Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.04.2016 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. З лютого 2016 позивач проживала разом із позивачем у Польщі, де [INFO] у них народився син - [PERSON] . У вересні 2018 року відповідач покинув сім`ю, залишивши позивача одну з малолітньою дитиною на утриманні її матері, бабусі та дідуся, а сам повернувся до Польщі, де продовжив працювати. Відповідач постійно ображав та принижував позивача. Від постійних суперечок і скандалів у неї погіршилося самопочуття, порушився сон та погіршилась працездатність. Участі у вихованні дитини відповідач не приймає, матеріальну допомогу на утримання не надає, фактично самоусунувся від обов`язку забезпечувати сім`ю, поводить себе агресивно по відношенню до дитини та дружини. У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду та просити суд визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач подала до суду клопотання про виклик та допит свідків (а.с. 38, 78). В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, ніяких письмових заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Кам`янської міської ради у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 17.12.2020 року клопотання позивача про виклик та допит свідків по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини, було задоволено. Вирішено викликати свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 17.12.2020 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Заслухавши думку учасників справи, пояснення свідків, дослідивши письмові докази та матеріали справи, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 22.04.2016 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 98 (а.с. 6). Матеріалами справи підтверджено, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дитину, сина - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 7-9). Судом також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 77). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС, УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 50) та довідкою № 2287 про склад сім`ї від 21.11.2018 року (а.с. 18). Матеріалами справи також підтверджено, що відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 27.11.2018 року малолітня дитини [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Довідкою № 79 КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 26 «Золота рибка» Кам`янської міської ради від 08.09.2020 року, яка була видана [PERSON] , підтверджено, що її син [PERSON] відвідує КЗ «ДНЗ» № 26 «Золота рибка» з 01.09.2020 року. Додатково зазначено, що батько з вихователями та директором не спілкувався, дитину до закладу приводить та забирає мати (а.с. 69). Згідно характеристики з місця проживання від сусідів, складеної 21.06.2020 року, позивач зарекомендувала себе тільки з позитивного боку, шкідливих звичок не має, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалась, проживає разом із своїм сином та матір`ю, займається вихованням сина, забезпечує його всім необхідним. Сім`я живе тихо та спокійно, без скандалів (а.с. 24). Відповідно до характеристики КП «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» Кам`янської міської ради від 22.06.2020 року, [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , правила поживання у будинку не порушує, будь-яких скарг від мешканців будинку та громадян не надходило (а.с. 27). Своїм висновком Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 25.09.2020 року № 8вих-20/676, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 73). Окремо суд зазначає, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явився, явку свого уповноваженого представника не забезпечив, відзив на позов або будь-яких заперечень та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язком батьків утримувати дитину. Положеннями ч. 1 ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Стаття 153 СК України визначає право матері, батька та дитина на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків, або одного з них з ким вона проживає. З аналізу норми, що міститься у ч. 1 ст. 160 СК України вбачається, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Зокрема, статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 по справі № 6-2445цс16. У ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), зазначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В даному випадку під час розгляду справи суду з боку позивача представлені вищенаведені докази того, що відповідач, будучи батьком, не цікавиться життям дитини, не приймає участі в її вихованні та утриманні, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя. Згідно наведеного висновку від 25.09.2020 року № 8вих-20/676, орган опіку та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю за адресою: [ADDRESS] Допитані під час розгляду даної цивільної справи свідки [PERSON] , [PERSON] надали суду аналогічні за своїм змістом пояснення, з яких вбачається, що батько дитини не приймає участі у його вихованні, дитина весь час проживає матір`ю, яка і створила всі необхідні умови для розвитку та забезпечення такої дитини. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на даний час проживання малолітнього сина з матір`ю, який фактично проживає з нею, буде відповідати саме інтересам дитини, оскільки матір приділяє більше уваги до дитини, позитивно сприятиме її як психологічному так і фізичному розвитку. Враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини з матір`ю, забезпечення сталості її соціальних зв`язків з матір`ю, добросовісне виконання [PERSON] батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю чи негативно впливали б на її виховання та розвиток, суд доходить висновку, що позовні вимоги, щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , є такими, що ґрунтуються на законі, внаслідок чого підлягають задоволенню. При цьому, суд зазначає, що визначення місця проживання дитини разом із матір`ю не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дитини не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні та розвитку. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved