Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

І . ПРОЦЕДУРА 08.08.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить припинити право власності [PERSON] на 1/6 частину квартири [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. 09.08.2017 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси відкрито провадження по справі. 30.10.2017 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено [PERSON] 27.10.2017 року відповідач [PERSON] подав до суду заперечення на позов. 07.12.2017 року до суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву від третої особи [PERSON] 28.02.2018 року стороною позивача до суду надано змінену позовну заяву та клопотання про залишення частини вимог без розгляду. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.04.2018 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про поділ майна подружжя, припинення права власності та визнання права власності в частині припинення права власності [PERSON] на 1/6 частину квартири [ADDRESS] та визнання права власності [PERSON] на 1/6 частину квартири [ADDRESS], - залишено без розгляду та частково повернуто судовий збір. Постановою апеляційного суду Одеської області від 25.09.2018 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16.04.2018 року залишено без змін. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.10.2018 року справу прийнято до провадження судді Васильків О.В. Ухвалою суду від 28.02.2019 року підготовче засідання закрито та справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просять в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. В матеріалах справи, а саме в запереченнях вказано, що третя особа просить проводити розгляд справи за його відсутності /а.с.96-97/. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що між сторонами 19.06.2010 року було укладено шлюб, від якого сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . З травня 2016 року шлюбні відносини фактично припинені, донька проживає з позивачем. За рішеннями суду шлюб розірвано та з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини. При цьому позивач зазначає, що під час шлюбу 27.04.2016 року сторонами була придбана квартира [ADDRESS], 1 / 3 частина якої була оформлена на відповідача [PERSON] та 2 / 3 з дозволу органу опіки та піклування на неповнолітню дитину сторін [PERSON] Таким чином позивач вказує, що сторонам по справі належить по 1/6 частині вказаної квартири, в зв`язку з чим просить визнати за нею право власності на 1/6 частину спірної квартири. В запереченні відповідач [PERSON] посилається на те, що спірна квартира була подарована йому та доньці сестрою відповідача [PERSON] , хоча угода і була оформлена як договір купівлі-продажу, в зв`язку з чим зазначене майно не є об`єктом спільної сумісної власності. Третя особа [PERSON] в письмових запереченнях посилається на те, що позовні вимоги [PERSON] порушують його матеріально-правові інтереси, оскільки відповідач [PERSON] за рішенням суду винен третій особі грошові кошти, однак не повертає їх. На теперішній час 1/3 спірної квартири, що належить відповідачу, перебуває під арештом, накладеним державним виконавцем в ході виконання судових рішень про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної та моральної шкоди, витрат на правову допомогу та моральної шкоди на користь дружини третьої особи [PERSON] ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Вислухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 19.06.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №253, що вбачається з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого повторно 02.03.2017 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області /а.с.16/. [INFO] народилась [PERSON] , актовий запис №1206 відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. 27.04.2016 року відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М., [PERSON] передає у власність покупцям, а покупці приймають майно в наступних частках: в 2/3 частках - [PERSON] , в 1/3 частці - [PERSON], і сплачують за нього оговорену грошову суму. Квартира [ADDRESS] , яка відчужується за даним договором, в цілому складається з двох житлових кімнат загальною площею 60,5 кв.м., житловою площею - 30,1 кв. м . Квартира належить продавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бєлостоцької М.Л. 18.07.2009 року, реєстровий №834, зареєстрованого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» номер запису 301 в книзі: 721пр-111 від 24.07.2009 року /а.с.77/. При цьому з матеріалів справи вбачається, що продавець квартири [PERSON] є сестрою відповідача [PERSON] , про що суду надані відповідні свідоцтва про народження та про укладення шлюбу /а.с.79-84/. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.06.2017 року шлюб між сторонами розірвано та визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Згідно з рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.06.2017 року на утримання дитини з [PERSON] стягуються аліменти /а.с.18-20/. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 16.02.2018 року вбачається, що 1/3 частина квартири [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та перебуває під арештом на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.06.2014 року, винесеної державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Балалайкіною К.В., а також нерухоме майно боржника [PERSON] перебуває під арештом на підставі постанови Першого Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про арешт майна боржника від 23.11.2017 року /а.с.128/. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 22.05.2013 року, частково зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 01.10.2013 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 16050 грн. матеріальної шкоди, 50000 грн. моральної шкоди та 6000 грн. витрат на правову допомогу, а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 50000 грн. моральної шкоди. На підставі вказаних рішень було відкрито виконавче провадження, в ході якого державним виконавцем був накладений арешт на все майно боржника [PERSON] , в тому числі і на 1/3 частину спірної квартири по даній справі. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регулюються положеннями Глави 8 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Судом достеменно встановлено, що спірна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , була придбана відповідачем [PERSON] та його неповнолітньою донькою [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 27.04.2016 року, тобто в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] В ході судового розгляду справи відповідач стверджував, що квартира була йому та дитині сторін подарована, але договір укладений як договір купівлі-пролдажу, при цьому будь-яких коштів відповідач продавцю - своїй сестрі не передавав, та сторона відповідача наполягала на безоплатному договорі, про це зазначено в письмових заспереченнях. В подальшому сторона відповідача стверджувала, що вказана квартира 18.07.2009 року була придбана відповідачем на ім`я його сестри за його кошти. Окрім того, відповідач надав в судовому засіданні додаткові пояснення про те, що участь в придбанні вказаної квартири 18.07.2009 року приймала і мати відповідача, тобто купували квартиру на ім`я сестри відповідача на кошти його та його матері. До пояснень сторони відповідача [PERSON] щодо того, що вказаний договір від 27.04.2016 року був насправді договором дарування, та інших свідчень щодо придбання вказанної квартири, суд ставиться критично, оскільки вказані доводи належними та допустимими в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказами не підтверджені. Та обставина, що вказана квартира була відчужена сестрою відповідача [PERSON] - [PERSON] не спростовує та не виключає можливість відплатного придбання квартири відповідачем. Доводи сторони відповідача щодо того, що саме позивач вимагала укладення договору купівлі-продажу та вказана угода була здійснена під її тиском будь-якими доказами не підтверджені та не впливають на суть спору. За таких обставин суд приходить до висновку, що 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , в зв`язку з чим підлягає поділу на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved