Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 19.09.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі 5000,00 грн., але не менш ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позов пред`явлено на підставі ст.ст. 180-184, 191 СК України. Ухвалою від 30.09.2019 року провадження у справі відкрито. 14.11.2019 року позивачем [PERSON] подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 5000 грн., але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.09.2019 року та до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на правову допомогу в розмірі 2200 грн. До заяви додано докази направлення заяви про збільшення позовних вимог відповідачу [PERSON] . До судового засідання сторони та їх представники не з`явились. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, в якій просить про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, правом на надання відзиву не скористався. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає з позивачем та відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, в зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву чи будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористався. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 04.11.2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.05.2011 року було розірвано. [PERSON] народилась [INFO] , про що 17.01.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси зроблено відповідний актовий запис №63, що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.8/. Батьками вказані сторони по справі [PERSON] та [PERSON] . З довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації від 12.09.2019 року, вих. №469, вбачається, що [PERSON] , 2005 року народження, зареєстрована за місцем реєстрації матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с.10/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідач добровільно не надає кошти на утримання дитини, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Матеріали справи не містять доказів, що були відхилені судом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору при зверненні до суду сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави. В позовних вимогах позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати на правову допомогу у розмірі 2200,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З урахуванням того, що на підтвердження судових витрат стороною позивача до суду надано Договір №721 про надання правової допомоги від 11.09.2019 року, квитанцію від 11.09.2019 року про оплату послуг адвоката в розмірі 2200 грн. та Акт виконаних робіт від 19.09.2019 року на вказану суму, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 2200,00 грн.

Outcome: approved