Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У березні 2019 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд, встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в період з 2004 по 21.03.2018 рік; визнати за [PERSON] право на спадкування за законом як спадкоємця першої черги після смерті [PERSON] ; усунути від спадкування за законом [PERSON] , [INFO] ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] , видані на земельні ділянки з державними актами серії [NUMBER] площею 1,46 га та державним актом [NUMBER] площею 6,21 га. Свої вимоги аргументує тим, що вона з 2004 року по 21.03.2018 року проживала разом з [PERSON] однією сім`єю. На час коли вони почали проживати однією сім`єю як чоловік та дружина, тобто на 2004 рік, [PERSON] не мав ні власного житла, ні будь-якого прибутку, оскільки не працював, зловживав спиртними напоями, та більше того навіть не мав ніяких особистих речей. Під час спільного проживання вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права і обов`язки, піклувалися один про одного, вели спільне господарство, обробляли город, благоустроювали домашній побут, проводили ремонт господарських споруд, мали спільний бюджет, тобто жили як чоловік та дружина. Вони не хотіли реєструвати шлюб, хоча постійно та безперервно продовжували проживати разом з 2004 року, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет та спільною працею застосовуючи спільні трудові зусилля та спільні доходи, об`єднували їх для поліпшення своїх житлових умов, набуття спільного майна і ведення спільного господарства. Під час спільного проживання вона дізналася від [PERSON] , що після смерті його батька [PERSON] залишився земельний пай, що ним не було прийнято як спадкове майно. Після чого вона оплатила всі послуги щодо отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька, яка складається з земельної ділянки 8,17 га від 13.07.2012 року. [INFO] [PERSON] помер. За життя він не залишив заповіту. Після його смерті відкрилася спадщина, тому вона звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Шрайбер В.В., але нотаріусом йому було відмовлено в оформленні спадщини і роз`яснено, що син покійного чоловіка [PERSON] відповідач у справі подав заяву про прийняття спадкового майна як спадкоємець першої черги. Відповідач за життя [PERSON] не піклувався про останнього, не підтримував його матеріально, під час хвороби залишив його у безпорадному стані, чим фактично ухилився від виконання обов`язку сина щодо утримання батька та надання йому допомоги. Крім того, коли здоров`я [PERSON] значно погіршилося, і вона як інвалід другої групи не в змозі була надати йому в повній мірі такої допомоги, тому [PERSON] звернувся за допомогою до свого сина - відповідача у справі, але останній проігнорував прохання батька. Вона займалася організацією поховання [PERSON] та поминок, та оплатила всі витрати на придбання речей для поховання, за ритуальні послуги та інші послуги пов`язані з похованням, поминальні обіди на 9 та 40 днів. До цього часу здійснює догляд за могилою [PERSON] . У зв`язку з чим вважає, що що відповідач не має права на спадкування за законом після смерті батька. 27 березня 2019 року відповідач надав відзив на позовну заяву в якій не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, оскільки позивач з 17 квітня 1971 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , нею не надано доказів того, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу спадкодавцю, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Сам факт спільного і тривалого проживання однією сім`єю не є достатньою підставою для застосування положень ч.2 ст.1259 ЦК України. Позивачка є інвалідом 2 групи, що ставить під сумніви її твердження про матеріальне забезпечення та утримання [PERSON] , зважаючи на стан її здоров`я та розмір щомісячного грошового утримання. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування. Позивачем не надано доказів на підтвердження цих обставин. У зв`язку з цим відсутні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, яке було видане на ім`я позивача приватним нотаріусом Шрайбер В.В. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 12 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду в загальному провадженні на 11 год. 00 хв. 11 квітня 2019 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 квітня 2019 року відкладено підготове судове засідання до 11 травня 2019 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 травня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 09 год.00 хв. 04 червня 2019 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.06.2019 року розгляд справи відкладено до 11 год. 25 червня 2019 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від25.06.2019 року розгляд справи відкладено до 12 год.16 липня 2019 року. ІІІ. Позиції сторін. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, при цьому пояснила, що в 1996 році помер її колишній чоловік,та з 2004 року вона почала спільно проживати з [PERSON] . [PERSON] немав жодного доходу і лише за кілька років до смерті почав отримувати пенсію. Також , [PERSON] отримав спадок на пай і з її допомогою він переоформив його. Гроші за пай [PERSON] їй не надавав і лише після його смерті орендар видав їй кошти в розмірі 15 тис. грн. [PERSON] зловживав спиртними напоями і мав незадовільний стан здоров`я, але в лікарні не лікувався. Коли йому було погано, то капельниці йому ставив місцевий фельдшер. Син [PERSON] [PERSON] з батьком не спілкувався та не надавав допомоги. За три дні до смерті [PERSON] спаралізувало після чого його відвезли до лікарні де він і помер. Всі витрати на лікування та поховання здійснювала вона за рахунок коштів отриманих за оренду землі. Вона є інвалідом другої групи отримує пенсію 1500 грн. та субсидію. [PERSON] отримував останні три роки пенсію 940 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, при цьому пояснив, що позивачка здійснювала догляд за [PERSON] , оплачувала витрати на його лікування і поховання, його син жодної участі в утриманні не здійснював, а саме він повинен був піклуватись про батька, однак відповідач не виконував свої обов`язки по догляду за хворим батьком, жодного разу в село не з`являвся, не прийшов і на похорони батька, але прийняв спадщину. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, при цьому пояснив, що твердження позивача щодо матеріального утримання [PERSON] спростовується, оскільки останній мав дохід та за допомогою до сина не звертався, а також не був у безпорадному стані. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивача вона знає дуже давно. Після смерті чоловіка до [PERSON] прийшов [PERSON] і вони почали спільно проживати однією сім`єю з 2004 року. За цей час отримали документи на земельний пай. Жили вони за гроші [PERSON] Були випадки коли [PERSON] надавалась медична допомога, але до смерті він пересувався сам і надавав допомогу [PERSON] по господарству. [PERSON] здійснила поховання [PERSON] за кошти за пай. Чи звертався останній до свого сина за допомогою їй не відомо.Крім того, зазначила, що [PERSON] зловживав спиртними напоями і коли отримував кошти то пригощав все село. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знає позивача, бо разом працювали. [PERSON] почав проживати з [PERSON] сім`єю з 2004 року. Сина останнього вона не знає. За тиждень до смерті [PERSON] був паралізований. Його син не був на кладовищі і не турбується про могилу. [INFO] помер [PERSON] в м.Прилуках , Чернігівської області(а.с.20) Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 05 липня 1975 року, [PERSON] народився [INFO] , в свідоцтві про народження в графі батько записано « [PERSON] », в графі мати [PERSON] (а.с.21); Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 липня 2012 року, спадкоємцем майна, а саме права на земельну частку(пай) розміром 8,17 га в умовних кадастрових гектарах, що розміщений с .Рудівка, Прилуцького району, , яке належало [PERSON] , який помер [INFO] є його син [PERSON] , [INFO] (а.с.12) Згідно з державного акту про право власностсі на земельну ділянку серія [NUMBER] від 06 грудня 2012, [PERSON] значиться власником земельної ділянки площею 6,21 га, розташованої на території Рудівської сільської ради, Прилуцького району, Чернігівської області(а.с.15). Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 06 грудня 2012, [PERSON] значиться власником земельної ділянки площею 1,46 га, розташованої на території Рудівської сільської ради, Прилуцького району, Чернігівської області(а.с.16). Згідно з договору оренди земельної ділянки від 10 грудня 2012 року укладеної між Фермерським господарством «Маруся» та [PERSON] , останній передав в оренду вказаному фермерському господарсту земельну ділянку площею 7,67 га, у тому числі 6,21 га ріллі та 1,46 га пасовища, строком на 10 років, з платою 4895 грн. за рік (а.с.17-19) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 вересня 2018 року, спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] є його син [PERSON] , [INFO] , спадщина складається з земельної ділянки площею 1,46 га (пасовища) розташованої на території Рудівської сільської ради, Прилуцького району, Чернігівської області(а.с.64) Згідно з свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 вересня 2018 року, спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] є його син [PERSON] , [INFO] , спадщина складається з земельної ділянки площею 6,2 га (пасовища) розташованої на території Рудівської сільської ради, Прилуцького району, Чернігівської області(а.с.66) Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.09.2018 року, земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] , площею 1,46 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Рудівської сільської ради, Прилуцького району, Чернігівської області, належить [PERSON] (а.с.65) Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.09.2018 року, земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] , площею 6,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Рудівської сільської ради, Прилуцького району, Чернігівської області, належить [PERSON] (а.с.67) Відповідно до довідки Рудівської сільської ради №150 від 14.06.2018, [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ), дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але проживав разом з співмешканкою [PERSON] у її будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.25) Згідно з довідки Рудівської сільської ради №217 від 03.10.2018 року, [PERSON] проживав спільно з [PERSON] , і не мав самостійного джерела доходу з жовтня 2004 року по вересень 2009 року і перебував на утриманні цивільної дружини [PERSON] (а.с.26) Відповідно до довідки Рудівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини №61 від 02.10.2018 року, [PERSON] доглядала [PERSON] , який захворів [INFO] року. Діагноз ішемічний інсульт. Догляд і плату за лікування здійснювала [PERSON] .. 21.03.2018 року хворого було направлено в Прилуцьку ЦРЛ, де хворий доглядався та лікувався за кошти [PERSON] (а.с.27) Відповідно до листа Прилуцької центральної районної лікарні №422 від 25.03.2019 року, [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , був доставлений в Прилуцьку ЦРЛ в екстренному порядку автомобілем Рудівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини в 11 год. 40 хв. [INFO] , через 5 годин хворий помер. В реєстрі поліклінічного відділення Прилуцької ЦРЛ первинна медична документація , а саме «Медична картка амбулаторного хворого» на [PERSON] відсутня(а.с.62) Згідно з довідки виданої ПП « [PERSON] », [PERSON] дійсно замовляла обід у кафе на похорони [PERSON] , та сплатила за послуги 6600 грн. Також [PERSON] замовляла обід у кафе на 9 та 40 днів та сплатила за послуги 7920 грн.(а.с.28) Відповідно до накладної від 22.03.2018 року виданої ФОП « [PERSON] », [PERSON] сплатила за домовину, хрест, вінок, корзину, покривало и 4340 грн.(а.с.29) Згідно з накладної №4 від 22 березня 2018 року ФОП « [PERSON] » [PERSON] сплатила за доставку гроба, одягання, бальзамування, послуги копічів, доставку копачів, катафалк 4450 грн.(а.с.30) Відповідно до довідки Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України №59/10/3-10 від 26.03.2019 року, [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в управлінні як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.03.2015 року по 31.03.2018 року. Розмір пенсії станом на 01.03.2018 року становив 1373 грн.(а.с.57) Відповідно до довідки Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України №60/10/3-10 від 26.03.2019 року, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в управлінні як отримувач пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідо до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.08.2007. З 25.06.2006 року по 22.08.2007 року отримувала пенсію за віком. Розмір пенсії станом на 01.03.2019 року становить 1954 грн. 27 коп.(а.с.58) Згідно з листа Фермерського господарства «Маруся» від 03.04.2019 року, Фермерським господарством «Маруся» було укладено договори оренди земельних ділянок від 01.12.2015 року з гр. [PERSON] , а саме: земельні ділянки площею 6,2 га та 1,46 га. Орендна плата виплачувалася щорічно. В 2016 року йому було виплачено орендну плату у розмірі 11811 грн. 94 коп.; в 2017 році - 11811 грн. 94 коп.; 2018 року: 18 березня 2018 року звернувся у телефонному режимі [PERSON] , з проханням виплатити суму у розмірі 5000 грн. в рахунок паю на лікування, кошти було виплачено; [INFO] року [PERSON] помирає. Цього ж дня було звернення в телефонному режимі голови Рудівської сільської ради - [PERSON] , з проханням видати решту грошей в рахунок паю (не було грошей на поховання [PERSON] ) (виплачено 6811, 94 грн.) Також виплачено допомогу у розмірі 3400 грн. та 1000 грн. (на поховання). З 24 вересня 2018 року спадкоємцем є [PERSON] , з яким продовжуються договірні відносини по оренді земельних ділянок(а.с.59) Згідно з листа Фермерського господарства «Маруся» від 03.04.2019 року, фермерське господарство «Маруся» з гр. [PERSON] , [INFO] , договірних відносин не має(а.с.60) Відповідно до листа Прилуцького міськрайонного суду вих № 02-13/17/19 від 26.03.2019 року, згідно алфавітних показників за 2008-2018 роки справа про стягнення аліментів із [PERSON] на утримання батька [PERSON] не значиться(а.с.61) Згідно з листа Приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Шрайбер В.В. №317/01-16 від 01.04.2019 року, після смерті [INFO] гр. [PERSON] була заведена спадкова справа 14 червня 2018 року за №31 спадкоємцем першої черги, який подав заяву про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом є син спадкодавця - [PERSON] , [INFO] . 19 вересня 2018 року за №97 отримана заявка від [PERSON] про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Але відповідно до ст.1258 ЦК України видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті гр. [PERSON] немає підстав, так як [PERSON] є спадкоємицею п`ятої черги спадкування(а.с.50,74,75). V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Щодо позовних вимог про усунення від спадкування за законом. Відповідно до частини п`ятої статті 1224 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 червня 2019 року справа № 185/3114/16-ц, провадження № 61-26187св18. Одночасне настання наведених вище обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності не підтверджено позивачем відповідними доказами, та не надано належних та допустимих доказів, що [PERSON] перебував в безпорадному стані та потребував допомоги від свого сина, оскільки з довідки ЦМЛ та показаннями свідків підтверджується, що останній був паралізований на протязі трьох днів до часу його смерті, а до цього мав можливість самостійно себе обслуговувати та не перебував у безпорадному стані. Те що [PERSON] перебував на утриманні позивача і остання надавала йому допомогу спростовано відомостями про те, що [PERSON] отримував пенсію та орендну плату за пай, тому мав змогу себе утримувати. Крім того наявність фінансової спроможності [PERSON] підтверджено показами позивача в судовому засіданні. Матеріали справи не містять відомостей, що спадкодавець звертався до свого сина [PERSON] за допомогою, а останній ухилявся від надання такої. Не надано доказів, що відповідач мав можливість надавати допомогу спадкодавцю. Виходячи з викладеного суд вважає, що підстави для усунення відповідача від спадкування за законом після смерті його батька - [PERSON] відсутні. У зв`язку з цим в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Щодо визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом. Згідно із частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із частиною першою статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Відповідно до частини першої статті 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Згідно із пунктом 1.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Пунктами 2.1 та 2.2 глави 10 розділу ІІ Порядку визначено заведення спадкової справи, а саме, те, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Згідно з пунктом 2.4 глави 10 розділу ІІ Порядку у разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Відповідно до п. 4.1 глави 10 розділу ІІ Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва, а згідно п. 4.2 доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Статтею 1258 ЦК України і п. 4.6 глави 10 розділу ІІ Порядку визначено, що спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за законом відповідач отримав відповідно до вимог законодавства як спадкоємець першої черги. Судом встановлено, що підстави для усунення відповідача від спадкування за законом після смерті його батька - [PERSON] відсутні , тому суд прийшов до переконання, що підстави для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] недійсним - відсутні. У зв`язку з цим в цій частині позовних вимог слід відмовити. Щодо позовних вимог про право на спадкування за законом позивача як спадкоємця першої черги суд зазначає. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Стаття 1259 ЦК України передбачає, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення зазначених вище дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Таким чином, для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Безпорадний стан повинен бути підтверджений відповідними записами в медичних документах. Як вбачається з матеріалів справи спадкодавець до часу смерті перебував у безпорадному стані та потребував стороннього догляду лише декілька днів, інших доказів на підтвердження безпорадного стану спадкодавця та перебування останнього на утриманні у позивача, суду надано не було. Таким чином судом встановлено, що підстав для зміни черговості у сторін для отримання спадщини немає. У зв`язку з цим в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. Щодо позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу суд зазначає. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, якщо від цього факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 травня 2019 року справа № 346/1178/17 провадження № 61-48393св18. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали та вели господарство з 2004 року по день смерті останнього, а саме по [INFO] року, дані обставини підтверджуються, як показами позивача так і показами наданими в судовому засіданні свідками. За таких обставин, за відсутності спадкоємців 1-3 черги, [PERSON] мала б право на отримання спадщини після смерті [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги. Враховуючи те, що спадкоємцем першої черги є син [PERSON] - [PERSON] , який прийняв спадщину і судом не встановлено підстав для усунення останнього від спадкування, а позивачем не доведено право на зміну черговості для спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом, то встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не породжує юридичних наслідків для позивача, а тому в задоволенні цієї вимоги слід також відмовити. VI. Судові витрати. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed