Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Короткий зміст заяви Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, який має юридичне значення, якою просить встановити факт її проживання однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Позовна заява обґрунтована тим, що у травні 2012 року вона та [PERSON] почали проживати у квартирі за адресою: [ADDRESS] , де вона жила з [PERSON] та зі своїми дітьми, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, проте шлюб не зареєстрували. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, тому вона звернулась до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк О.А. Спадкова справа зареєстрована нотаріусом 24 травня 2021 року за № 22/2021. Однак, прийняти спадщину заявник не може, оскільки не перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим. Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 15 липня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами окремого провадження. Інші процесуальні дії у справі не здійснювались. В судовому засідання заявник заяву підтримала у повному обсязі, просить її задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Самсонюк О.А. у судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутністі. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] 20.04.2012 розірвала шлюб зі своїм чоловіком [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 20.04.2012. У травні 2012 року [PERSON] розпочала спільно проживати з [PERSON] за місцем проживання останнього у [ADDRESS] , разом зі своїми дітьми від першого шлюбу. [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебував, власних дітей не мав. Згідно копії Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 16 квітня 2021 року, виданого Рівненським міськрайонним відділом ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №889, [PERSON] помер [INFO] , не залишивши після себе заповіту. Організацією поховання займалася заявник та її донька, [PERSON] , що підтверджується Договором-замовленням СК № 001231, Договором-замовленням СК № 001231 з КП «Спецкомбінат-ритуальна служба» Рівненської міської ради, чеком № 0000008568 від 16.04.2021 про оплату послуг з поховання, квитанцією до прибуткового касового ордера № 5091 від 16.04.2021 про оплату заявником домовини, хреста, ритуального набору. Факт спільного проживання [PERSON] та померлого [PERSON] , як чоловіка та жінки, підтверджується також наявними в матеріалах справи та оглянутими судом їхніми спільними фотосвітлинами, зробленими в різний час протягом періоду їхнього спільного життя. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду повідомили, що вони добре знають сім`ю [PERSON] та [PERSON] , які разом проживали та вели спільне господарство. Свідок [PERSON] повідомила суду, що є рідною сестрою заявниці, [PERSON] знала з дитинства. Вказала, що [PERSON] проживав з її сестрою однією сім`єю з 2012 року і був їй за чоловіка. Вони все робили спільно, в т.ч. працювали по господарству. [PERSON] визнавав дітей та внуків [PERSON] за явоїх дітей та внуків, доглядав їх та відводив до дитячого садочка та школи. Допомагав дітям, давав гроші. Проживали спільно у Рівному разом з дітьми та внуками. [PERSON] ніколи не був одружений та не мав дітей, а також - близьких родичів. Свідок [PERSON] показала суду, що дружить із заявницею більше 10 років, [PERSON] теж знає давно, оскільки він та її чоловік є родом з одного села. [PERSON] та [PERSON] жили разом, як сім`я, часто приїздили до неї в гості разом. Разом з ними жили діти [PERSON] від першого шлюбу та внуки, яких [PERSON] відводив до школи. Власної сім`ї та дітей у [PERSON] не було. Свідок [PERSON] повідомила суду, що є сусідкою померлого [PERSON] , давно знає померлого і його померлих батьків. Стерджує, що [PERSON] любив [PERSON] , її дітей та внуків. Вони всі жили разом, він їм допомагав, проявляв знаки уваги. Свідок навіть була впевнена, що вони одружені. Питанням поховання померлого [PERSON] займалася [PERSON] та її донька. Свідок [PERSON] повідомила суду, що є рідною сестрою заявниці. Померлого [PERSON] вона знає давно. Сестра проживала з [PERSON] без шлюбу, часто приїжджали разом до неї в гості. У 2013 до [PERSON] та [PERSON] переїхала її донька [PERSON] зі своїм чоловіком та сином. [PERSON] дуже любив сина доньки [PERSON] , вважав його своїм внуком. Похованням померлого [PERSON] займалася [PERSON] та її донька. Свідок [PERSON] показала суду, що є донькою [PERSON] . [PERSON] вона знає з 2006 року. Мати почала жити з ним з 2012 року. Свідок проживала разом з ними у 2013-2015 роках. Мати та [PERSON] мали дуже хороші стосунки, він ставився до неї дуже ніжно, їх відносини були сімейними. Вони обговорювали спільні покупки, приймали спільні рішення. Самого свідка [PERSON] називав своєю донькою, а її сина - внуком. Суд приймає до уваги покази вказаних свідків, які підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, оскільки у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються та не суперечать іншим наданим доказам. Мотиви і доводи, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно зі ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Правило статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. З наведених положень можливо встановити ознаки подружніх відносин, зокрема ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц (провадження № 61-12879св20), від 20 січня 2021 року у справі № 178/90/18-ц (провадження № 61-12353св20). Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у СК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] постійно спільно проживали та вели спільне господарство з травня 2012 року по день смерті [PERSON] - [INFO] . Висновки за результатами розгляду заяви Таким чином заявником доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] має для неї юридичне значення, в іншому, окрім судового, порядку встановити такий факт він не має можливості, у зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву, оскільки встановлено, що заявник спільно проживала з померлим [PERSON] не менш як п`ять років до дня відкриття спадщини, їхнім взаєминам були притаманні ознаки шлюбу і сім`ї, що підтверджується дослідженими судом доказами. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог [PERSON] . Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved