Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 02.03.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та згідно уточнень від 24.09.2020 року простить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, мотивуючи тим, що сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , дитина має хронічні хвороби, а саме бронхіальну астму, потребує відповідного лікування та оздоровлення. Крім того, навчається у спеціалізованій школі з глибоким вивченням англійської мови, у школі формуються групи з учнів, які мають змогу проходити навчання за кордоном на літніх канікулах. Позивачка багато подорожує, має можливість виїжджати за кордон разом з дитиною, проте відповідач долею дитини після розірвання шлюбу сторін не цікавиться, матеріально не допомагає, місце його знаходження не відоме, що унеможливлює отримання нотаріально засвідченої згоди на тимчасовий виїзд дитини з метою належного медичного обстеження, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, перешкоджає всебічному та гармонійному розвитку дитини. Заяви, клопотання 18.05.2021 року від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивачки та її представника. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.01.2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.04.2021 року ухвалено провести розгляд справи в заочному порядку. Аргументи учасників справи Позивачка в судове засідання не прибула про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяви представника від 18.05.2021 року позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони перебували у шлюбі з 21.01.2020 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.01.2010 року (а.с. 7). Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.05.2010 року Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 17 (а.с. 8). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.07.2014 року № 500/2887/14-ц шлюб між сторонами розірвано. 21.02.2020 року на адресу [PERSON] направлено заяву позивачки від 19.02.2020 року щодо надання нотаріально завіреного дозволу на тимчасовий виїзд за кордон України неповнолітньому [PERSON] (а.с. 9,10). Позиція суду У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 51 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч. ч. 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи, що батько дитини після розірвання шлюбу з позивачкою життям дитини не цікавиться, його місцезнаходження не відоме, отримати необхідний дозвіл в позасудовому порядку не видається можливим, що в свою чергу перешкоджає медичному обстеженню дитини за кордоном, його оздоровленню та відпочинку, суд дійшов висновку, що надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька відповідає якнайкращим інтересам дитини, оскільки сприяє фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved