Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові зазначено, що позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] . За цією адресою зареєстрований відповідач, який там не проживає. Позивачка зазначає, що в цьому будинку відповідач не проживає, його речей та належного йому майна там немає, але в зв`язку з тим, що він зареєстрований в будинку позивачки, вона позбавлена права вільно розпоряджатися належним їй на праві власності житловим будинком. Позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] . ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд вважає, що відповідач був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, визнає його неявку неповажною та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та здійснення судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності на підставі технічного паспорта ТОВ «Бюро технічної інвентаризації, правових консультацій, інжинірингу» від 21 жовтня 2020 року, довідки виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 14 вересня 2020 року. Згідно акту обстеження, складеного депутатом Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за даною адресою з 1998 року. Згідно довідки, виданої Костянтинівською сільською радою Мелітопольського району від 24 вересня 2021 року, місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що до теперішнього часу відповідач не знятий з реєстрації у будинку [ADDRESS] . ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, нормами ЦК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Разом із цим, право користуватися житловим приміщенням у членів сім`ї власника житла втрачається за умови відсутності такого члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом було встановлено, що відповідач не проживає в належному позивачці будинку з 1998 року, тобто понад один рік, його речей та належного йому майна в будинку немає, вимог щодо подальшого проживання у вказаному будинку відповідач не пред`являв, будь-які домовленості між позивачкою як власником житла та відповідачем як членом сім`ї власника житла щодо його проживання в будинку відсутні. Вказані обставини порушують права позивачки як власника будинку. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] .

Outcome: approved