Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

І. Стислий виклад позовних вимог. В липні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 07 серпня 1982 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та відсутністю взаєморозуміння. На даний час шлюбні відносини та сумісне проживання між ними фактично припинено, наміру зберегти сім`ю немає. Тому, [PERSON] переконаний, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити його інтересам, а тому просить розірвати шлюб. ІІ. Ставлення учасників справи до пред`явленого позову. Сторони у судове засідання не з`явилися. Вони надали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Крім цього, [PERSON] вказав, що наполягає на задоволенні позову, а [PERSON] - позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.13-14). Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. На підставі ч.4 ст.200 та ч.4 ст.206 ЦПК України суд ухвалив провести підготовче засідання за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 07 серпня 1982 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №244 (а.с.4). Від цього шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. V. Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч.3 та ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до припинення шлюбних відносин або примушення до їх збереження не може мати місце. У відповідності до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не можуть жити однією сім`єю. Відновлювати відносини не бажають, мають намір створити окремі сім`ї. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved