Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Комунальне підприємство «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» (далі - ІТКЕ) звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], що діє в інтересах малолітнього [PERSON] про стягнення боргу за поставлену теплову енергію в сумі 116839грн. 08коп. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, дав пояснення, що відповідачам, як спадкоємцям належать нежитлові приміщення загальною площею 152,6кв.м, розташовані за адресою: [ADDRESS] (далі: нежитлові приміщення). Позивач поставляє теплову енергію у вказані нежитлові приміщення, але відповідачі не оплачують її, тому за період з 1 березня 2013 року по 1 квітня 2017 року утворилась заборгованість на вище зазначену суму, яку позивач просить стягнути з відповідачів. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що відповідачі договір з ІТКЕ на постачання теплової енергії не укладали. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], що діє в інтересах малолітнього [PERSON] в судове засідання викликалися неодноразово належним чином, але не з'явилися, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали. Тому суд розглядає справу за відсутності вказаних осіб по наявним доказам. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним. В судовому засіданні встановлено, що за відповідачами [PERSON] та [PERSON], що діє в інтересах малолітнього [PERSON], а також [PERSON], згідно рішенню Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 серпня 2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2014 року, визнано право власності на нежитлові приміщення в рівних частках по 1/3 частині кожному (т.1 а.с.59-65). [INFO] [PERSON] померла (т.1 а.с.110). Свою частку нежитлових приміщень, згідно заповіту померлої [PERSON] (т.1 а.с.173), вона заповідала відповідачці [PERSON], яка спадщину прийняла (т.1 а.с.168). Відповідно до ст.ст 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням. Тому [PERSON] правомірна вказана відповідачкою по справі. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію за тарифами, які встановлені у відповідному порядку. Розрахунок оплати за теплову енергію проводиться згідно тарифам, затвердженим постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Згідно розрахунку, зробленого позивачем відповідно до вищезазначених вимог за відповідачами значиться заборгованість за теплову енергію в розмірі 116839грн. 08коп., яка на день розгляду справи в суді не виплачена. Щодо заперечень відповідачки проти позовних вимог через відсутність договору, то суд не бере їх до уваги, виходячи з наступного. Відсутність договору не є безумовною підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості плати за фактично спожиті послуги. Згідно вищезазначених норм закону споживач зобов'язаний оплатити теплову енергію, якщо він фактично отримав її. Відсутність договору на надання теплової енергії сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Але, за умови, що відповідачі отримали теплову енергію, суд вважає, що вони повинні сплатити її вартість, оскільки законодавство ст.ст.1212-1215 ЦК України не передбачає набуття майна, послуг без достатньої правової підстави (безпідставне збагачення). До того ж, відповідно до ст.218 ЦК України, якщо одна із сторін правочину вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Тому вимоги ІТКЕ суд вважає підлягаючими задоволенню і стягненню заборгованості з відповідачів пропорційно їх долі в нежитлових приміщеннях - по 1/3 частині заборгованості з кожного відповідача, тобто по 38946грн. 36коп. (116839,08 / 3). За таких обставин суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та не відповідність заперечень відповідачки діючому законодавству. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується ст.88 ЦПК України, відносить до них витрати на сплату судового збору в сумі 243грн. 60коп. та на опублікування оголошення в сумі 300грн., на загальну суму 543грн. 60коп., які підлягають стягненню з відповідачів пропорційно - по 1/3 частині з кожного, тобто по 181грн. 20коп. (543,6 / 3).

Outcome: approved