Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 05.11.2021 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на житло, мотивуючи тим, що є власниками квартири [ADDRESS] , відповідач зареєстрований у вказаному будинку, проте з 2007 року в квартирі не проживає, його реєстрація чинить позивачам перешкоди у вільному розпорядженні квартирою. Заяви, клопотання 12.04.2021 року від представника [PERSON] , [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивачів та їх представників. 25.03.2021 року від Ізмаїльського районного відділу Головного управління Державної служби міграційної служби України в Одеській області надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.11.2020 року відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ізмаїльський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.04.2021 року ухвалено провести розгляд справи в заочному порядку. Аргументи учасників справи Позивачі в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно заяви представника від 12.04.2020 року позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти розгляду справи в заочному порядку. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору не прибула про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] є власницею 1/3 частини квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 28.09.1998 року, що підтверджено довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» від 07.04.2021 року (а.с. 10). [PERSON] є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 28.09.1998 року та рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.11.2019 року № 500/6077/19, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» від 07.04.2021 року (а.с. 8-11). Згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області від 27.11.2020 року та даних домової книги [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 12.08.1995 року (а.с. 26, 15-17). Позиція суду У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. ч. 1, 2, ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 317 ЦК України, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 03.07.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис № 182 (а.с. 7). Відповідач є членом сім`ї позивача [PERSON] та колишнім членом сім`ї позивача [PERSON] , за місцем реєстрації фактично не проживає з 2007 року. Враховуючи, що відповідач понад строк, встановлений ст. 405 ЦК України, за вказаною адресою не проживає, його реєстрація перешкоджає позивачам вільно користуватися та розпоряджатися належною їм квартирою, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Outcome: approved