Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визначення місця проживання дитини в якій просить визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з її матір`ю [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 25). Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] є [PERSON] . З відповідачем вона перебувала в шлюбі з 18.06.2016 року по 28.05.2019 року. Спільне життя з моменту народження дитини з відповідачем не склалося. Заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.02.2019 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. З січня 2018 року відповідач проживає окремо від неї з донькою. Місце його проживання їй не відомо. Заперечень щодо проживання доньки з нею у відповідача ніколи не було. З початку 2018 року відповідач свої батьківські обов`язки щодо виховання доньки не виконує, за місцем проживання дитини та дитячого садочка, який вона відвідує не з`являється, життям та розвитком дитини не цікавиться. Вона офіційно працевлаштована, зареєстрована та проживає у власній квартирі, донька повністю матеріально забезпечена, має достатню кількість одягу, іграшок та власну кімнату. Окрім того вона кожен день відводить та забирає доньку з дитячого садочку, спілкується з вихователями стосовно розвитку та поведінки доньки. До цього часу зареєструвати офіційно місце проживання доньки вона не може, оскільки відповідач на зв`язок не виходить. Відповідач заперечень проти позовних вимог не висловив. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання сторони не з`явилися, позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 серпня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 вересня 2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового засідання на 01.10.2020 року. 01 жовтня 2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду по суті о 10:00 год. 29 жовтня 2020 року. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. IV. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно із свідоцтвом про народження, [PERSON] народилася [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а. с. 30). Заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.02.2019 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після розірвання шлюбу прізвище позивача змінено на [PERSON] (а.с. 35-37). З довідки про реєстрацію місця проживання, вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 29). [PERSON] працює на ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» на посаді юрисконсульта юридичного відділу з 1 грудня 2015 року по теперішній час, позитивно характеризується за місцем роботи, загальна сума доходу з 01.03.2020 року по 31.08.2020 року становить 108 155,09 грн (а.с. 38, 54-55). Згідно психолого-педагогічної характеристики на вихованця дошкільного навчального закладу № 4 «Сонечко» Васьковська Марія Сергіївна відвідує Конотопський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 4 «Сонечко» з вересня 2019 року ясельну «А» групу. Дошкільний заклад відвідує регулярно. За час перебування дитини в закладі, мати [PERSON] приділяє належну увагу і слідкує за станом здоров`я, розвитку дитини, присутня на батьківських зборах. Батько не приводить дитину до садочка, не цікавиться розвитком, життям дитини під час перебування в групі. Не відвідує батьківські збори, дитячі свята, розваги (а.с. 39). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого станом на 17 липня 2020 року, [PERSON] є власником квартири, загальною площею 63,2 кв. м., житловою площею 37,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с. 40). Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 17.07.2020 року, [PERSON] придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] 17 липня 2020 року (а.с. 41-42). Відповідно до акту № 93 оцінки потреб сім`ї/особи батьки [PERSON] розлучені, дитина не має прописки, на даний час є потреба у визначенні місця проживання дитини. Дитина проживає разом з матір`ю. Мати спроможна виконувати обов`язки з виховання. Не визначено місце проживання дитини. (а. с. 56-58). Згідно із висновком Органу опіки та піклування Конотопської міської ради від 25 вересня 2020 року, визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , відповідає інтересам дитини (а.с. 52). V. Норми права. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи убачається про існування між колишнім подружжям особистого конфлікту, проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні Європейського суду з прав людини від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. VI. Оцінка суду. Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позову. При визначенні місця проживання дитини, суд враховує висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області, доброзичливе відношення позивача до дитини, малолітній вік дитини, та місце проживання останньої. Крім того, при визначенні місця проживання дитини суд враховує те, що житло за адресою його проживання є звичним для дитини середовищем. Отже, суд вважає, що місце проживання дитини [PERSON] слід визначити з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що буде виключно в інтересах дитини. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved