Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні, розпорядженні нерухомим майном шляхом визнання [PERSON] такими, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно договору дарування квартири від 02 серпня 2019 року (3/10 частки квартири), та договору дарування квартири від 03 липня 2019 року (7/10 часток квартири) він отримав безоплатно у власність трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS] . На теперішній час в квартирі зареєстрований але не мешкає, батько - [PERSON] . Право власності на квартиру було належним чином зареєстровано. Відповідач фактично не проживає в квартирі майже два роки, але самостійно не знявся з реєстрації. На сьогоднішній день місце проживання або перебування [PERSON] не відомо. Цей факт змушує звернутись до суду. На теперішній час, окрім реєстрації відповідача за вказаною адресою, будь якого відношення до квартири він не має, його речей в квартирі не має. Факт реєстрації відповідача у квартирі тягне за собою надмірні витрати на утримання будинку, водопостачання, газу та інше. Окрім цього він не має можливості сплачувати усі комунальні послуги за відповідача, а оскільки є інвалідом 2 групи з дитинства та має малий дохід, це ставить у тяжке матеріальне становище, позбавляє права розпоряджатися частиною коштів на власний розсуд. Просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою за адресою [ADDRESS] , шляхом. визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 31.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. Відзив на позовну заяву не надходив. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення на офіційному веб-порталі суду оголошення про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, будь яких заяв не надав. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача, просить взяти до уваги письмові пояснення свідків. Заперечень щодо ухвалення заочного рішення, суду не надано. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Установлені судом фактичні обставини у справі. Позивач [PERSON] являється інвалідом 2 групи(а.с.12). Відповідно до договору дарування частини квартири від 03.07.2019 року, позивач [PERSON] являється власником 7\\10 частин квартири за адресою [ADDRESS] (а.с.6-8). Відповідно до договору дарування частини квартири від 02.08.2019 року, відповідач [PERSON] , подарував позивачу [PERSON] , 3\\10 частин квартири за адресою [ADDRESS] (а.с.9-11). Таким чином позивач [PERSON] являється власником квартири за адресою [ADDRESS] , а також зареєстрований в ній(а.с.14). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 13,23). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідач [PERSON] , майже два роки не проживає у спірній квартирі(а.с. 15-17). Позиція суду та нормативно - правове обґрунтування. Встановлене ст.41 Конституції України право кожного володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (даний принцип відповідно закріплений ст.317 ЦК України) передбачає право власності як абсолютне праве, яке надає власнику повноваження щодо повного, всебічного і комплексного використання трьох елементів права власності як такого. Непорушність права приватної власності означає проголошену Конституцією неможливість несанкціонованого втручання будь-кого у здійсненні власником своїх повноважень, а також недопустимість дій всупереч інтересам власника, його волі тощо. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини, інших осіб, і не має права використовувати його для промислового виробництва. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за аналізом статей 383, 391 ЦК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб. Оцінивши обставини справи та надані докази в їх сукупності, взаємозв`язку і достатності, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач є колишнім співвласником спірної квартири, який в силу вимог ст.346 ЦК України, через укладання договору відчуження квартири, втратив право користування в ній. При цьому, письмовими поясненнями свідків, судом встановлено, що відповідач майже два роки не проживає у спірній квартирі добровільно після дарування з реєстраційного обліку не знявся, чим чиніть позивачу перешкоди в користуванні власністю, оскільки він вільно не може розпорядитися своїм майном, вимушений нести додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних послуг за зареєстрованого відповідача. Виходячи з вимог ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України, суд вважає необхідним захистити порушене право власності позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, у зв`язку з чим позов слід задовольнити повністю. Розподіл судових витрат. Так як позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на рахунок держави.

Outcome: approved