Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з [PERSON] на його користь витрат, пов'язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому, у розмірі 1 306,79 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 05.06.2014 року приблизно о 01 год. 25 хв. [PERSON] на вул. Дніпровській набережній, 12-А в м. Києві, керуючи автомобілем «Деу», державний номерний знак [NUMBER], під час руху заднім ходом здійснив наїзд на пішохода [PERSON], в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження середнього ступеню важкості. Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 30.12.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді двох років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідність відповідача не була застрахована, тому відповідно до ст. 22, п.п. «А» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та на підставі заяви потерпілої [PERSON] від 12.01.2015 року позивачем на підставі наказу № 2726 від 25.05.2015 року було здійснено регламенту виплату у розмірі 1306,79 грн. Відповідачем у добровільному порядку не сплачено позивачу витрати, пов'язані із виплатою страхового відшкодування, що є підставою звернення позивача з даним позовом в судовому порядку. 11 червня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування витрат в порядку регресу, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 11 червня 2018 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Судом встановлено, що 05.06.2014 року приблизно о 01 год. 25 хв. [PERSON] на вул. Дніпровській набережній, 12-А в м. Києві, керуючи автомобілем «Деу», державний номерний знак [NUMBER], під час руху заднім ходом здійснив наїзд на пішохода [PERSON], в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження середнього ступеню важкості. На момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не мав. Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За вироком Дарницького районного суду міста Києва від 30.12.2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Цивільний позов потерпілої [PERSON] задоволено частково, стягнувши з обвинуваченого [PERSON] на користь останньої 2 529 грн. 91 коп. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, та 20 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. (а.с. 6-10) Відповідно до змісту вироку Дарницького районного суду міста Києва від 30.12.2014 року, в ході судового розгляду чеками було підтверджено розмір матеріальних витрат, понесених потерпілою, лише в сумі 2 529 грн. 91 коп. Інші позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, потерпілою підтвердженні не були, тому суд залишив їх без задоволення. З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені вироком Дарницького районного суду міста Києва від 30.12.2014 року, відповідно до якого [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого не була забезпечена, визнано винним у вчиненні ДТП. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як убачається з матеріалів справи, 07.08.2014 року потерпіла [PERSON] звернулась до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 05.06.2014 року. (а.с. 11) 12.01.2015 року потерпіла [PERSON] звернулась до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди від 05.06.2014 року за участю водія [PERSON] (а.с. 12) На підставі Наказу № 2726 від 25.05.2015 року МТСБУ здійснено на користь потерпілої [PERSON] регламенту виплату у розмірі 1 306,79 грн., що також підтверджено платіжним дорученням № 2726 від 27.05.2015 року. (а.с. 13, 14) За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з пунктом 1.3. статей 1, 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з частиною першою пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого (стаття 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). В силу п.п. 26.1, 26.2 ст. 26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. За таких обставин, суд вважає, що позивачем МТСБУ правомірно заявлено вимоги до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1 306,79 грн., що є сумою страхового відшкодування, сплаченою позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню в порядку регресу з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування витрат в порядку регресу, підлягає до задоволення в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 762,00 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved