Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.В липні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем і відповідачем кредитного договору № GOH3GA0000000004 від 09 червня 2008 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 77 730,95 грн. на термін до 09 червня 2023 року та зобов`язалась повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку встановленому кредитним договором. Позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, в наслідок чого станом на 14 липня 2015 року утворилась заборгованість у сумі 387 408,64 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 81 055,84 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 116,761,39 грн., заборгованості по комісії в сумі 20 076,19 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 150 829,09 грн., а також штрафів відповідно до умов кредитного договору у розмірі 250,00 грн. - штраф (фіксована сума) та у сумі 18 436,13 грн. - штраф (процентна складова) яку позивач, разом з понесеними судовими витратами просив стягнути з відповідача. 2.Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не надала. В заяві про скасування заочного рішення від 28 лютого 2020 року зазначила, що при прийнятті рішення по даній справі необхідно враховувати наявність рішення Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 19 липня 2011 року про звернення стягнення на предмет іпотеки. 3.Позивач, який належним чином повідомлений про дату час і місце судового розгляду представника не направив. В адресу суду засобами електронного зв`язку надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника в судових засіданнях. 4.Відповідач [PERSON] , яка повідомлена про дату час і місце судового розгляду в судове засідання не з`явилась. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи 5.28 лютого 2020 року від відповідача надійшла заява про перегляд заочного рішення 6.25 серпня 2020 року від відповідача [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява про не визнання позову та застосування до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» позовної давності. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 7.Ухвалою судді від 03 серпня 2015 року відкрито провадження по даній справі. 8.Ухвалою суду від 11 серпня 2015 року прийнято рішення розглянути справу з постановленням заочного судового рішення. 9.11 серпня 2015 року по справі постановлено заочне рішення. 10.Ухвалою суду від 16 березня 2020 року відповідачу [PERSON] поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення по справі. Заочне рішення від 11 серпня 2015 року скасоване та призначена справа до розгляду за правилами загального позовного провадження. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 11.Судом встановлено, що 09 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», а з 14.08.2018 року правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк» є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № GOH3GA0000000004, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 89 774,70 грн терміном до 09 червня 2023 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.12-14). 12.На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 09 червня 2008 року № GOH3GA0000000004, між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] і [PERSON] 09 червня 2008 року було укладено договір іпотеки № GOH3GA0000000004, предметом якого стала двокімнатна квартира, загальною площею 49.50 кв.м, розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] . 13.Рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 19 липня 2011 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №GOH3GA0000000004 від 09 червня 2008 року в розмірі 128 942,22 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №GOH3GA0000000004 від 09 червня 2008 року - двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки . 14.Згідно з розрахунком доданим до позовної заяви по цієї справі, станом на 14 липня 2015 року розмір заборгованості за кредитним договором №GOH3GA0000000004 від 09 червня 2008 року складає 387 408,64 грн., з яких: 81 055,84 грн. - заборгованість за кредитом, 116,761,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 20 076,19 грн. - заборгованість по комісії, 150 829,09 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору у розмірі 250,00 грн.(фіксована сума) та 18 436,13 грн. (процентна складова) (а.с.7-11). V. Оцінка Суду. 15.Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України та Законом України «Про іпотеку». 16.Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 17.Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 18.Згідно з ч. 1 ст. 626 цього Кодексу, договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов`язків. 19.За правилом ч. 1 ст. 629 цього Кодексу, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 20.Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 21.За частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 22.Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 23.Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. 24.Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). 25.Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). 26.У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). 27.Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). 28.Наявність невиконаного судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 921/107/15-г/16 (провадження № 12-117гс18) від 18 вересня 2018 року. 29.Аналогічні висновки викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) від 04 липня 2018 року, в якій зазначено, що здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. У разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється, щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення. 30.Таким чином звернення до суду з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором засвідчує такі зміни. 31.Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 19 липня 2011 року звернуто стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 09 червня 2008 року № GOH3GA0000000004, шляхом продажу предмету іпотеки з встановленою початковою ціною, з укладанням від імені [PERSON] і [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем. 32.Отже, кредитор АТ КБ «ПриватБанк», звернувшись до суду 30 листопада 2011 році із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, а рішення рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 19 липня 2011 року про звернення стягнення на предмет іпотеки засвідчило такі зміни. 33.Разом з тим, банк від реалізації предмета іпотеки ухилився. Щодо застосування строку позовної давності звернення до суду 34.Вирішуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності, суд дійшов наступного. 35.Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 36.Згідно ч. 1 ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 37.У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). 38.Як зазначено уст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. 39.За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 40.За правилом ч. 1 ст. 264 цього Кодексу перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. 41.Частиною 2 цієї статті передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. 42.Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. 43.Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. 44.Згідно зі статтею 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. 45.Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. 46.Оскільки між сторонами кредитного договору не збільшено строк позовної давності, то застосуванню підлягає ст. 257 ЦК України, якою встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. 47.Доказів того, що відповідач [PERSON] вчинила дії з виконання зобов`язання, які б свідчили про визнання нею боргу, і переривали перебіг позовної давності після звернення до суду АТ КБ «ПриватБанк» 30 листопада 2011 року з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким позивач змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору, позивачем не надано. 48.Позовна заява по цієї справі до суду надійшла 31 липня 2015 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності звернення до суду. Від позивача клопотань про визнання поважними причини пропущення позовної давності не надходило. Відповідачем [PERSON] , письмово заявлено про застосування строку позовної давності до позовних вимог, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, є підставою для відмови у задоволенні позову. 49.За таких обставин суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № GOH3GA0000000004 від 09 червня 2008 року в сумі 387 408,64 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 81 055,84 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 116,761,39 грн., заборгованості по комісії в сумі 20 076,19 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 150 829,09 грн., а також штрафів відповідно до умов кредитного договору у розмірі 250,00 грн. - штраф (фіксована сума) та у сумі 18 436,13 грн. - штраф (процентна складова, в зв`язку із спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі. 50.З урахуванням наведеного, у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 51.Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з врахуванням п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір з відповідача не стягується, оскільки він сплачений позивачем при поданні позовної заяви На підставі викладеного та

Outcome: dismissed