Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

І. Суть спору Позивачка [PERSON] 10.04.2019року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що вона народилась [INFO] в смт.Березнегувате Березнегуватського району Миколаївської області. 30.12.2009року вона отримала паспорт громадянина України, де вказана дата народження [INFO] . Вказує, що на даний час в неї виникла необхідність щодо виготовлення документів на постійне місце проживання на території іншої держави, в зв`язку з чим є необхідність у подачі її свідоцтва про народження. Однак, при отриманні повторно у Мостиському відділі ДРАЦС свідоцтва про народження, нею було виявлено, що в актовому записі про її народження № 86, складеного 09 вересня 1964 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, у відомостях про дитину невірно вказана її дата народження « [INFO] » замість « [INFO] » та по батькові « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Зазначає, що у зв`язку з вказаними розбіжностями у свідоцтві про народженні та її паспорті, вона звернулась до Мостиського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області із заявою про внесення відповідних змін до актового запису про народження. Проте, висновком відповідача по справі від 15 листопада 2018 року, їй було відмовлено у внесенні змін до актового запису про народження у зв`язку з відсутністю достатніх підстав для внесення вказаних змін та відсутністю підтверджуючих документів. Також зазначає, що вона погоджується з процедурою та порядком прийняття рішення відповідача про відмову внести зміни до відповідного актового запису, оскільки немає первинних документів, які б свідчили про те, що запис про її народження в акті цивільного стану №86, складеного 09 вересня 1964 року є неправильним. В той же час, будь-яким іншим шляхом захистити свої немайнові права, встановити неправильність актового запису та внести до нього зміни, окрім судового порядку не є можливим. З огляду на наведене, просить суд: 1) встановити неправильність запису про її народження в актовому записі № 86, складеному 09 вересня 1964 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, у якому невірно зазначено відомості про дитину, а саме дата народження « [INFO] » замість « [INFO] », по батькові « [PERSON] » замість « [PERSON] »; 2) зобов`язати Мостиський РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області внести зміни до актового запису №86, складеного 09 вересня 1964 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, вказавши дату народження дитини « [INFO] » замість « [INFO] » та по батькові « [PERSON] » замість « [PERSON] ». ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача Мостиського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати у його відсутності та зазначає, що вирішення справи покладає на розсуд суду. Представник третьої особи Березнегуватського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати у його відсутності. Крім того, подав до суду письмові пояснення щодо позову, в яких зазначає, що позовні вимоги визнає частково, а саме: в частині позовних вимог про зміну дати народження дитини на 06 серпня [INFO] не заперечує, а в частині зміни по батькові на « [PERSON] » - відмовити. В обґрунтування своїх часткових заперечень покликається на те, що в графі 18 актового запису про народження №86 від 09 вересня 1964 р. «Які пред`явлені документи про народження дитини або прізвища та адреси свідків» зазначена «довідка [PERSON] лікарні від 14.08.1964 р.», що була підставою для реєстрації народження дитини. Отже, з вище вказаного вбачається, що довідка про народження видана раніше, ніж факт самого народження. А тому щодо позовних вимог в частині зміни дати народження позивачки не заперечує. Щодо зміни по батькові позивачки, то зазначає наступне. В актовому записі про народження № 86 від 09.09.1964 р. складеного на [PERSON] , по батькові дитини на українській мові вказано [PERSON] , яке утворилось від імені батька [PERSON] . З відмови Мостиського РВ ДРАЦС чітко вбачається, що ім`я батька дитини [PERSON] , що походить від його народження (актовий запис № 32 від 15.08.1934 р. складений українською мовою на Рудковського Владіслава костелом села Рудники Мостиського району). В актовому записі про народження позивача, ім`я батька дитини вказано Владіслав на підставі актового запису про шлюб №25 від 14.07.1964 р. складеного Березнегуватським РВ ДРАЦС, де ім`я нареченого (батька позивачки) зазначено Владіслав на українській мові. З огляду на наведене, просить відмовити в частині позовних вимог про зміну по батькові позивачки. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 15.04.2019року відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Крім того, даною ухвалою залучено Березнегуватський РВ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою суду від 22.11.2019року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.12.2019року. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного висновку. ІV. Обставини справи, встановлені судом. Згідно даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Мостиським РВУМВС України у Львівській області 25.02.1998року, позивачка [PERSON] народилася [INFO] . Разом із цим, в актовому записі про народження позивачки [PERSON] №86 від 09 вересня 1964року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, дата народження дитини (позивачки) зазначена « [INFO] », по батькові дитини зазначено « [PERSON] », ім`я батька зазначено « [PERSON] ». З метою усунення вказаних розбіжностей в актовому записі про народження, позивачка [PERSON] звернулася до Мостиського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області із заявою від 07.09.2018року про внесення виправлень до вищевказаного актового запису про народження №86 від 09.09.1964року, в якій просила виправити дату народження дитини з « [INFO] » на « [INFO] », та виправити по батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », ім`я батька з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Висновком Мостиського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 15.11.2018року позивачці відмовлено у внесенні зазначених виправлень у зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували дату народження позивачки « [INFO] » та ім`я батька « [PERSON] ». Погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача про відмову внести зміни до відповідного актового запису, позивачка [PERSON] з метою\~захисту своїх\~немайнових правзвернулася до суду із даним позовом, в якому просила встановити неправильність запису про її народження в акті цивільного стану та зобов`язати відповідача внести до нього зміни. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією паспорта громадянина України позивачки [PERSON] серії [NUMBER] ; копією актового запису про народження позивачки [PERSON] №86 від 09 вересня 1964року; копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00021441529 від 14.11.2018року, виданого Мостиським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області; копією Висновку Мостиського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області від 15.11.2018року. V. Застосоване судом законодавство. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій\~статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки\~суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або\~законом\~чи судом у визначених\~законом\~випадках. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені\~Конституцією України,\~ЦК України\~та іншим\~законом, не є вичерпним (частина третя\~статті 270 ЦК України). \~Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша\~статті 49 Цивільного кодексу\~(далі -\~ЦК) України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи (частина друга\~статті 49 ЦК України). Аналогічні за змістом приписи закріплені у\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~(далі - Закон). Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону). Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону). Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені\~Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5\~(далі - Правила). Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Відповідно до пункту 2.13 Правил\~підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Правовий висновок щодо правильного застосування пункту 2.13 Правил викладено у\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року (справа № 425/2737/17), у якій зазначено, що суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від установлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису. Відповідно до роз`яснень, викладених у абз.2 п.3, п. 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» від 07.07.1995р.\~суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. При цьому, неправильність в актовому записі не обов`язково має бути пов`язана з помилками власне при складенні актового запису чи помилками реєстратора, така неправильність може бути пов`язана з іншими чинниками, наприклад, неправильним перекладом в документі, на підставі якого вносились відомості до актового запису. Відповідно до роз`яснень, викладених у абз.4 п.7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану»\~питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. ЦПК України встановлено, що: відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); згідно ст.78 ЦПК України суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. у відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновки суду. У даній справі спірні правовідносини пов`язані з установленням дати народження позивачки та її по батькові і залежно від цього - правильності чи помилковості спірного актового запису про її народження. Факт народження позивачки [PERSON] 06 серпня 1964року учасниками справи не оспорюється та підтверджується наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Мостиським РВУМВС України у Львівській області 25.02.1998року; копією картки платника податків [PERSON] від 05.01.2017року; копією трудової книжки [NUMBER] від 12.01.1984року; копією Атестату про середню освіту позивачки № [NUMBER] від 26.06.1981року; копією актового запису про укладення шлюбу між [PERSON] та позивачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] В. №10 від 25 квітня 1987року та іншими матеріалами справи у яких зазначена дата народження позивачки [PERSON] [INFO] серпня 1964 [INFO] . Крім того, даний факт також вбачається із самого актового запису №86 від 09 вересня 1964 р., в графі 18 якого «Які пред`явлені документи про народження дитини або прізвища та адреси свідків» зазначена «довідка Березнегуватської лікарні від 14.08.1964 р.», що була підставою для реєстрації народження дитини, дата видачі якої відбулася раніше, ніж факт самого народження позивачки. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про неправильність актового запису №86 від 09 вересня 1964 р. в частині запису про дату народження дитини « [INFO] » та зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши такою датою «06 серпня 1964 року». Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Що ж стосується доводів позивачки [PERSON] , про встановлення неправильності актового запису №86 від 09 вересня 1964р., в частині запису по батькові дитини « [PERSON] » замість « [PERSON] » та зобов`язання внести відповідні зміни, то такі суд відхиляє, оскільки даний факт не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи і спростовується наявними у справі належними та допустимими доказами. Так, в актовому записі про народження батька позивачки [PERSON] (актовий запис №32 від 15.08.1934року складений українською мовою на Рудковського Владіслава костелом села Рудники Мостиського району) та у повному витягу з нього №00021442344 від 14.11.2018року ім`я дитини вказано « [PERSON] ». В актовому записі про шлюб [PERSON] та [PERSON] №25 від 14.07.1964року, складеного Березнегуватського районного відділу ДРАЦС Головного ТУЮ у Миколаївській області №№2179-15.9-4-3 від 03.11.2018року та повному витягу до нього №00021442344 від 14.11.2018року ім`я нареченого вказано « [PERSON] ». В актовому записі про народження № 86 від 09.09.1964 р. по батькові дитини на українській мові вказано « [PERSON] », яке утворилось від імені батька « [PERSON] ». Ім`я батька дитини вказано « [PERSON] » на підставі актового запису про шлюб №25 від 14.07.1964 р. складеного Березнегуватським РВ ДРАЦС, де ім`я нареченого (батька позивачки) зазначено « [PERSON] » на українській мові. Отже, на підставі вищенаведених належних та допустимих доказів судом достовірно встановлено факт, що ім`я батька позивачки « [PERSON] », що походить від його народження згідно актового запису №32 від 15.08.1934р., складеного костелом села Рудники Мостиського району, а відтак позовні вимоги про встановлення неправильності актового запису та зобов`язання внести відповідні зміни в цій частині не підлягають до задоволення. Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення частково. VII. Розподіл судових витрат між сторонами. Враховуючи думку позивачки, яка не заявляє про стягнення судових витрат з відповідача, та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачкою судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за нею.

Outcome: partial