Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] звернувся до суду шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Печенізької селищної ради Чугуївського району Харківської області, яким просить визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 21 липня 2016 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає постійно разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . На даний час позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідач неодноразово лікувалась від наркоманії і на даний час знаходиться у реабілітаційному наркологічному центрі Георгія Победоносця на лікуванні. Раніше позивач з неповнолітньою дитиною проживав разом з відповідачем та її дітьми від першого шлюбу у м. Харкові. При цьому, [PERSON] поводила себе агресивно по відношенню до дітей, над старшими - знущалась, била їх та закривала у погребі, спільного з позивачем сина хотіла викинути через паркан собакам, трощила посуд, техніку. Під час вагітності відповідач вживала наркотичні засобу, в результаті чого їх син народився з рідкісною хворобою шлунку - гастрошизіс і позивач тривалий час лікував дитину від вказаної хвороби. Відповідач також лікувалась у психіатричній лікарні. Аргументи учасників справи. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не надала, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Представник третьої особи Служби у справах дітей Печенізької селищної ради Чугуївського району Харківської області у судове зсідання не з`явився, суду надана заява за підписом начальника Служби у справах дітей Лілії Мозгової про розгляд справи за відсутності представника із врахуванням наданого Службою висновку органу опіки та піклування Печенізької селищної ради Чугуївського району Харківської області про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 квітня 2021 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2021 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні; клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено, з Православного душепопечительського Центру реабілітації імені Георгія Побідоносця витребувані відомості про те, чи знаходилась на реабілітації [PERSON] , 1985 року народження, якщо так, то в який період часу та з яким діагнозом. Участь у судовому засіданні сторін та інших учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача ухвалити рішення у заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем реєстрації, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Служби у справах дітей Печенізької селищної ради Чугуївського району Харківської області у судове зсідання не з`явився, суду надана заява за підписом начальника Служби у справах дітей Лілії Мозгової про розгляд справи за відсутності представника. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 21 липня 2016 року). Рішенням Харківського районного суду харківської області від 07 травня 2021 року шлюбу між сторонами розірваний. Як вбачається зі змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №4449, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: мати - [PERSON] , батьком - [PERSON] . Позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (довідка-характеристика депутата Печенізької селищної ради Муригіна І.А., акт депутата Печенізької селищної ради Муригіна І.А від 06 серпня 2021 року). Як вбачається зі змісту акту, складеного депутатом Печенізької селищної ради Чугуївського району Харківської області, Кизим О.В 10 лютого 2021 року в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] , які поставили свій підпис в акті, [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає разом з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зазначені обставини також підтверджуються довідкою Виконавчого комітету Печенізької селищної ради Харківської області №02-30/305 від 10 лютого 2021 року. Згідно акту №1 обстеження умов проживання від 12 лютого 2021 року, начальником Служби у справах дітей Печенізької селищної ради Лілією Мозговою та головним спеціалістом Служби у справах дітей Печенізької районної державної адміністрації Аліною Челомбитько було проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , житло розміщене на 1 поверсі 2-поверхового будинку, складається з трьох кімнат, умови проживання добрі, в кімнатах чисто, акуратно, тепло, в квартирі газове опалення, водопостачання, водовідведення, санвузол. Для дитини відведена окрема кімната з необхідною технікою та меблями, дуже багато різноманітних іграшок та ігор відповідно до віку та розвитку дитини, особисті речі дитини чисті та складені акуратно в дитячій шафі, весь одяг та взуття відповідає віку дитини, дитина відвідує дитячий садок №1 смт. Печеніги. Для дитини створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку. . Дитина [PERSON] , 2016 року народження, є вихованцем ІІ молодшої групи №2 Печенізького ДНЗ (ясла-садок) №1 Печенізької селищної ради Харківської області, що підтверджується довідкою Печенізького дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №1 Печенізької селищної ради Харківської області №03-07/16 від 16 лютого 2021 року. Зі змісту вказаної довідки, окрім іншог7о, вбачається, що мати дитини - [PERSON] не приймала і не приймає участі у вихованні сина протягом чотирьох років, батьківські збори не відвідує, життям свого сина не цікавиться. Позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій відповідача по відношенню до дітей, про що свідчать надані позивачем копії заяв. Згідно висновку оцінки потреб сім`ї, складеного директором ЦНСП [PERSON] 22 липня 2021 року, потреби дитини задовольняються на належному рівні, батько має достатній виховний потенціал для забезпечення потреб дитини, складні життєві обставини не виявлені, сім`я в сжо не перебуває, соціального супроводу не потребує. Депутатом Печенізької селищної ради Муригіноою І.А. надана характеристика на [PERSON] , відповідно до змісту якої останній характеризується як добрий, порядний, спокійний та врівноважений чоловік, у сварки із сусідами не вступає, завжди відгукувався на прохання допомогти, спиртними напоями не зловживає. [PERSON] є пенсіонером, перебуває на обліку в Чугуївському об`єднаному управлінні ПФУ в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності, сума пенсії за період з 01 липня 2020 року по 30 червня 2021 року складає 20943 гривні, що підтверджується довідкою про доходи №0220402943095216. Медичних протипоказань для виховання сина не має, на обліку і лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, про що свідчать надані третьою особою медичні довідки. Служба у справах дітей Печенізької селищної ради Чугуївського району Харківської області як орган опіки та піклування надала висновок про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , згідно якого, враховуючи рівні права батька та матері у вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, з метою захисту прав та інтересів дитини, органі опіки та піклування вважав доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO]. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім - і якщо це не порушуватиме права та інтереси дитини - підлягають врахуванню інтереси батьків. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , однак не зареєстрований в квартирі за вказаною адресою і має місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] . З наданих до суду доказів вбачається, що дитина, проживаючи разом з батьком, забезпечена всім необхідним для розвитку та відпочинку, батько займається вихованням дитини, піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створює належні умови для розвитку її природних здібностей, дитина відвідує дошкільний навчальний заклад за місцем свого проживання. Мати дитини - [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, дитячий садок та батьківські збори не відвідує, життям свого сина не цікавиться. Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин відповідач в ході судового розгляду не надала, будучи, своєчасно і належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, остання жодного разу в судове засідання не з`явилась, правом на надання відзиву або будь-яких доказів до суду також не скористалась. Крім того, як вбачається зі змісту висновку Служби у справах дітей Печенізької селищної ради Харківської області про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , працівники служби у телефонному режимі зв`язувались з матір`ю дитини, повідомляли про розгляд даної справи в суді та пропонували надати докази, однак остання у судове засідання не з`явилась, будь-яких документів не надала. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, у контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, враховуючи висновок органу опіки і піклування, яким рекомендовано визначити місце проживання дитини разом з батьком, а також створення останнім належних умов для проживання, виховання та матеріального забезпечення дитини, суд вважає необхідним визначити місцем проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою місця проживання останнього: [ADDRESS] , що відповідає найкращим інтересам дитини. Щодо судових витрат. Згідно квитанції №0.0.2045038433.1 від 10 березня 2021 року при пред`явленні вищевказаного позову до суду позивачем були понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: approved