Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] безпідставно одержані кошти у розмірі 6293 грн. 55 коп. Вимоги мотивує тим, що на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві перебуває [PERSON], який отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про наукову-технічну діяльність». Управлінням з метою доцільного та ефективного використання бюджетних коштів було проведено перевірку даних використаних для призначення (перерахунку) пенсій. В результаті перевірки встановлено, що виникла переплата пенсії за період з 01.05.2012 року по 31.12.2015 року у розмірі 6 293,55 грн. Про факт виникнення переплати пенсії у [PERSON] свідчить лист Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 392. З метою урегулювання спору на адресу відповідача направлявся лист від 24.03.2017 року за № 2746/13, яким [PERSON] пропонувалося добровільно сплатити суму боргу, проте дана вимога відповідачем виконана не була. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у поданій до суду заяві просить справу розглядати без участі представника Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та відповідача і відповідно ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, відповідач перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про наукову-технічну діяльність». Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва № 166902 від 15.10.2004 року [PERSON] було проведено перерахунок пенсії (а.с. 4). Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з листом від 20.04.2016 р. № 392 з проханням вирішити питання щодо утримання переплати пенсії з [PERSON] у зв'язку із переплатою пенсії за період з 01.05.2012 року по 31.12.2015 року у розмірі 6 293,54 грн. (а.с. 5). Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Згідно ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Позивачем на адресу відповідача надсилався лист від 24.03.2017 року за № 2746/13, яким [PERSON] пропонувалося добровільно сплатити суму боргу, на який відповідач не відреагував (а.с. 6). Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс 14. Відповідно ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. За нормою ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Крім того, чинним законодавством встановлено спеціальний порядок, а саме: згідно з ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4. Згідно п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо. З матеріалів справи убачається, що позивач не довів факт недобросовісності з боку відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що нарахування пенсійних виплат у більшому розмірі відбулось не з вини пенсіонера, тому правові підстави для стягнення надмірно сплаченої суми пенсії з відповідача відсутні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. В силу ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.

Outcome: dismissed