Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 18.05.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та просить стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики від 15.01.2021 року в сумі 40000 грн, мотивуючи тим, що 15.01.2021 року передала відповідачу грошові кошти в сумі 40000 грн, що підтверджено відповідною розпискою, із зобов`язанням повернути вищевказану суму за першою вимогою позивачки, проте від виконання свого обов`язку з повернення боргу до теперішнього часу ухиляється. Заяви, клопотання 02.09.2021 року від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. 02.09.2021 року від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Аргументи учасників справи Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяви від 02.09.2021 року позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно заяви від 02.09.2021 року позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Фактичні обставини справи, встановлені судом 15.01.2021 року [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в сумі 40000 грн, що підтверджено розпискою, складеною 15.01.2021 року (а.с. 5). Згідно розписці відповідач зобов`язався повернути [PERSON] грошові кошти в сумі 40000 грн. за першою вимогою (а.с. 5). До теперішнього часу відповідач своє зобов`язання з повернення боргу не виконав. Позиція суду У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз`яснень п. 3 ч. 24 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно п.1\~ч.\~1,\~ч.\~3\~ст.\~1049\~ЦК України,\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вимогами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що відповідач своє зобов`язання в обумовлений договором строк не виконав, позов визнав в повному обсязі, таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позов підлягаючим задоволенню.

Outcome: approved