Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.1-2). Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що з відповідачем з 2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON] , 2004 року народження. Зазначає, що протягом останніх трьох років сімейні стосунки погіршились, що призвело до постійних сварок та фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, буду суперечити їх інтересам та інтересам дитини. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 16 червня 2021 року прийняв справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники справи у судове засідання не прибули, надали заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а відповідач вказала, що позовні вимоги визнає, дошлюбне прізвище відновлювати не буде. Суд ухвалив проводити розгляд справи без участі сторін на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 14 вересня 2002 року у Чернігівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, актовий запис №1473 (а.с.3). Сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] (а.с.4) ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін і їх неповнолітній дитині, що має істотне значення у даній справі. У відповідності до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач зазначила, що дошлюбне прізвище відновлювати не буде, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити її шлюбне прізвище - « [PERSON] ». Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. V. Розподіл судових витрат У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач, відповідно положень п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved