Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

КП «Наше місто» Запорізької міської ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Запорізька міська рада, про розірвання договору, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір №51 від 01.02.2018 на тимчасове поселення та відшкодування витрат за комунальні послуги. Предметом Договору є тимчасове поселення замовника (відповідача) у гуртожиток та відшкодування витрат виконавця (позивача) за комунальні послуги, пов`язані із тимчасовим перебуванням замовника за адресою: [ADDRESS] (в редакції Додаткової угоди №1 від 02.01.2019 до Договору). Гуртожиток за адресою: [ADDRESS] належить територіальній громаді м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Відповідно до п.2.1 Договору замовник (відповідач) здійснює розрахунки з виконавцем щомісячно до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі виставлених виконавцем рахунків на розрахунковий рахунок виконавця. Згідно п.8.1 Договору умови договору застосовуються до правовідносин, які виникли до його укладання. Договір діє до 31.12.2018. Відповідно до п.8.3 Договір продовжується на той же строк, якщо жодна із сторін за місяць до закінчення дії договору письмово не заявить про розірвання. На теперішній час договір дійсний, угоди про розірвання договору не укладалось. Проте, в порушення умов договору, відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим, за період з березня 2018 року по травень 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 17 939,33 грн. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27.01.2020 у справі №335/9136/20 з відповідача було стягнуто заборгованість за період з березня 2018 року по липень 2020 року у розмірі 11 218,33 грн. Відповідно до п.3.3.2 Договору у випадку порушення його умов, а саме несплати комунальних послуг протягом двох місяців виконавець (КП «Наше місто») має право достроково розірвати цей Договір в односторонньому порядку та вимагати звільнення кімнати. 25.06.2021 відповідачу направлялось попередження про розірвання Договору та виселення з житлового приміщення. Не зважаючи на попередження, відповідачем не припинено систематичне порушення умов Договору, яке стосується оплати. Відповідач заборгованість не сплатив, договір реструктуризації не уклав. Вимогу звільнити кімнату та здати її представнику адміністрації підприємства відповідач не виконав. У зв`язку з зазначеним позивач просить суд розірвати Договір №51 від 01.02.2018 на тимчасове поселення та відшкодування витрат за комунальні послуги укладений між сторонами, а також усунути позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, шляхом виселення [PERSON] з кімнати [ADDRESS] і стягнути судовий збір у розмірі 4 540,00 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 26 липня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, разом з тим подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність та відзиву на позов не надав. Третя особа належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, заяв по суті справи до суду не подала, причину неявки суду не повідомила. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що власником гуртожитку за адресою: [ADDRESS] в особі Запорізької міської ради, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №16057192 від 13.01.2014. Відповідно до п.1.4 Статуту КП`Наше місто» Запорізької міської ради засновником підприємства та органом, до сфери управління якого входить підприємство, є територіальна громада м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. 01 лютого 2018 року між Комунальним підприємством «Наше місто» Запорізької міської ради (виконавець) та [PERSON] (замовник) було укладено Договір №51 на тимчасове поселення та відшкодування витрат за комунальні послуги. Відповідно до п.1.1 Договору предметом договору є тимчасове поселення замовника у гуртожиток та відшкодування витрат виконавця за комунальні послуги, пов`язані із тимчасовим перебуванням замовника в кімнаті [ADDRESS] , відповідно наданих виконавцем рахунків. Відповідно до п.2.1 Договору розрахунки по цьому Договору здійснюються замовником щомісячно до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі виставлених виконавцем рахунків шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Відповідно до п.3.3.2 Договору виконавець має право вимагати звільнення кімнати при порушенні «Правил внутрішнього розпорядку», не сплати комунальних послуг протягом двох місяців. Згідно п.8.1 Договору договір набирає чинності з 01.02.2018 (згідно ч.3 ст.631 ЦК України умови договору застосовуються до правовідносин, які виникли до його укладання) і діє 31.12.2018. Відповідно до п.8.3 Договору термін дії договору може бути продовжено на той же строк, якщо жодна із сторін за місяць до закінчення дії договору письмово не заявить про його розірвання. Відповідно до Додаткової угоди №1 від 02.01.2019 до Договору пункт 1.1. Договору було викладено у наступній редакції: Предметом цього договору є надання виконавцем послуг з тимчасового поселення замовника у приміщення компактного проживання внутрішньо-переміщених осіб, відшкодування замовником витрат виконавця за комунальні послуги та з утримання будинку, пов`язані із тимчасовим перебуванням замовника в кімнаті [ADDRESS] . Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2020 року у справі №335/9136/20 провадження №2/335/574/2021 за позовом Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради було стягнуто заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з березня 2018 року по липень 2020 року у розмірі 11 218,33 грн. 25 червня 2021 року на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про розірвання договору та виселення за систематичне порушення його умов від 23.06.2021 №1317/01.09, оскільки станом на 01.06.2021 за [PERSON] обліковується заборгованість у розмірі 17 939,33 грн. Приписами ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже власник майна, здійснює право своєю волею, а тому може вчиняти щодо майна будь-які дії. Власник вправі розпоряджатися належним йому майном в абсолютний спосіб, за своєю волею, яка обмежується тільки законом, оскільки суб`єктивне право власності є абсолютним. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом своїх прав. Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ч.3 ст.639 ЦК України якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Так, суд враховує, що на час розгляду справи судом, сума заборгованості за комунальні послуги відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості або наявність у відповідача об`єктивних підстав, які перешкоджали йому оплачувати комунальні послуги, а також той факт, що відповідач не звертався до позивача з приводу укладення договору про реструктуризацію заборгованості. Позивачем надані належні та допустимі докази порушення відповідачем умов Договору №51 від 01.02.2018 на тимчасове поселення та відшкодування витрат за комунальні послуги, а також наявність заборгованості за комунальні послуги. З урахуванням зазначеного, виходячи з того, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання за Договором №51 від 01.02.2018 на тимчасове поселення та відшкодування витрат за комунальні послуги, має заборгованість за комунальні послуги, яка в декілька разів перевищує заборгованість по оплаті комунальних послуг більше ніж за два місяці, у добровільному порядку не звільняє кімнату [ADDRESS] , суд приходить до висновку про те, що позов є обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 4 540,00 грн.

Outcome: approved