Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

КП «Водоканал» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] у якому вказано, що у квартирі за адресою м. Запоріжжя, бул. Будівельників [ADDRESS] проживають відповідачі, які користуються послугами КП Водоканал, але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, і тому за період з 01.08.13р. по 31.03.18р. утворилась заборгованість в сумі 24454 гри.82 коп., яку просить стягнути з відповідачів. Ухвалою судді від 12.12.2018 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Як вбачається з довідок УДМС України в Запорізькій області від 20.09.2018 року, відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO], саме за цією адресою відповідачі повідомлялися про розгляд справи.(а.с.14-15) Відповідачі в судове засідання не зявились, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності , просили позовні вимоги задовольнити в межах строку позовної давності. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані в квартирі за адресою: м. Запоріжжя, бул. Будівельників [ADDRESS]. Згідно зі ст. 64 ЖК УРСР, члени сімї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобовязаннями з договору найму житлового приміщення. Відповідно до ч.3 ст.815 ЦК України, наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобовязаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідачі [PERSON], [PERSON], користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, і тому за період з 01.08.2013 року по 31.03.2018 року утворилася заборгованість в розмірі 24454,82 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. У відповідності до п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобовязані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум окремо за кожен місяць. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачами не надано, тому суд приймає його за основу при винесенні судового рішення. Крім того, суд враховує, що відповідачі позовні вимоги визнали частково, не заперечували факту надання їм відповідних послуг, свого обовязку щодо їх оплати та факту наявності заборгованості, однак заявили про застосування строку позовної давності до заявлених вимог. Так, суд виходить з того, що згідно з ст.257 та ч.3 ст.267\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України. Крім того, відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, а також у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Отже, у звязку з порушенням відповідачами свого обовязку по сплаті щомісячних платежів, позивач мав право заявити вимоги про їх стягнення в межах 3-річного строку позовної давності, перебіг якого повинен починатися з моменту настання строку сплати чергового щомісячного платежу, тобто в даному випадку з 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, щодо кожного чергового щомісячного платежу. Так, позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.08.2013р. Плата за cерпень 2013р. повинна була внесена відповідачами до 10.09.2013р., у випадку несплати 3-річний строк позовної давності починається з 10.09.2013р. і скінчив відповідно 10.09.2016р. Аналогічно за іншими подальшими щомісячними платежами. Оскільки з даним позовом позивач звернувся до суду 26.10.2018р., то він мав право вимагати стягнення заборгованості, яка виникла за період з 10.11.2015р. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.08.2013р. по 01.11.2015р. заявлені поза 3-річним строком позовної давності. Поважних причин пропуску цього строку позивачем не зазначено і судом не встановлено, у звязку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Стягненню з відповідачів підлягає заборгованість в межах 3-річного строку позовної давності, тобто за період з 01.11.2015р. по 31.03.2018р., яка згідно розрахунку позивача становить 23928,31грн.( а.с.5-6) Таким чином, позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial