Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Із зазначеним позовом звернувся Іщенко [PERSON], посилаючись на те, що 07.12.2011 року [PERSON] заповів йому земельну ділянку, належну йому на праві приватної власності. 03.12.2012 року спадкодавець помер. Оскільки позивач не був родичем померлого та сам проживав на території, де проводиться антитерористична операція, вчасно звернутися до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини не встиг. Дізнався про смерть [PERSON], через представника [PERSON], коли той звернувся за інформацією до Правдівської сільської ради Костянтинівського району та 21.11.2016 року отримав повторне свідоцтво про смерть. Вважає, що зазначені обставини підтверджують поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, а тому просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] У судове засідання позивач не зявився, діяв через свого представника [PERSON], який у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08.02.2017 року у прийнятті визнання відповідачем позову відмовлено. Суд, дослідивши обставини справи, оцінивши докази, подані на їх обґрунтування дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Судом встановлено, що 03.12.2012 року помер [PERSON] в селі Романівка Костянтинівського району Донецької області. Після його смерті залишились, в тому числі, дві земельні ділянки площею 5,46 га та 0,96 га, кадастрові номери відповідно 1422485500390000028 та 1422485500420000036, що розташовані на території Правдівської сільської ради Костянтинівського району та належали йому на праві приватної власності, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДН № 144743, виданим 15.09.2005 року. Зазначене також підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку. 07.12.2011 року зазначені земельні ділянки [PERSON] заповів позивачу, що підтверджується відповідним заповітом завіреним приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованим у реєстрі за № 5755. Судом також встановлено, що відповідно до спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], його донька [PERSON] прийняла спадщину від нього на підставі заповіту , складеному 30.07.2009 року, відповідно до якого було зроблене таке розпорядження: все моє майно, яке на день моєї смерті виявиться мені належним, з чого би воно не складалось та де б воно не знаходилось, я заповідаю у власність [PERSON] При чому його дружина [PERSON], яка на момент смерті чоловіка проживала разом з ним, 29.05.2013 року зробила заяву про те, що зміст обох заповітів, складених [PERSON], їй відомо, проте вона відмовляється від прийняття спадщини після його смерті. Враховуючи те, що заповіт на імя позивача щодо земельних ділянок складено пізніше за заповіт, складений на імя [PERSON], та зазначені заповіти є дійними, на підставі ч. 2 статті 1254 ЦК України, відповідно до якої заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт і заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить, заповіт, складений на імя позивача, в частині розпорядження земельними ділянками скасовує заповіт, складений на імя [PERSON], оскільки в цій частині йому суперечить. А отже, належним відповідачем по справі є Іллінвська сільська громада, в особі Іллінівської сільської ради Костянтинівського району, оскільки в разі неприйняття спадщини позивачем саме вона може претендувати на отримання права власності на зазначені земельні ділянки шляхом визнання спадщини відумерлої. Щодо пропуску позивачем строку для прийняття спадщини суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1, ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Крім того, у п. 24 Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного суду України розяснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до копії паспорту позивача [PERSON] з 09.02.2012 року є зареєстрованим за адресою: квартал 100[ADDRESS] у м. Ясинувата Донецької області. Оскільки позивач не є родичем померлого [PERSON] та на час його смерті проживав у іншому місті, суд приходить до висновку, що дійсно про смерть спадкодавця позивач дізнався запізно, що стало обєктивною перешкодою для прийняття ним спадщини вчасно. Разом з тим, суд зазначає, що посилання позивача на те, що перешкодою вчасного прийняття спадщини також стало проведення антитерористичної операції з 14.04.2014 року судом не приймається, оскільки строк прийняття спадщини сплив до вищевказаних подій. Але суд враховує цю обставину щодо періоду часу, який сплив після того, як позивач пропустив строк для прийняття спадщини з 14.04.2014 року по 03.01.2017 року. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач підтвердив своє право на отримання частини спадщини після смерті [PERSON], довів поважність пропуску строку для прийняття спадщини, а отже його позовні вимоги щодо визначення йому додаткового строку у три місяці для прийняття спадщини, мають бути задоволені.

Outcome: approved