Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (далі - КОНЦЕРН «МТМ») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги. Позов обґрунтовано тим, що відповідач проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] . У період з 01.10.2016 по 01.02.2020 відповідачу надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, укладеного у вересні 2010 між позивачем та [PERSON] . Оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував за комунальні послуги, виникла заборгованість у розмірі 14053,94 грн. Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму на свою користь, а також судовий збір у розмірі 2102 грн. Ухвалою суду від 13.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження; розгляд справи вирішено проводити з повідомленням сторін. Від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 26). Відповідач неодноразово повідомлявся судом про дату, час і місце судового розгляду справи в установленому законом порядку (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України), шляхом надсилання судових повісток за адресою місця проживання засобами поштового зв`язку (а.с. 21, 25). Проте, повторно в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а також не подав відзив на позовну заяву. З урахуванням викладених обставин, судом за згодою представника позивача, висловленою у поданій письмовій заяві, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Правовідносини щодо прав та обов`язків між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (у відповідній редакції), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 та іншими нормативно-правовими актами України. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу України, та визначено, що наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і водовідведення. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з п.5 ч.3 ст. 20, ч.1-2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять і послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідно до копії договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, укладеного між КОНЦЕРНОМ «МТМ» та [PERSON] у вересні 2010 року, позивач та відповідач узгодили умови надання зазначених послуг. Зокрема, підпунктом 1 пункту 17 зазначеного Договору передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк (а.с. 9-11). Відповідно до інформації, наданої Департаментом реєстраційних послуг, відповідач [PERSON] з 19.01.1999 по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). На ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ,відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (а.с. 6-7). Отже, відповідач користується послугами, які надаються КОНЦЕРНОМ «МТМ», а тому зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. При цьому суд враховує, що особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується цими послугами та обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] , за особовим рахунком № [NUMBER] за період з 01.10.2016 по 01.02.2020 складає 14053,94 грн. (а.с. 6-7), що також підтверджується наданою позивачем довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання (а.с. 8). Аналізуючи надані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказана вище сума боргу підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved