Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Кіровограда звернувся до суду з позовом про зобовязання відповідача, [PERSON] усунути перешкоди позивачу у користуванні спірною земельною ділянкою шляхом знесення гаражу протягом 10 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Кіровограда є юридичною особою: державною установою підрозділом Міністерства оборони України, КЕВ м. Кіровоград очолюється начальником, який діє на підставі Положення, затвердженого 15.04.2013 року начальником Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління ГКЕУ Збройних Сил України. Під будівництво житлових будинків Міністерству оборони України в 1993 році було виділено земельні ділянки загальною площею 2,775 га у м. Кіровоград на розі вулиць Маршала Конєва та Космонавта Попова. Право постійного користування цією земельною ділянкою було надано Кіровоградській квартирно-експлуатаційній частині району, яку в подальшому було переформовано у Квартирно-експлуатаційний відділ м. Кіровоград. Земельна ділянка перебуває у державній власності, але Кіровоградська міська рада своїм рішенням безпідставно передала у власність відповідачу частину цієї земельної ділянки площею 0,003 га, розташовану біля житлового будинку № 18, корп. 4 по вул. Космонавта Попова, під будівництво гаража. Гараж побудовано, земельну ділянку під ним оформлено у приватну власність [PERSON]. Проте, вищевказане рішення Кіровоградської міської ради скасовано постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду. Разом з тим, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда визнано недійсним та скасовано державний акт серії ЯИ №690155 на право власності на земельну ділянку площею 0,003 га, розташовану біля житлового будинку № 18, корп. 4 по вул. Космонавта Попова. Таким чином, відповідач порушує право позивача, оскільки користується гаражем, який незаконно розташований на земельній ділянці, яка належить Квартирно-експлуатаційному відділу м. Кіровограда. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та наполягала на їх задоволенні. Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечили в повному обсязі та просили відмовити в задоволенні позову, оскільки, на їх думку, позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Пунктом 1.1. Положення про квартирно-експлуатаційний відділ м. Кіровоград (далі- Положення), затвердженого наказом начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління 15.04.2013 року № 61 визначено, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Кіровоград здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. У відповідності до п. 1.2. Положення Квартирно-експлуатаційний відділ м. Кіровоград являється державною військовою бюджетною установою та є юридичною особою (а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що гараж 18-В по вул. Космонавта Попова (біля житлового будинку № 18, корп. 4) в м. Кіровограді належить [PERSON], про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.08.2010 року, видане Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради (а.с. 26), Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27276786 від 10.09.2010 року, виданий Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 24) та державний акт серії ЯИ № 690155 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3510100000:37:329:0087, виданий на підставі рішення сесії від 16.02.2010 року № 3157 Кіровоградської міської ради (а.с. 25). Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.12.2010 року, яка набрала законної сили 27.10.2011 року, адміністративний позов військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кіровоград до Кіровоградської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON] про скасування рішення та зобовязання вчинити дії, задоволено частково. Скасовано рішення Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 року № 3157 «Про передачу громадянам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] безоплатно у власність земельних ділянок по вул. Космонавта Попова (біла житлового будинку №18, корп. 4)» (а.с. 6-7). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.05.2013 року, яке набрало законної сили 01.07.2013 року, з врахуванням ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.02.2015 року яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області (а.с. 53, 54), визнано недійсним та скасовано державний акт від 05.05.2010 року, серії ЯИ № 690155 на право власності на земельну ділянку площею 0,0030 га, що розташована в м. Кіровограді по вул. Космонавта Попова (біля житлового будинку № 18, корп. 4), що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011039000264 (а.с. 8-9). Вищевказаним рішенням суду встановлено, що згідно державного акта на право постійного користування землею, серія КР № 00000066 від 22.10.1993 року, який зареєстровано у встановленому законом порядку, Квартирно-експлуатаційному відділу м. Кіровограда на праві постійного користування належить земельна ділянка по вул. Космонавта Попова (біля житлового будинку № 18, корп. 4). В силу частини 3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до частини 1 статті 92 та статті 125 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частинами 1 та 2 статті 152 Земельного кодексу України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За змістом частини 1 статті 153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Разом з тим, статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до частин 1, 2, 3 статті 77 Земельного кодексу України, землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Навколо військових та інших оборонних об'єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Однак, відповідач в порушення вимог земельного законодавства продовжує користуватися земельною ділянкою, яка розташована за адресою: м. Кіровоград, вул. Космонавта Попова, (біля житлового будинку № 18, корп. 4) та яка на праві постійного користування належить Квартирно-експлуатаційному відділу м. Кіровограда, чим створює перешкоди позивачеві здійснювати належне йому право користування земельною ділянкою. Враховуючі вищенаведені норми, суд приходить до висновку, що позивач позбавлений можливості реалізувати його право користування земельною ділянкою, яке підлягає відновленню у спосіб, обраний позивачем, а відтак позовні вимоги є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved