Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач при зверненні до суду свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.02.2001 року є власником квартири [ADDRESS]. Між позивачем і відповідачем існують відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, відповідно до яких позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач, як споживач зобов'язаний вносити плату за надані послуги. Відповідач не своєчасно сплачує за житлово-комунальні послуги в зв'язку з чим, станом на 01.04.2014 року утворилась заборгованість, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 5660,59 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, зазначивши в позовній заяві, що просить суд розгляд справи провести у відсутність представника позивача та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила, жодних заяв чи клопотань до суду не подавала. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши заяву позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.02.2001 року є співвласником квартири [ADDRESS] Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у м. Києві від 22.08.2014 року [PERSON] з 09.11.2010 року знятий з реєстраційного обліку у зв'язку зі смертю. Вбачається, що між позивачем та відповідачем [PERSON] встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ст. 20). Відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (Правила), плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Згідно п. 2.5 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529 (зі змінами і доповненнями, внесеними Постановою КМУ від 01.06.2011 року № 869) послуги надаються відповідно до затвердженого (погодженого) рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Нарахування за послуги з утримання будинків і прибудинкових територій, нарахування за надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої і холодної води та водовідведення здійснюється на підставі тарифів, затверджених розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно вказаної статті, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідач зобов'язаний оплатити спожиті житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг. Встановлено, що відповідач письмово, безпосередньо через квитанції, в яких зазначалась сума боргу повідомлявся про заборгованість та необхідність її сплатити в добровільному порядку, однак прийняті міри не мали бажаного результату, оскільки заборгованість відповідачем не погашена. Вбачається, що станом на 01.04.2014 року утворилась заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги в сумі 5660,59 грн., яка складається із: суми основного боргу в розмірі 5311,55 грн., індекс інфляції в сумі 192,03 грн. та 3% річних в сумі 157,01 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. Судом встановлено, що відповідач отримувала від виконавця житлово-комунальні послуги та відповідно зобов'язана була сплачувати кошти за їх користування, тобто фактично відповідач знаходилась у договірних відносинах із виконавцем. Отже, обидві сторони у цих відносинах мають певні права та обов'язки, а саме, виконавець зобов'язаний надавати споживачеві якісні житлово-комунальні послуги, а споживач зобов'язаний сплачувати за отримані послуги. Відповідно до ст. ст. 156, 162 ЖК України власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. ст. 27-30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з урахуванням задоволення позову суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved