Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачем 01.03.2014 було укладено договір № 203323 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 25, нежитлове приміщення № 27. У період з листопада 2015 року по квітень 2018 року позивач відпустив вказаному нежитловому приміщенню теплову енергію на загальну суму 23950,04 грн. Відповідач жодних платежів у рахунок погашення суми заборгованості не здійснив. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за надані послуги у розмірі 23950,04 грн., 3 % річних у розмірі 955,21 грн., інфляційні витрати у розмірі 3930,60, пеню у розмірі 810,38 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. Ухвалою судді від 10 жовтня 2018 року, цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін Представник Концерну «Міські теплові мережі» в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає не заперечує проти їх задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного. У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], є власником нежитлового приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 25, нежиле приміщення № 27, що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 24.05.2013 посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Між Концерном «Міські теплові мережі» та [PERSON] 01.03.2014 було укладено договір № 203323 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 25, нежиле приміщення № 27. Згідно п. 1.1 Договору позивач взяв зобовязання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач взяв обовязок прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами, в терміни та порядку встановленими умовами цього Договору і додатками до договору, що є його невідємними частинами. Згідно Додатку №1 до Договору визначено, що договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді укладено для обєкту нежитлове приміщення №27, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 25, та яке належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.05.2013 посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] За період з листопада 2015 року по квітень 2018 року Концерн «МТМ» відпустив вказаному вище нежитловому приміщенню теплову енергію на загальну суму 23950,04 грн., що підтверджується актами та розрахунками. За вказаний період відповідачка жодної оплати за надані послуги не здійснила, що підтверджується розрахунками за спожиту теплову енергію. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач, якій прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума інфляційних витрат за спірний період складає 3930,60 грн., а 3% річних від простроченої суми складають 955,21 грн. Згідно п. 7.2.8. Договору, в разі несплати або несвоєчасної сплати Споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у пункті 6.3. цього Договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати Споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати. Розмір пені складає 810,38 грн. Теплове навантаження\~на вказане\~приміщення складає 3321 ккал/год. Згідно з п. 6.2. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Відповідно до п. 6.3. підставою для розрахунків Споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі. Споживач зобовязаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію (п. 6.4. Договору). Згідно п. 6.7. Договору Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації за адресою: вул. Артема, буд.79-а, документи за розрахунковий період: рахунок фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну (платникам ПДВ). Споживач, згідно п. 6.7.1 Договору, отриманий акт приймання-передачі теплової енергії повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації на протязі пяти днів з дати отримання. В разі неотримання акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін встановлений 6.7.1 Договору, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому період (п. 6.7.2 Договору). Крім того, п. 6.7.1 Договору передбачено, що Споживач зобовязався щомісячно, у строки, визначені Договором, повертати Теплопостачальній організації підписаний уповноваженою особою та належним чином оформлений акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді. Відповідачка заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання - передачі теплової енергії на адресу Концерну «МТМ» не надала, належним чином оформлені акти приймання-передачі теплової енергії не повернула. Тобто, фактично погодилася з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами, нарахованими Позивачем до оплати у відповідні періоди. Згідно Закону України про теплопостачання, серед основних обовязків Споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Відповідно Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої, води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, Споживач зобовязаний дотримуватись вимог нормативно- технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (п. 40). Відповідно до п. 3.2.6 Договору, Споживач теплової енергії зобовязується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені Договором. За вказаний період заперечень з боку Споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої воді на адресу Концерн „МТМ не надходило. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі, а саме, щодо суми у розмірі 23950,04 грн., 3 % річних у розмірі 955,21 грн., інфляційні витрати у розмірі 3930,60, пеню у розмірі 810,38 грн. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 гривень

Outcome: approved