Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Комунальне підприємство Вінницької міської ради Вінницяміськтеплоенерго м. Вінниця звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, зазначивши, що позивач надає відповідачам послуги централізованого теплопостачання, відповідно до умов визначених Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, однак відповідачі відмовляються розраховуватись за надані послуги, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.11.2015 року в розмірі 16256 грн. 15 коп., в силу чого позивач змушений звернутись до суду з позовом та просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 16256 грн. 15 коп. Представник позивача, [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявилася, однак, звернулася до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилися, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за їх відсутності суду не надіслали, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Зміст ухвали Вінницького міського суду Вінницької області, постановленої 01.12.2014 року по справі № 127/25496/14-ц, вказує, що КП ВМР Вінницяміськтеплоенерго було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу відносно боржників [PERSON], [PERSON], у звязку з тим, що із заяви і поданих документів вбачається спір про право. Згідно інформації, що міститься в оборотній відомості, заборгованість по опаленню за мешканцями квартири [ADDRESS], за період з 10.2007 року по 11.2015 року становить 10746,87 грн. (а. с. 9-10). Розрахунок заборгованості за квартиронаймачем [PERSON], квартири [ADDRESS], за період з 08.2012 року по 11.2015 року зазначає, що сума боргу за спожиті послуги з централізованого теплопостачання становить 10746 грн. 87 коп. (а. с. 11). Згідно інформації, що міститься в розрахунку позовних вимог з урахуванням 3% річних та втрат від інфляційних процесів за позовом КП ВМР «ВМТЕ» до [PERSON], [ADDRESS], за період з 11.2012 року по 11.2015 року заборгованість становить 16256 грн. 15 коп. в тому числі: борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання 10746 грн. 87 коп.; 3% річних в сумі 865 грн. 00 коп.; сума витрат від інфляції в сумі 4644 грн. 28 коп. (а. с. 12). Згідно ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги, споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору та сплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Згідно з ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Норма ст. 526 ЦК України прописує, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином. Стаття 525 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається. При ухваленні рішення суд враховує правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріплену в ухвалі від 14.08.2013 року по справі 6-13022св13, де зазначено, що відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Виходячи із наведеного, враховуючи, що позовні вимоги обгрунтовуються належними та допустимими доказами наявності заборгованості відповідачів перед позивачем, з яких беззаперечно вбачається невиконання відповідачами зобовязань щодо оплати отриманих та спожитих житлово-комунальних послуг, що свідчить про порушення прав та інтересів позивача, з огляду на те, що відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг, за умови особливостей надання таких послуг, що проявляється в наданні широкому колу споживачів по загальних мережах, а не окремо взятому споживачу по окремо існуючим індивідуальним мережам, відсутність яких унеможливлює призупинити відповідні послуги визначеному субєкту, не може бути підставою для звільнення від сплати вартості отриманих відповідачами житлово-комунальних послуг, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Щодо розподілу судових витрат в порядку вимог ст. 88 ЦПК України, то суд, враховуючи, що по даній справі було постановлено ухвалу про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення (а.с. 19), беручи до уваги те, що позивач так і не надав допустимих доказів (оригіналів квитанції) сплати ним судового збору за звернення до суду із заявою про видачу відповідного судового наказу, а надав лише копію платіжного доручення № ПП-9445294 від 13.11.2014 року з призначенням платежу судовий збір за позовом, що не може сприйнятись судом за належний та допустимий доказ понесення позивачем судових витрат за сплату судового збору при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу відносно боржника [PERSON], [PERSON], який може враховуватись при сплаті судового збору за подання даного позову, з огляду на належне підтвердження позивачем понесених судових витрат за оплату розміщення оголошення в пресі про виклик відповідача до суду в розмірі 300 грн. 00 коп., в силу чого, виходячи із вимог п. 1.1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», згідно яких сума судового збору в даному випадку становить 1378 грн. 00 коп., суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави з кожного по 689 грн. 00 коп., що становить суму судового збору, а також стягнути з відповідачів на користь позивача з кожного по 150 грн. 00 коп., що становить суму судових витрат, понесених за оплату оголошення в пресі про виклик відповідачів.

Outcome: approved