Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Кредитна спілка «Азовська кредитна компанія» (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідача) про стягнення суми заборгованості, вказуючи на те, що 23.11.2018 р. між Позивачем та Відповідачем був укладений кредитний договір №3486/18-Ф2, згідно з яким Відповідачу був наданий кредит в сумі 5000 гривень зі сплатою щомісячно 0,17% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк 6 місяців. Відповідач належним чином не виконав умови договору, в результаті станом на 15.10.2019 р. має заборгованість в сумі 7771,00 гривень. В подальшому надав заяву про уточнення позовних вимог в якій просив стягнути суму заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000 грн. та нараховані станом на 18 травня 2020 р. у розмірі 4607,00 грн. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість в розмірі 9607,00 грн. та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвали суду від 21.02.2020р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі та перехід до розгляду справи з повідомленням сторін відповідачу направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвала разом із позовною заявою відповідачем отримана (а.с.34) У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але ним подано заяву в якій зазначено про розгляд справи у його відсутності, задоволення позову, крім того представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином замовною кореспонденцією, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є членом Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» з 23 листопада 2018 року на підставі заяви про вступ до спілки (а.с.17). 23 листопада 2018 року між Філією №2 кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» та [PERSON] був укладений кредитний договір №3486/18-Ф2, згідно якого останній отримав грошовий кредит в сумі 5000,00 гривень строком користування 6 місяців за рахунок власних коштів (капіталу) кредитної спілки ( а.с.14-16). Судом встановлено, що Позивач свої обов`язки за договором виконав надавши Відповідачу кредит в сумі 5000,00 гривень, що підтверджується особистим підписом [PERSON] в кредитному договорі від 23.11.2018 р. Згідно з п.п.3.1, 2.7, 9.1.1 кредитного договору за користування кредитом відповідач [PERSON] повинен щомісячно сплачувати плату за користування кредитом з розрахунку 0,17% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За весь час користування кредитними коштами відповідачем [PERSON] не було здійснено жодного платежу по кредиту. Згідно розрахунку наданого позивачем станом на 18 травня 2020 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 5000 грн. та заборгованості по оплаті нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, згідно пункту 3.1. кредитного договору за період часу з 24 листопада 2018 року по 18 травня 2020 року у розмірі 4607,00 грн.(а.с. 39). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту, тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 5000 грн. і позов в цій частині задовольняє. Позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, згідно пункту 3.1. кредитного договору за період часу з 24 листопада 2018 року по 18 травня 2020 року у розмірі 4607,00 грн. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року № 14-10цс/18 (справа № 444/9519/12), припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Пунктом 12.1. Договору №3486/18-Ф2 від 23.11.2018 року передбачено, що строк дії договору 6 місяців. З наданого до суду розрахунку суми нарахованих відсотків за основним зобов`язанням вбачається, що заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 4607,00 грн. нарахована за період з 24.11.2018 року по 18.05.2020 року. Беручи до уваги вищевикладене, з огляду на те, що зі спливом визначеного договором строку кредитування припинилося право позивача нараховувати визначені умовами договору проценти за користування кредитом, то їх нарахування після 23.05.2019 року є безпідставним. З урахуванням наведеного, суд при розрахунку заборгованості по процентам за період з 24.11.2018 р. по 23.05.2019 р. у фіксованій процентній ставці 0,17% річних, наводить власний розрахунок 5000 грн.*0,17% *181 кількість календарних днів у періоді заборгованості =1538,50 грн. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту в сумі 5000 грн. та відсотків за користування кредитом у сумі 1538,50 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог 9607/ 6538,50=63 %, а саме судовий збір (1921*63%=1210,23). Враховуючи викладене,

Outcome: partial