Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача 1. Виклад позиції позивача 09.11.2020 року Шаргородська РДА, як орган опіки та піклування звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовною заявою в інтересах дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначив, що [PERSON] є матір`ю трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Реєстрація народження [PERSON] та [PERSON] проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України, а [PERSON] відповідно до ч.1 ст.126 СК України. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Сім`я [PERSON] та [PERSON] , які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, перебуває на обліку в КУ ЦНСП Мурафської сільської ради з 2018 року та з 17.10.2019 року в Службі у справах дітей Шаргородської РДА на обліку сімей, які перебувають в складних життєвих обставинах. [PERSON] проживає з [PERSON] в будинку матері останнього. В будинку, де проживає сім`я, безлад та бруд, відсутні продукти харчування, запаси твердого палива та кошти на їх придбання. [PERSON] ніде не працює, вживає спиртні напої, вихованням дітей не займається, притягувалася до адміністративної відповідальності. [PERSON] негативно охарактеризований за місцем проживання: вживає спиртні напої, вчиняє сварки, не приділяє належної уваги своїй сім`ї. Дохід сім`ї складає 2381 грн. державної допомоги на доньку [PERSON] . Малолітня [PERSON] навчається в Буднянській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті Вінницької обласної Ради, куди влаштована за заявою матері. Малолітня [PERSON] знаходиться в КНП «Тульчинський обласний будинок дитини Вінницької обласної Ради», куди влаштована за заявою матері терміном на 6 місяців. За час перебування дівчинки в закладі мати [PERSON] та батько [PERSON] дитину не відвідували, не телефонували, станом її здоров`я не цікавилися. [INFO] [PERSON] народила дитину [PERSON] , а 24.04.2020 року власноруч написала заяву про тимчасове влаштування дитини в будинок дитини у зв`язку із важкими матеріально-побутовими умовами родини, в якій народилася дитина. Так, [INFO] малолітнього [PERSON] , [INFO] , влаштовано до КНП «Тульчинський обласний будинок дитини Вінницької обласної Ради» на повне державне утримання. За час перебування хлопчика в закладі [PERSON] дитини не відвідувала, станом здоров`я сина в телефонному режимі не цікавилася. З огляду на викладене до Комісії з питань захисту прав дитини звернувся виконком Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області з висновком органу опіки та піклування виконкому Мурафської сільської ради від 08.09.2020 року №1 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] » з метою звернення з позовом до суду. [PERSON] та [PERSON] на засідання Комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації не з`явилися, хоча повідомлені належним чином. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , на думку позивача, свідомо нехтують батьківськими обов`язками щодо виховання малолітніх дітей, доглядом та утриманням останніх не займаються, не цікавляться їх фізичним та духовним розвитком, не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом. Діти, маючи матір, а дитина [PERSON] ще і батька, фактично позбавлені батьківського піклування. Таким чином, батьки, маючи можливість і час виправити свою поведінку, яка б відповідала належному розвитку та вихованню дітей, а також створення належних умов проживання та догляду за ними, не бажають цього робити, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Згідно з висновком від 06.11.2020 року №01.01-38/2547 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] », Шаргородська РДА як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] . Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини: дочки [PERSON] ; передати малолітніх дітей на опікування Шаргородській РДА як органу опіки та піклування для вирішення питання їх подальшого влаштування; стягнути з [PERSON] на користь малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] аліменти на їх утримання у розмірі - по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дітей; стягнути з [PERSON] на користь малолітньої дитини [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини. У судовому засіданні представник позивача - Шаргородської РДА як Органу опіки та піклування Бабій С.В. позовні вимоги підтримала, просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , оскільки відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей, розвитком, умовами проживання, здоров`ям дітей не цікавляться, не можуть забезпечити дітям належне утримання, виховання, лікування, розвиток. Відповідачів [PERSON] та [PERSON] було запрошено на засідання Комісії з питань захисту прав дитини та Органу опіки та піклування, на яке вони не прибули, хоча були повідомлені належним чином. Крім того, [PERSON] зазначила, що заперечуючи в судовому засіданні щодо позову, відповідач [PERSON] не надала доказів того, що її поведінка змінилася на краще і нею створені належні умови для виховання, утримання та навчання дітей, та не запропонувала шляхів вирішення питання щодо подальшого проживання, навчання, виховання та утримання дітей з нею, не маючи власного житла, доходів, умов для проживання дітей в будинку [PERSON] не створено. [PERSON] не забирає на вихідні дні та канікули з допоміжної школи-інтернату доньку [PERSON] , зсилаючись на відсутність необхідних коштів, при цьому, як одинока мати, отримує на утримання доньки соціальну допомогу в розмірі приблизно 2800 грн., тобто використовує вказані кошти не за призначенням. До того ж, [PERSON] звертає увагу суду на те, що відповідачем [PERSON] взагалі проігноровано виклики суду у підготовче судове засідання та в судове засідання для розгляду справи по суті, він не подав заперечень щодо позову на пропозицію суду у встановлені строки, за час, що здійснюється провадження справи у суді, жодного разу не навідав свою доньку [PERSON] у Тульчинському будинку обласному будинку дитини, не зателефонував і не поцікавився станом здоров`я та утриманням доньки, що свідчить про його небажання змінювати свою поведінку на краще. Також, [PERSON] зазначила, що повністю підтримує висновок Органу опіки та піклування про позбавлення відповідачів батьківських прав, так як вважає, що змінити поведінку відповідачів щодо їх дітей у кращу сторону неможливо, в діях останніх наявна вина у невиконанні батьківських обов`язків, проживання дітей з батьками суперечитиме інтересам [PERSON] , яка влаштована в Буднянську спеціальну загальноосвітню школу-інтернат, [PERSON] , [PERSON] , які на теперішній час проживають у будинку дитини на повному державному забезпеченні, де отримують належне виховання, утримання, піклування про здоров`я, чого не отримували, проживаючи з матір`ю та батьком. Вважає, що малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , маючи матір та батька, були і є фактично позбавленими батьківського піклування та турботи. 2. Виклад позиції відповідача [PERSON] та заперечень відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом подати відзив на позов та не подав до суду відзиву із викладенням своїх заперечень щодо позовних вимог Шаргородської РДА як органу опіки та піклування до нього про позбавлення батьківських прав відносно доньки [PERSON] та щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 27.11.2019 року (а.с.55-56). При цьому, відповідач [PERSON] не прибув без поважних причин у підготовче судове засідання 10.12.2020 року, будучи належним чином повідомленим про його дату, час та місце (а.с.71). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання 23.12.2020 року, що підтверджується розпискою від 10.12.2020 року (а.с.69) та розпискою про вручення судової повістки (а.с.70), у судове засідання також не прибув та про причини неявки не повідомив, тобто, на переконання суду, без поважних причин, оскільки заяв про відкладення судового засідання чи про розгляд справи у його відсутності не подавав, доказів поважності причин неприбуття у судове засідання не надіслав. Відповідач [PERSON] не скористалася своїм правом подати відзив на позов і відзиву на позовну заяву на пропозицію суду, висловлену в ухвалі про відкриття провадження у справі - не подала. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити. Суду пояснила, що дійсно має трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вона на теперішній час проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] у будинку матері останнього [PERSON] у [ADDRESS] , хоча зареєстрована у [ADDRESS] . Проте, і в с. Федорівка, де вона зареєстрована, власного житла не має, оскільки квартиру після смерті матері успадкувала її сестра. Коли у неї виникають конфлікти із [PERSON] , котрий часто вживає спиртні напої, то вона не проживає у його будинку, а живе у своїх знайомих то в с. Козлівка, то в с. Клекотина, до тих пір, доки [PERSON] не примириться з нею і не покличе жити в свій будинок. Вона раніше також часто вживала спиртні напої, але на теперішній час не вживає. Її малолітні діти з нею не проживають. Так, дочка [PERSON] не могла засвоювати звичайну шкільну програму і за направленням медико-педагогічної комісії була поміщена у Буднянську спеціалізовану школу інтернат, де навчається. Інколи вона навідувала доньку в школі, востаннє у вересні 2020 року, та телефонує від сусідки у школу-інтернат, щоб порозмовляти з [PERSON] . Також, вона не забирає доньку на вихідні дні та на канікули додому, оскільки не має коштів на дорогу. Малолітня донька [PERSON] та малолітній син [PERSON] за її заявами були поміщені на півроку у Тульчинський будинок дитини, так як вона не мала належних умов для проживання та утримання дітей. Проте, її умови проживання не змінилися, тому дітей із будинку дитини вона не забирає, а також жодного разу не навідувала їх у будинку дитини та не телефонувала, оскільки не має грошових коштів на дорогу та гостинці, а також, не має власного мобільного телефона, щоб зателефонувати у будинок дитини, та ще й не знає номера телефона, за яким можна дізнатися про життя та здоров`я дітей. З приводу з`ясування номера телефона [PERSON] будинку дитини вона у Службу в справах дітей не зверталася. Донька [PERSON] у закладі знаходиться понад рік, а син [PERSON] - приблизно дев`ять місяців, тобто відразу після народження. Вона офіційно не працевлаштована, але ходить щодня на тимчасові заробітки то в садок до фермера збирати яблука, то обробляти земельні ділянки у людей, рубати дрова, тобто не відмовляється від будь-яких заробітків і має щоденний заробіток в середньому 200-300 грн. [PERSON] , з яким вона проживає, має такі ж самі заробітки. Також, до грудня 2020 року вона отримувала соціальну допомогу на утримання доньки [PERSON] як одинока матір, але подала неналежні документи для переоформлення допомоги і в грудні їй відмовлено у призначенні цієї соціальної допомоги. Не вважає себе винуватою у тому, що діти з нею не проживають, оскільки в будинку, де вона проживає з [PERSON] , прибрано, чисто, тепло, приготована їжа. Хоч і немає запасу продуктів та дров для палива, але ці запаси можна поповнювати щодня, закупивши все необхідне. Також, її сім`я мала гуси, качки, козу. Вважає, що нею були створені належні умови для проживання та виховання дітей, проте, Служба у справах дітей не зацікавлена у тому, щоб діти проживали з нею та [PERSON] у будинку останнього. Так як діти заходиться на державному утриманні, то вона не надає їм ніякої матеріальної допомоги. Вона вважає, що може виконувати свої батьківські обов`язки щодо виховання, навчання, утримання малолітніх дітей, тому заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, але, разом з тим, не може пояснити, чому за час розгляду справи Органом опіки та піклування і під час розгляду справи у суді не вживала заходів щодо спілкування з дітьми, щодо участі в їх вихованні. Просить у задоволенні позову - відмовити. ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідачів. 1. Позивачем - Шаргородською РДА заявлено клопотання про допит свідка [PERSON] . 2. Позивачем - Шаргородською РДА заявлено клопотання про приєднання до матеріалів цивільної справи повідомлення Тульчинського будинку дитини. Інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, Шаргородська РДА як орган опіки та піклування не подавала. 3. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, до суду не подавали. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 27.11.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву Шаргородської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування в інтересах дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав в порядку загального позовного провадження, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.12.2020 року (а.с.55-56). 2. 10.12.2020 року суд постановив ухвалу про задоволення клопотання позивача про виклик свідка [PERSON] ; закрив підготовче провадження у справі та призначив її до судового розгляду по суті; визначив дати судових засідань; встановив позивачеві та відповідачеві строк для подання відповіді на відзив у випадку надходження відзиву, та на подання заперечень на відповідь на відзив (а.с.64-65). 3. В судовому засіданні 23.12.2020 року, не виходячи до нарадчої кімнати відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, суд постановив ухвалу про здійснення судового розгляду справи у відсутності відповідача [PERSON] , який, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується розпискою від 10.12.2020 року (а.с.69) та розпискою про вручення судової повістки (а.с.70), у судове засідання не прибув та про причини неявки не повідомив, тобто, на переконання суду, без поважних причин, що відповідає положенню п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, згідно з яким, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За таких обставин, а також враховуючи, що відповідач не подав відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, у випадку, якщо такі наявні, суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] та ухвалення судового рішення немає. При цьому, підстав для відкладення судового засідання суд не вбачає, оскільки заочне рішення у цій справі не може бути ухвалене, з огляду на те, що у справі приймають участь два відповідачі, що відповідає положенням ч.2 ст.280 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив наявність сімейних правовідносин, зокрема, щодо невиконання батьками обов`язків щодо належного піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, їх здоров`я, утримання, підготовку до самостійного життя. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Вирішуючи спір суд встановив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Так, згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] від 06.11.2020 року за №00028433371, матір`ю останньої є [PERSON] , батьком дитини є [PERSON] , державна реєстрація проведена відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України (а.с.13). Вказана обставина також підтверджується свідоцтвом про народження дитини [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.12). Також, судом встановлено, що крім доньки [PERSON] відповідач [PERSON] має ще двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Так, з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] від 14.06.2017 року за №00018201745 вбачається, що матір`ю останньої є [PERSON] , а батьком зазначений [PERSON] зі слів матері, оскільки державна реєстрація проведена згідно із ч.1 ст.135 СК України (а.с.10-11). Вказана обставина також підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.9). Крім того, з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] від 24.04.2020 року за №00026212543 вбачається, що матір`ю останнього є [PERSON] , а батьком зазначений [PERSON] зі слів матері, оскільки державна реєстрація проведена згідно із ч.1 ст.135 СК України (а.с.15). Вказана обставина також підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.14). Судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою зареєстрованого місця проживання батька [PERSON] і фактичного місця проживання матері [PERSON] - в [ADDRESS] , що вбачається із довідок Мурафської сільської ради від 08.10.2020 року за №01-1740 та від 29.10.2020 року за №01-1851 (а.с.27, 28), проте, за вказаною адресою не проживає. Також, малолітні діти відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] не проживають з матір`ю. 06.12.2018 року на підставі наказу №01 Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Мурафської сільської ради «Про постановку на облік сім`ї [PERSON] та [PERSON] » вказана сім`я постановлена на облік як така, що перебуває у складних життєвих обставинах (а.с.16), а з 24.05.2019 року розпочато соціальний супровід сім`ї відповідачів на підставі наказу №04 від 24.05.2019 року КУ ЦНСП Мурафської сільської ради, укладено договір про надання соціальної послуги соціального супроводу, відповідальною за здійснення соціального супроводу призначено [PERSON] (фахівця з соціальної роботи) (а.с.17). Під час здійснення соціального супроводу сім`ї відповідачів фахівці з соціальної роботи КУ ЦНСП Мурафської сільської ради відвідували сім`ю, обстежували матеріально-побутові умови проживання, надавали рекомендації, що вбачається із відповідних актів від 09.06.2020 року (а.с.32, 33). Так, 09.06.2020 року комісією у складі директора Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Мурафської сільської ради, фахівця із соціальної роботи та першого заступника сільського голови обстежено матеріально-побутові умови проживання відповідачів у с. Клекотина та встановлено, що на той час відповідачі проживали однією сім`єю приблизно три роки в будинку матері [PERSON] . Будинок складається із трьох житлових кімнат, коридору та веранди, потребує ремонту. Відповідачами не дотримуються санітарно-гігієнічні вимоги, оскільки в будинку брудно, не підметено, розкиданий брудний одяг. В одній кімнаті є два ліжка, шафа, дитяче ліжко, стіл. На столі знаходяться брудні учнівські зошити. Двоє дітей на момент обстеження знаходяться у Тульчинському будинку дитини, а одна дитина навчається у Буднянській спеціальній школі-інтернаті і на момент обстеження присутня внаслідок обмежень, передбачених у зв`язку із запровадженням карантину. При спілкуванні з дитиною - [PERSON] остання повідомила фахівців із соціальної роботи про те, що часто ходить шукати свою матір [PERSON] , яка зникає з дому (а.с.32). Комісією спеціалістів із соціальної роботи зроблено висновок про необхідність розгляду питання про неналежне виховання та розвиток дитини матір`ю - [PERSON] на засідання органу опіки та піклування Мурафської сільської ради. При цьому, відповідачу фахівцями із соціальної роботи запропоновано поприбирати в будинку, поскладати речі в дитячій шафі, помити брудний посуд. Крім того, фахівець із соціальної роботи Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Мурафської сільської ради при відвідуванні сім`ї відповідачів встановив, що у будинку, крім бруду та пилу, неприємний запах через сигаретний дим, на столі знаходиться попіл від цигарок. В холодильнику було виявлено суп у каструлі та одна тарілка холодцю. [PERSON] було рекомендовано прибирати , мити посуд та готувати їжу щодня, а також не палити цигарки у приміщенні будинку (а.с.33). Під час здійснення соціального супроводу сім`ї відповідачів і проведеного 02.10.2019 року обстеження житлово-побутових умов проживання, згідно з наказом начальника Служби у справах дітей Шаргородської РДА за №037 від 17.10.2019 року малолітню дитину відповідача [PERSON] - [PERSON] взято на облік як таку, що перебуває у складних життєвих обставинах з підстави проживання дитини у сім`ї, у якій матір ухиляється від виконання батьківських обов`язків (а.с.18). Також, під час здійснення соціального супроводу сім`ї відповідачів і проведеного 02.10.2019 року обстеження житлово-побутових умов проживання, згідно з наказом начальника Служби у справах дітей Шаргородської РДА за №038 від 17.10.2019 року малолітню дитину відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] взято на облік як таку, що перебуває у складних життєвих обставинах з підстави проживання дитини у сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с.19). До того ж, Комісією з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА Вінницької області 17.10.2019 року прийнято рішення №110 «Про влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до КНП «Тульчинський обласний будинок дитини Вінницької обласної ради» строком до шести місяців», оскільки [PERSON] власноручно написала заяву про тимчасове влаштування дитини до будинку дитини на строк до шести місяців, а за вказаний строк матір запевняє, що вирішить матеріальні та побутові проблеми, які перешкоджають проживанню дитини в сім`ї, після чого зобов`язується забрати доньку (а.с.21). Разом з тим, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не забрали доньку [PERSON] з Тульчинського будинку дитини, де дитина знаходиться на повному державному утриманні, до теперішнього часу, а також жодного разу з жовтня 2019 року не відвідували доньку, не телефонували та не цікавилися станом здоров`я та розвитку дитини, що підтверджується повідомленнями КНП «Тульчинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушеннями психіки Вінницької обласної ради» від 22.09.2020 року за №436 та від 15.12.2020 року за №616 (а.с.25, 79). Крім того, згідно з наказом начальника Служби у справах дітей Шаргородської РДА за №015 від 27.04.2020 року малолітню дитину відповідача [PERSON] - [PERSON] , якому було лише сім днів від народження, взято на облік як такого, що перебуває у складних життєвих обставинах з підстави проживання дитини у сім`ї, у якій матір ухиляється від виконання батьківських обов`язків (а.с.20). 27.04.2020 року начальник Служби у справах дітей Шаргородської РДА звернувся із клопотанням до директора Тульчинського будинку дитини про влаштування у вказаний заклад на повне державне утримання сина відповідача [PERSON] - [PERSON] у зв`язку із важкими матеріально-побутовими умовами проживання сім`ї (а.с.22). Таким чином, дитина відповідача [PERSON] - [PERSON] з 27.04.2020 року, тобто з семиденного строку від народження і по теперішній час знаходиться на повному державному утриманні в КНП «Тульчинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушеннями психіки Вінницької обласної ради», що вбачається із повідомлення закладу від 22.09.2020 року за №435 (а.с.26). При цьому, із повідомлення КНП вбачається, що матір хлопчика за час перебування останнього в закладі, жодного разу дитину не відвідувала, у телефонному режимі його здоров`ям та утриманням не цікавилася. Як повідомила відповідач [PERSON] під час судового засідання, вона не забирала своїх дітей із закладу та не цікавилася їх здоров`ям та утриманням у закладі, не телефонувала, так як не мала достатніх коштів на дорогу та на гостинці, не мала мобільного телефону, а також номера закладу, щоб зателефонувати. Ці ствердження [PERSON] суд оцінює критично, оскільки надаючи пояснення у вступному слові остання зазначила, що офіційно не працевлаштована та має щоденні тимчасові заробітки і щоденний дохід від них складає 200-300 грн. в день, відтак, відповідач мала змогу придбати квиток на автомобільний транспорт та відвідати дітей [PERSON] та [PERSON] з метою реалізації як матір`ю, з якою діти не проживають, права та обов`язку на спілкування з дітьми, побачення з ними, отримання інформації про стан здоров`я дітей. Також, відповідач [PERSON] не був позбавлений можливості з жовтня 2019 року до теперішнього часу відвідати свою доньку [PERSON] у Тульчинському будинку дитини з метою реалізації як батьком, з яким дитина не проживає, права та обов`язку на спілкування з донькою, побачення з нею, отримання інформації про стан здоров`я дитини. Разом з тим, відповідачі умисно ухилилися від виконання свого обов`язку забрати дітей з будинку дитину та умисно уникають спілкування з дітьми, їх виховання. Також, судом встановлено, що малолітня дитина відповідача [PERSON] - [PERSON] на підставі протоколу медико-педагогічної консультації від 31.05.2017 року за №66-3к/4 знаходиться на навчанні у Буднянській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті Вінницької обласної ради, є ученицею третього класу, за час навчання виявила середній рівень знань, програмний матеріал засвоює повільно, не уважна на уроках, часто відволікається, не може переключитися на інший вид діяльності, потребує контролю та постійної уваги, вміє висловлювати свою думку та доводити її лише за допомогою вчителя (а.с.24). Останній раз [PERSON] відвідувала доньку в школі 27.09.2020 року, в телефонному режимі цікавилася поведінкою та здоров`ям дитини (а.с.23). Як повідомила відповідач [PERSON] під час судового засідання, вона не забирає доньку [PERSON] із школи-інтернату на вихідні дні та канікули, оскільки не має достатніх коштів на дорогу. Ці ствердження [PERSON] суд оцінює критично, оскільки надаючи пояснення у вступному слові остання зазначила, що має щоденні тимчасові заробітки і щоденний дохід від них складає 200-300 грн. в день. До того ж, станом на 21.10.2020 року [PERSON] перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Шаргородської РДА та отримувала державну соціальну допомогу на дітей одиноким матерям, зокрема, на доньку [PERSON] , з 01.05.2020 року по 30.06.2020 року в сумі 2218 грн. щомісячно, а з 01.07.2020 року по 31.10.2020 року в розмірі по 2318 грн., що вбачається із довідки УСЗН від 20.10.2020 року №01-10/2043 (а.с.35). Відтак, суд вважає, що відповідач мала змогу придбати квиток на автомобільний транспорт та відвідати доньку [PERSON] у школі-інтернаті, забирати її на вихідні дні та канікули з метою реалізації як матір`ю, права та обов`язку на спілкування з донькою, побачення з нею, спілкування для забезпечення гармонійного розвитку дитини, усвідомлення про наявність у неї сім`ї. При цьому, суд зауважує, що відповідач [PERSON] , яка не забирає дитину із школи на вихідні дні та канікули, зсилаючись на відсутність коштів, призначену на утримання доньки [PERSON] соціальну державну допомогу у розмірі приблизно 2200-2300 грн. щомісячно, витрачала її не за призначенням, оскільки дитина проживає окремо від неї, в школі-інтернаті і не тільки у робочі дні, а й у вихідні дні та у період канікул. За зареєстрованим місцем проживання Мурафською сільською радою відповідач [PERSON] охарактеризований негативно, як особа, яка не працює, вживає спиртні напої, вдома вчиняє сварки та конфлікти у сім`ї, не приділяє сім`ї належної уваги (а.с.30, 31). Відповідач [PERSON] за фактичним місцем проживання Мурафською сільською радою охарактеризована негативно, як особа, яка не працює, вживає спиртні напої, не займається вихованням дітей, порушує громадський порядок (а.с.29). Крім того, [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178 КУпАП та ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.34). Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про небажання відповідачів змінити свою поведінку щодо дітей, про умисне ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. 08.09.2020 року орган опіки та піклування виконкому Мурафської сільської ради прийняв висновок, відповідно до якого вважає за доцільне та в інтересах малолітніх дітей позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] з огляду на ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків, небажання виправити свою поведінку, яка б відповідала належному розвитку та вихованню дітей, а також створити належні умови для проживання та догляду за дітьми, маючи при цьому можливість (а.с.37-40). Рішенням Мурафської сільської ради від 18.09.2020 року за №52 затверджено вказаний висновок опікунської ради та направлено його до Шаргородської РДА на розгляд Комісією з питань захисту прав дитини (а.с.41). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є фахівцем соціальних послуг КУ «Центр надання соціальних послуг Мурафської сільської ради», де перебувала на обліку сім`я відповідачів [PERSON] та [PERSON] під соціальним супроводом як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Під час здійснення супроводу неодноразово відвідувалася сім`я відповідачів нею особисто та іншими фахівцями з соціальної роботи та було встановлено, що відповідачі не працюють, вживають спирті напої, неодноразово знаходилися в стані сп`яніння, або взагалі були відсутні вдома. [PERSON] після кожної сварки із [PERSON] йде проживати до своїх знайомих, де не створені умови для проживання з дітьми. Так, коли дитина [PERSON] ще проживала із відповідачами восени 2019 року вона розшукувала та виявила [PERSON] з дитиною у будинку [PERSON] , яка притягувалася до кримінальної відповідальності та в будинку якої проживає [PERSON] , також неодноразово судимий за вчинення злочинів. При цьому, [PERSON] знаходилася в стані сп`яніння, а дитина [PERSON] спала гола без одягу на ліжку без білизни, а в лахмітті. Відповідачам неодноразово робилися зауваження, надавалися рекомендації щодо працевлаштування та наведення ладу у будинку для створення умов для проживання в ньому дітей, але останні свою поведінку не виправляють. Під час чергового відвідування сім`ї відповідачів вона виявила, що [PERSON] віддала з господарства козу за пляшку горілки, а також з невідомих причин віддала [PERSON] меблі, телефон, пральну машину, які були придбані за кошти, виділені на утримання дитини. Вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав, оскільки діти не можуть проживати у такій сім`ї. 01.10.2020 року Комісією з питань захисту прав дитини прийнято рішення про призначення засідання на 08.10.2020 року для розгляду питання про позбавлення відповідачів батьківських прав, на яке запрошено останніх (а.с.36). На вказане засідання Комісії з питань захисту прав дитини ні [PERSON] , ні [PERSON] не з`явилися. 08.10.2020 року Комісія з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА прийняла рішення за №131 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » (а.с.42-43), відповідно до якого вважає доцільним позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки останні вихованням дітей не займаються, матеріально не забезпечують, не піклуються про фізичний і духовний розвиток, не забезпечують необхідним харчуванням та медичним доглядом, схильні до вживання спиртних напоїв, за час здійснення соціального супроводу сім`ї [PERSON] та [PERSON] змін на краще не відбулося, що свідчить про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків. 06.11.2020 року Шаргородська РДА як орган опіки та піклування прийняла висновок №01.01-38/2547 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] », згідно з яким вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітніх дітей, оскільки має місце свідоме ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, що негативно впливає на та фізичне та духовне виховання дітей (а.с.44-45). У зв`язку із тим, що діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є малолітніми, за своїм віком та у зв`язку із незрілістю, не можуть висловити своєї думки щодо спірних правовідносин, тому у судовому засіданні не допитувалися. До того ж, [PERSON] навчається у спеціалізованому навчальному закладі, внаслідок чого не може сформулювати свою думку щодо спірних правовідносин. При цьому, представник позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] заперечували щодо допиту дитини [PERSON] у судовому засіданні з огляду на те, що вона не може сформулювати свою думку щодо спірних правовідносин та зміна обстановки і участь у судовому засіданні може негативно вплинути на поведінку дитини, яка характеризується як неврівноважена, неспокійна. Таким чином, допитавши представника позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають кожен окремо від своїх дітей, свідомо нехтують батьківськими обов`язками по відношенню до дітей: [PERSON] щодо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а [PERSON] щодо дитини [PERSON] , батьком якої записаний у актовому записі про народження дитини, зокрема, свідомо не цікавляться щоденним життям дітей, вихованням, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не займаються матеріальним забезпеченням, що підтверджено в судовому засіданні поясненнями представника Шаргородської РДА як органу опіки та піклування Бабій С.В., показаннями свідка, рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА від 08.10.2020 року за №131 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ». Також, судом встановлено з пояснень в судовому засіданні представника позивача, свідка та досліджених доказів, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу не проявляють щодо дитини [PERSON] батьківської турботи та піклування, тому свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню доньки, що виявилося у тому, що вони проживають окремо від дитини, взагалі не спілкуються з нею, не здійснюють належного догляду, не турбуються про її фізичний і духовний розвиток, здоров`я та побут. Крім того, судом встановлено з пояснень в судовому засіданні представника позивача, свідка та досліджених доказів, що відповідач [PERSON] також протягом тривалого часу не проявляє щодо дітей [PERSON] та [PERSON] турботи та піклування, тому свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню доньки та сина, що виявилося у тому, що вона проживає окремо від дітей, взагалі не спілкується з сином, а з донькою востаннє спілкувалася у вересні 2020 року, не здійснює належного догляду, не турбується про їх фізичний і духовний розвиток, здоров`я та побут, навчання, підготовку до самостійного життя, не забирає дітей із інтернатних закладів додому, що суперечить нормальному самоусвідомленню дітей та вказує, на думку суду, на відсутність у відповідачів сімейних, родинних почуттів до дітей. Таким чином, суд вважає, що відповідачі [PERSON] не спроможний забезпечити дитині [PERSON] , а [PERSON] не спроможна забезпечити дітям [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належного піклування, утримання, навчання та виховання. Зазначені факти підтверджено в судовому засіданні висновком Органу опіки та піклування від 06.11.2020 року, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітніх дітей, мотивуючи своє рішення тим, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки, маючи можливість та час виправити свою поведінку, яка б відповідала належному розвитку та вихованню дітей, створенню належних умов проживання, навчання та догляду за дітьми, не виправляють та не бажають виправлення поведінки, не бажають виконувати батьківські обов`язки по відношенню до дітей, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Відтак, з огляду на вище викладене, судом встановлено факт винної поведінки відповідачів, тобто факт свідомого ухилення батька малолітньої дитини - [PERSON] та матері малолітніх дітей - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, оскільки вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дітей, їх здоров`я, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, навчання, що негативно впливає на фізичний розвиток дітей як складову виховання, не спілкуються з дітьми [PERSON] та [PERSON] взагалі, а з дитиною [PERSON] в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, оскільки проживають тривалий час окремо від дітей, не надають дітям доступу до культурних та інших цінностей; не виявляють інтересу до внутрішнього світу дітей, так як не бажає виконувати своїх батьківських обов`язків. До вказаного висновку суд прийшов, проаналізувавши наведені вище докази на відповідність їх критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності. Так, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків (ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України). Цивільним процесуальним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними, допустимими, достовірними, достатніми. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування ( ст.77 ЦПК України). В силу вимог ч.1 ст.78 ЦПК України, допустимими є докази, що одержані відповідно до порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності. Судом забезпечено учасникам справи принцип процесуальної рівності сторін і надано можливість кожній стороні довести ті обставини, на які вона посилається. Разом з тим, суд констатує факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не подали відзивів на позовну заяву про позбавлення їх батьківських прав, доказів у заперечення щодо позову та доказів, які б свідчили про виправлення своєї поведінки щодо виховання дітей, що, на переконання суду, свідчить про їх свідоме небажання виправити свою поведінку щодо виховання дітей, тобто про факт винної поведінки відповідачів. Вказаний висновок суду ґрунтується також на висновках, що викладені в постановах Верховного Суду, які суд враховує відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України. Так, у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №209/2821/15-ц (провадження №61-2357св18), від 21.11.2018 року у справі №201/6232/17 (провадження №61-41214св18) визначено поняття ухилення батьків від виконання своїх обов`язків та зазначено про необхідність встановлення судом доведеності факту винної поведінки відповідача у спорі вказаної категорії. Верховним Судом роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Така поведінка відповідачів [PERSON] та [PERSON] не змінилася і за час судового розгляду справи про позбавлення їх батьківських прав, тобто вказана обставина свідчить про те, що поведінку батьків у кращу сторону змінити неможливо, і у їх діях наявна вина. Позбавлення батьківських прав, які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Верховним Судом роз`яснено, що так як позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка має серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини, встановлені статтею 166 СК України, то позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Таким чином, суд прийшов до переконання, що права малолітніх дітей на належне піклування з боку матері та батька про фізичний і духовний розвиток - порушені. З наведених підстав суд приходить до переконання, що позов Шаргородської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав, підлягає задоволенню. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, зокрема, щодо невиконання матір`ю та батьком обов`язків щодо належного піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, їх здоров`я, підготовку до самостійного життя, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України, Законом України «Про охорону дитинства». Так, відповідно до ст.ст.51, 52 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом… Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч.2 ст.3 СК України). Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч.4 ст.3 СК України). Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (абз.3 ч.2 ст.3 СК України). Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (ст.6 СК України). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч.8 ст.7 СК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч.ч.9, 10 ст.7 СК України). Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину (ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.150 СК України). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини… Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.155 СК України). Статтею 164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК України). Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 30.03.2007 року (з наступними змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України). Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також з питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ст.171 СК України). Аналогічні положення закріплені у ст.12 Конвенції про права дитини, якою передбачено, що держави-учасниці Конвенції забезпечують дитині, здатній сформулювати свої власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. У зв`язку із тим, що діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є малолітніми, за своїм віком та у зв`язку із незрілістю, не можуть висловити своєї думки щодо спірних правовідносин, тому у судовому засіданні не допитувалися. До того ж, [PERSON] навчається у спеціалізованому навчальному закладі, внаслідок чого не може сформулювати свою думку щодо спірних правовідносин. Згідно із ч.ч.4, 5 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому із батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України). При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч.3 ст.166 СК України). Статтею 180 СК України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до положень ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). VІ. Висновки суду Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, проаналізувавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши висновок Органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідачів батьківських прав є в інтересах дітей, виходячи із того, що судом встановлено, що [PERSON] не спілкується і не бажає спілкуватися із малолітньою донькою [PERSON] , не приймає участі в її вихованні, утриманні, не цікавиться життям, здоров`ям, проживає окремо від дитини, котра знаходиться на повному державному утриманні в Тульчинському обласному спеціалізованому будинку дитини, а також відповідач [PERSON] не спілкується і не виявляє бажання спілкуватися із малолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не приймає участі в їх вихованні, утриманні, належним чином не цікавиться життям, здоров`ям, проживає окремо від дітей, котрі знаходиться на повному державному утриманні в Буднянській спеціалізованій школі-інтернаті та в Тульчинському обласному спеціалізованому будинку дитини. Вказані обставини суперечать найважливішим інтересам малолітніх дітей. У п.47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 року зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції… Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві»… З метою встановлення, чи є втручання «необхідним у демократичному суспільстві», відповідно до п.53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року, слід брати до уваги справу в цілому, при цьому, аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага…, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, що вбачається із правової позиції Європейського суду з прав людини, висловленої у п.54 рішення у справі «Хант проти України». Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача щодо позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини, що вбачається із правової позиції Європейського суду з прав людини, висловленої у п.58 рішення у справі «Хант проти України». Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не скористалися своїм правом подати відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо позбавлення їх батьківських прав, а відповідач [PERSON] також проігнорував виклик до суду і не прибув у підготовче судове засідання та в судовий розгляд без поважних причин, а відповідач [PERSON] , яка заперечувала під час судового розгляду справи щодо задоволення позовних вимог, не навела доказів того, що вона зацікавлена у зміні своєї поведінки щодо виконання батьківських обов`язків, так як продовжує проживати окремо від дітей протягом тривалого часу, не приймає участі у їх вихованні, утриманні, навчанні, що свідчить, на думку суду, про відсутність інтересу до дітей. Таким чином, суд вважає, що відповідачі не можуть забезпечити життя, розвиток дітей у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Так, ухвалюючи рішення «М.С. проти України» від 11.07.2017 року, ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України»). Таким чином, аналіз норм сімейного законодавства, законодавства про охорону прав дитини, міжнародного законодавства, рішень ЄСПЛ дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дітей, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Саме такий правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 24.04.2019 року у справі №300/908/17. Таким чином, позов Шаргородської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав, підлягає задоволенню. Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, доданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем при зверненні до суду з позовом про позбавлення батьківських прав заявлено вимогу про стягнення з відповідачів на користь дітей аліментів на їх утримання. Частиною 3 ст.166 СК України встановлено обов`язок суду при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав одночасно прийняти рішення про стягнення аліментів на дитину. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь малолітньої дитини [PERSON] на її утримання аліменти у мінімальному гарантованому розмірі - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на їх утримання аліменти у мінімальному гарантованому розмірі - по 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дітей. При цьому суд виходить із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності. Крім того, враховуючи, що неможливо малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передати на опікування іншим особам, слід передати їх на опікування Шаргородській РДА як органу опіки та піклування для вирішення питання про подальше влаштування. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК). Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом Шаргородською РДА як органом опіки та піклування не сплачено судовий збір, оскільки відповідно до п.14 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Таким чином, підлягає стягненню з відповідачів судовий збір в сумі по 840,80 грн., відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved