Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Торецька» звернулась до суду з заявою, в якій просить госпіталізувати [PERSON], яка проживає за адресою: 85200, Донецька область, м. Торецьк, с. Щербинівка, вул. Центральна, 76, в примусовому порядку до комунального закладу охорони здоровя «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер м. Краматорська» (84333, Донецької область, м. Краматорськ, вул. Кирилкіна 10). В обґрунтування\~вимог,\~викладених у\~заяві,\~зазначає,\~що [PERSON]\~з 20.08.2018\~перебуває на\~обліку в\~КЛПУ «Міський\~протитуберкульозний диспансер\~м.\~Торецька» з\~діагнозом:\~«Вперше діагностований\~туберкульоз легенів,\~ф.\~розпаду,\~МБТ+»,\~з 23.08.2018\~хвора ухиляється\~від лікування,\~чим порушує\~свої обовязки\~та наражає\~на небезпеку\~оточуючих,\~отже,\~становить загрозу\~розповсюдження хвороби\~ туберкульоз.\~Наведене підтверджується\~випискою з\~амбулаторної карти\~хворого,\~висновком лікарсько-консультативної\~комісії про\~необхідність примусової\~госпіталізації хворого\~на заразну\~форму легеневого\~туберкульозу. Відповідно до ч. 1 ст. 345 ЦПК України справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд розглядає не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. В судовому засіданні представник КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Торецька» заяву підтримав, просив задовольнити, за вказаних в заяві підстав. Пояснив, що дільнична медична сестра відвідувала вогнище хворого, привозила ліки, однак, в будинку нікого не застала, хвора обізнана про необхідність лікування, однак, на прийом до лікарні не зявляється. За вказаних обставин хвора ухиляється від лікування активного туберкульозу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 345 ЦПК України [PERSON] повідомлена про час і місце судового засідання, надала заяву про розгляд справи за іі відсутності, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Крім того, згідно із заявою представника протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби. Дослідив матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до даних виписки з амбулаторної картки [PERSON] від 31.08.2018, остання взята на диспансерний облік в КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Торецька» з діагнозом: «Вперше діагностований туберкульоз (08.2018) правої легені (інфільтративний) Дестр + МБТ (+) М (+) МГ (+) RІФ + К в роботі Резіст 0 Гіст 0 Кат 1 Ког3 (2018). З 22.08.2018 почато лікування хворої. З 23.08.2018 по теперішній час хвора ухиляється від лікування. Неодноразово викликалась на лікування медичною сестрою, але на лікування не зявилась по теперішній час. Згідно з\~висновком лікарсько-консультативної\~комісії №73\~від 31.08.2018\~ [PERSON]\~потребує примусової\~госпіталізації до КЗОЗ «ОКПТД м. Краматорська» на 2 місяці, оскільки становить загрозу для населення, у звязку з бактеріовиділенням. У зв'язку із тим, що порушення протиепідемічного режиму та контакт з оточуючими становить загрозу зараження туберкульозом для інших осіб, [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного стаціонару з дотриманням протиепідемічного режиму. Судом встановлено, що [PERSON] необхідно пройти курс лікування проти туберкульозу в умовах стаціонару, дотримуватися режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватися вимог санітарно-гігієнічних і санітарно - противоепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах. Однак, [PERSON], будучи обізнаною про необхідність лікування свідомо від нього ухиляється. Своєю відмовою від проходження лікування [PERSON] створює особливу небезпеку та загрозу для здоров'я оточуючого населення. Відповідно до Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» туберкульоз віднесено до соціально небезпечних захворювань. Статтею 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначено, що туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Згідно з ч.3 ст.20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. [PERSON] в порушення наведеної норми закону, не виконує зазначені обов'язки, ухиляється від лікування небезпечної хвороби, чим ставить в загрозливе становище осіб, що її оточують. Подальша відмова [PERSON] від проходження лікування може призвести до поширення захворюваності на туберкульоз серед населення, що призводить до порушення права на безпечну санітарно-епідеміологічну ситуацію необмеженого кола осіб. Стаття 25 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» передбачає, що особи, винні у порушенні законодавства у сфері протидії захворюванню на туберкульоз, несуть відповідальність згідно із законом. Стаття 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» зазначає, що у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] в епідеміологічному відношенні є небезпечною для оточуючих, однак в добровільному порядку відмовляється пройти курс лікування від захворювання на туберкульоз, який супроводжується бактеріовиділенням, суд доходить висновку, що заява КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Торецька» про примусову госпіталізацію [PERSON], до протитуберкульозного закладу, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного диспансеру.

Outcome: approved