Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Львівський національний аграрний університет в особі представника [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідачки 2310,00 гривень заборгованості по оплаті за навчання та сплачений судовий збір у розмірі 243,60 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що між Львівським національним аграрним університетом та [PERSON] укладено договір № 59 від 30.06.2000 року, за яким відповідачка була зарахована на денну форму навчання за базовим напрямом «Економіка і підприємництво». Відповідачка у 2003 році, згідно наказу № 369-4 була відрахована, та наказом № 131/4 поновлена в число студентів 4-го курсу, закінчила навчання та їй було присвоєно кваліфікацію «Бакалавр» та видано диплом. Проте, відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання виконала частково та не внесла плату за отриману освітню послугу у повному обсязі, заборгувавши перед ЛНАУ 2310,00 грн. У зв'язку із наведеним вище, позивач змушений звернутись в суд з позовом про стягнення заборгованості. До судового засідання представник позивача, згідно довіреності № 2 від 22.01.2014 року, [PERSON], подав факсимільну заяву про слухання справи у його відсутності та про підтримання позовних вимог. Просить позов задовольнити. [PERSON] до судового засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить у позові відмовити та застосувати строки позовної давності, вказавши, що оплату за навчання вчасно проводив батько, квитанції про оплату зберігала довший час, однак вони вже знищені, так як минуло багато часу з моменту закінчення навчання. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. За вимогами ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між Львівським національним аграрним університетом та [PERSON] укладено договір № 59 від 30.06.2000 року, за яким позивач взяв на себе зобов'язання забезпечити навчання відповідачки за базовим напрямом «Економіка і підприємництво» денної форми навчання (п. 1 договору). Згідно п. 5.1. даного договору, позивач зобов'язується складати кошторис витрат на кожний рік навчання, а відповідач, у відповідності до п. 4.1. договору, оплачувати вартість річного навчання до 15 серпня, або двічі на рік рівними частинами до початку навчальних семестрів. Згідно наказу № 300/3 від 25.08.2000 року, [PERSON] зараховано студенткою першого курсу денного відділення економічного факультету за спеціальністю «Менеджмент організацій». Через отримання незадовільних оцінок з залікових дисциплін, відповідачку відраховано, згідно наказу № 369/4 від 17.12.2003 року. У відповідності до наказу № 131/4 від 30.04.2004 року, [PERSON], за її заявою, поновлено в число студентів 4-го курсу факультету заочної освіти на спеціальність «Менеджмент організацій» на договірній основі. На підставі рішення Державної екзаменаційної комісії студентів факультету заочної освіти спеціальності «Менеджмент організацій», відповідачка повністю виконала навчальний план, успішно склала державний іспит, отримавши диплом за кваліфікацією «бакалавр» (наказ № 120/к-с від 26.04.2006 р.) Відповідно до ст. 901, 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з поданим розрахунком заборгованості по платному навчанню згідно договору № 59 від 30.06.2000 року, борг становить 2310,00 грн. (а.с.10). Однак, відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Клопотання про поновлення строку позивачем надано не було. Відповідачем було заявлено про сплив позовної давності. За таких обставин, враховуючи, що позивачем не подано належного розрахунку заборгованості, не додано клопотання про продовження строку позовної давності, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed