Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

МТСБУ звернулося до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що в якій зазначає, що 11 грудня 2013 року в м.Дніпропетровськ, на перехресті вулиць Путилівська-Калинова, з вини [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], отримав механічні пошкодження. Вина відповідача в скоєнні ДТП підтверджується постановою Любашівського районного суду Одеської області №507/373/14-п від 20 лютого 2014 року. На момент скоєння ДТП, відповідач [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому заподіяна відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП не була відшкодована потерпілій особі. В звязку з наведеним, власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання відшкодування звернулась до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) 14 квітня 2014 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 13998 гривень 93 копійки, за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього обовязок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. На підставі викладеного, після проведення виплат потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача, що й стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом, який представник позивача просить задовольнити в повному обсязі. У судове засідання на розгляд справи представник позивача, діючий на підставі довіреності (а.с.55) не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.60), відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з?явився, причину своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що відповідає вимогам ст.128, 130 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» (а.с.58,64). Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з'явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України. Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 21 вересня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В звязку з наведеним 20 листопада 2018 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик [PERSON], останнє відоме місце проживання якого: Одеська область, Ширяївський район, Чогодарівка, вул.Леніна, 78, та запропоновано у строк до 19 грудня 2018 року подати відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст.178 ЦПК України (а.с.61). Відповідач [PERSON] в установлені ч.7 ст.178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про розгляд вказаної цивільної справи та необхідністю подання відзиву, в судове засідання на розгляд справи не зявився, будучи повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду справи, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не зявилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Взявши до уваги клопотання представника позивача, неявку відповідача, вивчивши документи справи та давши оцінку в сукупності доказам, наданим сторонами, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Судом встановлено, що 23 лютого 2013 року між Моторного (транспортного) страхового бюро України та [PERSON] укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу «Peugeot-406», державний реєстраційний номер [NUMBER], строком до 24 лютого 2014 року (а.с.8). Згідно копії постанови Любашівського районного суду Одеської області від 20 лютого 2014 року по справі про адміністративне правопорушення №507/373/14-п, [PERSON], визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, за те, що 11 грудня 2013 року о 17 год. 30 хв. [PERSON], знаходячись на перехресті вулиць Путилівська-Калинова в м.Дніпропетровськ, керуючи автомобілем марки «Мерседес», д/н [NUMBER], виїжджаючи з другорядної дороги на головну не врахував дорожню обстановку, не надав перевагу в русі автомобілю «Пежо» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та допустив зіткнення з ним, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. (а.с.5). Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО №615870 автомобіль [NUMBER], 2001 року випуску, зареєстрований за [PERSON] (а.с.9 зворот.). Згідно висновку №1701 експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 09 січня 2014 року експерта авто товарознавця [PERSON]І, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, становить 13998 гривень 93 копійки (а.с.14-19). З заяви від 27 грудня 2013 року, адресованої Моторному (транспортному) страховому бюро України, вбачається, що [PERSON] звернулася з питання виплати суми страхового відшкодування оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що сталася 11 грудня 2013 року в м.Дніпропетровськ на перехресті вулиць Путилівська-Калинова, за участю транспортного засобу «Mersedes Bens Sprinter», н/з [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Peugeot-406», н/з [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а.с.8). Згідно Наказу №2056 від 11 квітня 2014 року Моторного (транспортного) страхового бюро України, наказано сплатити на рахунок [PERSON] 13998 гривень 93 копійки в рахунок шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Вказана сума сплачена [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням №1/22505, платником якого є Моторне (транспортне) страхове бюро України (а.с.12,13). Крім того, як вбачається з платіжного доручення від 20 березня 2014 року №5702, Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило послуги аварійного комісара в розмірі 860 гривень 00 копійок на підставі рахунку №7990 від 27 лютого 2014 року (а.с.13). Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.8 ЗУ «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідност.41.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. У відповідності до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідної за заподіяні збитки. За змістом ст..1187 ЦПК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно підпункту «г» пункту 38.1.1. статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. В звязку з наведеним, вина відповідача в скоєні правопорушення встановлена та не підлягає доказуванню.\~\~ Відповідно розяснень Пленуму Верховного Суду України в п. 2 постанови №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, дослідивши матеріали справи в повному обсязі, враховуючи те, що вина відповідача в скоєні правопорушення (дорожньо-транспортної пригоди) встановлена та не підлягає доказуванню, а встановлені та зазначені в даному рішенні факти, вказують на те, що МТСБУ після проведення страхового відшкодування на користь третьої особи, набуло право зворотної вимоги до відповідача [PERSON] в рахунок страхового відшкодування, тому суд приходить до висновку, що виплачена позивачем сума на користь третьої особи ([PERSON]А.) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у порядку регресу. Вирішуючи питання про судові витрати, суд приходить до висновку, що вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає положенням ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved