Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. В серпні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 25 серпня 2012 року виконавчим комітетом Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу спільних дітей вони не мають. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалось у зв`язку з різними характерами, вподобаннями, стремліннями. На даний час шлюбні відносини між ними фактично розірвані, спільне проживання є неможливим, а шлюб має виключно формальний характер.Тому, [PERSON] переконаний, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а тому просить розірвати шлюб. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву, якою розгляд справи просить здійснити за його відсутності та наполягає на задоволенні позову. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.17). Відповідач у судове засідання також не з`явилася Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов не надала та про причини неявки суд не повідомила. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено до підготовче засідання (а.с.11). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2020 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.19). На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 25 серпня 2012 року виконавчим комітетом Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської областіміж [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №6 (а.с.6). Від подружнього життя спільних дітей вони не мають. V. Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч.3 та ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до припинення шлюбних відносин або примушення до їх збереження не може мати місце. У відповідності до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач не може жити однією сім`єю з відповідачем. Відновлювати відносини не бажає. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси позивача. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved