,46 грн.; сума нарахованої пені за порушення строку платежу з погашення кредиту за період з 01.01.2018 року по 31.01.2019 року - 823,36 грн.; збитки від інфляції у зв`язку із заборгованістю зі сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.01.2018 року по 31.01.2019 року та простроченою заборгованістю з погашення за період з 01.12.2017 року по 31.01.2019 року - 3275,36 грн. (а.с.15). Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання, так і на не договірні (деліктні) зобов`язання. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Як вбачається з розрахунку інфляційних збитків [PERSON] (а.с.16), з 01.01.2018 року по 31.01.2019 року, сукупний індекс інфляції за вказаний період складав - 109,8 %, сума боргу, згідно з вказаним розрахунком - 33422,02, яка з інфляційними втратами за вказаний час прострочення становить 36697,38 грн., з яких збитки від інфляції становлять 3275,36 грн. (33422,02 х 109,8 : 100 = 36697,36 - 33422,02 = 3275,36 грн.). Тому, суд вважає наведені позивачем розрахунки понесених ним інфляційних втрат такими, що ґрунтуються на нормах закону, належних та допустимих доказах, досліджених судом, тому погоджується з ними, у зв`язку із чим підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, згідно з наведеними вище розрахунками, інфляційні втрати в сумі 3275,36 грн. Заперечень щодо вказаних розрахунків заборгованості та інфляційних втрат відповідач [PERSON] не висловила, оскільки відзиву на позов до суду не надіслала. У зв`язку із порушенням відповідачем [PERSON] платежів по договору кредиту, позивачем 12.06.2018 року направлялася претензія останній щодо здійснення погашення заборгованості за кредитним договором від 17.12.2015 року (а.с.17), а також попереджено, що у разі незадоволенні претензії, позивач змушений буде звернутися до суду з позовом про стягнення суми боргу. Вимоги позивача залишені відповідачем без належного реагування. Оскільки факт виконання умов договору відповідачем [PERSON] не доведено, то право позивача невиконанням зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають правовідносини позики, а саме - кредиту, які регулюються ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Так, за договором кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України). Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вказаного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). VІ. Висновки суду Аналізуючи норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позивач має право на звернення до суду з означеним позовом. Також, у суду склалася достатня переконаність у тому, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Отже, суд констатує той факт, що позивачем надано суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які проаналізовані судом у їх сукупності та взаємозв`язку і дають підстави для висновку про задоволення позову, тоді як відповідачем не надано доказів виконання своїх зобов`язань за кредитним договором №25-ВК від 17.12.2015 року. Крім того, між відповідачем та позивачем склалися правовідносини позики, в яких позивач - Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» є кредитором, а відповідач [PERSON] - боржником, проте, боржником доказів на підтвердження факту виконання умов кредитного договору суду не надано. Оскільки факт виконання умов кредитного договору відповідачем [PERSON] не доведено, то право позивача Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» невиконанням зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту шляхом задоволення позову. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. (а.с.3).

Outcome: approved