Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] понесені витрати з відшкодування потерпілій особі [PERSON] в розмірі 7174 грн. 05 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 19.11.2010 року в м. Харкові по вул.Єлізарова [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-21013, н.з. [NUMBER], не впевнився, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ-21213, н.з.[NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Автомобілі отримали механічні ушкодження. МСБУ виплатило страхове відшкодування [PERSON] 04.03.2011р. Представник позивача в судове засідання з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.11.2010 року в м. Харкові по вул.Єлізарова, 4 [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-21013, н.з. [NUMBER], не впевнився, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ-21213, н.з.[NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Згідно постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 21.12.2010 року [PERSON] визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності за ознаками ст.124 КУпАП. Відповідно звіту по визначенню вартості поновлюючого ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин № 614 від 21.01.2011 року, складеним ФОП [PERSON], розмір матеріального збитку, вартість поновлюючого ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу складових частин автомобіля ВАЗ 21213, реєстраційний номер [NUMBER], 1995 року виготовлення, на момент ДТП 19.11.2010 року при ДТП складає 8608,86 грн. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі [PERSON], маючий право отримати грошову компенсацію від МТСБУ, з метою отримання відшкодування, звернувся до позивача. Відповідно до п.п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Позивачем 04.03.2011 року згідно платіжного доручення № 855 була здійснена виплата страхового відшкодування потерпілій особі - [PERSON] в розмірі 7174,05 грн., на підставі наказу № 589 від 04.03.2011 року, за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу. На підставі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 07.02.2011, 04.04.2011р. позивач звернувся до відповідача з листами про компенсацію витрат в добровільному порядку, але до цього часу відповідач відшкодування не здійснив та відповіді на зазначений листи не надав. Згідно ст. 993 ЦК України до страховщика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, з моменту виплати страхового відшкодування, у позивача виникло право вимоги до [PERSON] винного у завданні шкоди автомобілю «ВАЗ 21213, реєстраційний номер [NUMBER], щодо відшкодування спричиненого збитку в сумі 7174,05 грн., а відповідач повинен відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати з другої сторони. Витрати на правову допомогу у розмірі 750 грн., понесені позивачем на підставі контракту № 62 від 27.09.2012 року, та додаткових угод №87 від 31.01.2014р. та №48 від 01.08.2013 року, нічим не підтверджуються. З наданого платіжного доручення №894 від 19.02.2014 року не зрозуміло за надання якої саме правової допомоги за якою справою було сплачено передплату. Витрати на судовий збір у розмірі 234,60 грн. підтвержується квитанцією 100455.1343.1. від 25.02.2014р. На підставі чого, суд стягує з відповідача на користь позивача 234,60 грн. Крім того, позивач поніс витрати на аварійного комісара в розмірі 636,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням №507 від 15.02.2011 року, які також підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved