Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

КЗ «Навчально-виховний комплекс ім. Т. Г. Шевченка Херсонської обласної ради» звернувся до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Цюрупинської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В судовому засіданні представник позивача Гаврильченко А. В. позовні вимоги підтримав, та пояснив, що в КЗ «Навчально-виховний комплекс ім. Т. Г. Шевченка Херсонської обласної ради» навчається та виховується [PERSON], який перебуває на повному державному утриманні. Мати дитини - [PERSON] згідно заяви від 11.01.2012 року відмовилася від виховання свого сина та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Згідно актів, починаючи з березня 2009 року [PERSON] сина не відвідувала, листи не надсилала, не телефонувала, здоров'ям не цікавилася, участі в утриманні та вихованні не приймала. Тому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її неповнолітнього сина та стягнути з неї аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] по 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно з відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи бул повідомлений належним чином. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до положень ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Прокурор Гаврилов Ю. В. просив задовольнити позов та позбавити відповідача батьківських прав відносно її неповнолітнього сина у зв'язку з невиконанням нею батьківських обов'язків, і стягнути з відповідача аліменти на утримання сина. Представник третьої особи Лушнікова Т. А. просила задовольнити позов та пояснила, що відповідач в 1999 році покинула [PERSON] в породільному будинку м. Херсона, написавши відмову від дитини. Остання жодного дня не піклувалася про дитину, не відвідувала її. За зареєстрованим місцем проживання відповідач також не проживала жодного дня. У [PERSON] син [PERSON] є третьою дитиною, відносно якої вона позбавляється батьківських прав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною сестрою відповідача по батьку. З [PERSON] вона зустрічалася дуже давно, остання постійно змінює місце проживання, де вона зараз знаходиться їй не відомо. У відповідача троє дітей, якими вона не піклувалася, вони були для неї обузою. Заслухавши позивача, прокурора, представника третьої особи, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні у комунальному закладі «Навчально-виховний комплекс ім. Т. Г. Шевченка Херсонської обласної ради». [PERSON] вихованням свого сина не займається, з ним не спілкується, матеріально його не забезпечує та не цікавиться його станом здоров'я, за час перебування у комунальному закладі вона жодного разу його не відвідала. 11.01.2012 року [PERSON] П написала письмову відмову від батьківських прав щодо своїх дітей [PERSON], [INFO] р. н., та [PERSON], [INFO] р. н., та не заперечення про позбавлення її батьківських прав. Ці обставини підтверджуються висновком служби у справах дітей про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, копією свідоцтва про народження дитини, актами невідвідуваннями, заявою матері про відмову та іншими письмовими доказами. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 і ч.1 ст.183 зазначеного Кодексу за рішенням суду аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 зазначеного Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову у судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач не виконує передбачених статтею 150 СК України обов'язків по вихованню і розвитку своєї дитини і зловживає своїми батьківськими правами, що підтверджено належними та допустимими доказами в судовому засіданні, зокрема письмовими доказами, поясненнями свідками, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved