Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 03.09.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить зняти арешт з 1/4 частини квартири [ADDRESS] , яка належить йому та на яку було накладено арешт ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.05.2017 року по цивільній справі № 520/5519/17. Ухвалою суду від 09.09.2019 року провадження по справі відкрито. Відповідач [PERSON] надала до суду 24.09.2019 року заяву про визнання позову про зняття арешту та просить проводити розгляд справи за її відсутності. 26.10.2019 року представник відповідача [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву [PERSON] 05.11.2019 року представник позивача [PERSON] подала до суду відповідь на відзив. Ухвалою суду від 18.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 17.06.2020 року відповідачем [PERSON] та його представником адвокатом Смирновою Л.П. надано до суду заяву про визнання позовних вимог. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що позивачу на праві приватної власності належить 3/4 частина квартири [ADDRESS] на підставі дублікату договору дарування. У липні 2019 року позивач звернувся до нотаріуса, де дізнався, що ухвалою Київського районного суду м.Одеси накладено арешт на ј частину квартири [ADDRESS] . В судовому засіданні сторона позивача підтримала вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] 26.10.2019 року надав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволені позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Відповідач по справі [PERSON] до суду 24.09.2019 року надала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. У судовому засіданні 17.06.2020 року відповідачем [PERSON] та його представником адвокатом Смирновою Л.П. було надано заяву про визнання позовних вимог. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного, що згідно рішення Київського районного суду м.Одеси по справі №520/5519/17 від 11.06.2018 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму матеріального збитку у розмірі 193563,37 гривень. В ході судового розгляду справи №520/5519/17 ухвалою суду від 23.05.2017 року накладено арешт на ј частину квартири [ADDRESS] , наявність арешту підтверджена інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 11.07.2019 року №173468153/а.с.24/. Відповідно до даної інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ј частини квартири [ADDRESS] належить відповідачу по справі [PERSON] . Відповідно до дублікату договору дарування №1180 від 21.04.2016 року, виданим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А., позивач по справі [PERSON] є власником ѕ частини квартири [ADDRESS] ./а.с.14/. Відповідач по справі [PERSON] до суду 24.09.2019 року надала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Як встановлено у судовому засіданні позивач по справі [PERSON] вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач по справі [PERSON] та його представник адвокат Смирнова Л.П. 17.06.2020 року надали заяву, що у зв`язку з тим, що [PERSON] виплатила [PERSON] борг за рішенням №520/5519/17 від 18.07.2018 року Київського районного суду м. Одеси, згідно відкритого виконавчого провадження №60272826, в зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] відповідач [PERSON] визнає та просить зняти арешт з майна. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивачу належить ѕ частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до даної інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ј частини квартири [ADDRESS] належить відповідачу по справі [PERSON] . В матеріалах справи наявний відзив на позов, наданий 26.10.2019 року відповідачем [PERSON] та його представник адвокатом Смирновою Л.П., в якому зазначено, що відповідач не визнає позову, оскільки співвідповідач [PERSON] добровільно не бажає виконувати рішення суду, яке перебуває на примусовому виконанні. Всі дії боржника свідчать про намір уникнути погашення боргу, тому [PERSON] на час подання відзиву заперечував щодо зняття арешту з квартири. В ході розгляду даної справи [PERSON] прийняла заходи щодо відшкодування [PERSON] шкоди, про що суду повідомив [PERSON] та його представник. Так, згідно заяви від 17.06.2020 року наданої відповідачем [PERSON] та його представником адвокатом Смирновою Л.П. слідує, що відповідач [PERSON] виконала грошові зобов`язання по виконавчому провадженню №60272826, відповідно до якого рішення Київського районного суду м.Одеси від 11.06.2018 року по справі №520/5519/17 на час розгляду даної справи є виконаним. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.8 ст. 158 ЦПК України якщо протягом вказаного строку за заявою позивача буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved