Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29.01.2009 року концерн «Міські теплові мережі» визначено виконавцем послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності м. Запоріжжя - з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». У період з 01.05.2012 року по 01.08.2015 року позивач надав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS], де мешкає [PERSON] на загальну суму 7045,05грн.. Але, станом на 01.08.2015 року відповідач здійснив лише часткову плату за надані послуги у сумі 3119,43грн., у зв'язку з чим утворилася заборгованість за зазначений період у сумі 3925,62грн., яку просять стягнути на користь позивача, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60грн., сплачений при подачі позову до суду та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду надана письмова заява з проханням справу розглянути у відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Про день та час розгляду справи відповідач був повідомлений у встановленому законом порядку. Таким чином, суд відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до п.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Як встановлено судом та підтверджено договором наданим позивачем, між сторонами 21.03.2011 року був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Відповідно до умов цього договору, крім іншого, визначений порядок оплати спожитих послуг, відповідно до якого розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі за послуги вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Цей договір укладається на п'ять років і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду(а.с.8-10). Отже, строк дії укладеного між сторонами договору, на час розгляду справи не закінчився. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Як встановлено в судовому засіданні і підтверджено копією договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, відповідач [PERSON] є споживачем послуг, які надаються позивачем за адресою [ADDRESS], а тому він зобов'язаний своєчасно вносити оплату наданих йому послуг. Відповідно до довідки щодо заборгованості за надані послуги по особовому рахунку [NUMBER], наданого позивачем, підтверджений факт наявності заборгованості по оплаті відповідачем наданих послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 травня 2012 року по 01 серпня 2015 року і загальна сума заборгованості становить 3925,62грн.(а.с.6). На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому суд враховує, що відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився та не скористався своїми правами сторони в процесі та не надав суду жодного з доказів, якщо такі у нього малися, що спростовують доводи позивача, а відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо поданню доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подається сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно положень ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 6 ч.2 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243,60грн., сплаченого позивачем при подачі позовної заяви до суду та витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 275,00грн..

Outcome: approved