Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Кинашівська сільська рада Тульчинського району Вінницької області, як орган опіки та піклування, та служба у справах дітей Тульчинської районної державної адміністрації звернулися до суду з позовом до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що на обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах служби у справах дітей Тульчинської райдержадміністрації перебуває малолітня [PERSON], [INFO], батьками якої є: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. Відомості про батька внесені на підставі клопотання міської лікарні «Центр матері і дитини» про реєстрацію дитини одинокої матері. 27.12.2016 в рамках роботи з сім'ями з дітьми, які перебувають в складних життєвих обставинах, комісією було проведено обстеження матеріально-побутових умов життя сім'ї [PERSON], жительки [ADDRESS] та встановлено, що за даною адресою в приватному житловому будинку, який складається з однієї кімнати та коридору, проживає [PERSON], її малолітня донька [PERSON] та співмешканець [PERSON], який на момент обстеження, перебував в нетверезому стані. Дитина лежала на ліжку на матраці без білизни та одягу. В єдиній житловій кімнаті брудно, неприємний запах, розкидані брудні та не випрані речі. Меблі (ліжко, стіл) потребують ремонту. Продуктами харчування, дитячим одягом та взуттям сім'я забезпечена не у повній мірі, так як ні мати, а ні співмешканець ніде не працюють. Єдиним джерелом доходу сім'ї являється соціальна допомога. Опалення в будинку пічне, про те паливом сім'я забезпечена не у повній мірі. Малолітня [PERSON] інвалід з народження на підставі діагнозу (дитячий церебральний параліч). Маючи дане захворювання, дитина рахується учнем 5-го класу Мазурівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, проте, починаючи з грудня 2016 року, школу не відвідувала без поважних на те причин. А тому, з метою убезпечення малолітньої [PERSON], комісією було прийняте рішення про негайне відібрання в [PERSON] її малолітньої доньки, в зв'язку з існуючою загрозою її життю та здоров'ю. За результатами прийнятого рішення, з метою отримання дитиною кваліфікованого медичного обстеження та можливого лікування, дитину було тимчасово влаштовано до дитячого відділення Тульчинської центральної районної лікарні Вінницької області. 28.12.2016 даний акт було розглянуто на позачерговому засіданні виконавчого комітету Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області. За результатами даного засідання було прийнято рішення про доцільність відібрання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в її матері [PERSON], [INFO], у зв'язку з виникненням безпосередньої загрози для її життя та здоров'я. При прийнятті даного рішення було також враховано й те, що дана сім'я перебуває в полі зору сільської ради, центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та служби у справах дітей ще з 2011 року. В інформації наданій Кинашівським сільським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №10-09/199 від 18.11.2015 зазначається, що сім'я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом їх центру з 10.09.2011 по 14.12.2012. За цей час сім'ї надавалася соціальна підтримка, спрямована на покращення умов проживання сім'ї, матір отримала відповідну соціальну допомогу. Проте 25.11.2015 згідно рішення № 4 від 25.11.2015 опікунської ради при Кинашівській сільській раді [PERSON] було попереджено щодо неналежного виконання нею батьківських обов'язків та рекомендовано звернутися до лікаря нарколога Тульчинської ЦРЛ з метою проходження відповідного курсу лікування та влаштувати її доньку до спеціалізованого закладу, на що остання відповіла відмовою. Згідно довідки-характеристики виконавчого комітету Кинашівської сільської ради № 1791 від 02.09.2016, громадянка [PERSON] по місцю свого проживання характеризується не з кращої сторони. Разом зі своїм співмешканцем [PERSON] періодично вживають алкоголь, бувають в нетверезому стані та влаштовують бійки. Жителі села звертаються до сільської ради зі скаргами на [PERSON], що вона не достатньо приймає участь у вихованні своєї доньки. Згідно ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.150 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку та здібностей, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків. В свою ж чергу, [PERSON] не зробила ніяких висновків щодо належного виховання своєї доньки. В зв'язку з цим вони змушені звернутися до суду з даним позовом. Просять відібрати у [PERSON] її малолітню дочку [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання дочки. В судовому засіданні представники позивачів підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просять позов задовольнити. Відповідач позов визнала, згідна на його задоволення. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії медичного висновку №243 від 29.05.2006 (а.с.18), [PERSON], [INFO], є інвалідом з народження на підставі діагнозу дитячий церебральний параліч. Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.15), батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є: мати - [PERSON], батько -[PERSON]. Відповідно до копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00017494032 від 29.12.2016 (а.с.16-17), відомості про батька внесені на підставі клопотання міської лікарні «Центр матері і дитини» про реєстрацію дитини одинокої матері №328-25 від 21.06.2004. Згідно довідки-характеристики виконавчого комітету Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області № 1791 від 02.09.2016 року (а.с.10) вбачається, що гр.[PERSON] не працює, так як виховує дочку інваліда [PERSON], 2004 року народження. По місцю свого проживання характеризується не з кращої сторони. Разом зі своїм співмешканцем [PERSON] періодично вживають алкоголь, бувають в нетверезому стані та влаштовують бійки. Жителі села звертаються до сільської ради зі скаргами на [PERSON], що вона не достатньо приймає участь у вихованні своєї доньки. Відповідно до повідомлення Кинашівського сільського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №10-09/199 від 18.11.2015 (а.с.13) вбачається, що сім'я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом їх центру з 10.09.2011 року по 14.12.2012 року. За цей час, сім'ї надавалася соціальна підтримка спрямована на покращення умов проживання сім'ї, матір отримала відповідну соціальну допомогу. Після зняття з соціального супроводу сім'ї надаються послуги по картці клієнта. На час складання даного повідомлення [PERSON] почала вести аморальний спосіб життя, перестала водити дочку в школу, за собою не дивиться, на розмови соціального працівника не реагує. Рішенням № 4 опікунської ради при виконкомі Кинашівської сільської ради від 25.11.2015, [PERSON] було попереджено щодо неналежного виконання нею батьківських обов'язків та рекомендовано звернутися до лікаря нарколога Тульчинської ЦРЛ з метою проходження відповідного курсу лікування та влаштувати її доньку до спеціалізованого закладу, про що свідчить копія даного рішення (а.с.14). 25.07.2016 наказом служби у справах дітей Тульчинської РДА Вінницької області №94 (а.с.12) [PERSON], [INFO], поставлено на облік, як таку, що перебуває у складних обставинах з підстави проживання в сім'ї у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових та санітарно-гігієнічних умов життя сім'ї [PERSON] від 26.09.2016 (а.с.11), мати [PERSON] періодично вживає алкоголь. Дитина не оздоровлюється, проживає в неналежних умовах, в кімнаті важке повітря, немає ремонту, брудна білизна. На даний час, згідно довідки виконкому Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області №1787 від 02.09.2016 (а.с.9), відповідач [PERSON], разом з дочкою [PERSON] та співмешканцем [PERSON] проживають в [ADDRESS]. 27.12.2016 були проведені обстеження матеріально-побутових та санітарно-гігієнічних умов життя сім'ї [PERSON], жительки [ADDRESS], про що свідчать відповідні акти (а.с.6,7). Під час обстеження комісією було встановлено, що за даною адресою в приватному житловому будинку, який належав покійним батькам [PERSON], і який складається з однієї кімнати та коридору, проживає гр. [PERSON] її малолітня донька [PERSON] та співмешканець [PERSON], який на момент обстеження, перебував в нетверезому стані, а мати [PERSON] вела себе неадекватно. Дитина лежала на ліжку на матраці без білизни та одягу. В будинку повна антисанітарія. В єдиній житловій кімнаті брудно, меблі потребують ремонту, речі невипрано. Продуктами харчування, дитячим одягом та взуттям дитина незабезпечена. Єдиним джерелом доходу сім'ї являється соціальна допомога. Опалення в будинку пічне, проте дровами сім'я забезпечена частково. Малолітня [PERSON] інвалід з дитинства та має захворювання: дитячий церебральний параліч. Дитина довгий час не відвідувала школу. В результаті даного обстеження комісією було прийняте рішення про відібрання в [PERSON] її малолітньої доньки, в зв'язку з існуючою загрозою її життю та здоров'ю. 28.12.2016, розглянувши акт матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON], виконавчий комітет Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області прийняв рішення №129 про відібрання дитини [PERSON], [INFO], в її матері [PERSON], [INFO], у зв'язку з виникненням безпосередньої загрози для її життя та здоров'я. На даний час дитина [PERSON], [INFO] тимчасово знаходиться в Центрі реабілітації для дітей-інвалідів «Промінь» м. Вінниця. Відповідно до ст.11,12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.150 Сімейного кодексу України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків. Згідно з ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу (ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва), а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для їх життя, здоров'я і морального виховання. Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної ради Української РСР від 27.02.1991 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання та утримання дочки, а саме: не створює належних умов для її проживання, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не створює умов для отримання нею освіти, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, зловживає алкоголем, а тому позовні вимоги щодо відібрання дитини у відповідача є обґрунтованими, доведеними в ході розгляду справи, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківський прав, суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], і за законом зобов'язана надавати матеріальну допомогу на її утримання, то з неї необхідно стягнути аліменти на утримання цієї дитини. Відповідно до вимог ст.182,183 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву пред'явлено до суду 05.01.2017. Відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Таким чином, з відповідача [PERSON] суд стягує аліменти на користь Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області як органу опіки та піклування на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки зі всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно п. 14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво інтересів у суді здійснюють органи опіки та піклування. Таким чином, враховуючи норми ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1280 грн. (640+640). На підставі викладеного,

Outcome: approved