Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 19.02.2020 року представник позивача - адвокат Абрамович О.В. звернувся до суду із вказаним позовом. 16 вересня 2020 року подав заяву про зміну позовних вимог, вимоги мотивує тим, що [PERSON] на підставі державного акту від 30.08.2002 року серія РЗ № 711344 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,21 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території Рибальської сільської ради, Охтирського району, Сумської області. Вказана земельна ділянка складається із двох окремих земельних ділянок: рілля площею 1,8283 га, кадастровий номер 5920387500:01:001:4475 та сіножаті площею 0,3839 га кадастровий номер 5920387500:01:001:4474. З 2007 року належні позивачу земельні ділянки перебували в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотуре Агро». [PERSON] мав намір самостійно обробляти вказані земельні ділянки, однак у січні 2020 року дізнався про існування договорів оренди укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія Форвард», за умовами яких позивач, нібито, передав відповідачу свої земельні ділянки в оренду терміном до 2022 року, що посвідчується його особистим підписом. Так, згідно Інформації з Державного земельного кадастру на земельну ділянку площею 1,8283 га, кадастровий номер 5920387500:01:001:4475 реєстраційною службою Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області 02.07.2015 року зареєстровано право оренди землі, на підставі договору оренди землі № 239 від 02.07.2015 року, укладеному між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія Форвард» терміном на 7 років. Крім того, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на земельну ділянку площею 0,3839 га, кадастровий номер 5920387500:01:001:4474 Комунальним підприємством «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» В`язівської сільської ради 17.03.2017 року за відповідачем зареєстровано право оренди землі, на підставі договору оренди землі № 422 від 17.03.2017 року, укладеному між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія Форвард» терміном на 7 років. 14.02.2020 року позивач отримав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно копії договорів оренди землі № 239 від 02.07.2015 року та № 422 від 17.03.2017 року, при ознайомленні зі змістом яких виявив, що в розділі «Реквізити сторін» в графі «Орендодавець» підпис від його імені виконаний іншою особою. Представник позивача вказує на те, що [PERSON] не мав наміру передавати свої земельні ділянки в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія Форвард» та не вчиняв для цього жодних дій. Посилаючись на те, що[PERSON] не давав своєї згоди на укладання договорів оренди належних йому земельних ділянок та сам їх не підписував, що свідчить про недійсність вказаних правочинів, у зв`язку з тим, що позивач позбавлений права користуватися своєю земельною ділянкою, представник позивача просить зобов`язати відповідача повернути [PERSON] земельну ділянку площею 1,8283 га, кадастровий номер 5920387500:01:001:4475 та скасувати запис про інше речове право номер 10261539 від 02 липня 2015 року державного реєстратора Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області Вялик Руслани Вікторівни, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 22551677 від 02.07.2015 року. Зобов`язати відповідача повернути [PERSON] земельну ділянку площею 0, 3839 га, кадастровий номер 5920387500:01:001:4477 та скасувати запис про інше речове право номер 19510873 від 17 березня 2017 року державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» В`язівської сільської ради Охтирського району Сумської області Фальченка Юрія Леонідовича, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34334059 від 20.03.2017 року. Процесуальні дії у справі. 21.02.2020 року ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (а.с. 18). 12.03.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, призначено справу до розгляду на 03.04.2020 року (а.с. 26-27). 03.04.2020 року розгляд справи відкладено на 05.05.2020 року (а.с. 53). 05.05.2020 року в зв`язку з витребуванням документів від ПАТ «Укрнафта» справу відкладено на 10.06.2020 року (а.с. 61). 10.06.2020 року протокольною ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області продовжено відповідачу строк для подання відзиву та письмових доказів, розгляд справи відкладено на 02.07.2020 року (а.с. 80). 02.07.2020 року в зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 06.07.2020 року (а. с. 87). 06.07.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області витребувано оригінали реєстраційних справ (а. с. 91), розгляд справи відкладено на 13 липня 2020 року. 13.07.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області призначено судову почеркознавчу експертизу. Провадження по справі зупинено (а. с. 104-105). 11.09.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області в зв`язку з клопотанням експерта поновлено провадження в справі, призначено справу до розгляду на 17.09.2020 року (а. с. 126). 16.09.2020 року представник позивача подав заяву про зміну позовних вимог (а. с. 130). 17.09.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну позовних вимог. Клопотання експерта задоволено, провадження по справі зупинено (а. с. 136). 27.11.2020 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №1248/1263 від 20.11.2020 року (а. с. 170-190). Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.11.2020 року поновлено провадження у справі, призначено справу до розгляду на 07.12.2020 року з повідомленням сторін. Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду від 07.12.2021 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 11.02.2021 року заочне рішенням Охтирського міськрайонного суду від 07.12.2021 року скасовано та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 24.02.2021 року. 24.02.2021 року судове засідання у зв`язку з клопотанням представника позивача відкладено на 11.03.2021 року. 23.02.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на момент укладення договорів, а саме 2015 року та 2017 року сторони мали необхідний об`єм цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним. З моменту укладення спірних договорів сторони належним чином виконували свої обов`язки, ТОВ «Аграрна компанія Форвард» використовувало земельні ділянки згідно цільового призначення, виплачувало орендну плату. Жодного разу позивач не звертався до відповідача із заявою про неналежне виконання умов договорів. Позивач отримував орендну плату за спірними договорами оренди землі, що свідчить про те, що він не мав ніяких претензій по виплаті орендної плати, а тому володів інформацією про існування спірних правочинів. В задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. 03.03.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що факт отримання позивачем коштів жодним чином не підтверджує факт наявності між сторонами договірних відносин. Посилаючись на Постанову Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року зазначив, що та обставина, що позивач отримував плату за користування землею, відбувалася у подальшому і не може впливати на подію укладення правочину, яка мала місце раніше та підтвердити наявність волевиявлення на укладення договору у минулому. Звернув увагу на те, що Вищий спеціалізований суд України зазначив, що факт отримання плати за користування землею не може свідчити про погодження з умовами укладеного раніше договору і не створює правових наслідків. Також зазначив, що Велика Палата констатувала, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтвердити наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Підроблення підпису однієї із сторін означає, що, сторони згоди з будь-яких умов договору не досягали. Стверджує, що ефективним способом захисту, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок (так званий негаторний позов). Просить позовні вимоги задовільнити. 25.06.2021 року від представника відповідача надійшло доповнення до відзиву на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач з 2015 року по 2020 роки отримував від ТОВ «Аграрна компанія Форвард» орендну плату, згідно спірних договорів оренди, що підтверджується відповідними відомостями про видачу орендної плати за оренду земельної ділянки (паю), накладними, податковим розрахунком сум доходу, нарахований на користь фізичних осіб і сум отриманого з них податку. Зазначив, що дії сторін у цій справі свідчать про їхні добровільні наміри та волевиявлення щодо укладення договорів оренди та те, що позивач добровільно передав ТОВ «Аграрна компанія Форвард» у користування належні йому на праві власності земельні ділянки, передавши при цьому копії двох державних актів на право власності на ці земельні ділянки, копію свого паспорту та ідентифікаційного коду, а також те, що протягом тривалого часу позивач отримував від відповідача орендну плату згідно спірних договорів оренди, вважає, що такі договори не можна вважати неукладеними лише з тих підстав, що вони не були підписані позивачем. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю від 30.08.2002 року серії Р3 № 711344 [PERSON] на підставі розпорядження голови Охтирської райдержадміністрації від 29.08.2002 року № 361 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,21 га (з них ріллі -1,8283 га, сіножаті - 0,3839 га), розташованої на території Рибальської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с. 7). За матеріалами справи вбачається, що 02.07.2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія Форвард» укладено договір оренди землі № 239 від, згідно якого [PERSON] надав, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 1,8283 га (рілля), кадастровий номер 5920387500:01:001:4475, на строк 7 років (а.с. 10). Відповідно до Інформації з Державного земельного кадастру на земельну ділянку від 14.02.2020 року номер інформаційної довідки 200259777 державним реєстратором Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області Вялик Р.В. на підставі вказаного договору оренди 02.07.2015 року зареєстровано право оренди землі за Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія Форвард» на земельну ділянку площею 1,8283 га, номер запису про інше речове право 10261539 (а.с. 9). З договору оренди землі № 422 від 17.03.2017 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія Форвард», вбачається, що позивач передав відповідачу в строкове платне користуванняземельну ділянку загальною площею 0,3839 га, строком на 7 років (а.с. 13). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.02.2020 року номер інформаційної довідки 200315258 державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» В`язівської сільської ради Фальченком Ю.Л. 17.03.2017 року на підставі договору оренди від № 422 від 17.03.2017 року зареєстровано право оренди землі за Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія Форвард» на земельну ділянку площею 0,3839 га, номер запису про інше речове право 19510873 (а.с. 12). Згідно висновку проведеної у даній справі судово-почеркознавчої експертизи №1248/1263 від 20.11.2020 року підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець (підпис)» у розділі «Реквізити сторін» у договорі оренди землі №239 від 02.07.2015 року укладеному між [PERSON] та ТОВ «Аграрна компанія «Форвард» виконано за допомогою пасти для кулькової ручки рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець (підпис)» у розділі «Реквізити сторін» у договорі оренди землі №422 від 17.03.2017 року, як зазначено у його копії (дата якого відсутня в оригіналі), укладеному між [PERSON] та ТОВ «Аграрна компанія «Форвард» виконано за допомогою пасти для кулькової ручки рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON] , а іншою особою (а.с.170-190). Вказаний висновок експерта суд приймає до уваги як належний, допустимий, переконливий доказ, він є обґрунтованим та таким, що не викликає у суду жодних сумнівів. Відповідач не надав доказів у спростування зазначених обставин у висновку. Мотиви суду. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Разом із цим, суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі ч. 1 цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі,якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. За ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за ст. 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. За ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (ч. 2 ст. 15 Закону). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Згідно ч. 1 ст. 210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Частиною 2 статті 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п.4 ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з основних засад державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (ч.4 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Як вбачається з матеріалів справи, договори оренди землі №239 від 02 липня 2015 року №422 від 17 березня 2017 року, як зазначено в його копії (дата якого відсутня в оригіналі), укладений від імені [PERSON] з ТОВ «Аграрна компанія Форвард» підписані не ним, а іншою особою, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи (а. с. 170-190). Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 16 червня 2020 року у цивільній справі № 145/2047/16-ц, у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення (п. 7.26 постанови). Суд вважає, що у даному випадку ефективним способом захисту права, яке позивач, як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є заявлення ним вимог про повернення йому земельних ділянок, так як, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володіння відповідними ділянками. У постанові Верховного Суду від 19 серпня 2020 року по справі № 387/970/17 провадження №61-35152св18 зроблено правовий висновок про те, що власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вирішуючи позов в межах заявлених вимог відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим. Оскільки, договори оренди землі №239 від 02 липня 2015 року №422 від 17 березня 2017 року, як зазначено в його копії (дата якого відсутня в оригіналі) позивачем не підписані, а тому є неукладеними, суд вважає, що саме з цих підстав підлягає скасуванню державна реєстрація (записів) права оренди спірних земельних ділянок (номер запису про речове право 22551677 від 02 липня 2015 року та номер 32334059 від 20 березня 2017 року). Висновок суду. Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та зобов`язання відповідача про повернення йому спірних земельних ділянок, оскільки договори оренди №239 від 02 липня 2015 року №422 від 17 березня 2017 року, як зазначено в його копії (дата якого відсутня в оригіналі) позивачем не підписувалися, а тому вказані договори є неукладеними. Щодо судових витрат. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За приписами статті 133 ЦПК України,судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. По справі маються судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1681, 60 грн. та витрат, пов`язаних із залученням експерта в розмірі 6864, 48 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с.4,200 ). Вирішуючи питання про судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України, суд виходить з того, що позивачем при подачі позову до суду був сплачений судовий збір в розмірі 1681, 60 грн., а також ним оплачено вартість судової почеркознавчої експертизи в розмірі 6864, 48 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.4,200). Таким чином, враховуючи, що позов [PERSON] задоволено повністю, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати, а саме за сплату судового збору в розмірі 1681, 60 грн. та витрат, пов`язаних із залученням експерта в розмірі 6864, 48 грн., а всього 8546, 08 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved