overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Лікар - психіатр Чутівської ЦРЛ [PERSON] звернувся до суду із заявою про продовження надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги [PERSON], посилаючись на те, що останній знаходиться на диспансерному обліку з грудня 2016 р. з діагнозом: гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, резидуальні маячні ідеї. Проходив лікування в Полтавській обласній психіатричній лікарні з 07.12.2016 р. по 14.03.2017 р. За рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 08.06.2017 р. [PERSON] призначено надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. В разі ненадання [PERSON] примусової амбулаторної психіатричної допомоги його психічний стан може погіршитись, що в подальшому може завдати шкоду йому і оточуючим, а тому просив винести рішення, яким продовжити надавати [PERSON] примусову амбулаторну психіатричну допомогу. Лікар-психіатр Чутівської ЦРЛ [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав. Прокурор просив заяву задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні повідомив суду, що не заперечує проти вимог лікаря-психіатра. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку з грудня 2016 р. з діагнозом: гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, резидуальні маячні ідеї. Проходив лікування в Полтавській обласній психіатричній лікарні з 07.12.2016 р. по 14.03.2017 р. За рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 08.06.2017 р. [PERSON] призначено надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. В період загострення хворий схильний до вчинення неконтрольованих вчинків, вчинення протиправних дій, відмовляється від лікування та відвідування психіатра. Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені ч. 2 цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Враховуючи, що в разі ненадання хворому медичної психіатричної допомоги його психічний стан може погіршитись, що в подальшому може завдати шкоди оточуючим, суд вважає за доцільне заяву задовольнити та продовжити надавати [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку строком на 6 (шість) місяців. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Лікар - психіатр Чутівської ЦРЛ Дробніч П.Г. звернувся до суду із заявою про продовження надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги [PERSON], [INFO], в якій зазначив, що він хворіє психічною хворобою з 2006 р., діагноз: біполярний афективний розлад, поточний епізод манії без психотичних симптомів, ремісія. Лікувався в Полтавській обласній психіатричній лікарні неодноразово, останній раз з 26.03.2013 р. по 28.10.2013 р. В період загострення хвороби [PERSON] схильний до вчинення неконтрольованих вчинків, вчинення протиправних дій, відмовляється від лікування та відвідування психіатра. Лікар-психіатр заяву підтримав. Прокурор вважає, що заява підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] дійсно страждає психічним розладом у вигляді біполярний афективний розлад, поточний епізод манії без психотичних симптомів, ремісія. Неодноразово проходив курс лікування в психіатричній лікарні, останній раз з 26.03.2013 р. по 28.10.2013 р. Від добровільного лікування відмовляється. Таким чином, в разі ненадання хворому медичної психіатричної допомоги, психічний стан його може погіршитись, що в подальшому може завдати шкоди оточуючим, суд вважає за доцільне задовольнити заяву лікаря психіатра, приймаючи до уваги висновок лікарів Чутівської центральної районної лікарні від 15.10.2014 р., в якому зазначено, що [PERSON]. потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги, та продовжити амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Лікар - психіатр Чутівської ЦРЛ Дробніч П.Г. звернувся до суду із заявою про продовження надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги [PERSON], в якій вказує, що [PERSON] хворіє психічною хворобою з 1985 р. Неодноразово лікувався в Полтавській обласній психіатричній лікарні, де і зараз перебуває на лікуванні з 19.05.2014 р. Рішенням суду від 12.02.2014 р. [PERSON] продовжено надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги. В разі ненадання [PERSON] медичної психіатричної допомоги його психічний стан може погіршитись, що в подальшому може завдати шкоду йому і оточуючим, а тому просив винести рішення, яким продовжити надавати [PERSON] примусову амбулаторну психіатричну допомогу. Лікар-психіатр Чутівської ЦРЛ Дробніч П.Г. у своїй заяві просив справу розглянути без його участі. Прокурор просив в задоволенні заяви відмовити. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. [PERSON] з 1985 р. хворіє психічною хворобою і має діагноз: шизофренія параноїчної форми, афективно маячний синдром, безперервно-проградієнтний тип перебігу, глибоко виражений дефект особистості. [PERSON] неодноразово проходив курс лікування в Полтавській обласній психіатричній лікарні, де і зараз перебуває на лікуванні з 19.05.2014 р. Рішенням суду від 12.02.2014 р. [PERSON] продовжено надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги. Згідно ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про психіатричну допомогу» у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені ч. 2 цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Рішення суду про продовжено надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги [PERSON] було винесено 12.02.2014 р., а заява про продовжено надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги останньому подана до суду лише 15.10.2014 р., чим пропущений 6 місячний строк для звернення до суду із заявою про продовження надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги, а тому заява задоволенню не підлягає. Одночасно суд зазначає, що заявник у даному випадку (пропуску 6 місячного строку) має право звернутись до суду із заявою про надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги особі.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Лікар - психіатр Чутівської ЦРЛ Дробніч П.Г. звернувся до суду із заявою про продовження надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги [PERSON], в якій повідомляє, що [PERSON] хворіє психічною хворобою з 1985 року. Має діагноз: шизофренія, параноїдна форма, афектно маячний синдром, неприривно-проградієнтний тип перебігу, глибоко виражений дефект особистості. Багаторазово лікувався в Полтавській обласній лікарні, останній раз з 19.07.2009 р. по 09.04.2010 р. В період загострення хвороби хворий агресивний до оточуючих, підозрілий, легко збуджується, відмовляється приймати ліки та відвідувати психіатра. Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 03.03.2004 р. [PERSON] призначена амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку. В разі ненадання [PERSON] амбулаторної примусової психіатричної допомоги, психічний стан хворого може погіршитися, що в подальшому може завдати шкоду його здоров'ю та негативно вплине на оточуючих, а тому просив винести рішення, яким продовжити надавання [PERSON] примусової амбулаторної психіатричної допомоги. В судовому засіданні лікар-психіатр Дробніч П.Г. заяву підтримав і просив її задовольнити. В судове засідання [PERSON] не заявився, про час, дату і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Прокурор заяву підтримав і просив її задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] хворіє психічною хворобою з 1985 року. Має діагноз: шизофренія, параноїдна форма, афектно маячний синдром, неприривно-проградієнтний тип перебігу, глибоко виражений дефект особистості. Багаторазово лікувався в Полтавській обласній лікарні, останній раз з 19.07.2009 р. по 09.04.2010 р. В період загострення хвороби хворий агресивний до оточуючих, підозрілий, легко збуджується, відмовляється приймати ліки та відвідувати лікаря-психіатра. Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 03.03.2004 р. [PERSON] призначена амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку. В разі ненадання [PERSON] амбулаторної примусової психіатричної допомоги, його психічний стан може погіршитися, що в подальшому завдасть шкоду його здоров'ю та негативно вплине на оточуючих. Враховуючи, що в разі ненадання хворому медичної психіатричної допомоги його психічний стан може погіршитись, що в подальшому може завдати шкоди оточуючим, суд вважає за доцільне заяву задовольнити та продовжити надаваня [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку строком на 6 (шість) місяців. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Лікар - психіатр Чутівської ЦРЛ Дробніч П.Г. звернувся до суду із заявою про продовження надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги [PERSON], в якій повідомляє, що [PERSON] хворіє психічною хворобою з 1987 р. Має діагноз: дименсія внаслідок органічного враження головного мозку комбінованого ґенезу (післятравматичної і токсичної енцефалопатії) з галюцинаторно-параноїдним синдромом. Багаторазово лікувався в Полтавському психоневрологічному диспансері, Полтавській обласній психіатричній лікарні, Полтавській обласній лікарні, останній раз з 25.11.2009 р. по 08.07.2010 р. Постановою Київського районного суду м. Полтава від 09.06.2010 р. [PERSON] призначена амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку. Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 17.06.2013 р. [PERSON] продовжено надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. В судовому засіданні лікар-психіатр Дробніч П.Г. заяву підтримав і просив її задовольнити. В судове засідання [PERSON] не заявився, про час, дату і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Прокурор заяву підтримав і просив її задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 1987 р. хворіє психічною хворобою і має діагноз: дименсія внаслідок органічного враження головного мозку комбінованого ґенезу (післятравматичної і токсичної енцефалопатії) з галюцинаторно-параноїдним синдромом. [PERSON] неодноразово проходив курс лікування в Полтавському психоневрологічному диспансері, Полтавській обласній психіатричній лікарні, Полтавській обласній лікарні, останній раз з 25.11.2009 р. по 08.07.2010 р. Постановою Київського районного суду м. Полтава від 09.06.2010 р. [PERSON] призначена амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку. Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 17.06.2013 р. [PERSON] продовжено надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. В період загострення [PERSON] схильний до вчинення неконтрольованих вчинків, вчинення протиправних дій, відмовляється від лікування та відвідування психіатра. Згідно висновку ЛКК Чутівської ЦРЛ у [PERSON] кваліфікується тяжкий психічний розлад, внаслідок чого він може вчинити чи виявляти реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе і оточуючих, а тому потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги. Враховуючи, що в разі ненадання хворому медичної психіатричної допомоги його психічний стан може погіршитись, що в подальшому може завдати шкоди оточуючим, суд вважає за доцільне заяву задовольнити та продовжити надавати [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку строком на 6 (шість) місяців. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Лікар-фтизіатр Борзнянської ЦРЛ [PERSON] звернувся з заявою до суду, в якій на підставі ст.11 Закону України «Про боротьбу із захворюваннями на туберкульоз» просить вирішити питання про примусову обов'язкову госпіталізацію для лікування до протитуберкульозного закладу хворого на заразні форми туберкульозу жителя м.Борзна Чернігівської області [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що останній категорично відмовляється в добровільному порядку пройти дане лікування, при цьому тричі, протягом 2014-2015 років будучи госпіталізованим, самовільно покидав лікування в Бахмацькій протитуберкульозній лікарні. Заслухавши лікаря-фтизіатра [PERSON], вивчивши матеріали справи суд приходить до слідуючого висновку. Згідно ст.11 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих, при цьому примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Згідно висновку комісії Борзнянської ЦРЛ громадянин [PERSON] є хворим на інфільтративний туберкульоз легень з деструкцією та бактеріовиділенням, потребує активного стаціонарного лікування, так як являється розповсюджувачем бактерій і являє загрозу для оточуючих, від добровільного лікування він ухиляється, а тому даний хворий потребує обов'язкової примусової госпіталізації для стаціонарного лікування до Бахмацької протитуберкульозної лікарні терміном на 3 місяці при потребі з продовженням терміну лікування, як небезпечного інфекційного хворого, який добровільно відмовляється від лікування. Таким чином, з метою запобігання поширенню туберкульозу [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу для лікування, так як по справі зібрано достатньо доказів для постановлення такого рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

Лікар-фтизіатр КЗОЗ «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер №7» [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить суд вирішити питання щодо (примусової) госпіталізації до протитуберкульозного закладу на стаціонарне лікування строком на три місяці [PERSON], яка хвора на заразну форму туберкульозу, у відповідності до вимог ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] хвора на заразну форму туберкульоза легень. Хвора неодноразово лікувалася в диспансері, однак 01.12.2015 року перервала лікування. Від подальшого лікування відмовляється в той час, коли становить небезпеку для оточуючих. В судовому засіданні заявник вимоги, викладені в заяві, підтримав і пояснив, що [PERSON] хворіє на активну форму туберкульозу і за станом здоров'я їй необхідне лікування в умовах стаціонару, вона представляє небезпеку для оточуючих, так як виділяє бактерії туберкульозу. Добровільно хвора пройти лікування відмовляється. 01.12.2015 року самостійно перервала лікування у протитуберкульозному диспансері, після чого не реагує ні на які виклики лікарів і в добровільному порядку пройти додаткове обстеження і лікування відмовляється. Адвокат [PERSON] в судовому засіданні заяву лікаря підтримала, не заперечувала проти її задоволення. [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином та вчасно. Заслухавши пояснення лікаря-фтизіатра, адвоката, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Згідно ст.11 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих, при цьому примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Як вбачається з висновку комісії № 822 від 15.12.2015 року [PERSON] є хворою на туберкульоз, потребує активного стаціонарного лікування, так як являється розповсюджувачем бактерій туберкульозу і являє загрозу для оточуючих, від добровільного лікування він відмовляється, а тому дана хвора потребує обов'язкової примусової госпіталізації для стаціонарного лікування до протитуберкульозного закладу. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що заява лікаря-фтизіатра щодо примусової госпіталізації [PERSON] до протитуберкульозного закладу підлягає задоволенню, оскільки хвора становить небезпеку для оточуючих і від добровільного лікування в умовах стаціонару відмовляється, що повністю підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Лікар-фтизіатр КЛПУ «Міського протитуберкульозного диспансеру м. Артемівську» звернувся до суду із заявою, у якої просить суд вирішити питання про примусове направлення на стаціонарне лікування до КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівка» хворого [PERSON] [PERSON] терміном на два місяця. В судовому засіданні лікар-фтизіатр Багрій А.І. підтримала заяву та наполягала на заявлених вимогах по зазначеним в заяві підставам. Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановленому законами України. З наданого висновку комісії лікарів-фтизіатрів від 22.05.2014 року за № 01-09/410 вбачається, що [PERSON] дійсно хворий та перебуває на диспансерному обліку з приводу активного туберкульозу легень, в мокротинні виявлені мікобактерії туберкульозу, та не пройшов основний курс лікування, що небезпечно для оточуючого населення. Таким чином, в судовому засіданні вимоги заявника знайшли своє підтвердження і їх слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Лікар-фтизіатр КЛПУ «Міського протитуберкульозного диспансеру м. Артемівську» звернувся до суду із заявою, у якої просить суд вирішити питання про примусове направлення на стаціонарне лікування до КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівка» хворої [PERSON] терміном на три місяця. В судовому засіданні лікар-фтизіатр Багрій А.І. підтримала заяву та наполягала на заявлених вимогах по зазначеним в заяві підставам. Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановленому законами України. З наданого висновку комісії лікарів-фтизіатрів від 28.01.2014 року за № 01-09/55 вбачається, що [PERSON]. дійсно хвора та перебуває на диспансерному обліку з приводу активного туберкульозу легень, в мокротинні виявлені мікобактерії туберкульозу, та не пройшла основний курс лікування, що небезпечно для оточуючого населення. Таким чином, в судовому засіданні вимоги заявника знайшли своє підтвердження і їх слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Лікар-фтизіатр КЛПУ «Міського протитуберкульозного диспансеру м. Артемівську» звернувся до суду із заявою, у якої просить суд вирішити питання про примусове направлення на стаціонарне лікування до КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорськ» хворого [PERSON], який потребує термінове лікування. В судовому засіданні лікар-фтизіатр Кукленко Л.І. підтримала заяву та наполягала на заявлених вимогах по зазначеним в заяві підставам. Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, враховуючи думку прокурора, який не заперечує проти направлення [PERSON] на примусове лікування, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановленому законами України. З наданого висновку комісії лікарів-фтизіатрів від 12.12.2014 року за № 01-09/934 вбачається, що [PERSON] дійсно хворий та перебуває на диспансерному обліку з приводу активного туберкульозу легень, в мокротинні виявлені мікобактерії туберкульозу, та не пройшов основний курс лікування, що небезпечно для оточуючого населення. Таким чином, в судовому засіданні вимоги заявника знайшли своє підтвердження і їх слід задовольнити.

Outcome: approved