Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 11.12.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на навчання щомісячно в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дня подачі позову до суду та до закінчення навчання чи досягнення нею 23 років, залежно від того, яка з цих обставин настане першою. Свої вимоги мотивує тим, що вона навчається на 1-му курсі економіко-правового факультету денної форми навчання в Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова на контрактній фінансовій основі. Розмір плати за навчання становить 115424 грн. Навчання в університеті, крім побутових витрат потребує значних коштів на придбання спеціалізованої літератури, канцелярського приладдя, щоденного виділення коштів на харчування та проїзд до навчального закладу, витрат на придбання одягу, взуття, гігієнічних засобів, зв`язок та плату за гуртожиток. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на навчання не надає. Заяви, клопотання 04.03.2021 року від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивачки та її представника. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2021 року ухвалено провести розгляд справи в заочному порядку. Аргументи учасників справи Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяви представника від 04.03.2021 року позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] , [INFO] , є донькою відповідача [PERSON] що підтверджено свідоцтвом про народження від серії [NUMBER] , виданим 20.06.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області (а.с. 6). Згідно Договору про надання освітніх послуг № 0811091 від 06.09.2020 року та довідки від 15.10.2020 року № 45/21, [PERSON] є студенткою 1 курсу економіко-правового факультету зі спеціалізацією «право» денної форми навчання за контрактом у Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова, строк навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року, загальна вартість освітньої послуги 115424 грн., вартість освітньої послуги за кожен навчальний рік 28856 грн. (а.с. 7, 8). Позиція суду У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.\~\~ Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Статтею 199 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим\~потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:\~1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3)\~існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку. Згідно зі\~статтею 200 СК України,\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що [PERSON] є студенткою 1 курсу економіко-правового факультету зі спеціалізацією «право» денної форми навчання за контрактом у Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова, строк навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року. Відповідно до квитанцій № ПН2702 від 08.10.2020 року та № ПН2468 від 29.10.2020 року [PERSON] сплатила 7215 грн. за навчання за вересень та жовтень 1-го семестру 1-го курсу (а.с. 11, 12). Відповідно до квитанції від 07.09.2020 року [PERSON] сплатила 2600 грн за проживання у гуртожитку з вересня 2020 року по лютий 2021 року (а.с. 10). Отже, донька має потребу у матеріальній допомозі на навчання, зокрема, на оплату контракту, гуртожиток тощо, самостійного доходу не має, можливості працевлаштуватися з огляду на денну форму навчання не має. Враховуючи вищевикладене,\~суд вважає\~за необхідне\~стягувати з\~відповідача на\~користь позивачки\~на її\~утримання аліменти в розмірі 1/4 розміру від заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 11.12.2020 року до закінчення строку навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку. Судові витрати Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved