Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі - МТСБУ) звернулось до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача кошти в розмірі понесених витрат в сумі 17891 (сімнадцять тисяч вісімсот дев'яносто одну) гривну 04 копійки. При цьому позивач посилається на те, що 15 січня 2014 року в м. Одесі на вул. Водопровідна - Італійський бульвар, з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується постановою Київського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2014 року. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що на момент ДТП належав [PERSON], який був застрахований за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АС/3857332, терміном дії з 19 червня 2013 року по 18 червня 2014 року). На момент скоєння ДТП, відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, внаслідок чого позивач здійснив виплату відшкодування потерпілому в розмірі 17121 (сімнадцять тисяч сто двадцять одну) гривну 04 копійки, також МТСБУ понесло витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі в розмірі 770 (сімсот сімдесят) гривен. До теперішнього часу відповідач не сплатив суму страхового відшкодування, а тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Крім того позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав заяву в якій зазначив, що просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, в зв'язку з чим, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 15 січня 2014 року в м. Одесі на вул. Водопровідна - Італійський бульвар, відповідач [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], порушив вимоги п.10.3 «Правил дорожнього руху України», внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що на момент ДТП належав [PERSON]. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2014 року відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно Висновку №040/14 від 27 лютого 2014 року експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості до ДТП, вартості відновлювального ремонту, вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля [NUMBER], власником якого є [PERSON], вартість відновлювального ремонту складає 17121 (сімнадцять тисяч сто двадцять одну) гривну 04 копійки. Судом встановлено, що на момент ДТП [PERSON] мав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/3857332, терміном дії з 19 червня 2013 року по 18 червня 2014 року, при цьому відповідач [PERSON], на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не мав. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання відшкодування, 18 березня 2014 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/3857332, терміном дії з 19 червня 2013 року по 18 червня 2014 року. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, позивач 01 квітня 2014 року здійснив потерпілому регламентну виплату страхового відшкодування в сумі 17121 (сімнадцять тисяч сто двадцять одну) гривну 04 копійки, що підтверджується відповідним платіжним дорученням №5760 від 01 квітня 2014 року. Також, позивач здійснив виплату ТОВ «ЕАК «Довіра» (за послуги аварійних комісарів) в розмірі 770 (сімсот сімдесят) гривень, що підтверджується відповідним платіжним дорученням №5814 від 03 квітня 2014 року. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги МТСБУ підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 гривень.

Outcome: approved