Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Кредитна спілка «Лозівський взаємний кредит» звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь КС «ЛВК» прострочену суму боргу по кредиту за червень 2015 року - серпень 2016 року включно в сумі 5604,82 грн.; прострочену суму залишку по кредиту в розмірі 2682,75 грн.; суму заборгованості по відсотках за вересень 2015 року - серпень 2016 року включно в сумі 4721,75 грн.; сплачений судовий збір. Позивач посилається на те, що 22.01.2015 року був укладений Договір споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 30 між кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит» та [PERSON], за яким останній було надано кредит в розмірі 9300,00 грн. під 54 % річних, загальним строком користування 24 місяці, з обовязком погасити кредит до 22.01.2017 року згідно графіку. У відповідності до п.3.3 р.3 Договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів здійснюватиметься щомісячно шляхом внесення готівки в касу або платіжним дорученням на поточний рахунок Кредитора, але платежі не надходять ні на поточний рахунок, ні в касу. Станом по вересень 2016 року включно прострочена заборгованість за основною сумою кредиту за червень 2015 року - серпень 2016 року включно складає 5604,82 грн., прострочена заборгованість по відсотках за червень 2015 року - серпень 2016 року включно складає 4721,75 грн.; сума залишку по кредиту станом по липень 2016 року включно складає 2682,75 грн. Представник позивача, Кредитної спілки «Лозівський взаємний кредит» надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовну заяву підтримують в повному обсязі, у разі неявки відповідачів прохають ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила. Тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору споживчого кредиту (пенсійного) ПД № 30 від 22.01.2015 року, укладеного між Кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит» та [PERSON], остання отримала кредит в сумі 9300,00 грн. під 54% річних, загальним строком користування 24 місяці, з обовязком погасити кредит до 22.01.2017 року згідно графіку. У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» дане визначення банківського кредиту це будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. За кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 «Позика» глави «Позика, кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і випливає із суті кредитного договору. Викладене міститься у ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України. Виходячи із редакції ч. 1 ст. 1046, ст.1054 Цивільного кодексу України грошові кошти передаються кредитодавцем позичальнику у власність, однак останній зобовязується їх повернути та сплатити проценти кредитодавцеві. Згідно з ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобовязань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Із матеріалів справи вбачається, що до липня 2015 року відповідач платежі не сплачувала, в липні 2015 року частково виправила ситуацію та сплатила 645,00 грн., а в серпні 2015 року, вересні 2015 року, грудні 2015 року, в січні 2016 року - липні 2016 року платежі не надійшли на поточний рахунок КС «ЛВК». Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, станом по серпень 2016 року включно прострочена заборгованість за основною сумою кредиту за червень 2015 року - серпень 2016 року включно складає 5604,82 грн., прострочена заборгованість по відсотках по договору за червень 2015 року - серпень 2016 року включно складає 4721,75 грн., що підтверджується довідками про стан заборгованості № 01/08/2 від 01.08.2016 року та № 01/08/3 від 01.08.2016 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Оскільки відповідач вчасно, та належним чином не виконував умови договору і заборгованість за кредитним договором складає 10326,57 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача вказану заборгованість на користь позивача. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач обовязок щодо своєчасного повернення кредиту не виконує, відповідно до довідки КС «ЛВК» № 01/08/4 від 01.08.2016 року залишок по кредиту складає 2682,75 грн., тому сул вважає можливим задовольнити дану вимогу. З огляду на вищевикладене, перевіривши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що відлягає задоволенню в повному обсязі. Позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 1378,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1329 від 08.08.2016 року. Тому суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачені їм судові витрати у сумі 1378,00 грн., оскільки відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved