Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В жовтні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 10 травня 2018 року передав в борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 9850 доларів США, які останній зобов`язавсь повернути на першу вимогу. На підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] надав власноручно написану розписку від 10 травня 2018 року. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою про повернення грошових коштів, проте він ухиляється від повернення грошових коштів. Тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором позики у розмірі 9850 доларів США, проценти за користування грошовими коштами у розмірі 88293 гривні 80 копійок, а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 26 доларів США 64 цента. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.24-25). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.32). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд цивільної справи. ІІІ. Ставлення сторін до пред`явленого позову. Представник позивача Іванишин О.О. надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути цивільну справу за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач повідомлений про судове засідання через оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bpm.ko.court. gov.ua/sud1005 (а.с.34). IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 10 травня 2018 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 9850 доларів США. В свою чергу, [PERSON] зобов`язався повернути грошові кошти на першу вимогу [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копією розписки про отримання грошових коштів від 10 травня 2018 року (а.с.7). Спірні правовідносини регулюються гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. V. Норми права та судова практика, якими суд керується при вирішенні спору. У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно з положенням ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За правилами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.533 цього ж Кодексу грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За змістом постанови Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-1286цс16, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті у правовідносинах, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України, Декрет №15-93). При цьому стаття 625 ЦК України унормовує питання відповідальності боржника за порушення грошового зобов`язання і з огляду на правову природу трьох процентів річних, передбачених частиною другою цієї статті, як особливої міри відповідальності, їх сума повинна бути визначена до стягнення виключно в національній валюті України - гривні. б. норми процесуального права. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що між сторонами по справі 10 травня 2018 року був укладений договір позики. 20 серпня 2020 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про повернення боргу за договором позики від 10 травня 2018 року, яка залишена відповідачем без відповіді. Таким чином, взяті на себе зобов`язання за договором позики відповідач у встановлений договором строк не виконав, суму позики не повернув. Борговий документ, тобто розписка [PERSON] від 10 травня 2018 року знаходиться у володінні позивача. Зважаючи на це, в матеріалах цивільної справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що [PERSON] виконав свої зобов`язання за договором позики та повернув грошові кошти. З письмового розрахунку, наданого представником позивача (а.с.10-11) також вбачається, що у [PERSON] виник борг по сплаті процентів в розмірі 88293 гривні 80 копійок. Розпискою розмір процентів встановлений не був. Тому, розмір процентів розраховується на рівні облікової ставки НБУ та становить 88293 гривні 80 копійок, згідно розрахунку процентів, наданого позивачем (а.с.11). В свою чергу, три проценти річних становить 755 гривень 60 копійок, виходячи із наступного розрахунку: 258257,15 ? 3% / 100 ? 366 ?33 = 698 гривень 56 копійок. Відповідачем не надано доказів на спростування вказаних розрахунків. Тому з відповідача на користь позивача належить також стягнути три проценти річних від простроченої суми у розмірі 698 гривень 56 копійок, а також проценти за користування грошовими коштами у розмірі 88293 гривні 80 копійок. VІІ. Розподіл судових витрат. За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції від 29 вересня 2020 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 3678 гривень 64 копійки. Пред`явлений позов задоволений частково, а саме 94,40% (347249,53 / 367863,95 ? 100%). З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 3472 гривні 63 копійки (3678,64 / 100% ? 94,40%). Крім цього, представником позивача є адвокат Іванишин О.О., який діє на підставі договору про надання правової допомоги №10/08 від 10 серпня 2020 року (а.с.40-43). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 гривень надано квитанцію до прибуткового касового ордера №б/н від 01 квітня 2021 року (а.с.46) та акт №1 про надання правової допомоги від 01 квітня 2021 року (а.с.45). Разом з цим, позовні вимоги задоволені частково. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 14160 гривень (150000 / 100% ? 94,40%). На підставі викладеного та

Outcome: partial