Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 23 жовтня 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», Банк) звернулося до Волочиського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 19.04.2011. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею і банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 7600 грн. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконало, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах Договору та в межах кредитного ліміту. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим, станом на 20.09.2020 має заборгованість - 11546,66 грн., з яких: 10416,05 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 417,50 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 713,11 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. У зв`язку з наведеним, позивач просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Відповідач не скористалася своїм правом на подачу відзиву на позов. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник банку разом з позовом подав клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін і клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому вказав, що необхідні докази є в матеріалах справи, і позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач подала клопотання про розгляд справи у її відсутності у зв`язку із встановленим карантином. Позовні вимоги визнала. ІІІ. Процесуальні дії суду по справі. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 02.11.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені у встановленому ЦПК України порядку. Суд провів розгляд справи за відсутності сторін, враховуючи, що останні скористались своїм процесуальним правом визначеним ч. 3 ст. 211 ЦПК України. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких мотивів. Судом встановлено, що 19.04.2011 відповідач [PERSON] звернулася до позивача з заявою, виявивши бажання укласти договір про надання банківських послуг. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що підписана [PERSON] , сторони погодили базову ставку відсотків в місяць (2,5%); пеню за несвоєчасне погашення заборгованості; штраф за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів - 500 грн.+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісії. Відповідно до наявних у справі довідок АТ КБ «ПРИВАТБАНК», за укладеним між сторонами кредитним договором відповідачу було встановлено кредитний ліміт 300 грн., який 31.07.2017 було збільшено до 7600 грн. та видано три кредитних картки, остання з них строком дії до листопада 2022 року. Як вбачається з наданої позивачем виписки по рахунку відповідача, з 19.04.2011 відповідач користувалася виданою їй позивачем карткою, використовувала кошти позивача, частково вносила позивачеві кошти на погашення кредитної заборгованості. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 19.04.2011, станом на 20.09.2020 заборгованість відповідача перед позивачем становить 11546,66 грн., з яких: 10416,05 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 417,50 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 713,11 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України (а.с. 12). V. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач дійсно надав [PERSON] кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності. Однак, відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином порушила умови кредитного договору № б/н від 19.04.2011. Внаслідок порушення [PERSON] зобов`язань за кредитним договором вона станом на 20.09.2020 має заборгованість перед позивачем в сумі 11546,66 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, випискою по рахунку. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути вищевказану заборгованість. VI. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зі змісту ст.ст. 626, 628 ЦК України слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Сторонами по даній справі визнано те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», наявними в матеріалах справи, складає між [PERSON] і банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Враховуючи наявні в справі докази та позиції сторін, судом встановлено, що 19.04.2011 сторони уклали кредитний договір № б/н, який є договором приєднання. При укладанні договору Банк надав [PERSON] грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених цим договором. Позичальник своєчасно не повернула Банку суму позики, тому вказана сума та проценти підлягають примусовому стягненню з відповідача. VII. Судові витрати. Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду, в сумі 2102 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнала, суд, в силу ч. 1 ст. 142 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 1051 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved