Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

«І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача». Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у позові зазначив, що [PERSON] звернулася до акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 18.03.2011 р., згідно якої отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Згідно п. 1.1.7.11 Договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Обов`язки, передбачені договором, [PERSON] не виконує, тому станом на 23.01.2020 р. має заборгованість в розмірі 12165 грн.73коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 7390 грн 74 коп., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит в сумі 1468 грн. 24 коп., нарахована пеня в сумі 2251 грн. 24 коп., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн, штраф (процентна складова) в сумі 555 грн 51 коп. Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності, відзиву, не подала. «ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи». Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечив. «ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин». [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (в подальшому назву змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК») з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету- заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18.03.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач видав відповідачу картку для обслуговування карткового рахунку та надавав кредитні кошти по вказаному рахунку, що підтверджується банківською випискою по картковому рахунку відповідача, довідкою про видані кредитні картки. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] користувалася наданою їй кредитною карткою, однак повернення коштів здійснювала не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, в тому числі копіями анкети-заяви [PERSON] від 18.03.2011 року, розрахунком заборгованості за договором б/н від 18.03.2011 р. , випискою по картковому рахунку Федор І.Л. «ІV. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення» Суд не може взяти до уваги в якості належного доказу в підтвердження вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за нарахованими пенею та штрафами Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг як невід`ємну частину спірного договору, положеннями якого передбачено відповідальність у виді пені та штрафу за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання з огляду на наступне. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Витягом з тарифів та Витягом з Умов ознайомилася відповідач і погодилася з ним, підписуючи заяву-анкету від 18.03.2011 року, а також те, що вказаний документ на момент отримання [PERSON] кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема щодо сплати пені, штрафів, розміри і порядок нарахування останніх. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 встановлено, що Умови та Правила надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті АТ КБ «ПРИВАТБАНК» могли неодноразово змінюватися самим Банком з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Вказаною Постановою також передбачено, що відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Витяг з тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. При цьому суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. «V. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи» Суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7390,74 грн., відсотків в розмірі 1468,24 грн. ґрунтується на вимогах закону, підтверджується належними доказами, наданими позивачем, а тому підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Оскільки відповідачка користувалася кредитними коштами, з неї на користь позивача слід стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 7390,74 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як видно з матеріалів справи, договір укладений між сторонами на строк до липня 2018 року, відповідачка зобов`язання за кредитним договором не виконала належним чином, тому з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути відсотки в розмірі 1468,24 грн., нараховані згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Разом з тим, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими пенею та штрафами задоволенню не підлягають з огляду на наступне. На підтвердження позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за нарахованими пенею та штрафами позивач надав Витяг з тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які визнані судом неналежними доказами. Інших доказів в підтвердження цих позовних вимог позивачем не надано. Враховуючи, що позивач не надав належних доказів в підтвердження обов`язку відповідача сплатити 2251 грн. 24 коп. нарахованої пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 555 грн.51 коп. штрафу (процентна складова), суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] підлягає задоволенню частково. «V Норми права, які застосував суд». Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч.1 ст.634 ЦК України). Ч. 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Ч. 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ч.1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. «VI. Розподіл судових витрат між сторонами» Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено на 72,82% (8858,98х100:12165,73), а тому з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1530 грн.67 коп. (2102х72,82:100).

Outcome: partial