Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Кредитна спілка «Прикарпаття-СІМ» звернулась в суд з позовом про стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором №31 від 13.02.2008р. та понесених судових витрат по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідачі в призначене судове засідання не з'явилися, і виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомили, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд 02.11.2012р. проводив заочний розгляд справи. Заочним рішенням суду від 02.11.2012р по цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Прикарпаття-СІМ» до [PERSON], [PERSON] про солыдарне стягнення заборгованості за кредитним договором, - задоволено позовні вимоги позивача та стягнуто з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку заборгованість за договором № 31 від 13.02.2008р. в сумі 36442 гривень 10 коп. Ухвалою суду від 13.08.2014р. заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду задоволено, а заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 02.11.2012 р. - скасовано та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судовому засіданні 06.11.2014р. надав пояснення з яких вбачається, що вимоги позову він підтримує, а надалі в призначені судом засідання не з'явився. Відповідач [PERSON] в призначені судове засідання не з'являвся, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] та просив суд відмовити в цій частині позову, а надалі подав суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги позову не визнав з мотивів, що вказані в поясненнях та заперечував проти задоволення позову. Враховуючи те, що сторони брали участь у судових засіданнях, висловлювали свою позицію з приводу даного спору, в матеріалах справи наявна заява подана раніше заява про розгляд справи без участі позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору, що узгоджується із положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру, та на переконання суду відповідатиме інтересам сторін. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом з'ясовано, що згідно з кредитним договором №31 від 13.02.2008р. кредитна спілка «Прикарпаття-СІМ» в особі голови правління [PERSON] надала [PERSON] кредит на суму 10000,00 грн. терміном до 13.08.2009р. під 42% річних (а.с. 4-5). Отримання [PERSON] готівки в сумі 10000,00 грн. підтверджується видатковим касовим ордером №488 від 13.02.2008р. (а.с.7). Виконання даного кредитного договору, відповідно до п. 3.1 забезпечується порукою. Тому 13.02.2008р. між між кредитною спілкою «Прикарпаття-СІМ» в особі голови правління [PERSON], [PERSON] (поручитель) та [PERSON] (боржник) було укладено договір поруки №1 (а.с. 92), а також між кредитною спілкою «Прикарпаття-СІМ» в особі голови правління [PERSON], [PERSON] (поручитель) та [PERSON] (боржник) було укладено договір поруки №2 (а.с.6). Згідно із вказаними договорами відповідальність поручителів настає коли боржник не виконує, або не належним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором, також у договорах поруки встановлено, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором, поручитель відповідає по зобов'язаннях боржника в повному обсязі. Поручитель [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] видане відділом РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції 24 січня 2009 року, актовий запис № 125, а.с.93). При цьому зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувались, та станом на 07.04.2011р. загальна сума заборгованості становить 36442,76 грн., з яких : 10000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 13221,38 грн. - несплачених відсотків та 13221,38 грн. збитки завдані неналежним виконанням умов договору. Наведене підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 22), вказана обставина жодним чином не спростована. Згідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору, в даному випадку -кредитного договору №31 від 13.02.2008р. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено правові наслідки порушення зобов'язання,забезпеченого порукою, так відповідно до ч.1 вказаної статті у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя., а частиною 2 цієї ж статті визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя [PERSON] в солідарному порядку. З цього приводу слід вказати наступне. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 5.1) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Крім того, у кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк дії договору від 13.02.2008р. становить 18 календарних місяців, тобто з моменту підписання і до 13 серпня 2009 року (пункт 1.3). А доказів зворотнього суду не представлено. За таких обставин у КС «Прикарпаття-СІМ» виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 13 серпня 2009 року, протягом наступних шести місяців (до 13.02.2010р.), однак позивач таку вимогу до поручителя пред'явив лише 13 квітня 2010 року (а.с.10), тобто вже після спливу встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку. Наведене узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18 липня 2012 р. № 6-78цс12, від 21 травня 2012 р. № 6-48цс11, від 23 травня 2012 р. № 6-33цс12. Окрім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 вересня 2014 року в справі № 6-6цс14 вказано, що «Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право». Отож суд погоджується із доводами представника відповідача [PERSON] - [PERSON] та приходить до переконання про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову в частині стягнення в солідарному порядку заборгованості із поручителя [PERSON] За таких обставин, враховуючи невиконання позичальником свого зобов'язання, яке жодним чином не спростоване, суд прийшов до висновків про те, що позов підлягає до часткового задоволення, а тому з позичальника, який є відповідачем - [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по кредитному договору №31 від 13.02.2008р. в сумі 36442,76 грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 526, 530,553, 554, 610-612, 1049-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial