Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. 24.06.2019 року до Шаргородського районного суду по підсудності, відповідно до ухвали судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області\~від 22.04.2019\~року,\~надійшла позовна\~заява [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та розміру стягуваних аліментів в частині позовних вимог до [PERSON] , у якому позивач просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , за рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 26.11.2012 року з 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, визначивши їх у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) на одну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до повноліття дитини. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що рішенням Шаргородського районного суду від 12.10.2012 року шлюб між ним та відповідачем розірвано. Рішенням Шаргородського районного суду від 26.11.2012 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.10.2012 року та до досягнення дочкою повноліття, на підставі якого видано виконавчий лист, на підставі якого відповідач звернулася до Шаргородського ВДВС, де відкрито виконавче провадження. На даний час він офіційно проходить службу у військовій частині [NUMBER] , де отримує заробітну плату в розмірі 10000 грн., якої було достатньо, щоб утримувати дочку [PERSON] , проте 11.08.2017 року він уклав шлюб із [PERSON] , від спільного шлюбу з якою у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Крім того, рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15.11.2018 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Його матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти в розмірі по 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, оскільки матеріальний стан змінився, так як у вересні 2015 року він розпочав навчання в університеті та є студентом п`ятого курсу, вартість навчання становить 3426,50 грн. за семестр, рухомого чи нерухомого майна у його власності немає, житлове приміщення він орендує. Вважає, що стягнення з нього аліментів за двома виконавчими листами значно погіршує його матеріальне становище та позбавляє можливості забезпечувати себе коштами, необхідними на побутові потреби. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, згідно з п.3 прохальної частини позовної заяви та згідно із заявою від 12.07.2019 року, просить про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.5, 42). 2. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, до суду не подала, проте 23.07.2019 року подала заяву про визнання нею позовних вимог [PERSON] , не заперечує щодо задоволення позову (а.с.53). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Позивач [PERSON] згідно з п.3 прохальної частини позовної заяви та згідно із заявою до суду від 12.07.2019 року, просить про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.5, 42). 2. 23.07.2019 року відповідач [PERSON] подала заяву, у якій зазначила про визнання нею позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення (а.с.53). ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Ухвалою суду\~від 02.07.2019 року прийнято до провадження Шаргородського\~районного суду позовну\~заяву [PERSON] \~до [PERSON] \~ про\~зміну способу\~стягнення аліментів\~та розміру\~стягуваних аліментів\~та відкрито\~провадження у\~справі в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~з повідомленням\~(викликом)\~учасників справи,\~призначено перше\~судове засідання\~на 23.07.2019\~року,\~запропоновано відповідачеві\~у п`ятнадцятиденний\~строк з\~дня вручення\~копії цієї\~ухвали подати\~до суду\~відзив на\~позовну заяву\~(а.с.39-40). 2. Відповідно до ухвали суду від 23.07.2019 року задоволено клопотання відповідача про зміну її прізвища у означеній справі з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.56). 3. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням\~однієї із\~сторін або\~з власної\~ініціативи суду\~розгляд справи\~проводиться в\~судовому засіданні\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін. (ч.5 ст.279 ЦПК України). Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання для розгляду справи по суті і заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності (а.с.5, 42, 53), а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд в судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. 4. Відповідачем не надіслано до суду відзиву у встановлений судом в ухвалі від 02.07.2019 року строк, натомість відповідачем подано заяву про визнання позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами немає. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину, зокрема, щодо зменшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Шаргородського районного суду від 12.10.2012 року. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шаргородського районного суду від 26.11.2012 року у справі №230/4432/12 стягнуто з позивача на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.10.2012 року і до досягнення повноліття. По вказаному рішенню суду 26.11.2012 року видано виконавчий лист №230/4432/12 (а.с.15). Крім того, судом встановлено, що 11.08.2017 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15.11.2018 року у справі №274/3317/18 стягнуто з позивача [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.16-17). Також, судом встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.06.2019 року у справі №274/1488/19 змінено розмір аліментів, які стягувалися з позивача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , і визначено їх у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), щомісячно до повноліття дитини, тобто до [INFO] (а.с.48). Також, судом встановлено, що позивач [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , підсобного господарства, земельної ділянки, транспорту, з якого міг би отримувати доходи, не має, що стверджується позивачем у позові та не заперечується відповідачем, яка подала заяву про повне визнання позовних вимог. Житлове приміщення, у якому позивач проживає за адресою [ADDRESS] , останній наймає, що підтверджується договором оренди житлового приміщення, укладеним 10.06.2017 року (а.с.10-14). Крім того, з довідки, виданої позивачу [PERSON] від 22.06.2018 року за №17 вбачається, що останній є студентом п`ятого курсу галузі знань (напряму) підготовки «Економіка та підприємництво/ Фінанси і кредит» освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр заочної форми навчання Приватного вищого навчального закладу «Університет сучасних знань», навчання платне, стипендія не виплачується, вартість навчання за семестр становить 3426,50 грн. (а.с.18). Таким чином, суд встановив, що позивач [PERSON] має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на утримання яких, згідно з рішеннями судів з останнього стягуються аліменти. Встановлені судом\~обставини про\~те,\~ що\~позивач нерухомого\~чи рухомого\~майна у\~власності немає;\~житлове приміщення,\~де проживає\~ [PERSON] ,\~останній винаймає;\~що позивач\~навчається на\~платній формі\~навчання,\~стипендії не\~отримує;\~що рішенням\~ Бердичівського\~міськрайонного суду\~ Житомирської\~області стягнуто\~ з\~позивача аліменти\~на користь\~ [PERSON] \~на утримання\~дочки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ в\~розмірі 1/4\~ частки\~з усіх\~видів заробітку\~(доходу)\~відповідача,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~05.07.2019\~року і\~до досягнення\~дитиною повноліття,\~розмір яких\~змінено рішенням\~Бердичівського міськрайонного\~суду від\~10.06.2019\~року \~свідчать про\~зміну матеріального\~стану позивача,\~а саме:\~про погіршення\~матеріального стану\~внаслідок того,\~що позивач\~навчається,\~сплачує за\~оренду житла,\~ а\~також аліменти\~на користь\~ [PERSON] \~на утримання\~дочки [PERSON] ,\~що суттєво\~впливає на\~його матеріальний\~стан та\~спроможність сплачувати\~аліменти на\~утримання дітей.\~ Таким чином, наявні підстави для зміни розміру стягуваних з позивача аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] . V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Встановлені судом\~сімейні правовідносини\~щодо способу\~виконання батьками\~обов`язку утримувати\~дітей,\~зокрема,\~щодо зміни\~(у\~даному випадку\~ зменшення)\~розміру аліментів,\~визначеного за\~рішенням суду,\~регулюються Конституцією\~України,\~Сімейним кодексом\~України,\~Конвенцією про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод,\~яка,\~відповідно до\~вимог ч.1\~ст.9\~Конституції України,\~ратифікована Законом\~від 17.07.1997\~року «Про\~ратифікацію Конвенції\~про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод 1950\~року,\~Першого протоколу\~та протоколів\~№2,4,7\~та 11\~Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття… Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст.150 Сімейного Кодексу України\~ батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст.179 СК України). За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз.1 ч.3 ст.181 СК України). Таким чином, за рішенням суду аліменти на утримання дітей присуджуються двома способами у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі, за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що передбачено в абзаці 1 частини 3 ст.181 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (абз.2 ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до положень ст.183 СК України, стягнення аліментів здійснюється у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка визначається судом. При цьому підстави стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.183 СК України. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст.192 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення. VІ. Висновки суду Враховуючи, що судом встановлено обставини щодо наявності підстав зміни розміру аліментів, зокрема, зменшення, то суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про зменшення розміру аліментів і визначення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача на утримання дитини дочки [PERSON] , зокрема, в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, підлягає задоволенню, так як обставини, на які зсилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Враховуючи,\~що усі\~обставини,\~які становлять\~предмет доказування,\~мають бути\~підтверджені визначеними\~у ч.2\~ст.76\~ЦПК України\~засобами доказування,\~суд вважає\~достовірно встановленими\~ті факти\~та обставини,\~які підтверджуються\~письмовими доказами,\~наданими до\~позову,\~оскільки відповідач\~відзиву на\~позов до\~суду не\~подавала,\~натомість подала\~заяву про\~визнання позову. Зокрема,\~ що\~сторони мають\~спільну дитину\~ дочку\~ [PERSON] ,\~спосіб утримання якої є предметом даного спору і на утримання якої з позивача [PERSON] на даний час стягуються аліменти згідно з рішеннями Шаргородського районного суду Вінницької області в частці від доходу позивача, зокрема в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Таким чином,\~враховуючи,\~погіршення матеріального\~стану позивача,\~зокрема у\~зв`язку із\~навчанням в\~університеті,\~необхідності сплачувати\~за оренду\~квартири та\~у зв`язку\~із сплатою\~останнім аліментів\~на утримання\~дочки [PERSON] \~від шлюбу\~з [PERSON] ,\~ оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . При цьому суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька для забезпечення гармонійного розвитку. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та вимоги ч.4 ст.206 ЦПК України, якою передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позивачем предметом позову, крім зміни розміру аліментів, зазначено також зміну способу стягнення аліментів, тоді як, відповідно до абз.2 ч.3 ст.181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, тобто із позовом про зміну способу стягнення аліментів може звернутися лише одержувач аліментів. Крім того, у прохальній частині позовної заяви, позовної вимоги щодо зміни способу стягнення аліментів позивачем не заявлено. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1 ст. 142 ЦПК України). При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 768,40 грн., оригінал квитанції знаходиться у справі №274/1488/19, що перебувала у провадженні Бердичівського міськрайонного суду, судовий збір зараховано до Державного бюджету (а.с.33, 34). Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги [PERSON] до початку розгляду справи по суті, то, на підставі ч.2 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, 50% судових витрат в сумі 384,20 грн. підлягали б стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] , а інші 50% судових витрат по сплаті судового збору в сумі 384,20 грн. підлягали б поверненню позивачу з Державного бюджету, але, рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 10.06.2019 року у справі №274/1488/19 вже вирішено питання про розподіл судових витрат, зокрема, повернуто з Державного бюджету 50% судового збору в сумі 384,20 грн., а інші 50% судового збору в сумі 384,20 грн. стягнуто з відповідача у справі №274/1488/19 [PERSON] (а.с.48). Таким чином, судові витрати розподілені судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Outcome: approved