Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

І. Короткий зміст пред`явлених позовів. В вересні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що 12 вересня 2001 року вона та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Гнідинською сільською радою Бориспільського району Київської області. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2012 року шлюб між ними був розірваний. Після офіційного розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати разом та вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя. 30 червня 2019 року [PERSON] потрапив в дорожньо-транспортну пригоду та отримав значні травми. В період з 07 липня 2019 року по [INFO] [PERSON] перебував на лікуванні в пансіонаті БО «Життя продовжується». Протягом всього періоду лікування його відвідувала позивач, доглядала за ним, сплачувала благодійні внески на користь благодійної організації. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з цим [PERSON] просить встановити факт спільного проживання з [PERSON] в період з 15 червня 2012 року по [INFO], а також визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В листопаді 2020 року [PERSON] та [PERSON] пред`явили зустрічний позов, який обґрунтували тим, що [INFO] помер їхній батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За час свого життя [PERSON] заповіт не складав. В строки, передбачені ст.1270 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом подали до Бориспільської міської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає, в тому числі немає спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. В свою чергу, [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] , тому вона не може бути спадкоємцем після його смерті. Незважаючи на це, [PERSON] забрала правовстановлюючі документи на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з цим, державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори відмовляється видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] . Тому [PERSON] та [PERSON] просять визнати за ними право власності по Ѕ частині в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.44-45). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, у Бориспільської міської державної нотаріальної контори було витребувано належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . Крім цього, зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом (а.с.123-125). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про виклик та допит свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.195). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року було залишено без розгляду заяву [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог (а.с.200). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника відповідачів [PERSON] про виклик та допит свідка [PERSON] (а.с.201-202). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.203). ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Позивач та її представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримали пред`явлений позов та наполягали на його задоволенні. Крім цього, заперечували проти задоволення зустрічного позову. Представник відповідачів [PERSON] просив відмовити у задоволенні первісного позову з підстав його необґрунтованості. Разом з цим, у повному обсязі підтримав вимоги за зустрічним позовом. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 12 вересня 2001 року Гнідинською сільською радою Бориспільського району Київської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.13). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2012 року, яке набрало законної сили 26 червня 2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.14). [INFO] помер [PERSON] . Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім`я, серії [NUMBER] (а.с.31). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно №8540 від 19 січня 2004 року, виданого Бориспільським міськвиконкомом, [PERSON] належала квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). Спірні правовідносини регулюються книгою шостою «Спадкове право» ЦК України, а також гл.7 «Право особистої приватної власності дружини та чоловіка» та гл.8 «Право спільної сумісної власності подружжя» СК України. V. Норми права та судова практика, якими суд керується при вирішенні спору. а. норми матеріального права щодо позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У відповідності до положень п.5 ч.1 та ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом з ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно положення ч.4 ст.3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. За змістом правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №129/2115/15-ц, для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї, а покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення такого факту. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №695/1732/16-ц вказав, що обов`язковою умовою для визначення чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. б. норми матеріального права щодо позовних вимог про визнання права власності на частку у майні, набутому в період проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно з п.4 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Законом України від 11 січня 2011 року №2913-VІ «Про внесення змін до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 08 лютого 2011 року, вказану правову норму було доповнено частиною п`ятою, згідно з якою об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, у тому числі приватизації. Законом України від 17 травня 2012 року №4766-VІ «Про внесення змін до СК України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка», який набрав чинності з 13 червня 2012 року, частину п`яту статті 61 СК України було виключено. Водночас кодекс було доповнено, зокрема, пунктом 4 частини першої статті 57 СК України, згідно з яким житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. в. норми матеріального права щодо позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно. У відповідності до ч.1, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини подати заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положення ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. г. норми процесуального права. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно вимог ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За правилами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Встановлено, що в період часу з 12 вересня 2001 року по 26 червня 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно договору про догляд №02/08/19 від 02 серпня 2019 року, укладеного між БО «Життя продовжується» та [PERSON] , БО «Життя продовжується» зобов`язалась безоплатно надати послуги з цілодобового догляду за [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.21-27). За змістом довідки №5 від 04 вересня 2020 року (а.с.30) [PERSON] перебував в пансіонаті БО «Життя продовжується» з 02 липня 2019 року по [INFO] та отримував послуги з цілодобово догляду, його постійно відвідувала [PERSON] (в середньому раз на тиждень), регулярно робила благодійні внески на статутну діяльність організації. Судом критично сприймається вказаний письмовий доказ як підтвердження факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 15 червня 2012 року по 15 березня 2020 рік. Оскільки, та обставина, що [PERSON] протягом останніх восьми місяців перед смертю [PERSON] відвідувала його в пансіонаті БО «Життя продовжується», а також здійснювала сплату благодійних внесків для забезпечення діяльності цієї благодійної організації, не може бути беззаперечним доказом того, що між [PERSON] та [PERSON] існували фактичні шлюбні відносини, вони вели спільний побут, мали спільні права та обов`язки. Тобто, проживали як одна сім`я та між ними були усталені відносини притаманні подружжю. Крім цього, з фотоілюстрацій (а.с.37-38) за твердженням позивача вбачається, що в період часу з 2012 по 2020 роки вона та [PERSON] були сім`єю, придбавали майно для спільного проживання, святкували сімейні свята, відвідували родичів чоловіка, останні приїздили до них. Однак, вказані фотоілюстрації суд не може прийняти в якості належних доказів, оскільки з фотоілюстрацій не вбачається дати та часу, коли вони були здійснені. В той же час, суд об`єктивно позбавлений можливості перевірити достовірність осіб, які на них зображені. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона була першою дружиною покійного [PERSON] . На час розірвання шлюбу між ними свідок віддала свою чергу на отримання житла на користь [PERSON] . В 1999 році [PERSON] отримав квартиру. У вказаній квартирі [PERSON] жив епізодично, оскільки проживав у селі з [PERSON] . Остання у спірній квартирі не проживала. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона особисто знайома з [PERSON] з 1999 року, тобто з того часу, коли він почав проживати з [PERSON] . Свідку відомо про ту обставину, що [PERSON] та [PERSON] були розлучені. [PERSON] та [PERSON] проживали разом в одному будинку, тримали корову та господарство, разом обробляли город. З відповідачами по справі, тобто синами [PERSON] , свідок не знайома. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 1999 року в [ADDRESS] . Спільних дітей вони не мали. На день смерті [PERSON] проживав в спец. закладі. Свідку відомо про те, що [PERSON] та [PERSON] були розлучені. Вони розлучились через те, що [PERSON] мав намір продати будинок в с. Гнідин. Свідку невідомо, коли між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб і коли він був розірваний. Аналізуючи показання свідків суд вважає їх показання неналежним доказом. Оскільки, з них неможливо встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та дружини однією сім`єю у зазначений позивачем період часу. Виходячи з наведених вище доказів, суд вважає, що у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 15 червня 2012 року по [INFO]. Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без укладення шлюбу протягом вищевказаного періоду. б. щодо позовних вимог про визнання за позивачем права власності на частку у спірній квартирі. З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно №8540 від 19 січня 2004 року, виданого Бориспільським міськвиконкомом, вбачається, що [PERSON] на праві власності належала квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). Вказана квартира була передана [PERSON] на підставі розпорядження органу приватизації №8381 від січня 2004 року згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.109). Таким чином, встановлено, що спірна квартира була набута [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON] . Проте, враховуючи, що вказаний об`єкт нерухомого майна набутий ним внаслідок приватизації. Тому, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] на праві особистої приватної власності та не є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, за змістом відзиву на позовну заяву представник відповідачів [PERSON] заявив про застосування наслідків спливу позовної давності. Вказавши на те, що з часу розірвання шлюбу з [PERSON] , тобто з 2012 року та до пред`явлення даного позову [PERSON] не висловлювала будь-яких майнових претензій про визнання за нею права власності на частку в квартирі. Із позовом про визнання права власності [PERSON] звернулась тільки у вересні 2020 року, тобто через вісім років після розірвання шлюбу. Встановлено, що рішення Бориспільського міськрайонного суду від 15 червня 2012 року, яким був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] , набрало законної сили 26 червня 2012 року. Саме з цієї дати розпочався перебіг трирічного строку позовної давності. Тоді як з позовом до суду [PERSON] звернулась лише 22 вересня 2020 року, що підтверджується штампом Бориспільського міськрайонного суду Київської області про реєстрацію позовної заяви (а.с.2). Верховний Суд неодноразово наголошував, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави. У зв`язку з цим, суд вважає, що в задоволенні пред`явленого [PERSON] позову належить відмовити саме з підстав його необґрунтованості, а не внаслідок пропуску строку позовної давності. в. щодо позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно. Встановлено, що за час свого життя [PERSON] заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є його сини [PERSON] та [PERSON] (а.с.71,75). З копії спадкової справи №276/2020, заведеної Бориспільською міською державною нотаріальною конторою, щодо майна померлого [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.172,181). Згідно листа вих. №1062/02-14 від 17 листопада 2020 року [PERSON] та [PERSON] було роз`яснено державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Бровченко С.О. про те, що неможливість надання ними оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , спадкодавцеві є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії (а.с.122). Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті батька [PERSON] , проте оформити своє право на спадщину не можуть у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа. Тому суд, вважає за допустиме визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності по Ѕ частині квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1681 гривень 60 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого нею первісного позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування понесених нею судових витрат, відсутні. Разом з цим, за подання зустрічного позову [PERSON] та [PERSON] сплатили судовий збір по 840 гривень 80 копійок кожний. Пред`явлений ними зустрічний позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] належить стягнути судовий збір у розмірі по 840 гривень 80 копійок на користь кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved