Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Мєсяць звернулася до суду з даним позовом у якому просила суд стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь на її користь моральну шкоду 100000 грн. та судові витрати. Позов вмотивовано тим, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі №946/7016/19 її позов було задоволено, скасовано\~постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1537003 від 19 вересня 2019 року відносно [PERSON] за ч.2 ст.122 КУпАП\~і закрито справу про адміністративне правопорушення. Позивач вважає, що протиправними діями Управління патрульної поліції в Одеській області їй завдано моральну шкоду, а тому посилаючись на норми ст. 1173, 1174, 1176 ЦК України просила позов задовольнити. Судом за клопотанням представника відповідача залучено до участі у справі у якості третіх осіб на стороні відповідача інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області [PERSON] та Управління патрульної поліції в Харківській області. Представник відповідача Державної казначейської служби України подав відзив у якому проти задоволення позову заперечував за його безпідставністю. Представник відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області подав відзив у якому зазначив, що Управління патрульної поліції в Одеській області не є юридичною особою, якою є Департамент патрульної поліції. Також зазначив, що судове рішення у справі №946/7016/19 не містить оцінки суду щодо незаконності дій працівників поліції. Представник Управління патрульної поліції в Харківській області подав пояснення у яких зазначив на відсутність доказів протиправних дій працівників поліції та відсутність доказів заподіяння моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням у справі №946/7016/19 Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.11.2019р., адміністративний позов [PERSON] до\~інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Харківській області Пивоварова Антона Олександровича, треті особи: відділ з організації несення служби в м. Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області, Ізмаїльський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено, скасовано\~постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1537003 від 19 вересня 2019 року відносно [PERSON] за ч.2 ст.122 КУпАП\~і закрити справу про адміністративне правопорушення. Рішення набрало законної сили. Суд вмотивував таке рішення зокрема тим, що відповідачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б могли підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення. Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Суд встановив, що позивач доводить наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, через скасування рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі №946/7016/19 постанови інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Харківській області Пивоварова Антона Олександровича серії ЕАК № 1537003 від 19 вересня 2019 року відносно [PERSON] за ч.2 ст.122 КУпАП. Відповідно до\~статті 1174 ЦК України\~обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~в позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно із пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача та шкодою, на яку посилається позивач. Сам факт наявності рішення суду про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тим більш з підстав недостатності доказів, не свідчить про протиправність дій відповідача та завдання моральної шкоди позивачу. Встановивши відсутність з боку органів поліції дій, які давали б правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про відшкодування їй моральної шкоди на підставі статей 1173, 1174, 1176 ЦК України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed