Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі - позивач, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті до 30.04.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 68 767,70 грн., заборгованість за спожиті до 30.04.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 765,86 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 7 180,82 грн., 3% річних у розмірі 4 536,83 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 77 649,93 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 271,93 грн., заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку у розмірі 55,95 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 3 936,56 грн., 3% річних у розмірі 3 440,43 грн. та судові витрати, які складаються з: витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. та судового збору у розмірі 2 589,09 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 10.04.2018 року № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарською діяльністю з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач на підставі типового договору опублікував договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Зазначає, що [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідач від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач надавав послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, щомісячно надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість. Відповідно до ст. 20 Закону, п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовід ведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календар місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом. Крім того, на підставі договору про відступлення права вимоги від 11.10.2018 року № 602-18, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго») та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», останнє прийняло право вимоги, у тому числі, до відповідача, з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 72 533,56 грн. Згідно п. 3.4.2 цього договору новий кредитор - КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», має право на отримання від споживачів, визначених у додатку № 1 та/або додатку № 2 до цього договору сплати заборгованості. Надання відповідних послуг здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, опублікованого 31.07.2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго» та в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року № 111 (4511). Проте, відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка станом на 01.12.2020 року становить 80 921,86 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 77 649,93 грн. та заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 271,93 грн.). Також КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» подано до суду клопотання про витребування доказів, в якому останнє просить витребувати у Державної податкової інспекції в Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби м. Києва реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2021 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.01.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами у цивільній справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, роз`яснено відповідачу право у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. 07.07.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - [PERSON] надійшла заява про застосування строків позовної давності, в якій останній просив при розгляді справи застосувати встановлені законодавством України строки позовної давності. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, одержане останнім 17.06.2021 року. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки, відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Суд встановив, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 235151552 від 02.12.2020 року. Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Згідно договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року № 602-18, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання (а. с. 47). [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надає позивач за адресою: [ADDRESS] на підставі особового рахунку № [NUMBER] . Відповідно до ст. 10 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР), громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. За положеннями ст. 162 ЖК УРСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку, зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, споживачі зобов`язані оплатити надані їм житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15. Як визначено у п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), власність зобов`язує. За приписами ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, ця стаття встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі, з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, незалежно від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому прав володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку з утримання належного йому на праві власності майна може створювати небезпеку для третіх осіб. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. ст. 610, 612 ЦК України). За приписами ст. 525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач одержує житлово-комунальні послуги, проте, за них не сплачує в установленому законом порядку. Згідно з розрахунками заборгованості, наданими позивачем, у зв`язку з несплатою відповідачем у повному обсязі грошових коштів за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, а саме: заборгованість за спожиті до 30.04.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 68 767,70 грн., заборгованість за спожиті до 30.04.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 765,86 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 77 649,93 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 271,93 грн., заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку у розмірі 55,95 грн. При цьому суд враховує, що 07.07.2021 року представником відповідача подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. Як визначено у ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Отже, з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, утримання будинку та прибудинкової території, відтак, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Як визначено у ч. 3 та ч. 4 ст. 268 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося до суду з позовом 20.01.2021 року, що підтверджується штампом поштового відділення, відтак до вимог позивача щодо стягнення заборгованості за період до 20.01.2018 року застосовуються наслідки спливу строку позовної давності. З таких обставин, з урахуванням строку позовної давності, з [PERSON] на користь КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 20.01.2018 року по 30.04.2018 року у розмірі 17 044,01 грн., за період з 01.05.2018 року по 01.12.2020 року у розмірі 77 649,93 грн., а також заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 року по 01.12.2020 у розмірі 3 271,93 грн. (за період з 20.01.2018 року по 30.04.2018 року заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у відповідача відсутня). При цьому, суд вважає, що надані КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» відомості про споживання теплової енергії, акт про готовність вузла комерційного обліку до роботи лише підтверджують встановлення лічильників теплової енергії в будинку [ADDRESS] обслуговуючій організації КП УЖГ «Печерська брама» та споживання теплової енергії споживачами будинку, проте не є належними доказами наявності у відповідача заборгованості за обслуговування вузла комерційного обліку у розмірі 55,95 грн. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України за прострочення оплати послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, спожитих до 30.04.2018 року, інфляційну складову боргу у розмірі 7 180,82 грн. та 3% річних у розмірі 4 536,83 грн. та за прострочення оплати послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, спожитих за період часу з 01.05.2018 року по 01.12.2020 року, інфляційну складову боргу у розмірі 3 936,56 грн. і 3% річних у розмірі 3 440,43 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання, то позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційної складової боргу, є обґрунтованими. Разом з тим, відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Оскільки до позовних вимог щодо стягнення заборгованості за період до 20.01.2018 року суд застосував наслідки спливу строку позовної давності, то і до додаткової вимоги - стягнення інфляційної складової боргу та трьох процентів річних застосовуються наслідки спливу позовної давності. За таких обставин, позовні вимоги КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до [PERSON] про стягнення інфляційної складової боргу та трьох процентів річних за прострочення оплати послуг з централізованого опалення, спожитих до 30.04.2018 року, за період з 20.01.2018 року по 30.04.2018 року у розмірі 481,66 грн. та 141,49 грн. відповідно, та за прострочення оплати послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 року по 01.12.2020 року у розмірі 3 936,56 грн. та 3 440,43 грн. відповідно, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] не надав суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження оплати житлово-комунальних послуг у визначеному чинним законодавством розмірі. За таких обставин, позовні вимоги КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті послуги житлово-комунальні послуги підлягає частковому задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 589,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 36858 від 11.01.2021 року. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження понесення судових витрат. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 540,41 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 33,00 грн. витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 140 цього Кодексу, особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Позивачем додано до матеріалів позовної заяви інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 235151552 від 02.12.2020 року. Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження здійснених витрат у розмірі 33,00 грн., пов`язаних з витребуванням вищевказаних доказів. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав, передбачених ст. ст. 133, 140, 141 ЦПК України, для стягнення з відповідача на користь позивача 33,00 грн. у відшкодування судових витрат, пов`язаних із витребуванням доказів. Враховуючи викладене,

Outcome: partial