Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. 21.03.2019 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з вказаним позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, з дня звернення з позовом до суду до закінчення навчання або досягнення нею двадцятитрирічного віку у випадку навчання та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 800 грн. за надання професійної правничої допомоги, посилаючись на те, що вона є повнолітньою, але продовжує навчання та потребує матеріального утримання з боку батька, який матеріальної допомоги не надає. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що її батьки - [PERSON] та [PERSON] розлучилися 17.12.2007 року. 31.08.2012 року матір уклала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] ». На теперішній час, а саме з 31.08.2018 року, вона навчається у Вінницькому державному педагогічному університеті імені Михайла Коцюбинського на першому курсі на факультеті іноземних мов, термін навчання - до 30.06.2022 року. Загальна вартість навчання становить 34000 грн., а термін навчання, за який сплачено кошти - до 31.08.2019 року. 10.09.2018 року її мати - відповідач [PERSON] сплатила за навчання 4250 грн., а 08.02.2019 року вона сама сплатила за навчання кошти, які їй надала бабуся, оскільки батьки їй матеріальної допомоги на навчання та інші потреби не надають. На даний час вона проживає окремо від батьків у м. Вінниця, оскільки навчається, а тому не працює та повністю перебуває на матеріальному утриманні бабусі [PERSON] Вона проживає в гуртожитку, за який потрібно вносити оплату, а у зв`язку з навчанням збільшилися витрати також і на харчування, придбання підручників, одяг, витрати на проїзд, лікування та інше. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання не надає, на її прохання не реагує, чим ставить у скрутне матеріальне становище, хоча є працездатним, має доходи від тимчасових заробітків, а тому може сплачувати аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, розгляд справи просить проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити (а.с.40). 2. Виклад позиції відповідача. Правом на подання відзиву на позовну заяву [PERSON] відповідач [PERSON] не скористався. Так, відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, або заяви про визнання нею позовних вимог [PERSON] до суду не подавав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 27.03.2019 року (а.с.22). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Позивач [PERSON] згідно з п.3 прохальної частини позовної заяви та заяви від 14.05.2019 року просить про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення (а.с.2, 40). 2. Відповідач [PERSON] заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, до суду не подавав. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді Шаргородського районного суду Строгого І.Л. від 27.03.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження та призначено розгляд справи на 23.04.2019 року з повідомленням (викликом) сторін, запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву (а.с.22). 2. Ухвалою судді Славінської Н.Л. від 07.05.2019 року прийнято до розгляду цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, після повторного авторозподілу справи між суддями від 06.05.2019 року, перше судове засідання призначено на 22.05.2019 року (а.с.38). 3. 22.05.2019 року відкладено судове засідання у справі у зв`язку із неприбуттям відповідача [PERSON] (а.с.43). 4. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. 07.06.2019 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання і про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки розгляд справи призначався в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.47). За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. 5. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Шлюб між батьками [PERSON] розірвано 17.12.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.7). Позивач [PERSON] на теперішній час є повнолітньою (а.с.3-4). Повнолітня дочка відповідача - [PERSON] , [INFO] , є студентом, навчається на першому курсі на денній формі навчання факультету іноземних мов Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського за спеціальністю «Середня освіта. Мова і література (російська, англійська)», ступінь «бакалавр». Термін навчання на першому курсі - з 01.09.2018 року до 31.08.2019 року. Зазначені обставини, що встановлені судом, підтверджуються договором про надання освітніх послуг між Вінницьким державним педагогічним університетом імені Михайла Коцюбинського та фізичною (юридичною) особою від 31.08.2018 року, відповідно до якого термін надання освітньої послуги - з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року (а.с.10-11), довідкою закладу освіти від 11.03.2019 року за №448 (а.с.12), квитанцією про сплату за навчання позивачем [PERSON] від 08.02.2019 року (а.с.13-14). Повнолітня дочка відповідача, яка продовжує навчання, відповідно до вимог ст.199 СК України, має право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання. На теперішній час, тобто після досягнення позивачем повноліття, відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дочки, яка продовжує навчання, не надає, тоді як позивач потребує утримання з боку батька, оскільки не працює у зв`язку з тим, що навчається на денній формі навчання. Доказів того, що відповідач є непрацездатним, або що їй заборонено працювати, останній суду не представив, відтак, суд вважає, що [PERSON] , як батько позивача, не позбавлений можливості матеріально забезпечувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, тобто може надавати допомогу на утримання дочки. Отже, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки - [PERSON] , яка продовжує навчання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з положеннями ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що право [PERSON] , яка є повнолітньою, але продовжує навчання, на утримання з боку батька порушене та підлягає захисту, а позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.ч.1, 2 ст.200 СК України). Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до положень ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. VІ. Висновки суду Враховуючи, що право позивача [PERSON] , яка продовжує навчання, на матеріальне утримання з боку батька - відповідача [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов - підлягає задоволенню, тобто підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] в сумі 2000 грн., так як обставини, на які зсилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК). Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 768,40 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.2 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат ( ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України). Частиною 3 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем додано до позову угоду про надання професійної правничої допомоги від 17.03.2019 року, укладену між нею та адвокатом Лисько В.П. (а.с.15); копію свідоцтва адвоката Лиська В.П. про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.16); розрахунок суми гонорару за надану професійну правничу допомогу від 17.03.2019 року з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лисько В.П. (а.с.17), квитанцією до прибуткового касового ордера №13 від 17.03.2019 року про оплату позивачем послуг та робіт адвоката Лиська В.П. при наданні їй професійної правничої допомоги на суму 800 грн. (а.с.18). Таким чином, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на надання правничої допомоги в сумі 800 грн., тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки розмір витрат встановлений згідно з умовами угоди про надання професійної правничої допомоги і є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Крім того, витрати на надання професійної правничої допомоги фактично понесені позивачем і документально підтверджені.

Outcome: approved