Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Лозівський міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» (далі: банк) про стягнення грошових коштів з депозитного рахунку в сумі 57955грн. 89коп. та зобов'язання закрити депозитний рахунок. Прокурор та [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, пояснивши, що 6 листопада 2012 року між [PERSON] та банком був укладений договір банківського вкладу [NUMBER], за яким [PERSON] банк відкрив депозитний рахунок [NUMBER]//[NUMBER] зі сплатою 25 відсотків річних. На вказаний рахунок [PERSON] здійснив внесок 15000грн., потім вносив декілька разів по додатковим угодам різні суми коштів. Станом на 5 грудня 2014 року на депозитному рахунку знаходилось 57955грн. 89коп. Але вказані кошти банк [PERSON] на його прохання не повернув, тому прокурор просить стягнути вказану суму з банку на користь [PERSON] Представник відповідача у судове засідання викликався належним чином, але не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.1058,1059 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Відповідно до ст.1060ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Враховуючи викладене, обов'язок банку щодо виплати вкладнику суми вкладу виникає у випадку прийняття цих коштів та за наявності документів, які це б підтверджували. Також зазначеними нормами передбачено право вкладника вимагати закриття рахунку в банку. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобо'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно наданих та досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що 6 листопада 2012 року між [PERSON] та банком був укладений договір банківського вкладу [NUMBER], за яким [PERSON] банк відкрив депозитний рахунок [NUMBER]//[NUMBER] зі сплатою 25 відсотків річних. На вказаний рахунок [PERSON] здійснив внесок 15000грн., потім вносив декілька разів по додатковим угодам різні суми коштів. Також додатковою угодою кошти були переведені на поточний рахунок на імя [PERSON] [NUMBER]// [NUMBER]. Станом на 5 грудня 2014 року на депозитному рахунку знаходилось 57955грн. 89коп. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник відповідача не надав суду докази про повернення позивачу хоч будь-яких коштів, тобто жодним належним та допустимим відповідно до ст.ст.58,59 ЦПК України доказом банк вимоги позивача не спростував. Тому суд доходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за депозитним договором обґрунтовані і повинні бути задоволені у повному обсязі, тому що банк кошти отримав, а [PERSON] не повернув. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved