Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , який в подальшому уточнив, про стягнення заборгованості у розмірі 28139,72 гривень, посилаючись на те, що у період з 01.07.2017 року по 31.01.2020 року позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за адресою їх проживання: [ADDRESS] , згідно укладеного договору від 14.09.2010 року між Концерном «Міські теплові мережі» та відповідачем [PERSON] про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. На теперішній час [PERSON] , [PERSON] не здійснили повну оплату за надані послуги, тому позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 28139,72 гривень, а також понесених ним при пред`явленні позову судових витрат у розмірі 2102,00 гривні. 22.04.2020 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вважає, що позивачем заявлені необгрунтовані вимоги, так як між позивачем та відповідачем [PERSON] 26.07.2017 року укладено договір за № 260 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, що виникла станом на 01.07.2017 року та встановлено графік її погашення. 01.06.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява та відповідь на відзив відповідача [PERSON] , відповідно до якого представник позивача не погоджується з наданим відзивом, вважає, що відзив не відповідає дійсним обставинам справи, є нормативно необґрунтованим, оскільки відповідач [PERSON] порушила прийняті на себе зобов`язання, передбачені умовами договору № 260 від 26.07.2017 року про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, в частині своєчасної та повної оплати розстроченої заборгованості згідно з графіком здійснення платежів, тому договір вважається розірваним. 15.07.2020 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що є інвалідом 2 групи, в зв`язку з періодичними проходженнями обстежень і лікувань не мала можливості вчасно вносити платежі згідно договору про реструктуризацію. На даний момент відповідач [PERSON] має намір укласти новий договір про реструктуризацію заборгованості, тому просила суд встановити строк для погашення заборгованості терміном на 60 місяців з дня укладення договору. 25.08.2020 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Сагач М.В. на адресу суду надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву, в якому остання зазначила, що позовна заява містить вимоги щодо стягнення суми заборгованості в розмірі 6285,44 гривень, які вже задоволенні рішенням суду, яке набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Представник позивача\~в судовому\~засіданні просила уточнений позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти позовних вимог, заявлених в уточненій позовній заяві не заперечували, у зв`язку з скрутним матеріальним становищем просили суд встановити строк для погашення заборгованості терміном на 60 місяців з дня укладення договору реструктуризації з Концерном «Міські теплові мережі», також просили суд не стягувати з відповідача [PERSON] судовий збір у зв`язку з тим, що вона є інвалідом другої групи. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про можливий розгляд справи за його відсутності, підтримав вимоги викладенні у відзиві наданого до суду відповідачем [PERSON] , у зв`язку з відсутністю постійних доходів, просив суд встановити строк для погашення заборгованості терміном на 60 місяців з дня укладення договору реструктуризації з Концерном «Міські теплові мережі». Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, доходить наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , та споживачами послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що постачається Концерном «Міські теплові мережі» за вищевказаною адресою (а.с. 4). Між позивачем та відповідачем [PERSON] 14.09.2010 року укладений договір про надання послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води за вищевказаною адресою, відповідно до якого відповідач зобов`язана оплачувати надані послуги до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (а.с. 6-7). Згідно п. 31 Договору від 14.09.2010 року, договір укладається на п`ять років і набирає чинності з дня його укладання, Договорі вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. 26.07.2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір № 260 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги на суму 8329,90 гривень з 01 липня 2017 року (а.с. 44-45). У зв`язку з невиконанням умов договору, дію останнього було припинено. Згідно з розрахунку суми заборгованості відповідачі [PERSON] , [PERSON] мають заборгованість за послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за період з 01.07.2017 року по 31.01.2020 року в сумі 28139,72 гривень, яку добровільно ними не сплачено (а.с.40). За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підставі п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Надані до суду відповідачем [PERSON] квитанції про часткову сплату заборгованості є підтвердженням сплати поточної заборгованості, а не простроченої, яка є предметом спору. При вирішенні питання наявності рішення суду, що набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд критично ставиться до тверджень представника відповідача [PERSON] з озвученого питання, оскільки ухваленим рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/7479/16-ц задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.03.2013 року по 01.05.2016 року, що не є предметом спору в цивільній справі № 333/1612/20. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. З приводу тяжкого матеріального становища відповідачів та неможливаістю останніми сплатити наявну заборгованість перед позивачем, суд зазначає, що відповідачі відповідно до Постанови КМУ № 976 від 27.06.2003 року «Про затвердження порядку погашення реструктиризованої заборгованості та внесення поточних платежів за житлово-комунальні послуги», мають право звернутися до позивача з заявою про укладення договору про реструктуризацію заборгованості. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд дійшов до наступного висновку. Згідно ч. 6\~ст. 141 ЦПК України,\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Правовою\~позицією Верховного Суду України у справі за №6-1544цс17 визначено, що вищевказане стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. У відповідності до п. 9 ч. 1\~ЗУ «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії [NUMBER] [PERSON] має інвалідність 2 групи (загальне захворювання) (а.с. 21). За таких підстав, частина судового збору у розмірі 1051,00 гривні, підлягає стягненню з державного бюджету на користь позивача, інша частина судового збору у розмірі 1051,00 гривні, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] .

Outcome: approved