Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача: У серпні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що з 26.02.2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] . З 2017 року подружні відносини між сторонами припинені, разом не проживають. Дитина фактично мешкає з матір`ю, яка і доглядає сина. Однак за згодою з відповідачкою, син з 2018 року під час літніх канікул проживає з позивачем. Він щомісячно перераховує аліменти на утримання сина. Звертав увагу суду, що відповідачка під час карантину не займалася навчанням з дитиною, не приділяла достатньої уваги здоров`ю сина. Зазначив, що постійно працює, має стабільний дохід, а тому проживання дитини разом з батьком буде відповідати його найкращим інтересам. На підставі викладеного, просив розірвати шлюб між сторонами, на примирення не згодний та визначити місце проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON] . У жовтні 2020 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою про визначення місця проживання дитини з матір`ю в обґрунтування якого зазначила, що дійсно перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народився син [PERSON] , який фактично проживає разом з нею. З серпня 2016 року сторони припинили проживати разом. Дійсно, позивач в добровільному порядку сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] . З серпня 2016 року до 2018 року [PERSON] бачився з дитиною два рази та інколи телефонував. З 2018 року літні канікули дитини проводила у батька. [PERSON] зловживає спиртними напоями. Зазначила, що на теперішній час перебуває у декретній відпустці, за місцем проживання характеризується позитивно. Враховуючи, що дитина постійно проживає в м. Маріуполі разом із матір`ю, перебуває у комфортних для нього матеріальних та соціальних умовах, просить визначити місце проживання сина [PERSON] разом із матір`ю. ІІ. Процесуальні дії у справі: Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, Управління молодіжної політики у справах дітей Бахмутської міської ради Донецької області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом з батьком та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, Управління молодіжної політики у справах дітей Бахмутської ради Донецької області про визначення місця проживання дитини з матір`ю, яку об`єднано з первісним позовом і присвоєно №264/5446/20, провадження 2/264/238/2021. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи: Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій розгляд справи просив провести без його участі. Позовні вимоги про розірвання шлюбу просив залишити без розгляду, оскільки рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02.11.2020 року шлюб вже розірваний, а також стягнутий судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного, просить повернути сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник - адвокат Рєзнік В.В. у судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримали зустрічні позовні вимоги та просили відмовити у задоволення первісного позову. Представник третьої особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради Бартош Н.О. в судове засідання не з`явилась, надала до суду висновок, розгляд справи просила провести за її відсутності. Представник третьої особи Управління молодіжної політики у справах дітей Бахмутської міської ради Махничева Л.О. у судове засідання не з`явилась, розгляд справи просила провести без її участі, рішення прийняти у відповідності з діючим законодавством України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. ІV. Фактичні обставини справи, які стосуються предмету спору та встановлені судом: Судом встановлено, що 26 лютого 2009 року сторони уклали шлюб в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №117. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №627. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 листопада 2020 року розірваний шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 26 лютого 2009 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 117. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, добровільно за його заявою здійснюються утримання аліментів з його заробітної плати на утримання дитини [PERSON] на розрахунковий рахунок [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Згідно довідки про склад сім`ї №962 або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, складеної 07 серпня 2020 року головою Комітету мікрорайону «Заріччя», [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки №929, складеної 23 липня 2020 року головою Комітету мікрорайону «Заріччя» [PERSON] мешкає разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 05.06.2020 року. Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом [PERSON] на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на теперішній час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною з 15.01.2020 року по 14.11.2022 року, що підтверджується матеріалами справи. Згідно довідки про склад сім`ї №665 або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, складеної 11 серпня 2020 року головою КСН «Нікопольський», [PERSON] , 1983 року народження разом із синами [PERSON] , 2002 року народження, [PERSON] , 2009 року народження та [PERSON] , 2019 року народження мешкають за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №64912432 від 02.07.2016 року, 11/20 частки житлового будинку [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Згідно акту про фактичне проживання №215, складеним 12 серпня 2020 року головою КСН «Нікопольський» [PERSON] не мешкає за адресою: [ADDRESS] з вересня 2016 року по теперішній час. Згідно характеристики, виданої 30.09.2020 року КЗ «Гімназія зі структурним підрозділом початкової школи №21 Маріупольської міської ради Донецької області» [PERSON] навчався у школі з першого по четвертий клас, 07.09.2020 року вибув до ЗОШ №24 м. Маріуполя для подальшого навчання. За період навчання зарекомендував себе як дисциплінований, уважний учень, до виконання громадських доручень ставився сумлінно. За час навчання батько [PERSON] успіхами сина не цікавився, у шкільному житті участі не брав, школу не відвідував. Мати [PERSON] приділяла належну увагу вихованню сина, постійно відвідувала батьківські збори, брала активну участь у житті класу. За місцем навчання в КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №24 Маріупольської міської ради Донецької області» [PERSON] характеризується позитивно, що підтверджується психолого-педагогічної характеристикою, складеною директором ЗОШ №24. Згідно інформації медичного директора КНП Маріупольської міської ради «Центр первинно медико-санітарної допомоги №1 м. Маріуполя» від 02.10.2020 року, декларація на медичне обслуговування дитини укладена з лікарем-педіатром амбулаторії №3 КНП «ЦПМСД №1 м. Маріуполя» Восканян А.С. На диспансерному обліку [PERSON] не перебуває, дитина має всі необхідні щеплення за віком. Амбулаторію дитина відвідує з матір`ю, призначення та рекомендації щодо лікування та обстеження дитини мати [PERSON] виконує в повному обсязі. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 26.03.2021 року, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 16.03.2021 року, а також враховуючи думку дитини, вважає доцільним визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] . V. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спору та мотиви суду: Як передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно із п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Суд враховує, що у цій справі обидва батьки бажають належно виконувати свої батьківські обов`язки, підстав вважати їх такими, що неналежно виконують ці обов`язки, у суду немає. Також, обидва батьки мають самостійний дохід, обидва батьки позитивно характеризуються за місцем проживання та роботи. Разом з тим, під час з`ясування думки дитини органом опіки та пілкування виконавчого комітету Маріупольської міської ради [PERSON] бажає продовжувати жити саме з матір`ю. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2). Згідно із статтями 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. ЄСПЛ наголосив, що в усіх подібних випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Саме з урахуванням зазначених принципів ЄСПЛ здійснював оцінку того, чи національні суди вжили всіх заходів для визначення найкращих інтересів дитини у цій справі та визначили її місце проживання з дотриманням вимог статті 8 Конвенції. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Крім того, під час вирішення цієї справи суд враховує статтю 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03 грудня 2009 року). Верховний Суд у своїй постанові від 12 лютого 2019 року у справі № 461/3144/17 (провадження № 61-21215св19) вказав, що вирішальним у даній категорії справ є визначення місця проживання з кимось з батьків, а не сама адреса зазначеного місця, оскільки особа має право змінювати постійне місце проживання на свій розсуд. Суд зазначає, що у спірних правовідносинах найкращим інтересам дитини відповідатиме постійне проживання дитини разом із матір`ю за місцем проживання якого створено всі умови для гармонійного розвитку дитини. Примусове передання дитини на постійне проживання із батьком, з яким у дитини станом на час розгляду справи відсутній постійний емоційний, сімейний зв`язок та до якої дитина не відчуває такої сильної прихильності, як до матері, вочевидь не відповідатиме інтересам дитини. Крім того, примусове передання дитини на постійне проживання із батьком в інший населений пункт призведе до необхідності зміни соціального оточення дитини, місця навчання дитини, що порушить стабільність життя дитини. Підводячи підсумок суд зазначає, що у задоволенні позову [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю слід задовольнити. Також, в даному випадку вирішення зустрічного позову забезпечує остаточну правову визначеність у спірному питанні щодо місця проживання дитини. Щодо вимог [PERSON] про залишення позовних вимог без розгляду та повернення сплаченої суми судового збору в розмірі 840,80 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду. На підставі викладеного, суд вважає необхідним дану позовну заяву та сплачений судовий збір повернути позивачу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved