Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 09.09.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт народження дитини чоловічої статі, яка народилась [INFO] у місті Москва Російської Федерації, у матері - [PERSON] , [INFO] , громадянки України, яка не перебуває у зареєстрованому шлюбі, визначивши прізвище, ім`я та по батькові дитини - [PERSON] ; визнати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьком дитини - [PERSON] . Також позивач просить встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого рішення суду після набрання законної сили є підставою для проведення державної реєстрації відповідним відділом державної реєстрації актів цивільного стану України факту народження [PERSON] , який народився [INFO] у місті Москва Російської Федерації, від батьків, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі, а саме: у матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України, та у батька - [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 13.09.2019 року провадження по справі відкрито. В судовому засіданні представник позивача адвокат Єрьоменко Л.В. позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. 20.09.2019 року представником [PERSON] адвокатом Ігнатьєвою І.В. до суду подано заяву, в якій зазначено, що відповідач [PERSON] факти, викладені в заяві визнає та підтверджує, що [PERSON] є батьком народженого нею сина [PERSON] , [INFO] , щодо задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що сторони по справі у період з вересня 2017 року по січень 2018 року спільно мешкали та після закінчення спільних відносин, як коханих людей, підтримують зв`язок та спілкуються без жодних негативних стосунків. Відповідач [PERSON] повідомила, що [INFO] під час виїзду до родичів у м. Москву, РФ, нею було народжено сина, батьком дитини відповідач вважає позивача, що [PERSON] не заперечує та не спростовує. За спільною згодою дитині було визначено прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] . В липні 2019 року позивач дізнався, що відповідач не здійснила дії з реєстрації дитини, внаслідок чого не має можливості зарахувати дитину на медичний облік до сімейного лікаря, офіційно визначити батьків, прізвище, ім`я та по батькові дитини тощо. Оскільки позивач [PERSON] не може самостійно звернутись до органів ДРАЦС, а відповідач [PERSON] уникає такого звернення, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Відповідно до заяви представника [PERSON] , відповідач [PERSON] факти, викладені в заяві визнає та підтверджує, що [PERSON] є батьком народженого відповідачем сина [PERSON] , [INFO] , щодо задоволення позову не заперечує. Від третьої особи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану до суду надійшли письмові пояснення, з яких вбачається, що розглянувши матеріали справи та доданої до них копії медичного свідоцтва про народження, а також за результатами проведеної перевірки по архіву Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено актовий запис про народження дитини чоловічої статі, яка народилася [INFO] у [PERSON] , [INFO] . ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Судом досліджено Медичне свідоцтво про народження, серії [NUMBER] , видане 01.08.2018 року ЗАТ «МД ПРОЕКТ 2000» Перинатальний медичний центр, з якого вбачається, що [INFO] о 17:36 у матері [PERSON] , [INFO] , місце проживання: Україна, м. Одеса, яка не перебуває у зареєстрованому шлюбі, народилась дитина чоловічої статі. [PERSON] народження: Росія, м. Москва. Обставини щодо того, що батьком дитини є [PERSON] , спільно з яким прізвище, ім`я та по батькові дитини визначено [PERSON] , відповідачем [PERSON] визнаються, в зв`язку з чим на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 142 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ч. 1 ст. 144 ЦК України\~батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 3 ст. 144 ЦК України визначено, що реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Згідно ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №7894X11 від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну і реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики і у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; \~ \~ \~ \~ 3) за рішенням суду. \~ \~ \~ \~ Статтею 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. У відповідності до статті 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~ Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебував у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що 01.08.2018 року відповідачем [PERSON] , [INFO] , була народжена дитина чоловічої статі в м. Москва, РФ, батьком якої є позивач по справі [PERSON] , [INFO] . За спільним погодженням [PERSON] та [PERSON] сину було визначено прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] . На теперішній час в органах державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] , [INFO] , не зареєстрований, що підтверджується результатами проведеної перевірки по архіву Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, якою не виявлено актовий запис про народження дитини чоловічої статі, яка народилася [INFO] у [PERSON] , [INFO] . Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо встановлення факту народження дитини підлягає задоволенню. Також, на підставі викладеного, суд погоджується з доводами сторони позивача щодо того, що неможливість здійснити реєстрацію народження дитини та визнати позивача батьком дитини пов`язана з неналежним здійсненням [PERSON] обов`язку щодо реєстрації народження дитини, а не оспоренням батьківства [PERSON] народженої відповідачем 01.08.2018 року дитини, в зв`язку з чим визнання позивачем такого факту та не оспорювання його з боку відповідача, є достатніми доказами для визнання [PERSON] батьком дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved