Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду із цим позовом і у обґрунтування вимог вказав, що 21.06.2019 він набув у приватну власність нежитлову будівлю Н-1 загальною площею 326,1 м2; нежитлову будівлю П-1 загальною площею 159,9 м2; нежитлове приміщення С-1 загальною площею 171 м2 за адресою: [ADDRESS] . У 2019 році під час володіння вказаним майном ним були проведені будівельні роботи на земельній ділянці №1411300000:01:010:0072, яку в подальшому було поділено, та побудоване власними силами з власних матеріалів без відповідних дозвільних документів на здійснення будівельних робіт нежитлове приміщення - магазин Р-1 із прибудовою р-1. Після закінчення будівництва 25.05.2020 він придбав у власність земельну ділянку несільськогосподарського призначення за адресою: [ADDRESS] , за кадастровим номером 1411300000:010:0214 загальною площею 0,1601 га, на якій знаходиться вказана вище група нежитлових приміщень, в т.ч. самочинно збудовані, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування будівель торгівлі. 29.05.2020 було внесено зміни до Державного земельного кадастру про земельну ділянку за кадастровим номером 1411300000:010:0214. Ця земельні ділянка має використовуватися виключно за її цільовим призначенням. На групу нежитлових приміщень, розташованих на земельній ділянці, позивач має відповідний технічний паспорт. За результатами проведення технічного обстеження магазину Р-1 з прибудовою р-1 загальною площею 204,9 м2 встановлено відповідність державним будівельним нормам та можливість надійної та безпечної експлуатації цієї нерухомості, встановлено готовність об`єкту до експлуатації. Магазин не суперечить містобудівній документації. У березні 2021 року позивач звернувся до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції з декларацією про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, однак 23.03.2021 йому було відмовлено у реєстрації декларації в т.ч. через відсутність інформації про рішення суду про визнання права власності. Додатково 10.06.2021 він також звертався до відповідачів з приводу визнання його права власності на магазин, проте відповідь отримав лише з Мирноградської міської ради, згідно з відповіддю його право власності не визнається. Діюче законодавство визначає, що прийняттю у експлуатацію магазину передує необхідність визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості на підставі рішення суду. Просить суд визнати за ним право власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю у вигляді магазину загальною площею 204,9 кв.м, розташовану на земельній ділянці площею 0,1601 га, кадастровий номер 1411300000:01:010:0214,позначену згідно з технічним планом: Р-1, в тому числі із прибудовою р-1, за адресою: [ADDRESS] . ІІ. Заяви (клопотання) та позиції учасників справи. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача адвокат Скобліков С.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обґрунтувавши їх викладеними в позовній заяві обставинами. Додав, що позивач вважав, що наявність права власності на земельну ділянку та на інші розташовані на ні приміщення обумовлюють і право власності на збудовані в подальшому об`єкти. Причинами відмови у затвердженні декларації з боку ДАБІ стали як відсутність рішення суду про визнання права власності, так само і незазначення у декларації виду будівництва. Недолік щодо незазначення виду будівництва позивачем не виправлявся з огляду на недоцільність, оскільки рішення суду ще немає, тому декларація повторно не подавалася. Додатково позивач звертався до ДАБІ за роз`ясненнями щодо порядку реалізації своїх прав, але відповіді не отримав. Всі необхідні норми будівництва [PERSON] дотримані, висновки компетентних органів наявні, тому на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача - Мирноградської міської ради до суду не прибув, від відповідача надійшов лист про розгляд справи без участі представника з проханням вирішити справу за наявними у ній доказами. Представник відповідача Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - ДАБІ) також не з`явився до суду, відповідачем надане клопотання про розгляд справи без участі представника та відзив на позовну заяву. Згідно з поданим відзивом відповідачем підтверджено, що у березні 2020 року до Департаменту ДАБІ у Донецькій області надійшла декларація про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, на яке визнане право власності за рішенням суду, щодо об`єкта - магазину Р-1 з прибудовою р-1 за адресою: [ADDRESS] . Департаментом при розгляді декларації було встановлено факт неповноти заповнення дозвільного документа, а саме, була відсутня інформація про рішення суду та про вид будівництва, що унеможливило введення до експлуатації вказаного об`єкта. Декларацію було повернуто на доопрацювання. Крім того, діючим законодавством покладене на замовника будівництва обов`язок дотриматися певної процедури під час будівництва об`єкта, чого не дотримався позивач. Спірний об`єкт збудовано без документу, що надає право на виконання будівельних робіт, без отримання вихідних даних (зокрема, містобудівних умов та обмежень, технічних умов), без належним чином розробленої та затвердженої проектної документації. Під час будівництва не здійснювався авторський та технічний нагляд, а отже жодного контролю за дотриманням вимог державних стандартів, будівельних норм і правил. Представником позивача надано суду відповідь на відзив, за змістом якої сторона позивача не згодна з аргументами відповідача. Зауважено, що суд може визнати за власником земельної ділянки право власності на самочинно збудоване на ній нерухоме майно, якщо це не порушує прав інших осіб. Рішення суду про визнання права власності необхідне позивачеві саме з метою звернення до ДАБІ з декларацією. Позивач є власником земельної ділянки та нерухомості на ній, збудований самочинно об`єкт відповідає будівельним нормам і правилам, нічиї права при його будівництві не порушені, він не суперечить містобудівній документації. Цільове призначення земельної ділянки змінено у встановленому законом порядку. Тому, на думку сторони позивача, наявні підстави для задоволення позовних вимог. 03.09.2021 позивачем подане клопотання про приєднання до справи доказів, які були отримані ним після відкриття судом провадження у справі. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не подано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 12.08.2021 ухвалою суду відкрите загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче засідання на 14.09.2021, відповідачам запропоновано надати відзиви на позовну заяву. 14.09.2021 підготовче провадження у справі ухвалою суду закрите, розгляд справи призначено на 07.10.2021. Розгляд справи відкладався на 02.11.2021 за клопотанням представника позивача. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 21.12.2001 договором оренди земельної ділянки Димитровська міська рада надала в оренду підприємцеві [PERSON] терміном на 20 років земельну ділянку 1411390001:00:10:072 за адресою: [ADDRESS] , площею 0,8400 га, з метою розміщення ринку «Лідер» (КВЕД-52.62.2). Договір посвідчено приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Богатовим С.Г. за реєстровим №6977 та зареєстровано у Димитровському міському відділі земельних ресурсів 24.12.2001 (а.с.31-35). Договором про поділ комплексу будівель ринку «Лідер», що є спільною частковою власністю, від 21.06.2019, посвідченим приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу Богатовим С.Г. за реєстровим №479, визначено, що [PERSON] належить 39/200 часток комплексу ринку « [INFO] » на земельній ділянці Мирноградської міської ради за кадастровим №1411300000:01:010:0072 на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Богатовим С.Г. 28.10.2011 за реєстровим №3800 (реєстрація БТІ м. Димитрова 25.11.2011 за №246). Цим договором у приватну власність [PERSON] перейшли: нежитлова будівля Н-1 загальною площею 326,1 м2; нежитлова будівля П-1 загальною площею 159,9 м2; нежитлове приміщення С-1 загальною площею 177,1 м2 вартістю 70000 грн, що являє собою самостійний об`єкт нерухомого майна, якому рішенням виконкому Мирноградської міської ради №64 від 20.02.2019 присвоєно адресу: [ADDRESS] (а.с.28-30,51,53). 02.12.2019 складено акт перенесення в натурі меж зон сервітуту за адресою: [ADDRESS] , про те, що на земельній ділянці проходить сервітут на право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху . Акт підписано представником Мирноградського районного виробничого відділу Донецької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», [PERSON] та землекористувачами сусідніх земельних ділянок (а.с.168). На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення без розстрочення платежу від 25.05.2020, посвідченого приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу Богатовим С.Г. за реєстровим №372, Мирноградська міська рада на підставі рішення ради від 13.05.2020 №VII/77-27 продала [PERSON] земельну ділянку несільськогосподарського призначення за адресою: [ADDRESS] , за кадастровим №1411300000:01:010:0214 загальною площею 0,1601 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (під нежитловими будівлями комплексу ринку « [INFO] ») (а.с.24-25,26-27,36-38,52). Згідно з технічним паспортом на групу нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] , виготовленим 25.08.2020, за цією адресою наявні нежитлова будівля Н-1 (магазин, побудований у 2002 році) загальною площею 326,1 м2; нежитлова будівля П-1 (магазин, побудований у 2003 році) загальною площею 159,9 м2; нежитлове приміщення С-1 (торговий павільйон, побудований у 2003 році) загальною площею 171 м2, а також нежитлова будівля Р-1 (магазин, побудований у 2019 році) площею 132 м2 з прибудовою р-1 (побудована у 2019 році) площею 98,9 м2 (а.с.10-22). За довідкою експерта від 03.01.2021 магазин Р-1 з прибудовою р-1, розміщені на земельній ділянці з кадастровим №1411300000:01:010:0214, належать до об`єктів з незначними наслідками, збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт (а.с.23). Станом на 10.06.2021 нежитлові будівлі, розташовані за адресою: [ADDRESS] , вартують 152201 грн (а.с.39). За відомостями листа відділу архітектури, містобудування та земельних відносин виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 28.12.2020 №09-30/76 нежитлове приміщення (магазин) за адресою: [ADDRESS] , розташоване в зоні ПГ-2, що не суперечить містобудівній документації (а.с.40). Розписками землекористувачів [PERSON] та [PERSON] , земельні ділянки яких межують із земельною ділянкою [PERSON] , претензій щодо самовільно збудованого останнім магазину вони не мають, перешкоди у користуванні їхнім майном відсутні (а.с.41,42). Придбання [PERSON] будівельних матеріалів у червні 2020 року підтверджено відповідними розрахунковими документами (а.с.43-46). Листом від 23.03.2021 №1005/4-242 Департамент ДАБІ у Донецькій області повідомив [PERSON] про оформлення поданої ним Декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкту з порушеннями встановлених вимог: у Декларації відсутня інформація про рішення суду та не зазначено вид будівництва об`єкта (а.с.47). 10.06.2021 [PERSON] звернувся із заявою до Департаменту ДАБІ у Донецькій області про надання зареєстрованої декларації або роз`яснень щодо порядку реєстрації декларації щодо самочинно збудованого об`єкта; про надання відповіді, чи визнається Департаментом його право власності на самочинно збудовану нежитлову будівлю магазину Р-1 із прибудовою р-1 за адресою: [ADDRESS] (а.с.48). Також 10.06.2021 позивачем спрямовано заяву до Мирноградської міської ради із запитом щодо визнання права його власності на вказаний вище об`єкт (а.с.49). Листом Мирноградської міської ради від 08.07.2021 [PERSON] повідомлено, що право власності на самочинно збудований об`єкт може бути визнане за ним за рішенням суду (а.с.50). 16.07.2021 позивач звернувся із заявою до начальника Державної екологічної інспекції у Донецькій області про видачу акту обстеження на об`єкт самочинного будівництва, а 20.07.2021 надіслав листів до Департаменту екології і природних ресурсів Донецької ОДА, Державної екологічної інспекції у Донецькій області, ГУ Держпродспоживслужби у Донецькій області щодо надання роз`яснень про необхідність отримання ним висновку про відсутність негативного впливу на довкілля об`єкта самочинного будівництва (а.с.54,55,56,57). Втім, за наявними відповідями, надання висновків не входить до компетенції одержувачів заяв (а.с.199-200,201,201 зворот). Згідно з висновком щодо відповідності будівельним нормам магазину Р-1, прибудови р-1 за адресою: [ADDRESS] , від 10.08.2021, станом на серпень 2021 року поточний технічний стан та фактично реалізовані архітектурно-планувальні рішення магазину і прибудови відповідають основним вимогам державних будівельних норм, об`єкт не має негативного впливу на довкілля та не відноситься до об`єктів підвищеної небезпеки. Звіт про проведення технічного обстеження об`єкта від 09.12.2020 вказує на можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с.58-70). Як вбачається з висновку експерта №12/08 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 14.08.2021, при забудові нежитлової будівлі магазину Р-1 з прибудовою р-1 за адресою: [ADDRESS] , дотримано санітарні норми та правила, дотримано екологічні норми та правила та дотримано вимоги законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки цивільного захисту (а.с.186-198). V. Оцінка суду. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За загальними правилами, визначеними у ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, звернення до суду із позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності відомостей про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати наявним спір. Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.3,5 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під вже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами ст.376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» №6 від 30.03.2012 встановлено, що власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. За змістом ч.ч.2,3 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). Частина п`ята цієї ж статті вказує, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. Частинами 4,5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Згідно з п.3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ №641 від 13.04.2011, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Встановлено, що спір виник з приводу визнання за позивачем права власності на магазин та прибудову до нього, які у відповідності до положень ст.376 ЦК України є самочинним. Позивач стверджує, що він позбавлений можливості вирішити це питання у позасудовому порядку у зв`язку із відмовою Департаменту ДАБІ у Донецькій області узгодити декларацію про готовність будівництва на збудоване ним нерухоме майно. При цьому суд виходить з того, що право власності позивача на магазин із прибудовою, які самочинно збудовані на належній йому земельній ділянці, ніким не заперечується, і даних, що це порушує права інших осіб, судом не встановлено. Також суд враховує, що механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначено Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», затвердженим постановою КМУ від 13.11.2011 №461 з наступними змінами і доповненнями. Так, згідно з п.10 вказаного порядку у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Технічне обстеження проводиться суб`єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України «Про архітектурну діяльність» одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат. Надані позивачем висновки експерта та звіт про проведення технічного обстеження підтверджують те, що будівництво відбулося із дотриманням всіх необхідних норм, засвідчують можливість надійної та безпечної експлуатації об`єкта самочинного будівництва. Надані документи є належними і допустимими доказами, враховуючи, що вони видані компетентними особами. Оскільки іншим шляхом вирішити спір про право власності позивача неможливо, а визнання за ним права власності на самочинно збудований магазин та прибудову до нього не порушує права та законні інтереси інших осіб, позовні вимоги мають бути задоволені судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved