Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . На обґрунтування позовних вимог зазначає, що йому, [PERSON] , на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї №1/18765 від 02.09.2019 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстрований він, та його колишня дружина [PERSON] , [INFO] , яка не є власником цієї квартири, ані її частки, тому що він особисто, за власні кошти придбав її до вступу в шлюб з відповідачем. У зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] вони перебували з 09.09.2015 року по 21.08.2018 року. Шлюб між ними було розірвано. Однак, [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Одразу після розлучення його колишня дружина склала свої речі та разом з ними переїхала до свого коханця. Де саме зараз вона проживає йому невідомо. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою вона не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням він, відповідачу не чинив. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.(а.с.27). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена шляхом оголошення на офіційному веб-сайті суду. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за її відсутності не скористалася та не повідомила суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подала. Представник Державної міграційної служби України Дніпровський відділ в м. Кам`янське Дніпропетровської області не з`явився. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.21) Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 09 грудня 2019 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно договору купівлі-продажу квартири від 01.09.2015 року, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . (а.с.7-8) Згідно довідки про склад сім`ї ТОВ «ЄРЦ КП» № 1/18765 від 02.09.2019 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: власник квартири - позивач [PERSON] , відповідач - [PERSON] .(а.с.11) Згідно акту про непроживання КП КМР «УКОЖФ» від 07.03.2019 року та акту про непроживання КП КМР «УКОЖФ» від 23.08.2019 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно не проживає за адресою: [ADDRESS] , про що підтверджують сусіди. Зі слів заявника не проживає з серпня 2018 року по теперішній час.(а.с.12, 13) Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. За правилами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення впродовж шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Статтею 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування жилим приміщенням у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік. Відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] , а відповідно втратив право користування житлом, у зв`язку з чим, суд вважає обґрунтованими твердження позивача про порушення його прав, з боку відповідача, за захистом якого він звернувся до суду. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідача сплачений судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved