Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

КП «Спецжитлофонд» звернувся до суду з позовом, в якому просив виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] про виселення із житлового приміщення без надання житлового приміщення з кімнати [ADDRESS]. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю та просив його задовольнити, надавши пояснення, що викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що йому з його сім'єю не має де проживати як постраждалому від діяльності «Еліта-цетр», а житло, що йому було надане, було ним продане в силу склавшихся скрутних сімейних обставин. Представник Третьої особи в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового процесу, свідків, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2006 року між КП «Спецжитлофонд» та [PERSON] був укладений договір оренди житлового приміщення № 4212, відповідно до якого було надано в орендне користування житлове приміщення кімнату [ADDRESS] на термін до 31.01.2007 року. Відповідно до додаткових угод до договору 4312 від 22.10.2006 року № 1, 19.06.2007 року № 2, 14.01.2008року № 3, 02.07.2008 року № 4, 30.12.2008 року № 5, 30.03.2009 року № 6, 30.10.2009 року № 7, від 30.03.2011 року № 9, 05.10.2011 року № 10, 04.04.2012року № 11, був продовжений та закінчився 30.09.2012 року (а.с. 10-19). 26.01.2012 року Рішенням Київської міської ради № 15/7352 було надано родині [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 20). Згідно вимог ст.ст. 811,812 ЦК України, Договір найму житла укладається у письмовій формі. Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Виходячи з вимог ст. 821 ЦК України, договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. Статтею 116 ЖК УРСР встановлено, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились без результатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 99 ЖК України, Виселення піднаймачів і тимчасових жильців у разі припинення договору найму жилого приміщення. Піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, - в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 1,2 ст. 109 ЖК України, Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшло підтвердження те, що відповідачі не проживають тривалий час в спірній в кімнаті [ADDRESS], та отримали житло для переселення, суд приходить до висновку, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] підлягають виселенню з такого приміщення без надання іншого житла, виходячи з чого позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Доказів в спростування наведеного відповідачем надано не було. За вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України Підсумовуючи викладене та

Outcome: approved