Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивачки. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 05.01.2018, мають доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні стосунки припинені з листопада 2020 року, коли разом з донькою переїхала проживати в м. Дубно. Відтоді живуть кожен власним життям, збереження шлюбу неможливе, всі спроби для примирення вичерпано задовго до подання цього позову, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати, доньку залишити проживати з нею, судові витрати стягнути з відповідача на її користь. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Позивачка просила розгляд справи провести в її відсутність, про що зазначали в позовній заяві і також звернулась окремою заявою, позовні вимоги просить задовольнити, примирення не бажає (а.с. 12). Відповідач, повідомлений належним чином, в судове засідання на 25.10.2021 не з`явився. На адресу суду від його імені надійшла заява, датована 25.10.2021, що з`явитись не може за станом здоров`я, просить перенести розгляд справи, яка не прийнята судом, оскільки не містить електронного цифрового підпису, підтверджуючі особу чи будь-які інші документи не додано. Відповідач, повідомлений належним чином, в судове засідання на 15.11.2021 не з`явився без пояснення причин. З клопотаннями, заявами не звертався. Позивачка знову звернулась із заявою 15.11.2021, в якій просить позов задовольнити. Шлюб розірвати, бо примирення неможливе. Проти ухвалення заочного судового рішення не заперечує. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд, згідно ч.4 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі, зареєстрованому 05.01.2018 Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис №8, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Дружина змінювала прізвище з дошлюбного « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 7). Подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с. 8). Позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом з малолітньою донькою [PERSON] , якій забезпечено всі необхідні умови, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №07-01-20/2312 від 20.08.2021, актом комісії ТОВ «Житловик-Дубно» №72 від 11.08.2021 про проживання без реєстрації, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] №991 від 19.08.2021, складеному комісією Служби у справах дітей Дубенської міської ради (а.с.9-11). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, чому відповідає і ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), за ч.1 якої примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Позивачка стверджує, що шлюбно-сімейних відносин більше не існує, з листопада 2020 року проживає разом з дворічною, а на даний час трирічною дитиною окремо від чоловіка. Факт їх окремого проживання підтверджено письмовими доказами. Відповідач із відзивом та будь-якими запереченнями до суду не звертався. Враховуючи, що кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, суд робить висновок, що спору щодо місця проживання дитини немає. Позивачка наполягає, що примирення і збереження шлюбу неможливе, примушування ж до шлюбу заборонено. Таким чином, суд робить висновок, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов задовольняє. Згідно ч.1 ст. 133, ч. 1 ст. 141 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір у розмірі 908 грн. необхідно стягнути на її користь із відповідача (а.с.3).

Outcome: approved