Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Кредитна спілка «Співдружність» звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] - про стягнення заборгованості. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 04. 04. 2013 року між КС «Співдружність» та членом КС «Співдружність» - [PERSON] було укладено кредитний договір №130404/с, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит від позивача у сумі 30000 грн., плата за користування яким (проценти) становить 65,7% річних, тобто 0,18% денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, на строк 24 місяці. В забезпечення кредитного договору, 04. 04. 2013 року між КС «Співдружність» та [PERSON] було укладено договір поруки № 130404/с, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати по зобов'язаннях [PERSON] солідарно з позичальником. Позичальник порушив умови укладеного договору, в зв'язку з чим станом на 01. 12. 2014 року утворився борг в сумі 184 870 грн. 47 коп., який позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача в якій також зазначив, що позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, своїх представників до суду не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 04. 04. 2013 року між КС «Співдружність» та членом КС «Співдружність» - [PERSON] було укладено кредитний договір №130404/с, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит від позивача у сумі 30000 грн., плата за користування яким (проценти) становить 65,7% річних, тобто 0,18% денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, на строк 24 місяці. В забезпечення кредитного договору, 04. 04. 2013 року між КС «Співдружність» та [PERSON] було укладено договір поруки № 130404/с, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати по зобов'язаннях [PERSON] солідарно з позичальником. Встановлено, що позичальник порушив умови укладеного договору, в зв'язку з чим станом на 01. 12. 2014 року утворився борг в сумі 184 870 грн. 47 коп., який складається із: пені - 1648 грн. 85 коп., штрафу - 14 302 грн. 00 коп., боргу по тілу кредиту - 28604 грн. 00 коп., боргу по відсоткам - 140 324 грн. 62 коп., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. Враховуючи наявність заборгованості за кредитним договором, обов'язок позичальника з погашення кредиту, процентів за користування кредитом, пені, штрафів та інших платежів залишається невиконаними, на що слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ЦК України (Позика). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно зі ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що i боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, в зв'язку з неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №130404/с, станом на 01. 12. 2014 року утворився борг в сумі 184 870 грн. 47 коп., який не погашений відповідачами. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що боржник та поручитель не виконали свої зобов'язання перед позивачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1847,71 грн.

Outcome: approved