Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача, відповідача 1. Виклад позиції позивача. 02.06.2021 року адвокат Залокоцька В.Д. звернулася до Шаргородського районного суду з позовом в інтересах [PERSON] до Шаргородської міської ради Вінницької області, в якому просить визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 1,62 умовних кадастрових гектари на території Шаргородської міської ради, яка належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0517254, що зареєстрований 24.09.1997 року за № 280. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла бабка позивача - [PERSON] , після смерті якої залишилася спадщина, яка складається, в тому числі, із права на земельну частку (пай), площею 1,62 га, належної останній на підставі сертифікату серії ВН №0517254, що розташована на території Шаргородської міської ради (колишньої Конатковецької сільської ради). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла дочка останньої та мати позивача - [PERSON] , проте не встигла оформити, так як померла [INFO] . Позивач є спадкоємцем майна після смерті матері, але при зверненні до державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Хлапоніна О.О. з метою оформлення спадщини, йому було відмовлено у зв`язку з тим, що у нього відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Залокоцька В.Д., що діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 31.05.2021 року (а.с.21), не прибули. 02.07.2021 року представник позивача - адвокат Залокоцька В.Д. подала заяву про розгляд справи у її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, що у ньому наведені (а.с.81). 2. Виклад позиції відповідача. Відповідач - Шаргородська міська рада Вінницької області відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 03.06.2021 року, до суду не подала. 22.06.2021 року представником відповідача Шаргородської міської ради -адвокатом Країло С.В., що діє на підставі довіреності від 18.01.2021 року за №36 (а.с.33-34) подано заяву про визнання позовних вимог [PERSON] (а.с.32). ІІ. Заяви, клопотання позивача, представника відповідача. 1. 02.06.2021 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Залокоцькою В.Д. подано клопотання про витребування доказів (а.с.23). 2. Представник позивача [PERSON] - адвокат Залокоцька В.Д. 22.06.2021 року подала заяву про проведення підготовчого судового засідання у її та позивача відсутності, у якій також просить задовольнити клопотання про витребування доказів (а.с.35). 3. 02.07.2021 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Залокоцької В.Д. до суду надійшла заява, у якій остання просить розгляд справи у підготовчому засіданні проводити у її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні з огляду на визнання у повному обсязі представником відповідача позовних вимог (а.с.81). 4. 22.06.2021 року представник відповідача Шаргородської міської ради - адвокат Країло С.В. подав заяву про розгляд справи у відсутності представника міської ради та про визнання позовних вимог [PERSON] (а.с.32). ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 03.06.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Залокоцька В.Д., до Шаргородської міської ради про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай); розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого провадження, призначено підготовче судове засідання на 22.06.2021 року (а.с.25-26). 2. Ухвалою суду від 22.06.2021 року у підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача - адвоката Залокоцької В.Д. про витребування доказів; підготовче засідання відкладено на 02.07.2021 року у зв`язку із витребуванням доказів (а.с.37-38). 3. В підготовчому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд задовольнив клопотання представника позивача, представника відповідача про розгляд справи у їх відсутності та відсутності позивача і вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутності позивача [PERSON] , його представника адвоката Залокоцької В.Д., представника відповідача - Шаргородської міської ради. 4. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється в судовому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. 5. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. 6. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення… У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Представник Шаргородської міської ради - адвокат Країло С.В. не обмежений у повноваженнях на вчинення процесуальних дій від імені відповідача, згідно із довіреністю від 18.01.2021 року уповноважений на визнання позову (а.с.34), тому визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси відповідача та інших осіб, тому наявні підстави для прийняття судом визнання ним позовних вимог [PERSON] . 7. В судовому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд постановив ухвалу про прийняття визнання представником відповідача Шаргородської міської ради адвокатом Країло С.В. позовних вимог [PERSON] . 8. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні - немає. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом права на земельну частку (пай), які регламентують порядок набуття права на спадщину. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився у сім`ї [PERSON] та [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Матір`ю [PERSON] , [INFO] , була [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9), яка постійно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . Таким чином, позивач [PERSON] є онуком [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла в с. Конатківці Шаргородського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її донька і матір позивача - [PERSON] , яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована із спадкодавцем у [ADDRESS] , проте оформити спадщину не встигла, оскільки померла, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Конатковецької сільської ради 07.05.2020 року №181 (а.с.13). Спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилася, що вбачається із повідомлення завідуючої Шаргородською ДНК Масилюк Р.М. (а.с.45), а також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.06.2021 року №65300859 (а.с.46). Судом встановлено, що [PERSON] була власником сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0517254, виданого на підставі рішення Шаргородської РДА №142 від 26.06.1997 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів 24.09.1997 року за №280, розміром 1,62 в умовних кадастрових гектарах, вартістю на день смерті [PERSON] 23.03.1999 року - 9363,09 грн. (а.с.14). При житті [PERSON] втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай), що підтверджується оголошенням в газеті «Шаргородщина» (а.с.20). З огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята [PERSON] до 01 січня 2004 року, то правовідносини щодо спадкування після смерті [PERSON] регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Зазначене відповідає вимогам ст.58 Конституції України, пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, роз`ясненням, що містяться в абз.3 п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», а також у висновку Верховного Суду від 18.01.2018 року, викладеному у справі №556/1354/15-ц. Частина 1 ст.58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частинами 1, 3 ст.5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулюються актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до абзацу першого пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Пунктом п`ятим Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до висновку Верховного Суду від 18.01.2018 року, викладеного у справі №556/1354/15-ц, «За змістом ч.ч.4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК (2004 року), відносини спадкування регулюються нормами ЦК (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01.01.2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Спадкові відносини виникають із моменту відкриття спадщини. Як ч.2 ст.1220 ЦК, так і ст.525 ЦК УРСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, за змістом указаних норм, відносини спадкування регулюються нормами ЦК 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1.01.2004 року, а в разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1.01.2004) або якщо вона була прийнята хоча б одним зі спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року». Таким чином, відповідно до зазначених нормативних актів та роз`яснень, а також правового висновку Верховного Суду, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно з ч.ч.1, 2 ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст.526 ЦК УРСР). Частиною першою статті 529 ЦК УРСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] була спадкоємцем померлої [PERSON] , оскільки була її донькою, і прийняла спадщину після смерті матері, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Таким чином, оскільки судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), що був втрачений (а.с.20), набула право на земельну частку (пай), площею 1,62 умовних кадастрових гектари, що розташована на території Шаргородської міської ради Вінницької області, то право на означену земельну частку (пай) входить до спадкової маси після смерті [PERSON] , яку прийняла, але не оформила [PERSON] , дочка спадкодавця та матір позивача. [PERSON] , матір позивача, померла [INFO] у с. Конатківці, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, із земельної частки (паю) площею 1,62 га, належної [PERSON] на підставі сертифікату серії ВН №0517254, зареєстрованого у Книзі сертифікатів за порядковим номером 280 24.09.1997 року, що підтверджується випискою відділу у Шаргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 07.05.2021 року за №43 (а.с.14). Спадкоємцем померлої [PERSON] за законом є син останньої - позивач [PERSON] , який проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виконкому Конатковецької сільської ради від 07.05.2021 року за №182 (а.с.12). [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері та частково оформив свої спадкові права, що підтверджується матеріалами спадкової справи до майна померлої [PERSON] (а.с.49-80). Так, із спадкової справи №197/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що позивач прийняв спадщину після смерті матері та вже частково оформив свої спадкові права, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований у [ADDRESS] , та на земельну ділянку, площею 1,5087 гектарів (а.с.77, 79). Вказані обставини підтверджуються також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.06.2021 року №65300899 (а.с.48). Також, із спадкової справи вбачається, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Спадкоємець за законом померлої [PERSON] - її син [PERSON] не може оформити спадщину на земельну частку (пай) площею 1,62 умовних кадастрових гектари, що знаходиться на території Шаргородської міської ради (колишньої Конатковецької сільської ради), яку його матір [PERSON] прийняла у спадщину після смерті своєї матері та баби позивача [PERSON] , через відсутність правовстановлюючого документу, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачений, у зв`язку із чим державним нотаріусом Шаргородської ДНК Хлапоніним О.О. 12.10.2020 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю сертифікату на право на земельну частку (пай), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.15). Таким чином, оскільки судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), що був втрачений (а.с.20), набула право на земельну частку (пай), площею 1,62 умовних кадастрових гектари, що розташована на території Шаргородської міської ради Вінницької області, то право на означену земельну частку (пай) входить до спадкової маси після смерті [PERSON] , яку прийняла, але не оформила [PERSON] , дочка спадкодавця та матір позивача, а отже, входить до складу спадщини після смерті [PERSON] . Відтак, спадщину після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) прийняв позивач [PERSON] , який має перешкоду у оформлені спадщини на вказану земельну частку (пай) через відсутність правовстановлюючого документу, тому 12.10.2020 року державним нотаріусом Шаргородської ДНК відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому його порушене право підлягає поновленню шляхом задоволення позву. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом права на земельну частку (пай), які регламентують порядок набуття права на спадщину і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Порядок набуття права на спадщину спадкоємцем [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON] регламентується нормами ЦК України в редакції 1960 року, яке проаналізовано судом вище, а порядок набуття права на спадщину спадкоємцем [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON] регламентується нормами ЦК України в діючій редакції. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про порядок спадкування та набуття права на спадщину. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). В силу ст.116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку, в силу вимог ст.126 ЗК України, оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто свідоцтвом про право власності. Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та, відповідно до ст.1216 ЦК України, не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. За приписами ст.ст.1217, 1218 ЦК України та ст.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року №666/94 право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Право на земельну частку (пай), що отримують працівники, набувається ними на період з моменту прийняття рішення про виділення земельних часток (паїв) до завершення землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельних часток (паїв) у натурі у вигляді земельних ділянок та видачі громадянам державних актів про право власності на землю. VІ. Висновки суду Із досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що спадкодавець [PERSON] та спадкоємець останньої - [PERSON] у визначений законом спосіб не набули права власності на земельну частку (пай), що належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0517254, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за №280 та виданого на підставі рішення Шаргородської РДА за №142 від 26.06.1997 року, а сертифікат втрачений. Разом з тим, судом встановлено, що право на земельну частку (пай) входить до складу спадщини після смерті [PERSON] . У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. [PERSON] нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), площею 1, 62 умовних кадастрових га після смерті матері [PERSON] (а.с.20). Отже, оскільки [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняв [PERSON] , мала право на земельну частку (пай) площею 1,62 га її померлої матері [PERSON] , то і позивач [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] вправі порушувати питання про успадкування права на цю земельну частку (пай) з отриманням в наступному свідоцтва про право власності. Визнання за позивачем [PERSON] права на земельну частку (пай) не порушує права та інтереси інших осіб. Враховуючи, що відповідачем Шаргородською міською радою визнано позовні вимоги [PERSON] , то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні. Оскільки право [PERSON] на оформлення його спадкових прав на спадщину померлої [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved