Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 1.Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 33121,02 грн. за кредитним договором б/н від 11.07.2006 року. Аргументи учасників справи. 2.В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.07.2006 року [PERSON] . отримала кредит у розмірі 9100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] не виконала свої зобов`язання за договором і не здійснила повернення кредиту у встановлений строк та не сплатила проценти за користування кредитом. В зв`язку з чим, станом на 21.10.2011 року заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» склала 33121,02 грн. з яких: 5066,19 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5066,19 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 838,38 заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 25163,,07 грн. - нарахована пеня, 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина), 1553,38 штраф ( процентна складова). 3.Від відповідача [PERSON] на адресу суду відзив не надходив. Заяви та клопотання учасників справи. 4. Представник позивача до зали судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. 5. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи до зали судового засідання не звилася, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Процесуальні дії у справі. 6. 28 травня 2020 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи № 214/155/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обставини справи, встановлені судом. 7. 11.07.2006 року [PERSON] було підписано заяву від 11.07.2006 року про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанк. З якої вбачається, що ( а.с.20). 8. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 20.01.2011 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 21.01.2018 року заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» склала 33121,02 грн. з яких: 5066,19 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5066,19 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 838,38 заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 25163,07 грн. - нарахована пеня, 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина), 1553,38 штраф ( процентна складова) (а.с.7-17). Джерела права й акти їх застосування. 10. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 11. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). 12. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 13. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 14. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). 15. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 16. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. 17. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 18. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. 19. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). 20. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 21. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 22. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). 23.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду. 24. Судом встановлено, що 11.07.2006 року [PERSON] підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У даній заяві від 11.07.2006 року погоджена базова процентна ставка в розмірі 36%, порядок погашення заборгованості. Та встановлена сума кредитного ліміту в розмірі 1000,00 грн. Строк дії кредитного ліміту відповідає строк дії картки ( а.с. 18 зворот). 25. В свою чергу заява не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору у розмірі 9100,00 грн., його отримання , а також умов, зазначених у позові. 26. Наданий позивачем розрахунок заборгованості неможливо вважати доказом надання відповідачу кредитних коштів, оскільки розрахунок сум заборгованості за кредитом та відсотками не є підтвердженням отримання кредитних коштів та руху коштів на картковому рахунку. 27. Також, на підтвердження позовних вимог Банком надано витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку та Витяг з Тарифів обслуговування карт «Універсальна», однак умови, правила та тарифи обслуговування карт не підписані відповідачем. 28. За таких обставин, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, брав на себе зобов`язання зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Вищезазначені твердження узгоджуються з правою позицію Верховного Суду від 03.07.2019 року висвітленій у справі № 342/180/17/14-131цс19. 29. У позовній заяві також зазначено, що відповідач згоден із тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Зазначені обставини унеможливлюють встановити судом розмір отриманого кредиту, тривалості пільгового періоду по кредиту та розмір неустойки за несвоєчасне погашення кредиту тощо. 31. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору. 33. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.03.2020 справа № 703/3063/18, провадження № 61-11260св19. 33. Крім цього, судом встановлено, що доданий до справи розрахунок та Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила не засвідчені у порядку визначеному ст.95 ЦПК України. 34. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що заява від 11.07.2006 року та матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу щодо видачі відповідачці кредитних коштів, що позбавляє суд можливості здійснити перевірку правильності нарахування позивачем заборгованості за кредитним договором та взагалі наявність або ж відсутність такої заборгованості. 35. За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. 36. Згідно зі ст. 41 Закону України «Про Національний банк України» та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. 37. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. 38. Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа. 39. Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. 40.При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. 41. Як вбачається з матеріалів справи, позивач АТ КБ «Приватбанк», при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за Кредитним договором б/н від 11.07.2006 року виписку з особового рахунку суду не надав.. 42.У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. 43. Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. 44. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду України в Постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. 45. Таким чином, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору [PERSON] позивач АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. 46. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. 47. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що позивачем не доведені і обґрунтовані заявлені позовні вимог належними та допустимим доказами, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позірних вимог. Розподіл судових витрати. 48. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем під час звернення до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00грн. (а.с.1). 49. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати покладаються на позивача .

Outcome: dismissed