Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом і на обґрунтування вимог вказала, що вона на підставі договору дарування від 10.06.2002 є власником будинку [ADDRESS] . На теперішній час в будинку зареєстровані вона, її колишній чоловік [PERSON] та їхня донька [PERSON] . Але більше одного року [PERSON] у вказаному будинку не проживає, не з`являється там. Житлово-комунальні послуги позивач сплачує самостійно, і за відповідача в тому числі, що є тягарем для неї. Речей відповідача в будинку немає. Шлюб між ними розірвано рішенням суду від 27.03.2019. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. ІІ. Позиції сторін, заяви (клопотання) учасників справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та наполягала на їхньому задоволенні. Додала до викладеного у позовній заяві те, що відповідач пішов від неї в січні 2019 року, завантажив свої речі до свого автомобіля і поїхав у невідомому напрямку. Де саме він мешкає - вона не знає, з того часу на зв`язок він не виходив. Коли вона звернулася до суду з метою розірвання їхнього шлюбу, судове засідання в березні 2019 року проходило без чоловіка, він не з`явився. Будинок подарувала їй бабуся, це її особиста власність, відповідач лише прописаний у будинку. Їй важко сплачувати комунальні послуги за нього, також вона в майбутньому планує розпорядитися своєю власністю, і реєстрація там колишнього чоловіка може унеможливити це. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, повідомлявся про дату та час судового розгляду справи у встановлений цивільним процесуальним законодавством спосіб, відзиву, а також будь-яких заяв або клопотань судові не надала. Позивачем заявлене клопотання про допит в якості свідків [PERSON] та [PERSON] на підтвердження позовних вимог, яке судом задоволене. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 15.04.2020 відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, призначено справу до розгляду на 15.05.2020, відповідачеві запропоновано подати відзив на позовну заяву. 15.05.2020 через неявку відповідача та неподання ним відзиву та будь-яких заяв або клопотань розгляд справи відкладений на 01.06.2020. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України судом постановлено ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, не з`явився до суду без повідомлення причин своєї неявки, не подав відзиву на позов, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. VI. Встановлені судом фактичні обставини. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON] згідно з договором дарування, посвідченого 10.06.2002 приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Богатовим С.Г., реєстровий номер 2023, та зареєстрованого Димитровським БТІ в реєстровій книзі №19 за №3061 13.06.2002 (а.с.14,15). Згідно з довідкою відділу ведення Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради №3875 від 24.03.2020 в будинку [ADDRESS] зареєстровані власник будинку [PERSON] , а також члени її сім`ї [PERSON] та [PERSON] (а.с.27). Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 27.03.2019 у справі №226/44/19 шлюб між [PERSON] і [PERSON] , укладений 09.02.1996, розірвано (а.с.30-31). Рішення набрало законної сили 02.05.2019. Як вбачається з акту фактичних обставин не проживання особи, що зареєстрована, №162 від 26.03.2020, складеного координаційним комітетом органів самоорганізації населення м. Мирнограда, [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з січня 2019 року і по т.ч. там не мешкає (а.с.28). З показів свідків [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача, встановлено, що дійсно відповідач не з`являється за місцем своєї реєстрації з січня 2019 року, спільним побутом із позивачем не пов`язаний, ніяких відомостей про нього та місце його перебування немає. V. Норми права, що застосовуються судом, і оцінка суду. Правовідносини в даній справі регулюються Цивільним кодексом України. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Судом встановлено, що відповідач свого часу вселився у спірний будинок в якості члена сім`ї (чоловіка) власника будинку, був зареєстрований там за волею позивача 11.02.2004 і набув право користуванням чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідач наразі членом сім`ї позивача не є, оскільки шлюб між ними розірвано, спільно вони не проживають, не пов`язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов`язків. Тому право [PERSON] на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічний висновок зроблений Касаційним цивільним судом Верховного Суду у постановах від 16.01.2019 у справі №243/7004/17-ц, від 14.08.2019 у справі №702/101/18. На підставі викладеного,

Outcome: approved