Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Керівник Криворізької північної\~окружної прокуратури\~Дніпропетровської областіЮ. Карленко 12.02.2021 звернувся до суду з указаним позовом та просив стягнути з [PERSON] грошові кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину [PERSON] , у розмірі 31513,57 грн. В обґрунтування позову зазначив, що вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28.07.2020, який 28.08.2020 набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий у вищевказаному кримінальному провадженню [PERSON] , перебував на лікуванні в КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР» з 05.04.2020 по 06.05.2020, тобто 31 ліжко-день та на його лікування витрачено 31513,57 грн. Обґрунтовуючи пред`явлення вимог в інтересах держави в особі Криворізької міської ради в особі Комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради, прокурор вказував, що лікарня є некомерційним підприємством, фінансове забезпечення яких здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Невідшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення призводить до ненадходження коштів до бюджету, що суттєво порушує економічні інтереси держави та територіальної громади. У зв`язку з чим, приймаючи до уваги, що витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого [PERSON] , здійснені внаслідок злочинних дій [PERSON] , тому між діями останнього та цими витратами є прямий причинно-наслідковий\~зв`язок, що встановлено вироком суду, прокурор просить суд стягнути з [PERSON] на користь КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 31513,57 грн. Прокурор Криворізької північної окружної прокуратури Мотрук В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити і повному обсязі. Представники Криворізької міської ради та КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, однак правом на участь у судовому розгляді не скористався, причини неявки не повідомив, заяв про відкладення судового засідання з поважних причин, а також інших заяв, клопотань з процесуальних питань, суду не надав, відзиву не подано. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України, за відсутності учасників, які не з`явилися, що не суперечить ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, суд постановив, у силу ст. 280 ЦПК України, ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів та за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28.07.2020, 04.04.2020 у вечірній час доби, у період часу приблизно з 21 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв., [PERSON] перебував біля дитячого майданчика розташованого поблизу будинку [ADDRESS] , разом зі своєю дружиною [PERSON] , свідками [PERSON] та [PERSON] , а також потерпілим [PERSON] , де між ним та [PERSON] , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин сталася сварка, у ході якої у [PERSON] винник умисел на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] . У цей же день та час [PERSON] , реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на спричинення [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у вигляді отримання останнім тілесних ушкоджень, знаходячись біля дитячого майданчика за вищевказаною адресою, перебуваючи в положенні стоячи обличчям до потерпілого, умисно палицею, яку приготував заздалегідь та утримував у правій руці, наніс [PERSON] один удар в праву тім`яну область ділянки голови. Від отриманого удару потерпілий [PERSON] не встояв на ногах та впав на землю. Після чого, потерпілий [PERSON] намагався підвестись із землі, однак, [PERSON] , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньому, наблизився до потерпілого та палицею, яку утримував в правій руці, наніс [PERSON] один удар в область голови, від чого останній втратив свідомість та знову впав на землю. Вчинивши всі вказані дії [PERSON] припинив наносити тілесні ушкодження потерплому [PERSON] , а останній залишився лежати на землі. У результаті протиправних дій [PERSON] , потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми - забій м`яких тканин правої тім`яної області, синець навколо правого ока, осколковий перелом правої тім`яної та скроневої кісток, лінійний перелом кісток склепіння та основи черепа, епідуральна гематома, субдуральна гематома, субрахноідальні крововиливи, контузійні вогнища правої тім`яної частини, забій головного мозку, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28.07.2020, який 28.08.2020 набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно з ч. 2 ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Приписи ст. 131-1 Конституції України, ст. 56 ЦПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наділяють прокурора повноваженнями на представництво в суді інтересів держави у виключних випадках, а саме: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу. Комунальне підприємство «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР» є установою охорони здоров`я населення. Згідно з визначення, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджет - план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються відповідно органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду. Відповідно до пп. «а» п. 3 ч. 1 ст. 89 БК України, до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад належать, зокрема, видатки на охорону здоров`я, в т.ч. на амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, дільничні лікарні). Згідно зі ст. 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Згідно зі ст. 49 Конституції України, охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Відповідно до ч. 2 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування», районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Згідно зі статутом КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР», затвердженого наказом управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради від 04.08.2020 № 142-ум, підприємство є лікувальним закладом охорони здоров`я комунальним підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої та тритинної/високоспеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених чинним законодавством України та статутом. Підприємство засноване на комунальній власності територіальної громади міста Кривого Рогу згідно з рішенням Криворізької міської ради від 27.02.2019 року № 3582. Підприємство є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР (а.с.15-19). Оскільки КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР» є комунальним підприємством, яке належить до сфери управління Криворізької міської ради, фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету, самостійно не здійснює захист своїх інтересів, та просить вирішити питання про відшкодування понесених витрат за рахунок винної особи, делегуючи свої повноваження прокурору, то відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України, наявні всі підстави для здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07.07.1995 № 11, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії то закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. З абзацу 2 пункту 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Як слідує з довідки КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР», потерпілий [PERSON] , через отримані ним тілесні ушкодження внаслідок злочинних дій засудженого [PERSON] , перебував на лікуванні в КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР» з 05.04.2020 по 01.05.2020, тобто 31 ліжко-день та на його лікування витрачено грошові кошти у загальній сумі 31513,57 грн (а.с.24-26). [PERSON] , усупереч положенням ст. 12, ст. 81 ЦПК України, не надано доказів на спростування вказаних обставин, так само, як і не надано жодних доказів на підтвердження сплати вищезазначеної суми коштів у добровільному порядку. Таким чином, враховуючи, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] , КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР» понесла витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] , і між діями [PERSON] та цими витратами є прямий причинний зв`язок, що встановлено вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.07.2020, який набрав законної сили, суд прийшов до висновку, що обов`язок по відшкодуванню даних витрат необхідно покласти на відповідача, а тому, заявлений позов підлягає до задоволення та з [PERSON] , слід стягнути відшкодування витрат на лікування потерпілої особи від кримінального правопорушення в сумі 31513,57 грн. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», то судовий збір у розмірі 908,00 грн, згідно зі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved