Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Короткий зміст заяв по суті справи та стислий виклад позиції учасників процесу: [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 199 940, 00 грн. та сплаченої ним суми судового збору 1999,40 гривень. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 02.08.2019 він передав [PERSON] кошти в розмірі 6500 євро, що еквівалентно сумі в розмірі 199 940,00 гривень в якості авансу для придбання двох контейнерів. Однак, відповідач, отримавши вказану суму коштів та обіцяючи вчинити певні дії, а саме укласти договір купівлі-продажу та поставити контейнери, ухилився від вчинення будь-яких дій. На даний час кошти в сумі 199 940,00 гривень не повернуто. При цьому ніяких договірних стосунків між позивачем та відповідачами також оформлено не було. У зв`язку з наведеним, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь безпідставно отримані кошти у розмірі 199940,00 гривень, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 17 березня 2020 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на наступне. 02.08.2019 відповідачеві на виконання усного договору купівлі-продажу [PERSON] передав грошові кошти у розмірі 6500 євро за товар (два контейнери), який відповідач повинен був поставити протягом року. Письмовий договір не укладався. Доводи позивача про те, що між сторонами не виникли договірні правовідносини у зв`язку із недодержанням письмової форми договору купівлі-продажу є безпідставними, спростовуються обґрунтуванням позовних вимог. При цьому укладення договору купівлі-продажу в усній, а не письмовій формі, може тягти правові наслідки, передбачені статтею 218 ЦК України, однак укладення такого договору виключає можливість стягнення переданих на його виконання коштів на підставі статті 1212 ЦК України. Також в своєму відзиві відповідачем зазначено порядок та умови розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу. Позивачем через канцелярію суду надано відповідь на відзив, в якому просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі посилаючись на наступне. Хоча позивачем і було сплачено аванс в розмірі 6500 євро, однак договір купівлі-продажу не було укладено, так як між сторонами не було досягнуто згоду з істотних умов договору. Тома відсутні підстави для набуття та збереження відповідачем грошових коштів. Сторони по справі на розгляд справи в судове засідання не з`явилися. Позивач у своїй відповіді на відзив просив розгляд справи проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач у своєму відзиві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Підстав для відкладення судового засідання, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, немає. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Між сторонами по справі у 2019 році існувала домовленість про купівлю двох контейнерів BDF, за якою фізична особа [PERSON] передав фізичній особі [PERSON] грошові кошти у розмірі 6500 євро, що еквівалентно 199940,00 грн. в якості авансу по договору купівлі-продажу 02/08/19 від 02.08.2019, що підтверджується розпискою від 02.08.2019. Відповідачем не заперечувався факт отримання від позивача грошових коштів у розмірі 6500 євро. Позивачеві товар не був поставлений, в зв`язку з чим 29.11.2019 ним було відправлено на адресу [PERSON] вимогу про повернення грошових коштів в розмірі 6500 євро, що підтверджується зазначеною вимогою та поштовими накладними с описом вкладення. Судом встановлено, що надана позивачем розписка, як письмовий доказ - набуття без достатньої правової підстави [PERSON] від [PERSON] коштів в розмірі 6500 євро, скріплена підписом відповідача, який даних обставин не заперечував. Також не заперечував той факт, що товар поставлений не був. Мотиви і доводи суду та застосовані норми права. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Кондикція є позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно. Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини між сторонами виникли з цивільних відносин та регулюються ст.1212 ЦК України. Дана позиція суду викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 161/17945/18, провадження № 14-599цс19. Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами по справі, які є фізичними особами, відсутні належним чином оформлені договірні відносини щодо купівлі-продажу контейнерів, отже, кошти у розмірі 6500 євро відповідач отримав від позивача без достатньої правової підстави. При цьому, оскільки позивач просить стягнути безпідставно отримані відповідачем кошти у гривневому еквіваленті, що відповідає положенням ст.533 ЦК України, то суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача 193 102,65 грн. з такого розрахунку. Так, курс гривні по відношенню до євро станом на 15.04.2020 за офіційним курсом НБУ становить 29,70810000, що в еквіваленті буде складати 193 102,65 грн. Висновки суду: Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 193 102,65 гривень. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1931,42 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial