Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Керівник Волноваської місцевої прокуратури Донецької області, діючи в інтересах держави в особі: Лікувально-профілактичної установи «Центральна міська лікарня» міста Вугледара, звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення коштів, витрачених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину. Позовна заява мотивована тим, що 04.06.2017 року о 21 годині 30 хвилин [PERSON], [PERSON] та [PERSON] знаходились на лавці, розташовані навпроти під'їзду будинку №44 по вулиці Шахтарській міста Вугледара Донецької області, в той час до них підійшла [PERSON] та в грубій формі запитала, де у вищезазначеному будинку можна придбати самогон, на що [PERSON] у грубій формі відповіла, що їм такі відомості не відомі. Слідом за [PERSON] до лавки підійшла [PERSON], та вчинила словесний конфлікт, в ході якого, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень [PERSON], поклавши долоню правої руки на потилицю останньої, різко нахилила голову потерпілої, вдаривши лівою частиною голови о дерев'яний стіл. У відповідь на зазначені дії [PERSON] піднялась з лавки та вступила у бійку з [PERSON], в ході якої обидві впали на землю. Внаслідок неправомірних дій [PERSON], [PERSON] спричинені, згідно висновку судово-медичної експертизи №147 від 19.06.2017 року, легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоровя, як потребуючі для свого лікування термін понад 6 але не більше 21 доби. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] у період з 06.06.2017 року по 16.06.2017 року перебувала на лікуванні в неврологічному відділенні лікувально-профілактичної установи «Центральна міська лікарня» та на лікування якої зазначеним закладом було витрачено 1309,00 гривень, які відповідно до вимог ст. ст. 1166, 1206 ЦК України, підлягають стягненню з особи, яка вчинила злочин. Тому, просили суд стягнути з [PERSON] на користь лікувально-профілактичної установи «Центральна міська лікарня» кошти в сумі 1309,00 гривень, які були витрачені на стаціонарне лікування і утримання [PERSON] Представник Волноваської місцевої прокуратури [PERSON] в судове засідання не зявилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву, якою просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник Лікувально-профілактичної установи «Центральна міська лікарня» міста Вугледара [PERSON] в судове засідання не зявилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву, якою просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву, якою просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 21 листопада 2017 року закрито кримінальне провадження у відношенні [PERSON] по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 125 КК України, у звязку із відмовою потерпілої [PERSON] від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Згідно довідки про вартість стаціонарного лікування №01-25/626 від 29.09.2017 року, [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні ЛПУ ЦМЛ м. Вугледар з 06.06.2017 року по 16.06.2017 року, на лікування останньої було витрачено 1309,00 гривень (1 ліжко/день складає 130,90 гривень) (а.с. 5). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1206 ЦПК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року №545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року №545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що закладом охорони здоров'я, в якому перебувала на лікуванні потерпіла [PERSON], витрачено державні кошти, розмір яких підтверджено дослідженими по справі доказами, а саме довідкою про вартість стаціонарного лікування №01-25/626 від 29.09.2017 року, відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] витрачених коштів у розмірі 1309,00 гривень на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від неправомірних дій відповідачки. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved