Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернулася до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , в якому просила визначити частка померлого [PERSON] в праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6124210100:02:001:0778, згідно Витягу з Державнеого реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, Індексний номер витягу: 5510656 від 01.07.2013 року, становить 1/2, а також визнати за позивачем по справ право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована [ADDRESS] , кадастровий номер 6124210100:02:001:0778, згідно Витягу з Державнеого реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, Індексний номер витягу: 5510656 від 01.07.2013 року. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаного майна. [PERSON] після смерті [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки частки на земельну ділянку не визначені. ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 27.05.2021 року позовну заяву залишено без рух та надано позивачу строк для усунення недоліків. Вказані в ухвалі Монастириського районного суду Тернопільської області від 27.05.2021 року недоліки позивачем усунені. 01.07.2021 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 16/09/2021 року хвалою Монастириського районного суду Тернопільської області підготовче засідання відкладено та замінено первісного відповідача Монастириську міську раду на належного відповідача [PERSON] ІІІ. Позиції сторін. Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем 1/2 земельної ділянки, оскільки є спадкоємцем за заповітом, спадщину належним чином прийняла, оскільки після смерті свого батька [PERSON] успадкувала Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, проте в поданій заяві при зверненні до суду з позовом про визнання права власності остання просить розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, суду подав відзив по суті справи в якому вказав, що позов визнає та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні\~підготовчого судового засідання. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] у віці 63 років в м.Монастириська Тернопільської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №63. Ще за життя померлому належала: - 1/2 земельна ділянка площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6124210100:02:001:0778, що розташована за адресою: [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право власності серія та номер [NUMBER] виданого 01.07.2013 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №423279 індексний №5510656 сформованого 01.07.2013 року. Також, судом встановлено, що власниками вищевказаного майна, а саме земельної ділянки площею 0,1 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6124210100:02:001:0778, що розташована за адресою: [ADDRESS] в рівних його частках є спадкодавець [PERSON] та його син [PERSON] спільна сумісна власність. Згідно складеного 20.08.2013 року [PERSON] в м.Монастириська Тернопільської області заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Монастириського районного нотаріального округу Пивоварчук О.Є. та зареєстрованого в реєстрі за №636, останній на випадок своєї смерті заповів належну йому на праві приватної власності 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд [ADDRESS] , а також все своє майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.11.2020 року зареєстрованого в реєстрі за №462 (Спадкова справа №36/2020р.) [PERSON] успадкувала 1/2 частини житлового будинку, який належав спадкодавцю [PERSON] і який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та обслуговується земельною ділянкою площею 0,1 га, кадастровий номер 6124210100:02:001:0778. Згідно постанови приватного нотаріуса Пивоварчук О.Є. вих..№75/02-14 від 12.05.2021 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 6124210100:02:001:0778, яка розташована в [ADDRESS] , оскільки дана земельна ділянка належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності і частки на земельну ділянку не визначені. V. Джерела права й акти їх застосування. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. У відповідності до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В зв`язку з вищевказаним суд дійшов висновку, що [PERSON] має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] який помер [INFO] , як спадкоємець за заповітом, та особа, яка у володіння та користування спадковим майном. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкове майно [PERSON] фактично прийняла, оскільки вчасно звернулась із заявою до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Щодо вимоги позивача про визначення частки померлого [PERSON] в праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована [ADDRESS] , кадастровий номер 6124210100:02:001:0778, згідно Витягу з Державнеого реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, Індексний номер витягу: 5510656 від 01.07.2013 року, становить Ѕ, суд зазначає таке. По-перше, цивільна правоздатність фізичної особи має чіткі часові рамки існування і припиняється у момент смерті (ст. 346 ЦК України). Відповідно, померлій особі не може належати будь-яке право, у тому числі право власності. По-друге, для спадкових правовідносин важливе значення мають положення ч. 5 ст. 1268 ЦК України про належність спадщини спадкоємцю з моменту її відкриття, незалежно від часу її прийняття. Тому незалежно від того, зареєстрував спадкоємець за собою спадкове майно за життя, воно вважається таким, що належить йому, а значить, має властивість переходити вже до його спадкоємців у порядку спадкування, що виключає необхідність судового визнання права власності за померлим. Окрім цього суд зазначає, що не вправі вирішувати питання про права осіб, позбавлених цивільної процесуальної правоздатності, визначивши в резолютивній частині рішення право власності на спірну земельну ділянку за померлою особою [PERSON] , а тому підстав для задоволення позовних вимог в даній частині задоволенню не підлягають. Щодо визнання за позивачем по справ право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована [ADDRESS] , кадастровий номер 6124210100:02:001:0778, згідно Витягу з Державнеого реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, Індексний номер витягу: 5510656 від 01.07.2013 року, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За приписами ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 355\~\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. У відповідності до ч. 1 ст. 86 ЗК України\~\~земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України\~\~до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗК України\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ч. 4 ст. 120 ЗК України\~\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. При ухваленні рішення суд бере також до уваги те що відповідно до ст. 1226 ЦК України\~частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України\~\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України\~\~встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Статтею 1218 ЦК України\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Отже, враховуючи вищезазначені положення законодавства, оскільки частка у земельній ділянці, яка належала померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності на теперішній час не визначена, приймаючи до уваги розмір часток належних [PERSON] та [PERSON] у праві спільної часткової власності на житловий будинок, який знаходяться на спірній земельній ділянці, враховуючи сукупність доказів, з урахуванням того, що не визначення часток не дає можливості позивачу реалізувати своє право на спадкування, суд приходить висновку, що позов в цій частині позовних вимог підлягає задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: partial