Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг у сумі 11177 грн. 97 коп. В позові зазначив, що є виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води). Відповідач є власником квартири [ADDRESS] (Грязнова) в м. Запоріжжі і споживачем житлово-комунальних послуг в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тому повинен виконувати обов'язок щодо оплати комунальних послуг. Однак відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання, у результаті чого у нього утворилася заборгованість зі сплати зазначених видатків за період з 1 лютого 2014 року по травень 2016 року в сумі 11177 грн. 97 коп. Крім зазначеної суми, позивач просить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. 60 коп. В судовому засіданні 10 квітня 2017 року представник позивача підтримав вимоги позову. Просить про його задоволення в обсязі його ціни. Відповідач позов визнав повністю. Звернувся до суду з клопотанням про надання строку для підготовки заяви про розстрочку виконання рішення суду. В судове засідання 12 травня 2017 року представник позивача і відповідач та його представник, належним чином повідомлені про дату, час і місце вирішення справи, не зявилися. Позивач надав письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення справи без його участі, згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. З аналогічною заявою, яка містить повне визнання прозову, а також прохання про розстрочку виконання рішення строком на 24 місяці з щомісячною сплатою заборгованості рівними частинами, звернувся відповідач. За вказаних обставин у відповідності до ст. ст. 158, 169 ЦПК України суд ухвалює про проведення судового розгляду у відсутність осіб, які беруть участь у справі. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що позивач 4 липня 2016 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за період з лютого 2014 року по червень 2016 року включно, на підставі якої суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 7 липня 2016 року був виданий наказ про стягнення 11177 грн. 97 коп. заборгованості і 689 грн. судового збору. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2016 року зазначений наказ скасовано (а. с. 6). Станом на 1 червня 2016 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 11177 грн.97 коп. Відповідно до ст. 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, а виконавець це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. В силу ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У відповідності до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний вчасно вносити плату за надані послуги. Наведені положення житлового закону узгоджуються з правилами статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до яких споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом В силу ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обовязків забезпечується засобами заохочення та відповідальності, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на правовідносини сторін з урахуванням наведеної норми процесуального закону суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів, тому, розяснивши в судовому засіданні 10 квітня 2017 року особам, які беруть участь у справі, наслідки прийняття судом визнання позову, знаходить всі підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Так як передумов про розстрочення виконання рішення наведеною статтею не передбачено, при вирішенні цього клопотання суд керується правилами ст. 373 ЦПК України, яка припускає вчинення такої дії на стадії виконання рішення і відповідно до якої за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або члена його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо) суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках може розстрочити виконання рішення. Вирішуючи вказане клопотання, суд враховує, що за змістом вказаної статті цивільного процесуального закону суд може розстрочити виконання рішення лише за наявності обставин, що утруднюють його виконання, і вважає, що доводи відповідача про його скрутний майновий стан, тяжку хворобу його дружини, яка потребує коштовного лікування, документально підтверджують надані нею фактичні дані. Сукупність перелічених обставин, що мають істотне значення для вирішення заяви, суд визнає за винятковий випадок, такий, що дає можливість для розстрочки виконання рішення. Стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до правил цивільного процесуального законодавства підлягає і судовий збір, попередньо оплачений позивачем.

Outcome: approved