Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Кредитна спілка «Центр фінансових послуг» (по тексту - КС «Центр фінансових послуг», позивач) звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] (по тексту - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитної лінії №В43/115/18/56/08СЗ від 24.09.2018 року в сумі 5609, 95 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24.09.2018 року з відповідачем було укладено кредитний договір кредитної лінії №В43/115/18/56/08СЗ та додатковий договір про транш №1, відповідно до п. 1 якого сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 5000, 00 грн., за наслідками видачі якого сума неповернутого кредиту на дату укладення додаткового договору №1 - 5000, 00 грн. Також зазначає, що було погоджено і графік платежів. Покликається і на ту обставину, що відповідно до п. 3.1 кредитного договору кредит мав надаватися відповідачу у національній валюті, після підписання кредитного договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок відповідача в додатковий капітал за його заявою. За покликанням позивача ним виконано умови кредитного договору та перераховано кошти в сумі 5000, 00 грн. згідно заяви відповідача на цільовий внесок в додатковий капітал. Крім цього вказує, що на підставі заяви відповідача від 24.09.2018 року останній повернено цільовий внесок в додатковий капітал, який вона отримала, що підтверджується відповідним касовим ордером. Позивач також акцентує увагу, на п. 3.2, 3.4, 3.6 та 3.7 кредитного договору, які визначають умови нарахування процентів, їх ставку та право її змінювати. На думку позивача, відповідач порушила п. 3 умов кредитного договору, а саме зобов`язання щодо проведення сплати нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами не меншими ніж вказані в графіку платежів, що спричинило затримку повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором. Враховуючи викладене позивач вказав на наявність підстав для стягнення в судовому порядку з відповідача 3452, 21 грн. несплаченої заборгованості по тілу кредиту та 1749, 08 грн. заборгованості по сплаті процентів за період з 28.05.2019 року по 07.12.2020 року, всього - 5201,29 грн., а також інфляційні витрати на прострочене тіло кредиту за період з 23.03.2019 року по 31.10.2020 року в сумі 150, 53 грн., три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період 23.03.2019 року по 07.12.2020 року в сумі 177, 62 грн. та 80, 51 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 28.05.2019 року по 07.12.2020 року. Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася в установленому порядку, відзиву та клопотань про відкладення судового розгляду не подавала. У відповідності до положень ст. ст. 280-281 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.09.2018 року між кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» та [PERSON] укладено кредитний договір кредитної лінії №В43/115/18/56/08СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, згідно умов якого кредитодавець - позивач зобов`язується надати позичальнику - відповідачу кредит по типу кредитної лінії з кредитним лімітом (загальним розміром) в сумі 5000, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового використання та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Як визначає п. 3.1 договору №В43/115/18/56/08СЗ від 24.09.2018 року кредит мав надаватися відповідачу в національній валюті, після підписання договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача або шляхом спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок в додатковий капітал за його заявою. Крім цього 24.09.2018 року було укладено додатковий договір про транш №1 до кредитного договору кредитної лінії №№В43/115/18/56/08СЗ, відповідно до п. 1 якого сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 5000, 00 грн., сума залишку виданого кредиту на дату укладення додаткового договору №1 складає 5000, 00 грн. та погоджено відповідний графік платежів. Надання відповідачу чергового траншу в сумі 5000, 00 грн. за кредитним договором №В43/115/18/56/08СЗ від 24.09.2018 року в межах ліміту підтверджується заявою [PERSON] від 24.09.2018 року. Як встановлено судом, на підставі заяви відповідача від 24.09.2018 року суму коштів у 5000, 00 грн. за кредитним договором №В43/115/18/56/08СЗ від 24.09.2018 року зараховано на цільовий внесок в додатковий капітал, що підтверджується відповідною довідкою від 24.09.2018 року. У подальшому на підставі заяви відповідача від 24.09.2018 року їй повернено цільовий внесок в додатковий капітал в сумі 5000, 00 грн., що підтверджуються копією видаткового касового ордера від 24.09.2018 року. Суд констатує, що умовами договору, передбаченими у п. 3.2 визначено, що нарахування процентів здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Пункт 3.3 кредитного договору встановлює змінюваний тип процентної ставки та в разі дотримання позичальником графіку платежів становить 84 процентів річних. Натомість п. 3.4 договору визначає право позивача збільшувати та зобов`язаний зменшувати змінювану процентну ставку не частіше ніж один раз на місяць. У відповідності до п.п. 10 п. 2.4 кредитного договору відповідач зобов`язаний проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 20-го числа вказаного в додатковому договорі про транш. Як визначає п. 3.7 кредитного договору, прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів та пені. Як вбачається з матеріалів справи позивач виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, натомість відповідач зобов`язання виконує неналежним чином у зв`язку з чим станом 07.12.2020 року виникла заборгованість в загальному розмірі 5609, 95 гривень. Згідно розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору кредитної лінії №В43/115/18/56/08СЗ від 24.09.2018 року вбачається, що [PERSON] допустила заборгованість перед позивачем, яка станом на 07.12.2020 року складає 5201, 29 гривень, в тому числі: 3452, 21 грн. несплаченої заборгованості по тілу кредиту та 1749, 08 грн. заборгованості по сплаті процентів за період з 28.05.2019 року по 07.12.2020 року. У відповідності до розрахунку інфляційних втрат та трьох річних від простроченої суми по кредитному договору кредитної лінії №В43/115/18/56/08СЗ від 24.09.2018 року вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість по інфляційних втратах на прострочене тіло кредиту за період з 23.03.2019 року по 31.10.2020 року в сумі 150, 53 грн., три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період 23.03.2019 року по 07.12.2020 року в сумі 177, 62 грн. та 80, 51 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 28.05.2019 року по 07.12.2020 року. Суд враховує, що позивачем було направлено боржнику-відповідачу повідомлення (вимогу) №1267/19 від 22.06.2020 року щодо порушення останньою зобов`язання по виконанню умов кредитного договору №В43/115/18/56/08СЗ від 24.09.2018 року та необхідність здійснення відповідних проплат простроченої заборгованості, однак така вимога не була виконана. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Таким чином, відповідно до встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що для задоволення позовних вимог наявні правові підстави, передбачені законом та договором, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним документально підтверджені судові витрати у сумі 2102, 00 грн.

Outcome: approved