Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

І. Суть спору [PERSON] звернулася до суду із позовом про надання додаткового строку в 3 (три) місяці для подання заяви про прийняття спадщини, покликаючись на те, що після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина за законом на все майно, яке йому належало, зокрема, сертифікат на право на земельну частку (пай), площею 1.26 га., що знаходиться на території Крукеницької сільської ради, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) ЗР №573635 від 06.12.2019 р. (сертифікат виданий взамін загубленого). Після смерті батька, спадщину прийняла її мати [PERSON] , яка на день смерті батька проживала та була зареєстрована за місцем проживання спадкодавця, що підтверджується довідкою виданою Крукеницькою сільською радою № 1022 від 19.11.2020р. Зазначає, що згідно ст.549 ЦК України від 18.07.1963р. (який діяв на момент смерті батька ) мати вступила у фактичне володіння і управління спадковим майном. Факт вступу матері у володіння спадковим майном підтверджується довідкою сільської ради про те, що вона проживала разом із батьком до дня смерті. Отже, після прийняття спадщини її мати стала власником спадкового майна, але документально право власності на сертифікат не оформила. Вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] видане Крукеницькою сільською радою від 18.04.1996 р. Після смерті матері відкрилася за законом на все майно. Спадковим майном після смерті матері залишився тільки сертифікат на право на земельну частку (пай), Мати після смерті батька, продала все своє майно, яке успадкувала після смерті чоловіка, і проживала в житловому будинку який належав [PERSON] , що підтверджується довідкою виданою Крукеницькою сільською радою №1023 від 19.11.2020 р. Позивачка покликається на т, що про наявність сертифікату на право на земельну ділянку вона довідалася лише в 2019 р., оскільки оригінал сертифікату був загублений. В грудні 2019 р. нею отримано взамін загубленого сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЗР №573635 від 06.12.2019 р. Зазначає, що 04.01.2021 року звернувся до приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. для оформлення своїх спадкових прав. Нею отримано довідку від приватного нотаріуса в котрій зазначається, що вона пропустила строк у шість місяців на прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини, а також необхідно звернутися в суд для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вважає, що строк для прийняття спадщини було пропущено нею з поважних причин. ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання позивачка не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області у судове засідання не з`явився, а подав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та зазначає, що вирішення спору покладає на розсуд суду. Третя особа Приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи по справі державної нотаріальної контори м.Мостиська в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 02.02.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді від 22.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. ІV. Обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері [PERSON] ). До складу даної спадщини входить право на земельну частку (пай), площею 1,26 га в, який вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , та належав йому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №573635, виданого Мостиською районною державною адміністрацією 06.12.2019 року. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складала. На час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] бажає прийняти спадщину та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, однак після смерті матері у шестимісячний строк не звернулася вчасно в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим звернулася до суду із даним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] ( [PERSON]); копією свідоцтва про народження [PERSON] ; копіями свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON] ; листом Приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Романа Степановича вих.№1/01-16 від 04.01.2021 року; копією довідки №1022 від 19.11.2020 р.; копіями довідок з місця проживання про склад сім`ї №995 та №1023 від 19.11.2020 року; копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №573635, виданого Мостиською райдержадміністрацією Львівської області від 06.12.2019 року та іншими матеріалами справи. V. Застосоване судом законодавство та висновки суду. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 26.09.2012 по справі № 6-85цс12, у спорі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч.3ст. 1272 ЦК Українипро надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Крім того, згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України у справі 6-1215цс16 від 14 вересня 2016 року, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, зокрема, через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Окрім цього, суд вважає необхідним зазначити, що наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, затверджено «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» котрий передбачає, що спадкоємець має право звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини шляхом надіслання такої заяви поштою. Звертаючись до суду із даним позовом, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини позивачка вказувала на те, що вона у встановлений законом строк не могла звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , оскільки про наявність сертифікату на право на земельну ділянку довідалася лише в 2019 році, оскільки оригінал сертифікату був загублений. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Однак, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, позивачка не надала суду жодних доказів, що вказані обставини були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, тобто не виконала свій процесуальний обов`язок доведення тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог. Таким чином, позивачка не надала належних та допустимих доказів того, що протягом часу з квітня 2006 по січень 2021 року у неї були поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті матері. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, переглядаючи 6 червня 2018 року судові рішення справі № 592/9058/17-ц (касаційне провадження № 61-200 св 18), вказав на те, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст. 15 ЦК України). Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Враховуючи вищенаведене, на підставі встановлених обставин справи та належним чином оцінених судом доказів, суд вважає, що причини, на які посилалась позивачка як на підставу для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, не є поважними причинами пропуску вказаного строку, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили їй здійснити своє право на подання заяви про прийняття спадщини, а тому приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. ЦПК України встановлено, що: - відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81); - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); - згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. - у відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. - статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. - відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). - відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. V. Судові витрати Виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачкою.

Outcome: dismissed