Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідачів 1.Виклад позиції позивача. 21.02.2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №VISOGА00001406 від 04.06.2007 року в сумі 78953,09 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з договором, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 72283,71 грн. терміном до 03.06.2017 року, а [PERSON] зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, відповідач зобов'язується надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією. У випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі та надав відповідачеві кредит в розмірі 61253 грн. У зв'язку з порушеннями умов кредитного договору, відповідач [PERSON] зобов'язання за договором не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором порядок та строки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 31.01.2019 року виникла заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем в розмірі 78953,09 грн., з яких: 12880,62 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 1,84 грн. - заборгованість за відсотках за користування кредитом; 62072, 86 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3747,77 грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором VISOGА00001406 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до п.5 якого позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань. Такё згідно з п. 6 Договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, протягом п'яти днів з моменту її отримання, проте вимога, пред'явлена до поручителя, залишена без задоволення. 2.Виклад позиції відповідачів. Відповідачі [PERSON], [PERSON] відзиву на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подали, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 12.03.2019 року (а.с.38-39). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідачів 1. 21.02.2019 року представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Савіхіною А.М., що діє за довіреністю №8332-К-Н-О від 31.08.2017 року (а.с.25), разом з позовною заявою надіслано до суду клопотання, в якому остання просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.31). 2. Крім того, згідно з п.3 прохальної частини позовної заяви позивач просить у разі неявки в судове засідання його представника, розглянути справу у відсутності представника банку, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.3). 3. Відповідачі [PERSON], [PERSON] заяв і клопотань, пов'язаних із розглядом справи, до суду не подавали. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали суду від 12.03.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 04 квітня 2019 року без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.38-39). 2. Ухвалою суду від 04.04.2019 року розгляд справи за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відкладено на 24.04.2019 року (а.с.46). 3. Відповідно до ухвали суду від 24.04.2019 року, розгляд справи відкладено на 15.05.2019 року у зв'язку із не закінченням строку, передбаченого ЦПК України та встановленого судом у п'ятнадцять днів для надання [PERSON] та [PERSON] відзиву на позов (а.с.58). 4. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз'яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд означеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачає підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно із вимогами ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Враховуючи, що відповідачами [PERSON], [PERSON] ухвала суду про відкриття провадження з пропозицією надати відзив на позов отримана, то суд вважає, що відзив ними не подано без поважних причин. Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.191 ЦПК України. 5. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, … в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. 6. Оскільки розгляд означеної цивільної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, без проведення судового засідання, то суд вважає, що не підлягає задоволенню заява представника позивача про ухвалення заочного рішення у справі (а.с.3), так як відсутні умови, встановлені ст.280 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються ЦК України. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Вирішуючи спір, суд встановив факт укладення 04.06.2007 року договору кредиту №VISOGА00001406 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], та додаткових угод до кредитного договору від 24.10.2011 року, 21.11.2012 року, 17.12.2013 року, 21.12.2015 року (а.с.12-19). Згідно з п.1.7 Статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 21.05.2018 року, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов'язань ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.28-29). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] підписала договір про надання їй кредиту шляхом видачі готівки через касу на строк з 04.06.2007 року по 02.06.2017 року включно в розмірі 61253 грн. на споживчі потреби в сумі 55000 грн., а також 6253 грн. на сплату страхових платежів зі сплатою за користування відсотками в розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Період сплати з 5 по 10 число кожного місяця (п.7.1. Договору) (а.с.12-14). Погашення кредиту, сплата відсотків, комісії здійснюється на умовах, що викладені в Договорі №VISOGА00001406. Крім того, судом встановлено, що 17.12.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки до кредитного договору №VISOGА00001406, відповідно до п.2. якого останній відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с.22). Відповідно до п.5 вказаного Договору, у випадку невиконання боржником будь-якого зобов'язання за кредитним договором, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань. Згідно з п.6 Договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, протягом п'яти днів з моменту її отримання. Предметом вказаного договору поруки є надання поруки поручителем [PERSON] перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 04.06.2007 року №VISOGА00001406 та додаткової угоди до кредитного договору, згідно з яким відповідачу [PERSON] надано кредит в сумі 79094,84 грн. (п.16 Договору поруки). [PERSON] порушено умови договору в частині внесення необхідних щомісячних платежів по кредиту, відсотках та інших витратах, у зв'язку із чим позивачем направлялися повідомлення відповідачам з вимогою погашення заборгованості від 31.12.2008 року та від 10.12.2018 року (а.с.20, 10). Вимоги позивача залишені відповідачами без належного реагування. Станом на 31.01.2019 року виникла заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем в розмірі 78953,09 грн., з яких: 12880,62 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 1,84 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 62072, 86 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3747,77 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-9). Заперечень щодо вказаного розрахунку заборгованості відповідачі [PERSON], [PERSON] не висловили, оскільки відзиву на позов до суду не надіслали. Оскільки факт виконання умов договору і повернення кредиту та процентів за користування кредитом відповідачем [PERSON] не доведено, то невиконанням зобов'язання по поверненню кредиту з боку відповідачів [PERSON] та [PERSON], який на добровільних засадах зобов'язався перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по зобов'язаннях [PERSON], що витікають з договору від 04.06.2007 року №VISOGА00001406, порушено права позивача на виконання умов договору, які підлягають судовому захисту. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають правовідносини позики, а саме - кредиту, які регулюються ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ч.2 ст.509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Так, за договором кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України). Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вказаного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ст.554 ЦК України). Відповідно до ст.541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом… У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 ЦК України). Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). VІ. Висновки суду Аналізуючи норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позивач має право на звернення до суду з означеним позовом. Також, у суду склалася достатня переконаність у тому, що позов у частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, що забезпечений договором поруки, підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Отже, суд констатує той факт, що позивачем надано суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які проаналізовані судом у їх сукупності та взаємозв'язку і дають підстави для висновку про задоволення позову в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, тоді як відповідачами не надано доказів виконання своїх зобов'язань за вказаним договором. Оскільки факт виконання умов договору і повернення кредиту та процентів за користування кредитом відповідачем [PERSON] не доведено, то права позивача невиконанням зобов'язання по поверненню кредиту з боку відповідачів [PERSON] та [PERSON], який на добровільних засадах зобов'язався перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по зобов'язаннях [PERSON], що витікають з договору від 04.06.2007 року №VISOGА00001406, порушені і підлягають судовому захисту шляхом задоволення позову щодо солідарного стягнення суми заборгованості за кредитом із відповідачів. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача (ч.2 ст.141 ЦПК України). При зверненні в суд з позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачено судовий збір в сумі 1921 грн. (а.с.1). Таким чином, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. При цьому суд вважає, що судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах по 960,50 грн. з кожного відповідача, а не солідарно, як заявлено у позові АТ КБ «ПРИВАТБАНК», оскільки цивільним процесуальним законодавством не передбачено солідарного стягнення судових витрат.

Outcome: approved