Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

На адресу Мар'їнського районного суду Донецької області з Донецького апеляційного суду для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про усунення перешкод у володіння житловим приміщенням шляхом зобов'язання вчинити певну дію та розірвання спадкового договору. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти ухвалення додатково рішення. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт заволодіння відповідачем правовстановлюючих документів та паспорта громадянина України на ім'я позивача, оскільки відповідач оформлювала довідки про склад родини позивача та укладала договір про надання комунальних послуг, що потребує обов'язкового пред'явлення паспорту власника та документів на власність нерухомого майна. Відповідач в судовому засіданні проти ухвалення додаткового рішення не заперечувала. Проти задоволення позовних вимог заперечила. Пояснила, що з документів має у володінні лише технічний паспорт на спірну квартиру, яку їй надав нотаріус при укладанні спадкового договору, відтак відповідач вважала зберігання такого документа в себе законним. Також пояснила, що свідоцтва на право власності та паспорт позивача не брала, а всі дії щодо договорів та довідок здійснювала на підставі копій документів, які їй надавала позивачка. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти ухвалення додаткового рішення. Заперечив проти позовних вимог, просив залишити їх без задоволення. Позивач та представник позивача адвокат Романець В.В. в судове засідання не з'явились. Повідомлені про дату, час та місце судового розгляду належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неявка учасника справи не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з позовної заяви позивачем при зверненні до Мар'їнського районного суду Донецької області було заявлено три позовні вимоги, а саме: -розірвати спадковий договір, укладений 23 грудня 2008 року № 2279 між [PERSON] та [PERSON]; -зобов'язати відповідача провернути оригінали правовстановлюючих документів, виданих на ім'я [PERSON]; -зняти заборону на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження № 10147910 зареєстровану 17.08.2010 року за № 10147910 реєстратором державної нотаріальної контори. За результатами розгляду позовної заяви Мар'їнським районним судом Донецької області було ухвалено рішення від 06.12.2018 року згідно якого у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. При цьому, в рішенні відсутній опис позовних вимог рішення про відмову яких прийняв суд. Описова та мотивувальна частина містить лише обґрунтування позовної вимоги про розірвання спадкового договору, укладеного 23 грудня 2008 року № 2279 між [PERSON] та [PERSON]. Приписами п. 1 ч. 5 ст. 265 ЦПК України визначено, що у резолютивній частині рішення суду зазначається, зокрема висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в Постанові «Про судове рішення у цивільній справі» резолютивна частина рішення повинна містити висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено). Водночас, при постановленні рішення від 06.12.2018 року Мар'їнським районним судом не було викладено у вичерпному обсязі висновок суду стосовно кожної позовної вимоги. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Таким чином, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача провернути оригінали правовстановлюючих документів, виданих на ім'я [PERSON] та зняття заборони на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження № 10147910 зареєстровану 17.08.2010 року за № 10147910 реєстратором державної нотаріальної контори. Щодо позовних вимог про повернення правовстановлюючих документів суд зазначає наступне. Згідно п. 2 спадкового договору квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.08.1997 року органом приватизації ВКП «Кураховекомуненерго» (розпорядження № 2) та зареєстрованого Мар'їнським РДПКБ та БТІ 22.10.1997 року, номер запису 1439 в книзі 8-164 реєстраційний номер 25800132. На вказану квартиру також був виготовлений технічний паспорт станом на 26.11.2008 року (т. 2 арк. 9-11), який після укладення спадкового договору зберігається у [PERSON], що остання підтвердила як в судовому засіданні так і у письмовому відзиві на позовну заяву (т. 1 арк. 64). В той же час, відповідач категорично заперечила володіння свідоцтвом про право власності на житло ,виданого 28.08.1997 року органом приватизації ВКП «Кураховекомуненерго». Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не подано належних, допустимих та переконливих доказів, що відповідач заволоділа свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.08.1997 року органом приватизації ВКП «Кураховекомуненерго» (розпорядження № 2), а твердження представника [PERSON] про пред'явлення таких документів відповідачем при здійсненні певних дій від імені позивача є припущенням, що не може бути покладено в основу судового рішення. В той же час, відповідачем не доведено, що фактичне володіння технічним паспортом на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності, є правомірним. Право володіння технічною документацією на об'єкт нерухомості нерозривно пов'язане із правом власності на такий об'єкт, відтак, законним власником технічної документації на квартиру [ADDRESS] є [PERSON] В цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - зобов'язати відповідача повернути позивачу технічний паспорт станом на 26.11.2008 року на квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги про повернення паспорту громадянина на ім'я позивача суду не заявлялись. Згідно ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Щодо позовних вимог про зняття заборони на нерухоме майно суд виходить з наступного. Як вбачається зі спадкового договору державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори Островерховою Н.В. у зв'язку з посвідченням даного спадкового договору було накладено заборону відчуження вказаної в договорі квартири номер [ADDRESS], належної [PERSON]. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 188 ЦПК України похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). За змістом спірних правовідносин вимога про зняття заборони на нерухоме майно є похідною від вимоги про розірвання спадкового договору Враховуючи, що рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 06.12.2018 року позивачу було відмовлено в задоволенні позовної вимоги про розірвання спадкового договору, суд з урахуванням вимог п. 2 ч. 1 ст. 188 приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги про зняття заборони на нерухоме майно необхідно відмовити. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 12, 13, 263-265, 270 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial