Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Керівник Краматорської місцевої прокуратури звернувся до Краматорського міського суду із позовом в інтересах держави до Краматорської міської ради, [PERSON], [PERSON] міської ради про визнання незаконним та скасування підпункту 1.2 пункту 2 Рішення Краматорської міської ради від 27.04.2016 №7/VII-233 «Про внесення змін до окремих рішень міської ради щодо регулювання земельних відносин», визнання незаконним та скасування рішення Краматорської міської ради від 25.05.2016 №9/VII-261 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства», визнання недійсним договору оренди земельної ділянки №1 від 18.07.2016, скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки №1 від 18.07.2016 за індексним № 30590720 від 22.07.2016, зобовязння [PERSON] повернути Краматорській міській раді земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Краматорськ, поблизу балки Кутова, площею 88,2684 га кадастровий номер 1412900000:04:000:2335. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Краматорської міської ради від 22.04.2015 року №48/VI-104 [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у користування для ведення фермерського господарства із земель резервного фонду, створеного Краматорською міською радою у процесі приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій із земель територіальної громади Краматорської міської ради за адресою: м. Краматорськ, поблизу балки Кутова (землі колишнього КСП «Ясногірський») земельна ділянка орієнтовною площею 88,2700 га. Виконавцем робіт з розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства за адресою: м. Краматорськ, поблизу балки Кутова відповідно до завдання на виконання робіт, затвердженого замовником [PERSON] 20.08.2015 року було ТОВ «ЗЕМЕКСПЕРТ». В ході розробки проекту землеустрою Управлінням містобудування та архітектури Краматорської міської ради від 27.01.2016 року №18-21/28 на адресу ТОВ «ЗЕМЕКСПЕРТ» надійшов лист про те, що відповідно до плану зонування території міста Краматорська, затвердженого рішенням міської ради від 12.03.2014 року №36/VI-59 та відповідно до генерального плану території м. Краматорська, затвердженого рішенням Краматорської міської ради від 30.01.2013 №23/VI-ІІ, земельна ділянка площею 88,2684 га поблизу балки Кутова розташована в зоні резервних селітебних територій і призначена для розміщення житлових будинків, супутніх обєктів повсякденного обслуговування та комунальних обєктів. Відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства за вказаною адресою суперечить містобудівній документації. Відповідно до пункту 2.2 розділу 2 Державних будівельних норм України «Планування і забудова міських і сільських поселень» ДБН 360-92 до селітебної території входять ділянки житлових будинків, громадських установ, будинків і споруд, у т.ч. навчальних, проектних, науково-дослідних та інших інститутів без дослідних виробництв, внутрішньоселітебна вулично-дорожна і транспортна мережа, а також площі, парки, сади, сквери, бульвари, інші об'єкти зеленого будівництва й місця загального користування. Рішенням Краматорської міської ради від 30.03.2016 року №6/VII-179 «Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства» [PERSON]В відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства із земель резервного фонду, створеного Краматорською міською радою у процесі приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій (землі колишнього КСП «Ясногорівський») за адресою: м. Краматорськ, поблизу балки Кутова площею 88,2700 га (кадастровий номер 1412900000:04:000:2335) у звязку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки містобудівній документації. Згідно з відповіддю Краматорської міської ради №01-30/3821 від 10.08.2016 року рішення Краматорської міської ради від 30.03.2016 року №6/VII-179 «Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства» прийнято у звязку з тим, що управлінням містобудування та архітектури Краматорської міської ради не погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме земельна ділянка розташована в зоні резервних селітебних територій і призначена для розміщення житлових будинків, супутніх обєктів повсякденного обслуговування та комунальних обєктів. На засіданні постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, архітектури, будівництва від 23.03.2016 при розгляді питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки в оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства, було прийнято рішення про відкладення розгляду проекту та рекомендовано провести добровільну державну експертизу землевпорядної документації. Згідно з відповіддю Краматорської міської ради № 01-30/4317 від 09.09.2016 року [PERSON] до Краматорської міської ради копія висновку державної експертизи землевпорядної документації на земельну ділянку для ведення фермерського господарства загальною площею 88,2684 га за адресою: м. Краматорськ, в районі балки Кутова, не надавалась. Втім, згідно з підпунктом 1.2 пункту 2 Рішення Краматорської міської ради від 27.04.2016 №7/VII-233 «Про внесення змін до окремих рішень міської ради щодо регулювання земельних відносин» [PERSON] повторно надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування для ведення фермерського господарства із земель резервного фонду, створеного Краматорською міською радою у процесі приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій із земель територіальної громади Краматорської міської ради за адресою: м. Краматорськ, поблизу балки Кутова, орієнтовною площею 88,2700 га. Рішенням Краматорської міської ради від 25.05.2016 року №9/VII-261 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства із земель резервного фонду, створеного Краматорською міською радою у процесі приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій (землі колишнього КСП «Ясногорівський») за адресою: м. Краматорськ, поблизу балки Кутова площею 88,2684 га (кадастровий номер 1412900000:04:000:2335), та вказану земельну ділянку передано в оренду [PERSON] на 7 років. 26.05.2016 року №10-21/117 начальником відділу правового забезпечення та захисту інтересів територіальної громади Краматорської міської ради підготовлено зауваження до рішення міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства громадянину [PERSON]В.» , де зазначено, що земельна ділянка кадастровий номер 1412900000:04:000:2335 розташована в зоні резервних селітебних територій і призначена для розміщення житлових будинків, супутніх обєктів повсякденного обслуговування та комунальних обєктів. В подальшому Рішенням Краматорської міської ради від 22.06.2016 року №11/VII-302 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки сільськогосподарського призначення» за заявою [PERSON] затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення для визначення розмірі орендної плати за земельну ділянку загальною площею 88,2684 га, яка знаходиться за адресою: м. Краматорськ, поблизу балки Кутова, згідно з яким нормативна грошова оцінка якої склала 2305524,10 грн. 18 липня 2016 року між Краматорською міської радою та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки №1, згідно з яким [PERSON] передано в оренду земельну ділянку, площею 88, 2684 га кадастровий номер 1412900000:04:000:2335 строком на 7 років. Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстровано [PERSON] міською радою (далі - Відповідач 3) за індексним № 30590720 від 22.07.2016. З вище наведеного вбачається, що Краматорська міська рада в супереч вимогам частини 3 статті 123 Земельного кодексу України прийняла рішення про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою земельної ділянки, місцезнаходження якої не відповідає містобудівній документації. Отже рішення Краматорської міської ради від 27.04.2016 року №7/VII-233 «Про внесення змін до окремих рішень міської ради щодо регулювання земельних відносин» в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки у користування для ведення фермерського господарства із земель резервного фонду, створеного Краматорською міською радою у процесі приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій із земель територіальної громади Краматорської міської ради за адресою м. Краматорськ, поблизу балки Кутова, орієнтовною площею 88,2700 га, є незаконним. Рішення Краматорської міської ради щодо передачі [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 1412900000:04:000:2335, прийняті в подальшому є також незаконними. Краматорською місцевою радою не зясовано наявність у [PERSON] техніки для обробки землі а також справжність волевиявлення [PERSON] для створення фермерського господарства. Так, станом на 01 жовтня 2016 року [PERSON] у встановленому порядку фермерське господарство не створене. З урахуванням того, що рішення Краматорської міської ради про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою та затвердження проекту землеустрою є ненормативним правовим актом одноразового застосування, отже вони вичерпали свою дію після їх виконання та укладення договору оренди земельної ділянки. Втім, Краматорська міська рада розпорядження земельною ділянкою площею 88,2684 га, кадастровий номер 1412900000:04:000:2335, здійснила з порушенням чинних вимог земельного законодавства. Отже, орган місцевого самоврядування, якому відповідно до підпункту 1 пункту «б» статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» делеговано державою повноваження щодо здійснення контролю за додержанням земельного законодавства, використанням і охороною земель, порушив діюче земельне законодавство, через неналежне виконання делегованих повноважень. Вищезазначене обґрунтовує необхідність у захисті інтересів держави саме прокуратурою шляхом предявлення позову до суду. Враховуючи викладене, просить суд визнати незаконним та скасувати підпункт 1.2 пункту 2 Рішення Краматорської міської ради від 27.04.2016 №7/VII-233 «Про внесення змін до окремих рішень міської ради щодо регулювання земельних відносин»;изнати незаконним та скасувати рішення Краматорської міської ради від 25.05.2016 №9/VII-261 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства»; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №1 від 18.07.2016 року; скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки №1 від 18.07.2016 за індексним № 30590720 від 22.07.2016 року, зобовязати [PERSON] повернути Краматорській міській раді земельну ділянку, яка розташована за адресою м. Краматорськ, поблизу балки Кутова, площею 88,2684 га кадастровий номер 1412900000:04:000:2335; стягнути з Краматорської міської ради, [PERSON], [PERSON] міської ради на користь прокуратури Донецької області судовий збір у розмірі 6890 грн., сплачений при поданні позову. В судовому засіданні представники Краматорської місцевої прокуратури Донецької області [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник Краматорської міської ради- Кузіна Ю.В. в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивачем не доведено наявність підстав для представлення інтересів держави по даній справі та не доведено факту завдання відповідачами шкоди інтересам територіальної громади м. Краматорська під час прийняття оскаржуваних рішень. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та пояснив, що договір оренди № 1 від 18 липня 2016 року було укладено та зареєстровано з додержанням всіх необхідних норм чинного законодавства, а саме в договорі зазначені всі істотні умови, додержані всі вимоги для чинного правочину, право користування земельною ділянкою зареєстровано в визначений законодавством спосіб, рішення про державну реєстрацію права оренди на вищезазначену земельну ділянку не скасовувалось. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні також заперечувала проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що і відповідач [PERSON] Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача [PERSON] міської ради. Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників осіб, які беруть участь у справі, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Рішенням Краматорської міської ради від 22.04.2015 №48/VI-104 [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у користування для ведення фермерського господарства із земель резервного фонду, створеного Краматорською міською радою у процесі приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій із земель територіальної громади Краматорської міської ради за адресою: м. Краматорськ, поблизу балки Кутова (землі колишнього КСП «Ясногірський») земельна ділянка орієнтовною площею 88,2700 га. Виконавцем робіт з розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства за адресою: м. Краматорськ, поблизу балки Кутова відповідно до завдання на виконання робіт, затвердженого замовником [PERSON] 20.08.2015 було ТОВ «ЗЕМЕКСПЕРТ». В ході розробки проекту землеустрою Управлінням містобудування та архітектури Краматорської міської ради від 27.01.2016 №18-21/28 на адресу ТОВ «ЗЕМЕКСПЕРТ» надійшов лист про те, що відповідно до плану зонування території міста Краматорська, затвердженого рішенням міської ради від 12.03.2014 №36/VI-59 та відповідно до генерального плану території м.Краматорська, затвердженого рішенням Краматорської міської ради від 30.01.2013 №23/VI-ІІ, земельна ділянка площею 88,2684 га поблизу балки Кутова розташована в зоні резервних селітебних територій і призначена для розміщення житлових будинків, супутніх обєктів повсякденного обслуговування та комунальних обєктів. Відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства за вказаною адресою суперечить містобудівній документації. Відповідно до пункту 2.2 розділу 2 Державних будівельних норм України «Планування і забудова міських і сільських поселень» ДБН 360-92 до селітебної території входять ділянки житлових будинків, громадських установ, будинків і споруд, у т.ч. навчальних, проектних, науково-дослідних та інших інститутів без дослідних виробництв, внутрішньоселітебна вулично-дорожна і транспортна мережа, а також площі, парки, сади, сквери, бульвари, інші об'єкти зеленого будівництва й місця загального користування. Рішенням Краматорської міської ради від 30.03.2016 №6/VII-179 «Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства» [PERSON]В відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства із земель резервного фонду, створеного Краматорською міською радою у процесі приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій (землі колишнього КСП «Ясногорівський») за адресою: м. Краматорськ, поблизу балки Кутова площею 88,2700 га (кадастровий номер 1412900000:04:000:2335) у звязку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки містобудівній документації. На засіданні постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, архітектури, будівництва від 23.03.2016 при розгляді питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки в оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства, було прийнято рішення про відкладення розгляду проекту та рекомендовано провести добровільну державну експертизу землевпорядної документації. Згідно з відповіддю Краматорської міської ради № 01-30/4317 від 09.09.2016 [PERSON] до Краматорської міської ради копія висновку державної експертизи землевпорядної документації на земельну ділянку для ведення фермерського господарства загальною площею 88,2684 га за адресою: м. Краматорськ, в районі балки Кутова, не надавалась. Згідно з підпунктом 1.2 пункту 2 Рішення Краматорської міської ради від 27.04.2016 №7/VII-233 «Про внесення змін до окремих рішень міської ради щодо регулювання земельних відносин» [PERSON] повторно надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування для ведення фермерського господарства із земель резервного фонду, створеного Краматорською міською радою у процесі приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій із земель територіальної громади Краматорської міської ради за адресою: м. Краматорськ, поблизу балки Кутова, орієнтовною площею 88,2700 га. Рішенням Краматорської міської ради від 25.05.2016 №9/VII-261 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства із земель резервного фонду, створеного Краматорською міською радою у процесі приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій (землі колишнього КСП «Ясногорівський») за адресою: м. Краматорськ, поблизу балки Кутова площею 88,2684 га (кадастровий номер 1412900000:04:000:2335), та вказану земельну ділянку передано в оренду [PERSON] на 7 років. 26.05.2016 №10-21/117 начальником відділу правового забезпечення та захисту інтересів територіальної громади Краматорської міської ради підготовлено зауваження до рішення міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства громадянину [PERSON]В.», де зазначено, що земельна ділянка кадастровий номер 1412900000:04:000:2335 розташована в зоні резервних селітебних територій і призначена для розміщення житлових будинків, супутніх обєктів повсякденного обслуговування та комунальних обєктів. В подальшому Рішенням Краматорської міської ради від 22.06.2016 №11/VII-302 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки сільськогосподарського призначення» за заявою [PERSON] затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення для визначення розмірі орендної плати за земельну ділянку загальною площею 88,2684 га, яка знаходиться за адресою: м. Краматорськ, поблизу балки Кутова, згідно з яким нормативна грошова оцінка якої склала 2305524,10 грн. 18 липня 2016 року між Краматорською міської радою та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки №1, згідно з яким [PERSON] передано в оренду земельну ділянку, площею 88,2684 га кадастровий номер 1412900000:04:000:2335 строком на 7 років. Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстровано [PERSON] міською радою за індексним № 30590720 від 22.07.2016. Статтею 1 Земельного Кодексу (ЗК) України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ч.2 ст. 18 Земельного кодексу України категорії земель мають особливий правовий режим. Згідно з частиною 1\~статті 19 Земельного кодексу\~України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Також\~наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548\~затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель (далі - Класифікатор). Класифікатор визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об'єктів. Відповідно до статті 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. З урахуванням положень вказаних нормативних актів суд приходе до висновку, що селітебні території можуть розміщуватись лише на землях, земель житлової та громадської забудови. Відповідно до\~ст. 39 ЗК України\~використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної документації» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невідємною частиною генерального плану. Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником. Відповідно до частини 5 статті 20 ЗК України використання земельної ділянки в межах певної категорії земель визначаються її власником самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації. Отже, з вищезазначеного вбачається, що генеральний план населеного пункту та інша містобудівна документація є основою для розроблення землевпорядної документації. Частинами 1, 2 статті 20 ЗК України\~передбачено, що зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу. Частина 3 статті 123 Земельного кодексу України передбачає, що підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки генеральному плану населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Одночасно, частина 4 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної документації» містить імперативну норму, якою зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється. З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що Краматорська міська рада в супереч вимогам частини 3 статті 123 Земельного кодексу України прийняла рішення про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою земельної ділянки, місцезнаходження якої не відповідає містобудівній документації. Положеннями\~ст. 186-1 Земельного кодексу України\~визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Як свідчать матеріли справи на момент прийняття оскаржуваних рішень\~\~ Краматорської міської ради від 27.04.2016 №7/VII-233 та від 25.05.2016 №9/VII-261, якими повторно надано [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою та затверджено проект землеустрою відповідно, у проекті землеустрою земельної ділянки кадастровий номер 1412900000:04:000:2335 вже містились висновки компетентних органів, які є обов'язковими при розробці зазначеного проекту, зокрема, Управління архітектури та містобудування Краматорської міської ради від 27.01.2016 №18-21/28,\~яким визначено, що відповідно до плану зонування території міста Краматорська, затвердженого рішенням міської ради від 12.03.2014 №36/VI-59 та відповідно до генерального плану території м.Краматорська, затвердженого рішенням Краматорської міської ради від 30.01.2013 №23/VI-ІІ, спірна земельна ділянка розташована в зоні резервних селітебних територій і призначена для розміщення житлових будинків, супутніх обєктів повсякденного обслуговування та комунальних обєктів. Відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства [PERSON] суперечить містобудівній документації. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що прокурор довів факт порушення порядку зміни цільового призначення земельної ділянки. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель згідно з п. а) ст. 21 ЗК України є підставою для визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу України передбачає, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Отже, рішення Краматорської міської ради від 27.04.2016 №7/VII-233 «Про внесення змін до окремих рішень міської ради щодо регулювання земельних відносин» в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки у користування для ведення фермерського господарства із земель резервного фонду, створеного Краматорською міською радою у процесі приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій із земель територіальної громади Краматорської міської ради за адресою м. Краматорськ, поблизу балки Кутова, орієнтовною площею 88,2700 га, є незаконним. Рішення Краматорської міської ради від 25.05.2016 №9/VII-261 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства» прийняте в подальшому є також незаконним. За таких обставин, з огляду на невідповідність оспорюваних прокурором Рішень Краматорської міської ради від 27.04.2016 №7/VII-233 та від 25.05.2016 №9/VII-261 вимогам закону щодо порядку зміни цільового призначення земель, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для їх скасування. У звязку із скасуванням рішень Краматорської міської ради підлягає визнанню недійсним договір оренди земельної ділянки №1 від 18.07.2016. Викладене узгоджується з позицією Верховного суду України, викладеній у постанові від 30.09.2015 у справі№926/11/14. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Отже, підставою для внесення відомостей до Реєстру речових прав на нерухоме майно у вказаній цивільній справі був укладений між Краматорською міською радою та [PERSON] договір оренди земельної ділянки №1 від 18.07.2016. Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Виходячи із наведених норм закону та враховуючи те, що договір оренди земельної ділянки №1 від 18.07.2016, який був підставою для проведення державної реєстрації права власності в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, визнаний недійсним, то суд вважає, що державна реєстрація права користування на спірну земельну ділянку підлягає скасуванню. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Стретч проти Сполученого Королівства» зауважує, що особа не може бути позбавлена права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, оскільки в такому випадку має місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, є порушенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції». Враховуючи те, що предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. У контексті цієї норми під майном розуміється ціла низка інтересів економічного характеру, до яких можна віднести й право оренди земельної ділянки для створення фермерського господарства. У практиці ЄСПЛ (наприклад, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. При цьому в питаннях оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і в питаннях наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. З вище зазначеного вбачається, що самі по собі допущені органом публічної влади порушення при вирішенні питання про передачу комунального майна у власність особи не можуть бути безумовною підставою для повернення цього майна, якщо вони не були допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого набувача. З матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] достовірно знав, що спірна земельна ділянка розташована в зоні резервних селітебних територій і призначена для розміщення житлових будинків, супутніх обєктів повсякденного обслуговування та комунальних обєктів та відведення вказаної земельної ділянки для ведення фермерського господарства суперечить містобудівній документації. Крім того, на думку суду Відповідач 1 та Відповідач 2 достовірно розуміючи, що спірна земельна ділянка виділена для ведення фермерського господарства з порушенням норм статті 123 Земельного кодексу України, ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», з метою надати законності своїм діям, [PERSON] надав Краматорській міській раді нотаріальну посвідчену розписку про зобовязання повернути земельну ділянку в разі необхідності її забудови. Посилаючись на наведене, суд дійшов висновку, що задоволення позову прокурора не суперечить висновкам ЄСПЛ і становитиме пропорційне втручання в право [PERSON] на мирне володіння майном, оскільки останній вчинив дії для набуття в оренду земельну ділянку, допустивши зі свого боку протиправні дії. Викладене узгоджується з позицією Верховного суду України, викладеній у постанові від 03.02.2016 у справі №6/2902цс15. Відповідно до статті 13 Конституції України земля, є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. . Статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Крім того, відповідно до статті 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Таким центральним органом виконавчої влади відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 із змінами і доповненнями внесеними Постановами КМУ № 482 від 22.07.2016 та № 917 від 23.11.2016 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи. Відповідно до п. 5-1 зазначеної Постанови Кабінету Міністрів посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органи, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, в межах своїх повноважень мають право звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився. Тобто, Держгеокадастр та його територіальні органи не наділені повноваженнями щодо звернення до суду з позовами про визнаннями недійсними рішень щодо розпорядження землями, договорів оренди землі, скасування записів про державну реєстрацію права на земельну ділянку та витребування з незаконного володіння земельних ділянок. Зважаючи на викладене та враховуючи, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак у вказаного державного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду з відповідним цивільним позовом, прокурор пред'являє цей позов у інтересах держави як позивач. В той же час, орган місцевого самоврядування, якому відповідно до підпункту 1 пункту «б» статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» делеговано державою повноваження щодо здійснення контролю за додержанням земельного законодавства, використанням і охороною земель, порушив діюче земельне законодавство, через неналежне виконання делегованих повноважень. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді. Згідно з частиною 1 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з пунктом 3 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому субєкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 року № 3рп/99 визначено, що інтереси держави є оціночним поняттям, тому прокурор самостійно визначає в чому полягають порушені інтереси держави, інтереси держави можуть повністю або частково збігатися з інтересами держави чи державних органів. В пункті 2 резолютивної частини цього рішення вказано: «під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти як орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Відповідно до ч.2 ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. При цьому, прокурором доведена відсутність\~\~органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, і звернення із таким позовом на захист, на його думку порушених прав і інтересів держави, які полягали у правомірності та законності реалізації прав субєктів земельних правовідносин. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що прокурор вправі був звернутися із таким позовом до суду саме як позивач.

Outcome: approved