Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі», в інтересах якого діє представник [PERSON], звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму основного боргу за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 5\~017,50 грн., 3% річних у розмірі 148,08 грн., інфляційні витрати у розмірі 368,54 грн., суму пені у розмірі 365,50 грн. судові витрати у сумі 1762,00 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своєчасно не оплатив теплову енергію за період з серпня 2016 року по липень 2018 року надану йому позивачем в належне їй нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, б.18, у результаті чого утворилась заборгованість на суму 5 017,50 грн., що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2018 року матеріали вищезазначеної цивільної справи передано на розгляд Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя за підсудністю на підставі ст.ст.27, 31 ЦПК України. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи на 20.12.2018 року, яке було відкладено через неявку учасників справи. Відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходив. Учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідач позов визнав. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи що відповідає положенню ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позивач є виконавцем житлово - комунальних послуг для населення з централізованого опалення в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «Міські теплові мережі». Пунктом 2.1. Статуту позивача зазначено, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Позивачем надавались відповідачеві послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у нежитловому приміщенні за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, буд.18, власником якого є відповідач. 01.02.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №202725, яким передбачено, що Теплопостачальна організація бере на себе зобовязання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобовязується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невідємними частинами (а.с.17-19). Пунктами 6.2., 6.3. Договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Підставою для розрахунків Споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі. Споживач зобовязаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплові енергію (п. 6.4. Договору). Відповідно до Додатку № 1-а до Договору позивач відпускає теплову енергію в гарячій воді до нежитлового приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, буд. №18 (а.с.21). 01.03.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до договору №202725 від 01.02.2012 року купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. Відповідно до розрахунку суми позову, відповідач у період з серпня місяця 2016 року по липень місяць 2018 року оплату за надані послуги не здійснювала, у зв'язку із чим за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 5 017,50 грн., що підтверджується актами приймання-передачі та розрахунками наявними в матеріалах справи. За вказаний період заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на адресу концерну не надходило. Згідно ст.\~19\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підставі п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст.ст.67, 68, 162 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять і послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Як вбачається з положень ст.\~509\~ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до положень ст.ст.525, 526, 530, 611, 612\~ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї в ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Згідно п. 7.2.10. Договору, за порушення Споживачем строків оплати за теплову енергію, встановлених у пункті 6.4. цього Договору, останній сплачує Теплопостачальній організації штраф у розмірі 20 % від суми заборгованості за спожиту теплову енергію. Згідно розрахунку наданого позивачем сума інфляційних втрат за спірний період складає 368,54 грн., а 3% річних від простроченої суми складають 148,08 грн, розмір пені складає 365,50 грн. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що відповідачем не заперечується наявність заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, які відповідачем також не спростовано, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати послуг з постачання теплової енергії та інші пов'язані з цим нарахування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 800,00 грн. та до державного бюджету підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 962,00 грн., що не були сплачені позивачем при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved