Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі за текстом КП «ХТМ») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якій з урахуванням прийнятих судом уточнень, просив стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання в розмірі 23934 грн. 77 коп. за період з січня 2014 року по квітень 2018 року, а також 3% річних у сумі 3689 грн. 79 коп., інфляційні витрати у сумі 828 грн. 44 коп. та судовий збір у сумі 1762 грн. В обґрунтування позовних вимог КП «ХТМ» зазначає, що відповідачам надаються послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, що регулюють відносини між виконавцем послуг КП «ХТМ» та споживачами. Відповідачі зареєстровані та мешкають в квартирі [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву води шляхом відкриття особового рахунку № 333 на ім'я [PERSON], але останні свої обов'язки щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг не виконують. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та в якій просила застосувати строк позовної давності до нарахованої заборгованості. Інші відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання поштових відправлень. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за теплову енергію, відповідачі є споживачами послуг теплової енергії шляхом відкриття особового рахунку № 333 на імя [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що відповідачі мають заборгованість по сплаті послуг теплопостачання у сумі 23934 грн. 77 коп. за період з січня 2014 року по квітень 2018 року, що підтверджується відомістю нарахувань та сплати за теплову енергію. У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У відповідності зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги) стягується, крім квартирної плати, по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 року споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 630\~від 21.07.2005\~року розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що в період з січня 2014 року по квітень 2018 року відповідачі не сплачували вартість отриманих послуг. Також відповідач [PERSON] просила суд застосувати до нарахованої КП «ХТМ» заборгованості строк позовної давності. Відповідно до ст.\~256\~ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Частинами 1, 5 ст.\~261\~ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Враховуючи, що загальний строк позовної давності встановлений у три роки, тому в даному випадку позовна давність, в межах якої підлягає стягненню заборгованість, буде визначатись з часу звернення позивача до суду із даним позовом, тобто з 05.06.2018 року. Враховуючи викладене, стягненню з відповідачів підлягає сума заборгованості за період з червня 2015 року по квітень 2018 року за надані послуги з централізованого опалення та підігріву води в сумі 18323 грн. 17 коп. В частині позовної вимоги про стягнення з відповідачів боргу за період з\~січня 2014 року по червень 2015 року, у задоволенні позову належить відмовити у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності. У зв'язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем нараховані інфляційні витрати та 3% річних за прострочення ним виконання грошового зобов'язання. Правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобовязанням, в якому поміж інших прав і обовязків сторін на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобовязань на них поширюється дія ч. 2 ст.\~625\~ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає сума в межах загального строку позовної давності за період з червня 2015 року по квітень 2018 року у розмірі 3553 грн. 41 коп. інфляційних витрат та 3% річних у розмірі 794 грн. 62 коп. Таким чином, на підставі викладеного, позовні вимоги КП «ХТМ» підлягають частковому задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial