Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові зазначено, що позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] . За цією адресою зареєстрована відповідачка, яка там не проживає. Позивачка зазначає, що в цьому будинку відповідачка не проживає, її речей та належного їй майна там немає, але в зв`язку з тим, що вона зареєстрована в будинку позивачки, вона позбавлена права вільно розпоряджатися належним їй на праві власності житловим будинком. Позивачка просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] . ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судове засідання позивачка не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідачка не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд вважає, що відповідачка була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, визнає її неявку неповажною та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та здійснення судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно договору довічного утримання від 14 листопада 2006 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області Лайзорик О.Ф., відчужувач [PERSON] передала у власність набувачу майна [PERSON] належний відчужувачу на праві власності будинок [ADDRESS] . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 18 листопада 2006 року комунальним підприємством «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору довічного утримання від 14 листопада 2006 року. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 10 червня 2020 року Мелітопольським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] померла [INFO] , про що 10 червня 2020 року складено відповідний актовий запис № 1289. Згідно довідки, виданої головою квартального комітету № 39 Мелітопольської міської ради Запорізької області від 02 листопада 2020 року, відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту про не проживання від 02 листопада 2020 року, відповідачка ніколи не вселялася та не проживала (не користувалася житловим приміщенням) за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої відділом реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру громадян Департаменту реєстраційних послуг виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 19 листопада 2020 року, місце проживання відповідачки зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що до теперішнього часу відповідачка не знята з реєстрації у будинку [ADDRESS] . ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, нормами ЦК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Разом із цим, право користуватися житловим приміщенням виникає та існує у особи за наявності відповідного права власності на квартиру (будинок) у цієї особи або у членів її сім`ї. Із припиненням права власності особи або членів її сім`ї втрачається й право особи на користування цим житловим приміщенням. Таким чином, судом було встановлено, що відповідачка ніколи не проживала і не проживає в належному позивачці житловому будинку, вона не є членом сім`ї позивачки, її речей та належного їй майна в будинку немає, вимог щодо подальшого проживання у вказаному будинку відповідачка не пред`являла, будь-які домовленості між позивачкою як власницею житла та відповідачкою щодо її проживання в будинку відсутні. Вказані обставини порушують права позивачки як власниці житлового будинку. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] .

Outcome: approved