Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 14.01.2019 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що13.10.2008 року померла бабуся позивача [PERSON] Після її смерті відкрилась спадкова справа № 118/2009 на житловий будинок, який їй належав на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.1988 року, розташований за адресою: пров. Лєбєдєвої,4, м. Охтирка, Сумська область. За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений міською державною нотаріальною конторою 17.07.1998 року, за реєстровим № 2-1932, яким заповіла все своє майно своїм трьом дітям, а саме [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 21.03.2017 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого вони успадкували житловий будинок за адресою пров. Лєбєдєвої, 4, м. Охтирка, Сумська область по 1/2 частині житлового будинку. 30.05.2016 року помер батько позивача [PERSON], який за життя був зареєстрований та постійно проживав разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою: пров. Лєбєдєвої, 4, м. Охтирка, Сумська область. На даний час за вказаною адресою проживає позивач та його мати [PERSON] Також зареєстрована його рідна сестра [PERSON], але тривалий час не проживає в будинку. Після смерті батька позивач не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, так як фактично прийняв спадщину. Позивач перебував поза межами України та лише по приїзду дізнався, що відповідачі отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом по 1/2 частині на спадкове майно за кожним. Позивач вважає, що ці свідоцтва підлягають частковому скасуванню, так як він має право на спадкування за правом спадкової трансмісії після смерті батька [PERSON], який був вказаний в заповіті. [PERSON] не претендує на спадщину та відмовляється на користь позивача. Позивач на момент смерті батька проживав разом з ним та є таким, який фактично прийняв спадщину та піклується про спадкове майно. В звязку з цим просить визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку за адресою: пров. Лєбєдєвої, 4, м. Охтирка, Сумська область в порядку спадкової трансмісії після [PERSON], який помер 30.05.2016 року; визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видані 21.03.2017 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Сумської області [PERSON], [INFO] (РНОКПП [NUMBER]) та [PERSON], [INFO], (РНОКПП [NUMBER]) в частині визначення за кожною по 1/2 частині спадкового майна . Процесуальні дії у справі та аргументи учасників справи. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2019 року позовну заяву залишено без руху. Після усунення недоліків ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 січня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального провадження та призначено підготовче судове засідання на 25.02.2019 року. 25.02.2019 року протокольною ухвалою суду у звязку з витребуванням документів за клопотанням позивача підготовче судове засідання відкладено на 14.03.2019 року. 14.03.2019 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 03.04.2019 року за клопотанням представника відповідача для надання сторонам часу для позасудового врегулювання сторонами спору. 03.04.2019 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 15.04.2019 року. 15.04.2019 року протокольною ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про врегулювання спору за участю судді. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили позов задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні визнали позов в частині визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, а в іншій частині позовних вимог заперечували. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію своєї довірительки щодо часткового визнання позовних вимог. [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона подала заяву про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, свідоцтва про право на спадщину не отримала. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, будь-яких заяв від неї не надійшло. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних субєктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій обєктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обовязків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що [PERSON] за життя склала заповіт, яким заповіла своє майно на користь трьох своїх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кожному в рівних долях (а.с.80). 13.10.2008 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І0БП №092648 від 13.10.2008 року (а.с.71) і після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: пров. Лєбєдєвої, 4, м. Охтирка, Сумської області. 21.03.2017 року з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися дочки спадкодавця - відповідачки [PERSON] та [PERSON] Син спадкодавця [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, що підтверджується копією спадкової справи, однак був зареєстрований та проживав разом зі спадкодавцем [PERSON], що підтверджується матеріалами справи, а саме копією будинкової книги, довідкою про склад сімї від 21.12.2018 року №239, виданою квартальним уповноваженим Охтирської міської ради (а.с.8-11, 12), а тому відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що фактично прийняв спадщину, так як протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, враховуючи, що після смерті [PERSON] залишилися три спадкоємці, які прийняли спадщину, в саме [PERSON], [PERSON]М, та [PERSON], то їхні частки є рівними тобто по 1/3 за кожним. 30.05.2016 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-БП №264949 від 31.05.2016 року (а.с.6), після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді 1/3 частини житлового будинку за адресою: пров. Лєбєдєвої, 4, м. Охтирка, Сумської області. З заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи. Діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] з такими заявами до нотаріуса не зверталися, однак зареєстровані за однією адресою зі спадкодавцем, а тому у відповідності до положень ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Отже, їх частки після смерті [PERSON] є рівними та складають по 1/9 частині за кожним. Як вже зазначалося вище відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 21.03.2017 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Сумської області [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині спадкового майна, що складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою пров. Лєбєдєвої, 4, м. Охтирка, Сумської області, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с.88-89). Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Водночас, відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Відповідно до ч.1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що нотаріус видав свідоцтва про право на спадщину за заповітом по 1/2 частині спадкового майна на користь [PERSON] та [PERSON] з порушенням діючого законодавства, так як частки становлять по 1/3 частині у спадковому майні, оскільки фактично було три спадкоємці, які прийняли спадщину і їх частки є рівними по 1/3 частині, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчені державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Сумської області 21.03.2017 року та видані [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами за адресою пров. Лєбєдєвої,4, м. Охтирка, Сумської області підлягають частковому скасуванню, оскільки відповідачки мають право лише на 1/3 частину спадкового майна кожна. Щодо іншої позовної вимоги про визнання права власності в порядку спадкування на 1/3 частину спадкового майна, то вона не підлягає задоволенню з тих підстав, що право позивача в цій частині не порушено, оскільки його звернення до суду є передчасним, так як він не звертався до нотаріуса з відповідною заявою щодо оформлення спадщини після смерті свого батька, доказів звернення і відмови нотаріуса позивач суду не надав. Тому в розумінні ст. ст.15, 16 ЦК України його право не порушено. Стосовно доводів позивача про те, що інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] нібито відмовилися від спадщини на його користь, то такі доводи не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу\~цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.1274\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом має\~право відмовитися\~від прийняття\~спадщини на\~користь іншого\~спадкоємця за\~заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Спадкоємець має право відмовитися від частки у спадщині спадкоємця, який відмовився від спадщини на його користь. Згідно ст.1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частина друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Отже, питання відмови від спадщини та її перерозподілу відносяться до компетенції нотаріуса в розумінні ст. ст.1273, 1274, 1280 ЦК України, а тому в цій частині позову вимога є передчасною з вищевказаних підстав. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновок суду. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, посвідчених державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Сумської області 21.03.2017 року за реєстровими №№455,459, виданими [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами за адресою пров. Лєбєдєвої,4, м. Охтирка, Сумської області. В задоволенні позову в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частину спадкового майна в порядку спадкової трансмісії після смерті [PERSON], який помер 30.05.2016 року, необхідно відмовити за необґрунтованістю вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в звязку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору по 768,40 грн. з кожної. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано ордер на надання правової допомоги, угоду про надання правничої допомоги від 21.12.2018 року та додаток до угоди, згідно якого гонорар [PERSON] за надання правничої допомоги [PERSON] становить 8000 грн. (а.с.15-18). Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до розяснень п. 48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, оскільки позивачем не надано документального підтвердження того, що вказана в додатку до угоди сума була сплачена позивачем, а також не надано розрахунку таких витрат, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу не підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial