Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Кредитна спілка «Громада» звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що 29.10.2013 року з [PERSON] був укладений кредитний договір № 678, відповідно до умов якого, позичальник отримав кредит у розмірі 25 200,00 грн. зі сплатою 24,00 % річних з кінцевим терміном повернення до 29.10.2014 року. Інші відповідачі являються поручителями перед позивачем за виконання позичальником своїх кредитних зобов'язань. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору та виникнення заборгованості по погашенню кредиту. 22.04.2015 року Голопристанським районним судом було винесено рішення про солідарне стягнення з позичальника та поручителів суми боргу в розмірі 30 698,10 грн. та судових витрат. З моменту винесення рішення і до теперішнього часу боржник проводив часткове погашення кредиту, в результаті чого станом на 07.08.2015 року заборгованість по кредиту складає 29 105,08 грн. з яких 25 197,58 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1 770,34 грн. - заборгованість по сплаті відсотків, 355,93грн. - сума 3% річних, 1781,23 - інфляційні витрати. Посилаючись на продовження правовідносин з відповідачами, просить суд стягнути солідарно з останніх заборгованість за кредитним договором №678, яка виникла станом на 07.08.2015 року, у загальному розмірі 2932,59 грн. В судовому засіданні представник позивача Картелян А.А. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час слухання справи були повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача [PERSON], дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, 29.10.2013 року між Кредитною спілкою «Громада» та [PERSON] був укладений кредитний договір (далі - Договір) № 678, за умовами якого позичальник одержує кредит в сумі 25 200,00 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового використання, платності і забезпеченості, та в свою чергу зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки за його користування в розмірі 24,00% на рік. Строк дії кредитування складав 12 місяців з кінцевим терміном його повернення та сплати відсотків до 29.10.2014 року. Відповідно до п. 4.3.9 договору, позичальник взяв на себе обов'язок повернути кредит та проценти за його використання по закінченню терміну дії договору. Також, 29.10.2013р. кредитною спілкою з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки № 678п. За даним правочином, відповідачі виступаючи поручителями, зобов'язалися відповідати перед кредитором за невиконання або не належне виконання позичальником своїх обов'язків по кредитному договору. Відповідальність поручителів здійснюється у тому ж обсязі, що й позичальника включаючи сплату кредиту, процентів, неустойки, відшкодування збитків завданих кредитору. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 22.04.2015 року у зв'язку з несвоєчасним поверненням кредитних коштів та сплати відсотків за їхнє користування з відповідачів була стягнута заборгованість по кредитному договору в сумі 30 6988,10 грн., станом на 11.02.2015 року. Однак, до теперішнього часу рішення суду не виконано, правовідносини між сторонами, які випливають із кредитного договору та договорів поруки не припинено, оскільки мають місце не виконані зобов'язання по поверненню кредитних коштів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). У п. 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказано, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи та відповідачами не заперечувався, вбачається, що станом на 07.08.2015 року заборгованість по кредитному договору № 678 нарахований залишок заборгованості по кредиту в розмірі 12 067,95 грн., який складається з: сума боргу по відсоткам - 2932,59 грн.; сума 3% річних - 366,61 грн. та сума інфляційних втрат - 8768,75 грн. Отже, загальна сума боргу становить 12 067,95 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 2.2 ст. 2 договорів поруки встановлено, що поручителі та позичальник відповідають як солідарні боржники та відповідають по зобов'язаннях позичальника в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, оскільки передбачені умовами договорів та урегульовані нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст..88 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню понесенні судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved