Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Між [PERSON] та [PERSON] 10.04.2014 року було укладено договір позики на суму 50 000 гривень (надалі - Договір), відповідно до умов якого [PERSON] надала позику, а [PERSON] зобов'язалася повернути грошові кошти у строк до 20.04.2014 року. На підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] надала договір від 10.04.2014 року. На сьогоднішній день Відповідачем суми боргу за договором не повернуто. Вона неодноразово зверталась до [PERSON] з вимогами щодо повернення грошових коштів, проте усі вони були проігноровані, у зв'язку із чим вимушена звернутись для захисту своїх прав до суду. Збільшуючи неодноразово позовні вимоги, позивачка просить суд стягнути з відповідачки 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. основного боргу, суму 29 000 (двадцять дев'ять тисяч) грн. неустойки; суму індексу інфляції яка складає 7 300 грн. 00 коп.; суму три відсотка річних яка складає 709 грн. 30 коп.; витрати на правову допомогу в розмірі 1 200 грн. (одна тисяча двісті грн.); за витрати за об'яву в газеті «Запорізька правда» яка складає 180 грн. 00 коп.(сто вісімдесят грн. 00 коп.); судовий збір в сумі 875 грн. 92 коп. Відповідачка, не погоджуючись з позовними вимогами, звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, у якій просить суд визнати договір позики від 10.04.2014 року недійсним, з тих мотивів, що вона його уклала під моральним тиском та погрозами фізичної сили. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та пояснили, що [PERSON] працювала у [PERSON] бухгалтером. Як працівнику, їй надавалися грошові кошти для сплати податку. Однак остання, податки не сплачувала та привласнила кошти. Коли це стало відомо від працівників податкової служби, вона запропонувала продати свою квартиру з метою відшкодування збитків. Однак, квартиру вона не мала можливості продати, оскільки потрібні були кошти на оформлення спадщини, та сплату заборгованості за комунальні послуги. З цією метою їй були надані кошти у розмірі 50000 грн., у зв'язку з чим, позивачка разом з відповідачкою звернулися до адвоката з проханням скласти договір позики, який у подальшому був складений адвокатом, та підписаний сторонами договору. Відповідачка отримала гроші, однак квартиру не продала, борг не повернула, заборгованість за привласнені податки не сплатила, у зв'язку з чим, позивачка була вимушена звернутися до суду. З приводу привласнення грошових коштів для сплати податку, звернулася до міліції, та за даним фактом розпочато досудове розслідування, оскільки шкода не відшкодована. Зустрічну позовну заяву не визнає, оскільки вважає, що договір був написаний без примусу, грошу передавалися відповідачці в приміщені магазину за місцем роботи, що підтверджують свідки. Просить позовні вимоги задовольнити, а в задоволені зустрічного позову відмовити. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, подала зустрічний позов, та пояснила, що дійсно, маючи складне матеріальне становище, вона привласнила грошові кошти, які їй передавалися для сплати податку. Вона погодилась продати квартиру з метою погашення збитків. Договір нею дійсно підписувався, однак вона його підписала під тиском, оскільки позивачка та її чоловік погрожували, що якщо вона не погасить заборгованість, то звернуться до міліції з заявою про притягнення її до кримінальної відповідальності, що й було ними зроблено. Гроші у розмірі 50000 грн. не отримувала. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що вони як адвокати підготували договір позики, який був підписаний сторонами по справі. При цьому, якихось погроз чи насильства при його укладенні застосовано не було і сторонами не повідомлялось. Зі слів, та як зазначено в договорі, кошти були передані до підписання договору, та в їх присутності не передавались. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила факт передачи коштів позивачкою відповідачці в магазині за місцем роботи. При цьому не може зазначити. Яка саме сума передавалась. Дослідив матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що позов обґрунтований і повинен бути задоволений з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, суду надано договір позики від 10.04.2014 року, відповідно до якого позивачка передала відповідачці 50000 грн. (а.с.9, 40-41) Доводи відповідачки, що договір було підписано під тиском не знайшов свого підтвердження, оскільки згідно матеріалів справи, відповідачка до міліції до підписання договору не зверталася. Звернулася вже після його підписання, та факти погрози, які були нею зазначені не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим кримінальне провадження не відкривалося. Вона знала про прийняте рішення, не оскаржила його, що свідчить про те, що погодилась з прийнятим рішенням. Крім того, погрози про звернення до міліції, не можуть бути прийняті судом як моральний чи фізичний тиск, оскільки це є правом кожної людини звернутися до компетентного органу за захистом своїх прав. (а.с.70,71,73-78) У судових дебатах відповідачка заявила, що кошти не отримала та вважає за необхідне даний договір визнати недійсним. Однак, суд не може погодитись з позицією відповідачки, оскільки позовні вимоги. А саме підстави визнання договору недійсним, нею зазначені вчинення правочину під тиком, що передбачено ст. 231 ЦК України. Вона не зазначала підставою безкоштовність угоди, і діючим законодавством не передбачено визнання договору недійсним з двох або більше підстав. Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання договору позики від 10.04.2014 року недійсним. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення основної суми боргу в розмірі 50000 грн. підлягають задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до п.11 Договору у разі якщо Позичальник своєчасно не повернув Позикодавцеві позичені грошові кошти, Позикодавець має право вимагати, а Позичальник зобов'язується сплатити неустойку у розмірі 2% від суми позики, за кожен повний тиждень прострочення виконання зобов'язання за цим договором. З 21.04.2014 року по 10.11.2014 року відповідно до вимог п.11 розраховується наступним чином: 50000 грн. поділити на 100% та помножити на 2%, що складає 1000 грн., яку помножимо на 29 (тижнів), та отримаємо суму 29 000 грн. неустойки за кожен тиждень прострочення виконання зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що вимоги, а саме неустойка передбачена договором підлягає задоволенню. Вимоги про застосування індексу інфляції, який просить стягнути позивачка, а саме згідно наданого розрахунку: Індекси інфляції за період з 04.2014 року по 10.2014 року складає - 103,3, 103,8, 101,0, 100,4, 100,8,102,9,102,4. 04.2014р.=((103,3*50000:100) = 51650 51650 -1000 = 1650 грн. 05.2014р.=((103,8*50000):100) = 51900 51900 -1000 = 1900 грн. 06.2014р.=((101,0*50000):100) = 50500 50500 -1000 = 500 грн. 07.2014р.=(( 100,4*50000):100) = 50200 50200 -1000 = 200 грн. 08.2014р.=((100,8*50000):100) = 50400 50400 -1000 = 400 грн. 09.2014р.=((102,9*50000):100) = 51450 51450 -1000 = 1450 грн. 10.2014р.=((102,4*50000):100) = 51450 51200 -1000 = 1200 грн. Всього: 7 300 грн., Підлягає частковому задоволенню за виключенням періоду за 04.2014 рік, оскільки ще не було повного періоду застосування інфляційного індексу, та підлягає стягненню у розмірі 5650 грн. Також підлягають задоволенню вимоги про стягнення 3% річних відповідно до розрахунку: 3% відсотка річних = 50000 грн. Ч 3% ч 100% ч 365 днів Х 173 дні = 709 грн. 30 коп. 23.06.2014 року між позивачами та адвокатом [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого останній бере на себе зобов'язання, за винагороду 1 200 грн., які були сплачені в повному обсязі, що підтверджується додатком № 1 від 08.07.20014 року виконати роботи з представництва інтересів позивачів в суді. Вказані роботи виконанні в повному обсязі, що підтверджується актом виконаних робіт від 08.07.2014 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України «Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати». До судових витрат згідно зі ст.79 ЦПК України відносяться «Судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, а саме витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи». Таким чином, підлягають також задоволенню вимоги про стягнення з відповідачки за оголошення в газеті «Запорізька правда», яка складає 180 грн. 00 коп.(сто вісімдесят грн. 00 коп.); та за судовий збір в сумі 875 грн. 92 коп.

Outcome: approved