Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1.Виклад позиції позивача. 14.04.2020 року адвокат Грідін В.В. звернувся до Шаргородського районного суду в інтересах Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» грошові кошти в розмірі 7789,38 грн., а також судові витрати за надання професійної правової допомоги в розмірі 4000 грн. Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/9848477. 19.05.2019 року відповідач, керуючи забезпеченим полісом [NUMBER] автомобілем здійснив зіткнення з автомобілем «Ореl» з державним номерним знаком [NUMBER] , після чого залишив місце ДТП. Так як цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», власник пошкодженого відповідачем автомобіля «Ореl», з державним номерним знаком [NUMBER] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування витрат та надав всі необхідні документи, передбачені ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для здійснення страхового відшкодування. На виконання своїх зобов`язань страховик виплатив на користь власника автомобіля «Ореl» з державним номерним знаком [NUMBER] , страхове відшкодування в загальному розмірі 7789,38 грн. Таким чином, ТДВ СК «Альфа-Гарант» виконало свої зобов`язання за полісом №АМ/9848477. Факт ДТП підтверджується постановою Шаргородського районного суду від 21.06.2019 року по справі №152/758/19, під час судового розгляду якої відповідач визнав себе винним у вчиненні адміністративних правопорушень. На підставі ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування в сумі 7789,38 грн. та судові витрати. Представник позивача - адвокат Грідін В.В., що діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року (а.с.37), в судове засідання не прибув, відповідно до поданої заяви просить справу розглянути у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.51). 2.Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом подати відзив на позов та не подав до суду відзиву із викладенням своїх заперечень щодо позовних вимог ТДВ СК «Альфа-Гарант», не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 05.05.2020 року (а.с.59-60). 04.08.2020 року відповідач [PERSON] подав до Шаргородського районного суду заяву про повне визнання позовних вимог ТДВ СК «Альфа-Гарант», не заперечує щодо задоволення позову щодо стягнення грошового відшкодування та судових витрат (а.с.79). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. В позовній заяві адвокат Грідін В.В. заявив про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.2). 2. 14.04.2020 року представником ТДВ СК «Альфа-Гарант» адвокатом Грідіним В.В. разом з позовною заявою надіслано до суду заяву, в якій останній просить розглянути справу у відсутності представника позивача (а.с.43). 2. Крім того, 14.04.2020 року представником ТДВ СК «Альфа-Гарант» адвокатом Грідіним В.В. разом з позовною заявою надіслано до суду клопотання, в якому останній просить витребувати для огляду у Шаргородському районному суді адміністративну справу №152/758/19 про вчинення адміністративного правопорушення [PERSON] (а.с.50). 3. Відповідач [PERSON] 10.07.2020 року подав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із необхідністю надання йому правничої допомоги (а.с.72). 4. 04.08.2020 року відповідач [PERSON] подав заяву про повне визнання позовних вимог ТДВ СК «Альфа-Гарант», розгляд справи просить проводити у його відсутності (а.с.79). ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Ухвалою суду від 05.05.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву адвоката Грідіна Володимира Володимировича, який діє в інтересах Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант», до [PERSON] про стягнення грошових коштів, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, визначено дату першого судового засідання на 29.05.2020 року та дату другого судового засідання - 12.06.2020 року з повідомленням (викликом) учасників справи (а.с.59-60). 2. 29.05.2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 12.06.2020 року (а.с.64). 3. 12.06.2020 року судове засідання в означеній справі знято з розгляду на 10.07.2020 року у зв`язку з прийняттям участі головуючим суддею в онлайн-семінарі з використанням відеоконференцзв`язку за місцем роботи для суддів місцевих загальних та апеляційних судів «Правові позиції Верховного Суду з питань розгляду проваджень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» (а.с.68). 4. 10.07.2020 року, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд задовольнив клопотання позивача про витребування матеріалів адміністративної справи №152/758/19 та клопотання відповідача про відкладення судового засідання (а.с.74). 5. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи 05.08.2020 року здійснюється в судовому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. 6. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення… У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Визнання відповідачем позову, відповідно до поданої ним заяви від 04.08.2020 року, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси відповідача та інших осіб, тому наявні підстави для прийняття судом визнання відповідачем позовних вимог ТДВ СК «Альфа-Гарант». За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення - немає. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди і регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Вирішуючи спір, суд встановив, що 19.05.2019 року о 19 годині 30 хвилин на автодорозі Київ-Чернігів (поворот на с. Калинівка Броварського району Київської області), [PERSON] , керуючи автомобілем «HYUNDAI» з державним номером [NUMBER] , під час зміни смуг руху, а саме перестроювання з правої частини смуги в ліву, під час випередження, не врахував безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «ОРЕL» з державним номером [NUMBER] , який рухався в лівій смузі в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі механічно пошкоджені. Окрім того, [PERSON] залишив місце ДТП, до якої був причетний. Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 19.06.2019 року відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124 та 122-4 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 340 (триста сорок) гривень (а.с.83). Вказані обставини підтверджуються також матеріалами оглянутої в судовому засіданні справи про адміністративні правопорушення №152/758/19. Крім того, вказані факти підтверджені повідомленням особи, відповідальність якої застраховано від 19.06.2019 року про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася у на автодорозі Київ-Чернігів в напрямку міста Бровари (а.с.12-13), повідомленням від 25.06.2020 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого [PERSON] (а.с.17-18), протоколом огляду транспортного засобу «OPEL ASTRA» від 25.06.2019 року (а.с.19-20), заявою про страхове відшкодування (а.с.26), страховим актом (а.с.35). В результаті даної ДТП з вини водія [PERSON] , був пошкоджений автомобіль «OPEL ASTRA», 2012 року випуску, з державним номерним знаком [NUMBER] , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є [PERSON] , яким керував [PERSON] (а.с.21-25). Також, судом встановлено, що відповідно до полісу № [NUMBER] обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.11), [PERSON] застрахував транспортний засіб «HYUNDAI TUCSON», 2005 року випуску з реєстраційним номером [NUMBER] , в результаті укладеного договору страхування засобу наземного транспорту з ТДВ СК «Альфа-Гарант» (а.с.11). Згідно із аварійним сертифікатом 08-D/56/3 з розрахунку вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу OPEL ASTRA (державний номер [NUMBER] ), що складений 26.06.2019 року аварійним комісаром [PERSON] , вартість відновлювального ремонту ТЗ, згідно з ремонтною калькуляцією 08-D/56/3 становить 14865,785 грн. ( в тому числі з ПДВ), а вартість відновлювального ремонту ТЗ з врахуванням фізичного зносу - 11747,25 грн. (а.с.30-32). Крім того, судом встановлено, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі аварійного сертифікату від 26.06.2019 року №08-D/56/3 складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт №ЦВ/19/3009 за Договором страхування №АМ-0009848477 від 27.02.2019 року; розмір страхового відшкодування становить 7789,38 (а.с.34-35). На підставі вищевказаних документів ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснила виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «OPEL ASTRA» [PERSON] в розмірі 7789,38 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2157 від 18.07.2019 року (а.с.36). Таким чином, ТДВ СК «Альфа-Гарант» у порядку регресу має право вимоги до відповідача [PERSON] на суму 7789,38 грн., що виплачена, як страхове відшкодування за полісом №АМ/9848477. Вказані, встановлені в судовому засіданні факти, не спростовані відповідачем [PERSON] належними та допустимими доказами, оскільки відзиву на позов відповідач на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 05.05.2020 року, не надав, а 04.08.2020 року подав заяву про повне визнання позовних вимог ТДВ СК «Альфа-Гарант». V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЗУ «Про страхування», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу, зокрема, з позовом про відшкодування збитків та майнової шкоди. Згідно із ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог ст.988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Статтею 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст.993 ЦК України). Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із вимогами ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно із ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) (п.п.38.1.1. п.38.1 ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.11 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягуються розмір визначеного відшкодування за зобов`язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. Регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). З роз`яснень, що містяться в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що оскільки особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред`явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах… Регресна вимога може бути пред`явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). VІ. Висновки суду Аналізуючи норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позивач має право на звернення до суду з означеним позовом. Також, у суду склалася достатня переконаність у тому, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Отже, суд констатує той факт, що позивачем надано суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які проаналізовані судом у їх сукупності та взаємозв`язку і дають підстави для висновку про задоволення позову, тоді як відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення виплати в рахунок страхового відшкодування в порядку регресу, то право позивача - ТДВ СК «Альфа-Гарант» порушено і підлягає судовому захисту. Таким чином, приймаючи до уваги положення статті 1191 ЦК України та ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у ТДВ СК «Альфа-Гарант» виникло право зворотної вимоги до [PERSON] . Відтак, позов адвоката Грідіна В.В., який діє в інтересах Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», до [PERSON] про стягнення грошових коштів підлягає задоволенню. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладчів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача (ч.2 ст.141 ЦПК України). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд з`ясовує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення для сторін… (п.п.1, 2 ч.3 ст.141 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат ( ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України). Частиною 3 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем додано до позову договір про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року, укладений між ТДВ СК «Альфа-Гарант» в особі Генерального директора Соніної Т.В. та Адвокатським Бюро «Грідін і Партнери» в особі керуючого - адвоката Грідіна В.В. (а.с.37-38); Завдання-доручення №14 від 29.08.2019 року до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року (а.с.39-40); платіжне доручення №9405 від 04.09.2019 року про оплату ТДВ «СК «Альфа-Гарант» рахунку №14 (за правничу допомогу по договору від 14.05.2019 року за завданням-дорученням №14 від 29.08.2019 року) в сумі 31000 грн. (а.с.41); копію акту прийому-передачі наданої правничої допомоги від 01.04.2020 року на суму 4000 грн. (а.с.42); детальний розрахунок та опис робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року на суму 4000 грн. (а.с.43-44); свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №6203/10 Грідіним В.В. (а.с.48); ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1006708 від 17.09.2019 року (а.с.49). Таким чином, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на надання правничої допомоги в сумі 4000 грн., оскільки розмір витрат встановлений згідно з умовами договору про надання професійної правничої допомоги і є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Крім того, витрати на надання професійної правничої допомоги фактично понесені позивачем і документально підтверджені. Також, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. (а.с.5).

Outcome: approved