Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно та просить суд: -встановити факт проживання спадкоємця [PERSON] однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , у період з 2005 року до моменту смерті; -визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; -визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 6,27 га, що розташована на території Карналіївської сільської ради, масив 2 ділянка [NUMBER] , масив [NUMBER] , ділянка [NUMBER] Білгород-Дністровського району Одеської області Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла [PERSON] ( [INFO] ), свідоцтво про смерть від 05.03.2019 року, актовий запис № 139. За життя позивач [PERSON] знаходився із померлою у тісних дружніх стосунках, надавав допомогу померлій на ремонт будинку, купівлю харчів, проходження лікування. З 2005 року позивач фактично знаходився у родинних стосунках із померлою, оскільки остання деякий час проживала у будинку позивача, користувалась майном позивача.. Між позивачем [PERSON] та гр. [PERSON] виникли взаємні права та обов`язки, щодо користування та оброблення земельної ділянки останньої, в тому числі отриманні плати за її користування. Після смерті [PERSON] позивач фактично вступ у спадщину, оскільки продовжив користуватись майном померлої та продовжує доглядати майно померлої - житловий будинок та земельну ділянку, сплачує відповідні податки за майно та не має жодних майнових претензій з боку третіх осіб - можливих спадкоємців померлої. На підставі викладеного просить задовольнити позов. Процесуальні дії. 27.07.2021 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі відкрито провадження, визначено загальний порядок розгляду справи. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розгляд справи по суті провести без його участі, позовну заяву підтримує. 17.08.2021 року представник відповідачки - адвокат Садовський В.Є., надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у відсутність відповідача, вказав також, що відповідач не заперечує проти задоволення вимог [PERSON] . У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Фактичні обставини справи. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] ( [INFO] ), свідоцтво про смерть від 05.03.2019 року, актовий запис № 139. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її донька, відповідач [PERSON] . За життя позивач [PERSON] знаходився із померлою у тісних дружніх стосунках. Оскільки за життя [PERSON] була одинокою жінкою, позивач здійснював догляд за останньою. Позивач з 2005 року фактично знаходився у родинних стосунках із померлою, оскільки остання деякий час проживала у будинку позивача, користувалась майном позивача. Позивач [PERSON] надавав допомогу померлій на ремонт будинку, купівлю харчів, проходження лікування. Вказане підтверджується поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами померлої З 2005 року між позивачем [PERSON] та гр. [PERSON] виникли взаємні права та обов`язки, щодо користування та оброблення земельної ділянки останньої, в тому числі отриманні плати за її користування. За декілька місяців до смерті [PERSON] виявила бажання навідати свою доньку [PERSON] у м. Тираспіль. Однак не маючи коштів звернулась до позивача [PERSON] з проханням надати допомогу у проїзді. Позивач в свою чергу здійснив оплату проїзду та супровід гр. [PERSON] . Через місяць [PERSON] померла та за проханням її доньки [PERSON] , позивач здійснив оплату поховання померлої. За життя [PERSON] належала земельна ділянка площею 6,27 га, що розташована на території Карналіївської сільської ради, масив [ADDRESS] , яку вона заповіла відповідачці. Після смерті [PERSON] позивач фактично вступ у спадщину, оскільки продовжив користуватись майна померлої та продовжує доглядати майно померлої - житловий будинок та земельну ділянку, сплачує відповідні податки за майно та не має жодних майнових претензій з боку третіх осіб - можливих спадкоємців померлої. Підтвердженням того, що позивач проживав із спадкодавцем [PERSON] слугує відповідна довідка, видана виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради від 24.06.2021 року №61. (а.с. 5) Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно, ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, які протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Ч. 1 ст. 1296 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). У відповідності до ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. У п. 21 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила частини другої статті 3 СК України, про те, що сім`єю складають особи ,які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Висновки за результатами розгляду справи Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно досліджених доказів, у сенсі розуміння вимог чинного законодавства та його правозастосування до фактичних обставин справи, того, що позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом майна [PERSON] , яка померла [INFO] , інші спадкоємці ( [PERSON] ) не заперечує проти визнання за позивачем права власності на вищезазначені земельні ділянки, прийнявши до уваги також те, що, іншого способу, окрім як в судовому порядку, захистити права позивача не надається можливим, а також, те, що відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved