Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

І.Стислий виклад позиції заявника. [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в обґрунтування якої покликається на те, що при укладені договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом Березнівського районного нотаріального округу Гайдук О.А. від 05.01.2000 року №7, в ньому була допущена помилка, так як по батькові заявника записано, як « [PERSON] », що не збігається із записом в паспорті громадянина України, де заявника по батькові зазначено, як « [PERSON] ». Пізніше на підставі зазначеного договору було видано реєстраційне посвідчення №816 від 14.02.2000 року, де також була допущена аналогічна помилка. Вказана розбіжність перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд, тому їй рекомендовано звернутись до суду, з приводу встановлення факту, що має юридичне значення. З урахуванням наведеного, просить встановити факт належності їй вищевказаних документів. ІІ.Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 26.02.2020 року заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. 26.03.2020 року заявником було подано заяву про розгляд справи у її відсутності; просить заявлені вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи Березнівської міської ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, у якій просить розглянути вказану справу без його участі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій у справі учасниками справи не заявлялися. ІІІ.Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно паспорта громадянина України [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , народилась в с.Моквин Березнівського району Рівненської області. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 22.08.2000 року; прізвище громадянки після розірвання шлюбу - [PERSON] . Відповідно до договору продажу квартири від 06.01.2000 року, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . Згідно реєстраційного посвідчення №816 від 14.02.2000 року квартира [ADDRESS] на праві приватної власності зареєстрована за [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що розбіжності у написанні по-батькові заявниці в документах перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися власністю. Згідно положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод неодноразово зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що на підтвердження заяви надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву у суду і є достатніми для встановлення юридичного факту належності [PERSON] документів; встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація права власника майна і іншого порядку його встановлення немає. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved