Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації звернулось до суду з позовом до [PERSON] - про стягнення заборгованості. Позивач при зверненні до суду мотивує свої вимоги тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05. 11. 2004 року є власником квартири [ADDRESS]. Між позивачем і відповідачем існують відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, відповідно до яких позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач, як споживач зобов'язаний вносити плату за надані послуги. Відповідач не своєчасно сплачує за житлово-комунальні послуги в зв'язку з чим, станом на 01. 11. 2013 року утворилась заборгованість в сумі 5378,16 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, зазначивши в позовній заяві, що просить суд розгляд справи провести у відсутність представника позивача та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. [PERSON] в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши заяву позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05. 11. 2004 року є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 12-13). Вбачається, що між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Згідно ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ст. 20). Відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені постановою Кабінету міністрів України від 21. 07. 2005 року № 630 (Правила), плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Згідно п. 2.5 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 20. 05. 2009 року № 529 (зі змінами і доповненнями, внесеними Постановою КМУ від 01. 06. 2011 року № 869) послуги надаються відповідно до затвердженого (погодженого) рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов'язані укласти договір підготовлений виконавцем на основі типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20. 05. 2009 року № 529. Вбачається, що після виходу розпорядження Київської міської ради Київської міської державної адміністрації від 09. 03. 2011 року № 307, яким затверджено структуру, періодичність, строки надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та вимоги до їх якості, балансоутримувачем даного будинку в особі начальника ВСП «Індустріальний» Шевчук Н. П. на основі типового договору та діючих тарифів було підготовлено та в 2011 році доставлено до поштових скриньок мешканців [ADDRESS], договори на послуги з утримання будинку та прибудинкової території в 2-х екземплярах з додатками № 1 та № 2, про що КП «Індустріальне» складено Акт з підписами мешканців, про необхідність укласти договір та повернути один, екземпляр до ВСП «Індустріальний» мешканці даного будинку були проінформовані об'явами, однак з боку відповідача це питання було проігноровано. Однак, фактично зазначений договір був укладений з наступних причин. Відповідно до ст. ст. 638, 639 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. ст. 644, 642 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо на письмову пропозицію укласти договір, в якій не вказано строк для відповіді, особа, яка надала пропозицію укласти договір в межах нормально необхідного для цього часу не отримала відповіді. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей, тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. На підставі викладеного та виходячи з того, що рахунок на оплату житлово-комунальних послуг містить всі істотні умови договору (ціну договору, строки виконання договору, реквізити сторін, найменування послуги та її вартість, порядок розрахунків, тощо) вбачається, що в результаті отримання відповідачем зазначених рахунків КП «Дирекція» здійснювало оферту в укладенні договору про надання житлово-комунальних послуг, а відповідач споживаючи надані послуги здійснював акцепт. Нарахування за послуги з утримання будинків і прибудинкових територій, нарахування за надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої і холодної води та водовідведення здійснюється на підставі тарифів, затверджених розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно вказаної статті, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідач зобов'язаний оплатити спожиті житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг. Встановлено, що відповідач письмово, безпосередньо через квитанції, в яких зазначалась сума боргу повідомлявся про заборгованість та необхідність її сплатити в добровільному порядку, однак прийняті міри не мали бажаного результату, оскільки заборгованість відповідачем не погашена. Вбачається, що станом на 01. 11. 2013 року утворилась заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги в сумі 5378,16 грн., яка складається із: суми основного боргу в розмірі 4498,04 грн., індексу інфляції в сумі 478,21 грн. та 3% річних в сумі 401,91 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с. 9-11). Судом встановлено, що відповідач отримував від виконавця житлово-комунальні послуги та відповідно зобов'язаний був сплачувати кошти за їх користування, тобто фактично відповідач знаходився у договірних відносинах із виконавцем. Отже, обидві сторони у цих відносинах мають певні права та обов'язки, а саме, виконавець зобов'язаний надавати споживачеві якісні житлово-комунальні послуги, а споживач зобов'язаний сплачувати за отримані послуги. Встановлено, що відповідачем не своєчасно вноситься плата за спожиті житлово-комунальні послуги, в зв'язку з чим станом на 01. 11. 2013 року утворилась заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги в сумі 5378,16 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ст. ст. 156, 162 ЖК України власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. ст. 27-30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з урахуванням задоволення позову суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved