Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

КП «Харківводоканал» звернулось до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з центрального постачання холодної води та водовідведення, інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми у загальному розмірі, з урахуванням уточнених позовних вимог у розмірі 24111 грн 02 коп. за період з 2013 року по 31.10.2019 рік. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачі є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського рахунку та неналежним чином виконували зобов`язання з оплати наданих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки відповідачі не сплачують за отримані послуги у них утворилась заборгованість: - за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.07.2013 р. по 31.10.2019 р. у розмірі 13309 грн.; - за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.09.2013 р. по 31.10.2019 р. у розмірі 8457,34 грн.; - інфляційні витрати 1734,25 грн.; - три відсотки річних від простроченої суми 610,43 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] надав відзив на позовну заяву в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимоги, оскільки відповідач не є власником квартири, не зареєстрована та не проживає у квартирі, просив застосувати строки позовної давності. Відповідач [PERSON] причин неявки не повідомив, відзиву або інших клопотань суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін у відсутності сторін. У відповідності до ст.ст. 12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно довідки Реєстру територіальної громади м.Харкова за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] . Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова Рішенням Дзержинського районного суду від 04.04.2016 року (справа №638/16317/15ц) визнано [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Згідно договору купівлі-продажу від 19.12.1992 року [PERSON] є власником вищевказаної квартири. Заборгованість відповідачів, згідно розрахунків позивача складає: за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.07.2013 р. по 31.10.2019 р. у розмірі 13309 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.09.2013 р. по 31.10.2019 р. у розмірі 8457,34 грн.; інфляційні витрати 1734,25 грн.; три відсотки річних від простроченої суми 610,43 грн. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Частиною 1 статті 2 Закону визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Пунктом 5 частини 2 статті 7 визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно п.6 ч.1 ст.8 Закону виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та ст. 382 Цивільного кодексу України, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання i водовідведення. Згідно п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води i водовідведення», затверджених КМУ від 21.07.2005 р. № 630, розрахунковим передом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 525 ЦК України однобічна відмова від виконання прийнятих зобов`язань не допускаються. Статті 67,68 Житлового кодексу України передбачають, що плата за комунальні послуги вноситься своєчасно, але окремо від плати за користування житлом. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів за комунальні послуги незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено законом. В ухвалі ВССУ від 20.11.2013 року по справі № 6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України). Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] , який є власником квартири, будучи зобов`язаними своєчасно сплачувати плату за отримані послуги, в односторонньому порядку припинив виконувати взяті на себе зобов`язання, не сплачує заборгованість добровільно, суд приходить до висновку, що виникла заборгованість підлягає стягненню на користь позивача. Разом з тим вимоги про стягнення в солідарному порядку заборгованості з [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки остання не є співвласником власником квартири. Крім того, відповідач просить застосувати строки позовної давності до вимог позивача. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України.) Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України). Згідно з ч.1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Так, 19.12.2019 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за період з 2013 року по 31.10.2019 року, як вбачається з розрахунку заборгованості останній платіж здійснено у червні 2015 року, а відтак вимоги про стягнення заборгованості за період до 31.10.2016 року виходять за межі позовної давності. Крім того, на підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020року у справі №712/8916/17), а відтак відсутні підстави для поновлення пропущеного строку позивачу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в межах позовної давності за період з 01.11.2016 року по 31.10.2019 рік у розмірі 18324 грн 88 коп. з відповідача [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial