Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

із позовною заявою про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди у суд звернувся [PERSON] до Державного підприємства «Остерський військовий лісгосп». Позивач [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги тим, що з 1 квітня 2015 року працював на посаді старшого майстра виробництва ДП «Остерський військовий лісгосп». 11 жовтня 2016 року за наказом № 247 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, його за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором, до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани, звільнений із роботи згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 12 жовтня 2016 року. У той же день за наказом № 108-ОС його знову звільнили за тією ж нормою законодавства про працю. Не згоден зі звільненням і вважає таке звільнення незаконним. Позивач [PERSON] ставить позовні вимоги про: визнання незаконними дій ДП «Остерський військовий лісгосп» щодо безпідставного його звільнення за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; скасування наказу № 247 від 11 жовтня 2016 року «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення»; скасування наказу № 108-ОС від 12 жовтня 2016 року; поновлення його на роботі у ДП «Остерський військовий лісгосп» на посаді старшого майстра виробництва; стягнення з ДП «Остерський військовий лісгосп» на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 8533.33 гривень; стягнення з ДП «Остерський військовий лісгосп» моральної шкоди в розмірі 8000.00 гривень. За ухвалою від 5 грудня 2016 року Козелецького районного суду Чернігівської області до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучений директор ДП «Остерський військовий лісгосп» [PERSON] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] і третя особа [PERSON] позовні вимоги не визнали. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] із 1 квітня 2015 року працював у ДП «Остерський військовий лісгосп» на посаді старшого майстра виробництва. За наказом № 247 від 11 жовтня 2016 року «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення», винесеного директором ДП «Остерський військовий лісгосп» [PERSON], старшого майстра виробництва [PERSON] за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором, до якого вже раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани, звільнено з роботи згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 12 жовтня 2016 року. За наказом № 108-ОС від 12 жовтня 2016 року, винесеного директором ДП «Остерський військовий лісгосп» [PERSON], згідно наказу директора по підприємству від 11 жовтня 2016 року № 247 «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення», [PERSON], старшого майстра виробництва, за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, звільнено на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України з 12 жовтня 2016 року. За наказом № 166 від 29 червня 2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», винесеного т.в.о. директора ДП «Остерський військовий лісгосп» [PERSON], працівникові [PERSON] оголошена догана за недбале ставлення до своїх посадових обовязків, безконтрольність за веденням обліку деревини, що поступає на нижній склад. [PERSON] є членом первинної профспілкової організації ДП «Остерський військовий лісгосп». 3 жовтня 2016 року профспілковим комітетом ДП «Остерський військовий лісгосп» розглянуте подання про звільнення із роботи [PERSON], однак рішення про надання згоди на його звільнення або про відмову в дачі згоди на звільнення працівника не прийняте (під час голосування 4 члени профкому утрималися, 1 за звільнення, 1 проти звільнення). Із листа, виданого 23 вересня 2016 року Остерською районною лікарнею Козелецького району Чернігівської області, виходить, що [PERSON] звертався до лікаря дерматовенеролога о 12.15 годині 19 вересня 2016 року, про що свідчить запис у медичній карті амбулаторного хворого № 250714, а також у журналі амбулаторного прийому. В результаті огляду ознак непрацездатності не виявлено і [PERSON] видана довідка № 126 про звернення до лікаря. Із довідки № 126, виданої 19 вересня 2016 року лікувальним закладом, виходить, що [PERSON] знаходився на прийомі у лікаря дерматолога 19 вересня 2016 року. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст. 142 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, установах та організаціях регламентується правилами внутрішнього трудового розпорядку, статутами та положеннями про трудову дисципліну. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1)догана; 2)звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до ч. 3 ст. 252 КЗпП України звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (обєднання професійних спілок). Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесені рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], третьої особи [PERSON], вивчивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов [PERSON] до Державного підприємства «Остерський військовий лісгосп» смт. Десна Козелецького району Чернігівської області, третьої особи - директора Державного підприємства «Остерський військовий лісгосп» смт. Десна Козелецького району Чернігівської області [PERSON] про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Звільнення [PERSON] із роботи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у змісті наказу № 247 від 11 жовтня 2016 року «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення» обґрунтоване тим, що були розглянуті рапорт головного інженера [PERSON] від 19 вересня 2016 року про відсутність на робочому місці більше трьох годин старшого майстра [PERSON], акт від 19 вересня 2016 року про відсутність на роботі старшого майстра [PERSON], акт від 20 вересня 2016 року про відмову старшого майстра [PERSON] надавати пояснення із приводу відсутності на робочому місці, а також були враховані наказ від 29 червня 2016 року № 166 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та наказ від 20 вересня 2016 року № 231 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», протокол № 65 засідання профкому профспілки від 3 жовтня 2016 року, довідка № 126 від 19 вересня 2016 року лікаря та лист від 23 вересня 2016 року № 237 Остерської міської амбулаторії загальної практики сімейної медицини. Позивач [PERSON], як працівник ДП «Остерський військовий лісгосп», зобовязаний дотримуватися правових норм, визначених зокрема у ст. 139 КЗпП України, а також колективного договору і правил внутрішнього трудового розпорядку цього підприємства. У п. 3.4 Колективного договору на 2016-2019 роки ДП «Остерський військовий лісгосп», прийнятого на конференції трудового колективу 2 березня 2016 року, зокрема зазначено, що робочий час, час відпочинку працівників підприємства необхідно регулювати положеннями чинного законодавства, цього колективного договору, а також правилами внутрішнього трудового розпорядку. Встановлений такий графік роботи: початок робочого дня о 8.00 годині; кінець робочого дня о 17.00 годині; тривалість перерви на обід складає 60 хвилин, - із 12.00 до 13.00 години. Із акту № 11 від 20 вересня 2016 року, складеного у ДП «Остерський військовий лісгосп», виходить, що працівник [PERSON] був відсутнім у смт. Десна на робочому місці у період із 11.10 до 16.05 години 19 вересня 2016 року. О 12.15 годині 19 вересня 2016 року [PERSON] знаходився у м. Остер на прийомі у лікаря Остерської міської амбулаторії загальної практики сімейної медицини, тобто звернувся за медичною допомогою, використавши своє конституційне право на медичну допомогу. Після огляду [PERSON] у вказаному медичному закладі ознак його непрацездатності не виявлено. У той же день [PERSON] продовжив виконувати свої посадові обовязки у ДП «Остерський військовий лісгосп». Підставою для розірвання трудового договору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є систематичне невиконання працівником трудових обовязків без поважних причин. При цьому, звільнення у такому випадку допускається тільки за наявності вини працівника. Представником відповідача [PERSON] не надані докази про те, що працівником [PERSON] 19 і 20 вересня 2016 року при виконанні ним посадових обовязків допущені порушення трудової дисципліни, а також не доведено, що працівником [PERSON] без поважних причин систематично не виконуються трудові обовязки. Крім того, звільнення [PERSON], який на день звільнення був членом профспілки ДП «Остерський військовий лісгосп», здійснене без згоди профспілкового органу, чим порушені гарантії для працівника, обраного до профспілкового органу. Таким чином, звільнення [PERSON] із посади старшого майстра виробництва ДП «Остерський військовий лісгосп» необхідно визнати незаконним. Оскільки звільнення [PERSON] не є законним, наказ № 247 від 11 жовтня 2016 року «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення», а також наказ № 108-ОС від 12 жовтня 2016 року, виданих директором ДП «Остерський військовий лісгосп», про звільнення з роботи [PERSON] необхідно скасувати. У порядку ст. 235 КЗпП України позивача [PERSON] необхідно поновити на посаді старшого майстра виробництва ДП «Остерський військовий лісгосп» із 12 жовтня 2016 року, тобто із дня його звільнення. При вирішенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заробітну плату [PERSON] необхідно визначати для розрахунку за серпень 2016 року (22 робочих днів) і вересень 2016 року (22 робочих днів) відповідно 3633.38 гривень і 3373.85 гривень, що складає 7007.23 гривень. Середньоденний заробіток [PERSON] складає 159.26 гривень (7007.23 гривень заробітної плати : 44 робочих днів). Тому, із ДП «Остерський військовий лісгосп» на користь [PERSON] необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу (за 49 робочих днів) за період із 12 жовтня 2016 року до 20 грудня 2016 року включно в розмірі 7803.74 гривні (159.26 гривень х 13 робочих днів жовтня 2016 року, 159.26 гривень х 22 робочих днів листопада 2016 року і 159.26 гривень х 14 робочих днів грудня 2016 року). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Позовні вимоги позивача [PERSON] про відшкодування ДП «Остерський військовий лісгосп» на його користь моральної шкоди, яку той оцінив у розмірі 8000 гривень, не підлягають задоволенню. Позивачем [PERSON] не надані докази на підтвердження предявлених позовних вимог у вказаному розмірі. Тому, підстави для відшкодування у порядку ст. 237-1 КЗпП України моральної шкоди відсутні.

Outcome: approved