Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. \~ \~ \~ \~Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.07.2012 року в сумі 21691,29 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «Приватбанк» у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 31.07.2012 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до заяви. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 18000 грн. В редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019 року згідно із п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язання клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповерненого в строк кредиту у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України, які встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4 % для картки «Універсальна», 84,0 % для картки «Універсальна голд». Відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за кредитним договором, що є порушенням прав та інтересів позивача. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 5 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надходило, відзив на позовну заяву не надано. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Проти заочного\~розгляду справи\~та винесення\~заочного рішення\~не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився. 7 травня 2021 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Судом на підставі частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ.\~Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 31.07.2012 року [PERSON] подав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 42). Згідно із розрахунком заборгованості за договором № б/н від 31.07.2012 року, укладеного між сторонами по справі: - станом на 31.05.2015 року заборгованість за кредитом 10945,24 грн (а.с. 6-8). - станом на 30.06.2019 року заборгованість за поточним тілом кредита 15948,41 грн, заборгованість за нарахованими 617,43 грн (а.с. 6-12). Згідно із довідкою АТ КБ «Приватбанк» відповідачу за кредитним договором б/н було видано кредитні картки: № [NUMBER] з датою відкриття 31.07.2012 та строком дії 10/15; № [NUMBER] з датою відкриття 19.08.2015 та строком дії 12/17; № [NUMBER] з датою відкриття 09.01.2018 та строком дії 11/21 (а.с. 41). Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов обслуговування кредитної картки, 31.07.2012 встановлено кредитний ліміт 300 грн; 13.08.2013 встановлено кредитний ліміт 11000 грн; 03.03.2015, встановлено кредитний ліміт 2000 грн, 29.03.2015 та 19.08.2015 встановлено кредитний ліміт 11000 грн; 21.02.2018, встановлено кредитний ліміт 16000 грн; 13.08.2018 та 19.03.2020, встановлено кредитний ліміт 18000 грн; 31.03.2020, 14.04.2020, 27.04.2020, 08.05.2020 та 19.05.2020 встановлено кредитний ліміт 17627,84 грн (а.с. 40). ІV. Норми права. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, яка в силу ч. 2 ст.\~1054\~ЦК України застосовується до правовідносин у сфері кредитування, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.\~526\~ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст.\~530\~ЦК вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст.\~638\~ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно вимог ч.1 ст.\~10\~ЦПК України суд при розгляді справи керується верховенством права. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до частини четвертої статті 42\~Конституції України держава захищає права споживачів. V. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,\~\~суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог. Судом встановлено, що у заяві позичальника від 31.07.2012 року процентна ставка не зазначена (а.с. 42). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім основної заборгованості за кредитом, стягнути 4587,36 грн заборгованості за простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 31.07.2012 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-25, як невід`ємну частину спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, пені, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Клопотання позивача в порядку ст. 85 ЦПК України про огляд і фіксування змісту Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені офіційному на веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню, враховуючи, що за змістом 1, 7\~ст. 85 ЦПК України\~ підставою для огляду, встановлення та фіксування змісту електронних доказів, які знаходяться, зокрема, на веб-сайті є неможливість доставити їх до суду. Однак, як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви банком було долучено роздруковані Умови та правила надання банківських послуг. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (31.07.2012) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (21.01.2021), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідача кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 31.07.2012 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» за договором без номеру від 29.02.2016 року, яка б містила підпис відповідача, відсутня. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19. Суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11\~Закону №\~1023-XII «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Отже, у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача 4587,36 грн. заборгованості за простроченими відсотками, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства та\~\~змагальності\~\~сторін, слід відмовити. Суд бере до уваги те, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 31.07.2012 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд вбачає наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості за простроченим тілом кредиту 17103,93 грн, а тому в цій частині позовні вимоги слід задовольнити. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено на суму 21691,29 грн, а задоволено 17103,93 грн, тобто на 79 % (17103,93 х 100/21691,29). За таких\~обставин з\~\~ [PERSON] на користь позивача слід стягнути 1660,58 грн судового збору (2102 х 79 %/100%). На підставі ст. ст. 526, 530, 1046, 1048-1050, 1052, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

Outcome: partial