Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Короткий виклад обставин справи Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на їх користь 25 392, 36 грн. завданої шкоди в порядку регресу та 2270,00 грн. судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.05.2018 року о 13год. 05 хв. відбулася дорожньо-транспорт на пригода, а саме [PERSON] керуючи транспортним засобом «SKODA OCTAVIA», державний номерний знак [NUMBER] у м. Ужгород допустила зіткнення з транспортним засобом «Хюндай Сантафе», державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок ДТП вказаним транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.07.18 року у справі №308/5788/18 відповідач винна у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначає, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. Власник пошкодженого транспортного засобу «Хюндай Сантафе», державний номерний знак [NUMBER] повідомив позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди та звернувся із заявою про відшкодування заподіяної шкоди, внаслідок ДТП. Відповідно до Звіту №92, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Хюндай Сантафе», державний номерний знак [NUMBER] становить 30 470, 84 грн. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 25 392, 36 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то вона як винна особа у настанні дорожньо-транспортної пригоди зобов`язана відшкодувати у порядку регресу позивачу завдану шкоду. Процесуальні дії по справі 20.04.2021 відповідно до вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України суд звертався із запитами щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] (а.с. 32). Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.05.2021 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін. Також даною ухвалою встановлено строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.06.2021 та від 17.06.2021, у зв`язку з неявкою учасників справи розгляд справи було відкладено (а.с. 37, 45). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення даного судового засідання на адресу суду не надходило. При цьому, представник МТСБУ - Бутенко М.О. у прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги повністю підтримують в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечують. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення про її виклик на веб-порталі судова влада України, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву не подавала. Представник відповідача - адвокат Бойко Б.Б. в судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в тому числі в телефонним зв`язком, про що секретарем було складено акт 20.07.2021, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення до суду не надходило. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 22.05.2018 року о 10 год. 15 хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «SKODA OCTAVIA», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «HYUNDAI SONATA», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] , що підтверджується довідкою №3018143456027282 про дорожньо-транспортну пригоду від 22.05.2018 (а.с. 6-7). Згідно копії постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.07.2018 року у справі №308/5788/18, [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд обмежився щодо неї усним зауваженням, а справу про адміністративне правопорушення відносно неї закрито на підставі п.3 ст.284 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили. З даної постанови вбачається, що 22.05.2018 року о 10.15 год. в м. Ужгород по вул. Гойди, 10, водій [PERSON] керуючи автомобілем «SKODA OCTAVIA», номерний знак [NUMBER] , під час руху заднім ходом не переконалася, що це буде безпечним, не звернулася за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем «Хюндай Сантафе», номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху. [PERSON] у судовому засіданні свою вину визнала повністю, розкаялася у вчиненому. Також, у вказаній постанові встановлено, що у діях [PERSON] є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Дана постанова набула законної сили 06.08.2018 року (а.с. 5). Відповідно до копії Полісу №АМ/2545600 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.01.2018 року, транспортний засіб марки «HYUNDAI SANTA FE», номерний знак [NUMBER] » був застрахований в ПрАТ «СК «УНІКА», строк дії з 13.01.2018 до 12.01.2019 включно (а.с. 9). Згідно результату перевірки чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ поліс на ТЗ № МІ152ЕЕ чи діючу зелену карту станом на 22.05.2018 не знайдено (а.с. 10, 11). З наявного в матеріалах справи Звіту №92 про оцінку автомобіля HYUNDAI SANTA FE номерний знак [NUMBER] складеного 09.08.2018 року на замовлення [PERSON] вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля HYUNDAI SANTA FE, номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 22 травня 2018 року складає 30 470,84 грн. (а.с. 12-22). 22 серпня 2018 р. [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталася 22 травня 2018 в м. Ужгород (а.с.23). Згідно наказу МТСБ України від 03.10.2018 року №9259 Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] , відповідно до ст.41Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV, приймаючи до уваги довідку №1 від 21.09.2018 про розмір відшкодування шкоди та документи надані по справі МТСБУ прийнято рішення про сплату потерпілому [PERSON] 25 392, 36 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 26, 27). Копією платіжного доручення №993714 від 04 жовтня 2018 р. підтверджується, що «МТСБУ» виплатило [PERSON] 25392,36 грн. по справі №52661, згідно наказу №9259 від 03.10.2018р. (а.с. 28). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосоване законодавство, позиція суду та оцінка доводів За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав і інтересів визначені у статті 16 ЦК України, і такий перелік не є вичерпним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Також перераховані конкретні способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак, постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.07.2018 року у справі №308/5788/18, яка набрала законної сили є обов`язкова для суду, при розгляді даної справи про правові наслідки дій позивача в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України №1961-IV), цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У відповідності до п.21.1. ст. 21 Закону України №1961-IV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Як було встановлено з матеріалів справи на момент настання ДТП, тобто станом на 22.05.2018 цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Згідно п.39.1. ст. 39 Закону України №1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У відповідності до п.а. «а» п. 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно статті 29 наведеного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно пункту 36.2 ст. 36 Закону України №1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Як вбачається із матеріалів справи потерпілий [PERSON] звернувся до позивача із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, до якої додав передбачені у ст. 35 Закону України №1961-IV документи. Крім того, позивачем було визначено розмір заподіяної шкоди та 04 жовтня 2018р. сплачено таку. У відповідності до п.п. 38.2.1. п. 38.2. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Також, згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З огляду на викладене, враховуючи, що дорожньо-транспортну пригоду спричинила відповідач і не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування, за відсутності доказів про протилежне, суд дійшов висновку, що позов МТСБУ обґрунтований та підставний і підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved