Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У липні 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про встановлення графіку його зустрічей з дітьми - дочкою [PERSON] , та сином [PERSON] . Позов обґрунтований такими обставинами. У зареєстрованому шлюбі у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 03.01.2018 шлюб сторін розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають з відповідачем, яка негативно налаштована на їх спілкування з батьком та робить все від неї залежне, щоб зашкодити позивачу стабільно та повноцінно спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні. Позивач любить дітей та належним чином виконує покладені на нього законом обов`язки щодо утримання дітей, щомісяця сплачує аліменти та окремо надає кошти на придбання одягу та задоволення інших потреб дітей. Посилаючись на норми статей 150, 151, 153, 159 Сімейного кодексу України та положення міжнародних правових актів, позивач просить встановити наступний графік його зустрічей з дітьми: кожні І та ІІІ вихідні кожного місяця з 19-00 год. п`ятниці до 19-00 год. неділі з можливістю ночівлі дітей за місцем його фактичного проживання; кожен день народження дітей, а саме: [INFO] та [INFO] кожного року, до досягнення дітьми повноліття, з 12-00 год. до 14-00 год. за місцем їх проживання або в рекреаційних зонах; кожен канікулярний період (осінній, зимовий, весняний) не менше трьох днів для лікування та оздоровлення дітей на території України; кожен літній канікулярний період не менше 30 днів для оздоровлення та лікування дітей на території України. Позивач також просив зобов`язати відповідача надавати йому дітей у встановлені дні та години. Відповідач [PERSON] позов не визнала пославшись на те, що наведені позивачем обставини не відповідають дійсності, а запропонований ним графік зустрічей з дітьми не суперечить їх інтересам. Вказала, що має побоювання щодо побачень дітей з батьком без її присутності, оскільки позивач зловживає спиртними напоями, що і стало причиною розпаду їх сім`ї. У стані алкогольного сп`яніння відповідач часто буває агресивним, лякає дітей і подає їм поганий приклад. Були випадки, коли позивач дозволяв собі піднімати руку на дітей, і вона не хоче повторення цього. Діти часто хворіють, а тому встановлення певного графіка їх побачень з батьком є неприйнятним. До того ж між сторонами існує суперечка щодо будинку і земельної ділянки, пов`язана з підробкою позивачем документів, а тому вона вважає, що подання позивачем даного позову є елементом тиску на неї з метою схиляння до відчуження на користь відповідача спільного майна, а до вирішення цього спору ночівля дітей за місцем проживання батька неможлива. До того ж слід урахувати, що позивач проживає однією сім`єю з іншою жінкою, яка не знайома з дітьми, не обізнана з особливостями їх життя, потреб, стану здоров`я, і поведінка якої на шкільній лінійці, де вона палила серед дітей та учителів, викликала загальне обурення і несприйняття її дітьми. Також їй невідомо, де і як проживає позивач, а надані ним докази щодо місця роботи та проживання викликають сумнів у їх дійсності. Підсумовуючи викладене відповідач зазначила, що вона не проти участі батька у вихованні дітей і розуміє необхідність батьківської уваги і підтримки, однак з огляду на попередній неприємний досвід, вважає, що задоволення позову не захищатиме реальні інтереси дітей. На виконання вимог частини 5 статті 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області надав висновок щодо розв`язання даного спору, у якому зазначив про недоцільність встановлення позивачу графіку спілкування з дітьми, та обґрунтував свою позицію тим, що батько на засідання комісії не з`явився, а діти заявили про небажання бачитися з ним без присутності матері. Заперечення позивача проти цього висновку обґрунтовані посиланням на те, що його надано лише на підставі довідки Києво-Святошинського центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді, що містить негативну характеристику батька лише зі слів дітей, які перебувають під психологічним впливом матері, яка негативно налаштована проти позивача. Вказав також, що такий висновок порушує інтереси дітей та його право на регулярну та стабільну участь у житті дітей. ІІ. Процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. ?15.08.2018 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 05.02.2019 (а.с. 26-27). ?05.02.2019 за клопотанням відповідача підготовче засідання відкладено на 05.03.2019 (а.с. 40). ?25.02.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с. 47-51). ?05.03.2019 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.06.2019 (а.с. 63-64). ?11.03.2019 органом опіки та піклування подано заяву про розгляд справи за відсутності його представника (а.с. 67). ?13.06.2019 органом опіки та піклування подано висновок щодо розв`язання спору (а.с. 71-73). ?18.06.2019 представником позивача подано клопотання про приєднання додаткових доказів (а.с. 80-81). ?18.06.2019 судом відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про приєднання додаткових доказів та відкладено розгляд справи на 24.09.2019 (а.с. 82-83). ?18.06.2019 органом опіки та піклування подано подано заяву про розгляд справи за відсутності його представника (а.с. 86). ?24.09.2019 представником позивача подано заперечення на висновок органу опіки та піклування (а.с. 90-93). ?24.09.2019 судом прийнято заперечення позивача на висновок органу опіки та піклування та в судовому засіданні оголошено перерву до 26.11.2019 (а.с. 97-98). ?26.11.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 12.12.2019 (а.с. 105-107). ?12.12.2019 сторонами подано висновки психологів, а позивачем - додаткові докази (а.с. 112-114, 115-120, 121-122 ). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування. 16.09.2006 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (а.с. 11). [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] , а [INFO] - син [PERSON] (а.с. 13,14). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.01.2018 шлюб сторін розірвано (а.с. 15). Після розірвання шлюбу сторін діти залишились з матір`ю. На даний час відповідач з дітьми мешкає у приватному будинку за адресою: [ADDRESS] , а відповідач - у належній його матері квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 117, 118, 120 ). Позивач стверджує, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, проте жодних фактів і обґрунтувань на підтвердження цих обставин ним не наведено, водночас відповідач не заперечує свого негативного ставлення щодо регулярного та стабільного спілкування дітей з батьком. Позиція відповідача полягає у тому, що з огляду на попередню поведінку позивача, застосовуване ним до дітей фізичне насильство, наявні у нього шкідливі звички та низькі моральні якості, його спілкування з дітьми зашкодить їх інтересам. Аналізуючи пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, та їх особисті пояснення в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що між колишнім подружжям існує тривалий особистісний конфлікт, який призвів до розірвання їх шлюбу і в подальшому загострився через невирішений майновий спір з приводу будинку та земельної ділянки, якими на даний час користується відповідач з дітьми. Отже ураховуючи, що конфліктні відносини сторін перешкоджають їм дійти згоди у питанні спілкування батька з дітьми і діяти виключно в інтересах дітей, наявні підстави для вирішення спору щодо реалізації батьківських прав позивача у судовому порядку. Зважаючи на позицію органу опіки та піклування та метою з`ясування думки дітей щодо їх спілкування з батьком, суд вирішив заслухати дітей в судовому засіданні в присутності представника органу опіки та піклування. Оскільки представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, опитування дітей за згодою сторін було проведено в присутності залучених ними спеціалістів в галузі психології [PERSON] та [PERSON] . Дочка сторін [PERSON] в суді підтвердила, що не бажає бачитися з батьком без присутності матері та пояснила, що стала боятися батька і втратила до нього довіру після того як мама розповіла їй історію з підробкою документів, і до того ж їй не подобається його нова дружина, яка прийшла до школи у чорному одязі і злякала її. Раніше, коли мама довіряла батьку, вони з братом регулярно з ним бачились, разом гуляли та добре проводили час, а після усіх подій батько лише двічі забирав її зі школи. Вони з батьком спілкувались, проте він нікуди її не водив і особисто подарунків не дарував, а лише передавав подарунки від бабусі. Вказуючи, що двічі на тиждень - у вівторок та неділю, вона займається вдома з учителем музики, а в інші дні вчить уроки і зайнята різними справами, дівчинка висловила думку, що може зустрічатися з батьком у суботу, але обов`язково з участю мами. Водночас [PERSON] заявила, що любить батька і хоче, щоб уся сім`я (мама, батько, брат, дві бабусі) була разом, але для цього треба, щоб батько перепросив у мами за те, що він продав їх будинок. Що стосується [PERSON] , то він підтримав сестру, але особистих думок та міркувань в суді не висловлював. Оскільки даних про психологічне обстеження дітей в матеріалах справи відсутні, на пропозицію суду психологи надали психологічні коментарі опитування дітей в судовому засіданні. За міркуванням залученого стороною позивача практикуючого психолога [PERSON] діти демонструють відчуття тривоги за майбутній добробут та наявність домівки, а оцінка Веронікою сімейної ситуації сформована під впливом дорослих, зокрема, матері, при цьому дитина транслює думки і почуття матері, а не власні. Спеціаліст вважає, що спілкування дітей з батьком та його участь у їх вихованні відповідає їх інтересам, а зважаючи на складний характер відносин між батьками, конфлікт, відсутність діалогу та міжособистісні непорозуміння, доцільним, безпечним та корисним буде окреме перебування дітей з батьком та мамою (а.с. 113-114). Натомість залучений стороною відповідача лікар-психолог Центру у справах сім`ї та жінок Деснянського району м. Києва [PERSON] зазначила, що з огляду на те, що на сьогодні зустрічі дітей з батьком є короткотривалими, і їх контакт повністю не налагоджений, не сформоване відчуття безпеки та прив`язаності дітей до батька, вона має сумнів у доцільності їх тривалого перебування разом. Діти вказали, що їм потрібна присутність мами (як стабільного та безпечного об`єкта) для відчуття стабільності, а різка зміна життєвих обставин стане для них значним стресом і створить додаткове негативне емоційне навантаження. За міркуванням лікаря-психолога першочерговим критерієм у прийнятті рішення у цій справі має бути емоційний комфорт і безпека дітей, а зі слів дітей вбачається, що емоційні прояви та дії батька не є для них підтвердженням його бажання приймати активну участь у їх житті, прислуховуватися до їх потреб та забезпечувати їх емоційне благополуччя (а.с. 121-122). При вирішенні даного спору суд керується як положеннями національного сімейного законодавства, які регулюють питання здійснення батьківських прав, так і відповідними нормами міжнародного законодавства. Так, відповідно до положень статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувати вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За приписом статті 150 цього Кодексу батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, яка є першим і основним міжнародно-правим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. Стаття 18 Декларації проголошує, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини, а найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини у низці своїх рішень (зокрема у справах «Хокканен проти Фінляндії», «Фуска проти Румунії») наголосив, що при визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати, що у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною, та забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідно до положень частини другої статті 159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено, що позивач є психічно здоровою особою, має нормальні умови проживання, достатній дохід, підтримує сімейні зв`язки зі своєю матір`ю, любить своїх дітей і бажає приймати участь у їх вихованні. Доказів застосування позивачем щодо дітей фізичних покарань, наявності у позивача шкідливих звичок, які б перешкоджали нормальному вихованню дітей, чи інших компрометуючих відомостей про його особу, суду не надано. Як на одну з підстав своїх заперечень відповідач посилається на шахрайські дії позивача щодо спільного майна, проте ці доводи суд відхиляє, оскільки вказана обставина не має значення для вирішення даного спору. За результатами оцінки психологічного стану дітей жоден з психологів не висловився проти регулярного спілкування дітей з батьком, а думка психолога [PERSON] про те, що [PERSON] , яка проживає з матір`ю та її родичами, свідомо чи несвідомо транслює їх негативне відношення до позивача, відповідає внутрішньому переконанню суду. Отже на підставі оцінки сукупності досліджених доказів і пояснень сторін в судовому засіданні суд дійшов до переконання, що незважаючи на складні стосунки між сторонами, які призвели до певного відчуження і зниження емоційного зв`язку дітей з батьком, регулярне спілкування батька з дітьми не лише не перешкоджатиме їх нормальному розвитку і вихованню, а і буде сприяти цьому, оскільки дітям потрібна любов і увага обох батьків, а роль батька у вихованні дітей є надзвичайно важливою. Більше того, суд вважає, що усунення батька від виховання дітей може негативно вплинути на розвиток кожного з них як особистості, їх статево-рольову ідентифікацію та подальші стосунки з представниками протилежної статі. За таких обставини суд визнає необґрунтованим і відкидає висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності встановлення позивачу графіку спілкування з дітьми як такий, що суперечить інтересам дітей. Водночас при ухваленні рішення суд бере до уваги, що на сьогодні зустрічі дітей з батьком є епізодичними, контакт між ними повністю не налагоджений і діти мають певні перестороги щодо перебування з батьком, тим більше в присутності його нової дружини, а тому суд переконаний, що на даному етапі тривале спілкування батька з дітьми і їх ночівля в житловому приміщенні батька може не лише негативно вплинути на їх емоційний стан, а й завдати шкоди їх психічному здоров`ю. До того ж суд має забезпечити дотримання дітьми звичного для них розпорядку дня, що з урахуванням зайняття дочкою сторін музикою виключає можливість її безперервного спілкування з батьком з вечора п`ятниці до вечора неділі. За таких обставин суд вбачає підстави для встановлення іншого, відмінного від заявленого позивачем, графіку його спілкування з дітьми. Відповідно до цього графіку впродовж перших двох місяців від дня набрання рішенням законної сили зустрічі батька з дітьми мають відбуватися І та ІІІ суботу кожного місяця протягом однієї години (з 14-00 год. до 15-00 год.) виключно за місцем проживання дітей (у с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської обл.). Впродовж наступних чотирьох місяців зустрічі батька з дітьми мають відбуватися так само у І та ІІІ суботу кожного місяця протягом п`яти годин (з 14-00 год. до 19-00 год.) без відвідування дітьми житлового приміщення батька. Зважаючи на складний характер відносин між сторонами, відсутність між ними діалогу та міжособистісні непорозуміння, такі зустрічі мають відбуватися без присутності матері. Після закінчення шестимісячного перехідного періоду суд надає можливість позивачу бачитися з дітьми двічі на місяць - кожну І та ІІІ суботу кожного місяця протягом п`яти годин (з 14-00 год. до 19-00 год.) без будь-яких обмежень щодо місця зустрічей, особисто спілкуватися з дітьми у дні їх народження впродовж двох годин, проводити з дітьми час під час осінніх, зимових та весняних канікул протягом трьох днів та спільно відпочивати під час під час літніх канікул впродовж тридцяти днів. На думку суду такий графік відповідає найкращому забезпеченню інтересів дітей, оскільки при регулярних зустрічах з батьком двічі на місяць діти подолають емоційне відчуження і погодяться на більш тривале перебування з батьком під час канікул. Ураховуючи конфліктні відносини сторін, суд вбачає підстави для зобов`язання позивача надавати дітей відповідачу у встановлені дні та години і не пізніше, ніж за два дні до зустрічей з дітьми, інформувати про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку. В свою чергу суд зобов`язує позивача під час спілкування з дітьми дотримуватися розпорядку їх дня та повідомляти відповідача про місцезнаходження дітей. ІV. Розподіл судових витрат між сторонами. З огляду на результат розгляду справи суд на підставі статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial