Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Зазначало, що 16.06.2014 о 23 год. 15 хв. в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зіткнулися: автомобіль «Пежо», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіль «КІА», н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «КІА», н.з [NUMBER] , що належить [PERSON] . Згідно з постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 04.07.2014 винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] . На момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 23.06.2014 [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. МТСБУ було виплачено [PERSON] 34541,79 грн. - на відшкодування заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, МТСБУ понесло витрати у розмірі 760 грн. за огляд автомобіля та збір документів (послуги аварійного комісара). Посилаючись на те, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншим особам, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ 34541,79 грн. на відшкодування шкоди в порядку регресу, 760 грн. за послуги аварійного комісара та судовий збір у розмірі 1600 грн. Заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві на позов вказав на те, що право вимоги до нього у позивача виникло після відшкодування позивачем заподіяної шкоди [PERSON] - 02.09.2014 та 26.08.2014 після оплати послуг аварійного комісара, а тому строк позовної давності сплив 03.09.2017 та 27.08.2017 відповідно. Разом з тим, позивач звернувся до суду з позовом 04.10.2017. У зв`язку з чим, просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Представник позивача подав до суду заяву, у якій просить розглядати справу за його відсутності та вказав на те, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з тим, що повістка, адресована [PERSON] була повернута поштовим відділенням у зв`язку з тим, що адресат відсутній за місцем проживання, в силу норм ст. 128 ЦПК України [PERSON] є таким, який належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності [PERSON] , оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 16.06.2014 о 23 год. 15 хв. в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зіткнулися: автомобіль «Пежо», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіль «КІА», н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с. 6). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Відповідно до постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 04.07.2014 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано [PERSON] (а.с. 6). 23.06.2014 [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 5). Відповідно до звіту № 9035 від 03.07.2014 колісного траспортного засобу, наданого ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра», вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «КІА», н.з [NUMBER] , становить 41450 грн. 15 коп. (а.с. 7-20). Відповідно до наказу МТСБУ від 27.08.2014 № 4451 визначено до сплати [PERSON] 34541,79 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 24). На підтвердження сплати зазначеної суми позивачем надано платіжне доручення № 1/23/53 від 02.09.2014 (а.с. 26). За послуги аварійного комісара МТСБУ було сплачено 760 грн., про що свідчить квитанція від 26.08.2014 (а.с. 27). 01.09.2014 МТСБУ було надіслано на адресу відповідача вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 35301,79 грн. (а.с. 25). Відповідно до вказаного листа МТСБУ було повідомлено [PERSON] про те, що у разі відмови компенсувати зазначені витрати або ненадання відповіді до 27.09.2014 МТСБУ буде змушене вчинити дії відповідно до чинного законодавства України. Відповідач у встановлений позивачем строк не відшкодував МТСБУ шкоду в порядку регресу. Відповідно до п. п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Як вбачається з матеріалів справи, МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» здійснило виплату страхового відшкодування за водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. За таких обставин, суд, за наслідками повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, дотримуючись при цьому принципів розумності та справедливості, враховуючи, що винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON] і він не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, що позивач відшкодував потерпілій особі шкоду, завдану пошкодженням автомобіля, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, дійшов висновку, що позов МТСБУ є обґрунтованим та підлягає задоволенню в частині відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 34541,79 грн. Водночас, відповідач у відзиві на позов просив застосувати позовну давність . Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно з листом МТСБУ від 01.09.2014 № 3/1-05/23820, адресованим [PERSON] позивачем, було встановлено строк для добровільного відшкодування шкоди до 27.09.2014. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, строк позовної давності спливає 28.09.2017. З позовом до суду позивач звернувся 04.10.2017, тобто з пропуском строку позовної давності. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки строк позовної давності для подачі позову до суду позивачем сплив, вимог про поновлення строку для захисту порушеного права позивачем заявлено не було. До того ж, МТСБУ у позові просить стягнути з відповідача на його користь витрати за огляд автомобіля та збір документів (послуги аварійного комісара) в розмірі 760 грн. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Оскільки у ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» не передбачено відшкодування витрат за огляд автомобіля та збір документів, правових підстав для задоволення позову в цій частині немає.

Outcome: dismissed