Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У вересні 2020 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 138350 грн. Свої вимоги аргументує тим, що 14 квітня 2013 року вона уклала з [PERSON] , який, як представник діяв від імені та в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 12 квітня 2013 року посвідченої приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] та яка зареєстрована в реєстрі за № 397 Договір купівлі-продажу автомобіля марки DAEOO LANOS, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] , на підставі яких ПП «МПП Вибір» 16 квітня 2013 року було видано довідку -рахунок № 392009 серії ААВ та здійснено реєстрацію авто. На виконання умов договору, в якості оплати за автомобіль, батьком [PERSON] [PERSON] було передано [PERSON] грошові кошти в розмірі еквівалентному 5000 доларів США., на що останній надав розписку про отримання грошей. Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2018 року, вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 01 серпня 2017 року, постановою Чернігівського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року встановлено, що [PERSON] разом з своїм батьком [PERSON] придбали вищевказаний автомобіль за кошти еквівалентні 5000 тис. доларів США у [PERSON] , при цьому [PERSON] в чиїх інтересах за довіреністю діяв [PERSON] грошей не отримував. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року було визнано: недійсною довіреність від 12 квітня 2013 року видану від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] посвідчену приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] та яка зареєстрована в реєстрі за №397; недійсною договір купівлі-продажу автомобіля марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] укладений між [PERSON] [PERSON] , на підставі якого приватним підприємством «МПП Вибір» 16 квітня 2013 року було видано довідку-рахунок №392009 серії ААВ; недійсною реєстрацію автомобіля марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] здійснену на [PERSON] , яку здійснило Прилуцьке ВРЕВ ДАІ Чернігівської області; визнано право власності на автомобіль марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] за [PERSON] . На підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 21 лютого 2014 року вищевказаний автомобіль був арештований та вилучений із володіння [PERSON] у квітні 2014 року. Оскільки судом було визнано недійсною довіреність за якою [PERSON] , як представник продавця [PERSON] , отримав гроші за вищевказаний автомобіль, але не передав їх [PERSON] та визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER] укладений між позивачем та відповідачем, то у відповідача відсутні правові підстави збереження грошових коштів за автомобіль у сумі еквівалентній 5000 дол.США, які були передані позивачем через свого батька, відповідачу. Після зменшення позовних вимог позивач просила суд стягнути з відповідача 132248,02 гривні, які складаються із 43300 безпідставно набутих грошових коштів( вартість придбаного автомобіля , яка встановлена рішенням Чернігівського апеляційного суду від 13.02.2019 року згідно копії довідки рахунку серії ААВ № 392009 від 16.04.2013), інфляційних витрат в сумі 78 616,52, 3% річних в сумі 10 332, 97 гривень. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 22.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в спрощеному провадженні на 09 год. 00 хв. 16 жовтня 2020 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 14 грудня 2020 року скасовані заочне рішення Прилуцького міськрайоннойо суду від 16.10.2020 року та призначено судовий розгляд на 09 год 00 хвилин 22.01.2021 року. 22.01.2020 року відкладено розгляд справи на 09 год 24.02.2021 року в зв`язку з неявкою сторін. 24.02.2021 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду залучено до участі в справі в якості третьої особи на стороні позивача [PERSON] і відкладено розгляд справи на 10 год 17.03.2021 року. 17.03.2021 року відкладено розгляд справи на 02.04.2021 року , в зв`язку з задоволенням клопотань позивача і третьої особи про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю явки в судове засіданні . 02.04.2021 розгляд справи відкладено на 14 год 22 квітня 2021 року в зв`язку з неявкою в судове засідання сторін. ІІІ. Позиції сторін. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав зазначених в заяві про зменшення позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, аргументуючи свої заперечення тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів , того що спірний транспортний засіб було продано позивачу саме [PERSON] , оскільки відповідно до матеріалів справи довіреність на право розпорядження спірним автомобілем, яка була визнана недійсною видавалася на [PERSON] та [PERSON] , а також відсутні докази того , що кошти за придбання транспортного засобу в розмірі 44300 гривень за покупку автомобіля були передані позивачем відповідачу. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. 11 квітня 2013 року [PERSON] надав розписку про те, що в присутності [PERSON] він отримав гроші в сумі 5000 доларів США за проданий ним автомобіль ДЕО модель Ланос у покупця [PERSON] ( копія) (а.с.7) Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 05.10.2018 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи -приватний нотаріус Острозького міського нотаріального округу Рівненської області Верджиковський О.М., УДАІ УМВС України в Чернігівській області, ПП «МПП Вибір» м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, про визнання недійсним довіреності, договору купівлі-продажу та реєстрації автомобіля - відмовлено(а.с.8-11). Постановою Чернігівського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2018 року скасовано. Позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано недійсною довіреність від 12 квітня 2013 року видану від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] та яка зареєстрована в реєстрі №397. Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] укладений між [PERSON] та [PERSON] , на підставі якого ПП «МПП Вибір» 16 квітня 2013 року було видано довідку рахунок № 392009 серії ААВ. Визнано недійсною реєстрацію автомобіля марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] здійснено на [PERSON] , яку здійснило Прилуцьке ВРЕВ ДАІ Чернігівської області. Визнано право власності на автомобіль марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] за [PERSON] (а.с.17-20). Вироком Шевченківського районного суду м.Київ від 01 серпня 2017 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст.289 КК України та з застосуванням ч.4 ст.70 КК України призначено покарання 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вироком встановлено, що 12 грудня 2012 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір оренди автомобіля з правом викупу автомобіля, заплативши завдаток 1500 грн. та отримав в оренду автомобіль марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . В подальшому [PERSON] шляхом обману заволодівши вказаним автомобілем, продав вищевказаний автомобіль невстановленій особі. 16 квітня 2013 року від імені [PERSON] автомобіль знятий з обліку [PERSON] за довіреністю від 12.04.2013 у Прилуцькому ВРЕВ ДАІ Чернігівської області(а.с.12-15) Відповідно до довідки-рахунку від 16 квітня 2013 року серія ААВ №392009 [PERSON] придбала автомобіль марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER] вартістю гривень. (а.с.21). 14 квітня 2020 року [PERSON] надіслала на адресу [PERSON] вимогу щодо повернення грошових коштів, в якому вимагає повернути їй грошові кошти в сумі еквівалентній 5000 дол.США (а.с.22) Відповідно до рекомендованного повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] отримав від [PERSON] поштове відправлення від 15.04.2020(а.с.24) V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13 та у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 757/6937/17-ц, провадження № 61-18307св18. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексою. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказми є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належний чином засвідченій копії. Частиною 4 статті 81 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд не приймає , як доказ копію розписки долучену до матеріалів справи про те, що в присутності [PERSON] [PERSON] отримав гроші в сумі 5000 доларів США за проданий ним автомобіль ДЕО модель Ланос у покупця [PERSON] , оскільки оригінал даної розписки , як зазначив у судовому засіданні представник позивача відсутній і суд позбавлений можливості його дослідити в порядку визначеному ст.95 ЦПК України на чому наполягав представник відповідача. Також суд не приймає, як доказ обставини встановлені рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 05.10.2018 року, оскільки останнє не набрало законної сили і було скасовану судом апеляційної інстанції. Безпідставними суд вважає доводи представника відповідача про те, що представником позивача в порушення вимог ЦПК подано заяву , якою змінено предмет і підстави позову, оскільки предметом первинного позову було стягнення безпідставно набутих коштів за придбаний автомобіль в розмірі 138350 гривень, а при подачі заяви про зменшення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача безпідставно набутих коштів за придбаний автомобіль в розмірі 43300 гривень, а отже останнім було зменшено позовні вимоги, а не змінено предмет і підстави позову. Не заслуговують на увагу і доводи представника відповідача про звернення позивача з позовною заявою про захист своїх порушених прав з порушенням строку позовної давності, оскільки право вимоги у позивача виникло 13 лютого 2019 року після ухвалення Чернігівським апеляційним судом рішення по визнання недійсної довіреності, договору купівлі -продажу та визнання за [PERSON] права власності на автомобіль марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , а з позовною заявою остання звернулася 21.09.2020 року, тобто в межах трьохрічного строку. Натомість, з досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що [PERSON] продано автомобіль марки «DAEWOO LANOS 1.5» свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] вартістю сорок три тисячі триста грн. Рєстрація автомоблія марки «DAEWOO LANOS 1.5», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] за [PERSON] проводилась на підставі встановленого законодавством пакету документів - заяви про реєстрацію автомобіля, поданої [PERSON] , довідки рахунку, копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за [PERSON] , облікової картки на автомобіль, заяви [PERSON] про відмову проведення дослідження транспортного засобу, заяви про внесення в облікові документи осіб, які мають право користуватися транспортним засобом, заяви про зняття з обліку автомобіля, поданої [PERSON] , довіреності на ім`я [PERSON] , результатами перевірки по базах «Арешт АМТ», та «Контроль АМТ», де зазначено про відсутність арештів та контролів на даний автомобіль, квитанції про сплату за послуги. Вироком Шевченківського районного суду м.Київ від 01 серпня 2017 року встановлено, що [PERSON] шляхом обману заволодів автомобілем марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] 16 квітня 2013 року від імені [PERSON] автомобіль знятий з обліку [PERSON] за довіреністю від 12.04.2013 у Прилуцькому ВРЕВ ДАІ Чернігівської області. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року визнано недійсною довіреність від 12 квітня 2013 року видану від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] , договір купівлі-продажу автомобіля марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] укладений між [PERSON] та [PERSON] , реєстрацію автомобіля марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] здійснено на [PERSON] , та визнано право власності на автомобіль марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] за [PERSON] (а.с.17-20). Дані обставини визнаються сторонами. Вище зазначеними судовими рішеннями та довідкою-рахунком встановлено, що реєстрація автомобіль марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] здійснена на підставі довідки рахунку, та заяви поданої [PERSON] про зняття автомобіля з обліку на підставі довіреності виданої на його ім`я. На переконання суду дані докази не доводять , що договір купівлі продажу автомобіля марки «DAEWOO LANOC 1.5» 2006 року випуску, шасі (кузов,рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] укладений між [PERSON] та [PERSON] укладено відповідачем [PERSON] на підставі довіреності, яка визнана недійсною та останнім отриманій кошти від [PERSON] в розмірі 44300 гривень, оскільки дана довіреність видавалася і на іншу особу - [PERSON] . Сам факт, подачі заяви [PERSON] про зняття автомобіля з реєстрації не є належним доказом укладення останнім договору-купівлі продажу автомобіля та передачі позивачем останньому грошових коштів у розмірі 44300 гривень. Крім того, в позовній заяві позивач зазначає, що грошові кошти за автомобіль сплачував її покійний батько в розмірі 5000 дол. США, а не позивачем в розмірі 44 300 гривень. Таким чином,суд вважає безпідставними посилання позивача та його представника на вище зазначені судові рішення, оскілки останніми не встановлювалися факти продажі автомобіля позивачу відповідачем та передачі грошових коштів [PERSON] в сумі 44300 гривень відповідачу [PERSON] . Інших доказів щодо предмету спору позивачем не надано. Частиною 6,7 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному те безпосередньому дослідженні наявних доказів. Враховуючи викладене вище та надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог. З клопотаннями про витребування доказів позивач та його представник не звертався. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовуються на припущеннях, а отже не підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача у разі відмови в позові. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено то судові витрати покладаються на позивача. На підставі наведеного, ст.ст.263-265,273,279,280-281,354 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed