Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. 29.01.2020 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, та понесені нею судові витрати за надання професійної правничої допомоги. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що вона навчається на І курсі денної форми навчання факультету економіки, менеджменту та права Вінницького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету. Термін навчання до 01.07.2023 року. Шлюб між її батьками [PERSON] та [PERSON] розірвано, останні разом не проживають. Вона перебуває на повному утриманні матері. Батько добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, чим ставить у скрутне матеріальне становище та змушує звернутися із позовом до суду. Їй відомо, що відповідач здоровий, працездатний, є військовослужбовцем та служить у Дніпропетровській області, а тому може сплачувати аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно. За надання правничої допомоги при зверненні з позовом до суду вона понесла витрати у розмірі 800 грн. за консультацію, правовий аналіз документів, підготовку позову, а також нестиме за представництво її інтересів адвокатом у суді. Ці витрати просить стягнути з відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, відповідно до п.3 прохальної частини позовної заяви просить розгляд справи здійснювати у її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.2). 2. Виклад позиції відповідача. Правом на подання відзиву на позовну заяву [PERSON] відповідач [PERSON] не скористався. Так, відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, або заяви про визнання ним позовних вимог [PERSON] до суду не подавав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 30.01.2020 року (а.с.10-11). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Позивач\~ [PERSON] \~відповідно до\~п.3\~прохальної частини\~позовної заяви\~просить про\~розгляд справи\~ \~у її\~відсутності,\~не заперечує\~щодо ухвалення\~судом заочного\~рішення (а.с.2). 2. Відповідач [PERSON] заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, до суду не подавав. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Ухвалою судді від 30.01.2020 року прийнято до розгляду цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, перше судове засідання призначено на 28.02.2020 року (а.с.10-11). 2. 28.02.2020 року відкладено судовий розгляд у справі зв`язку із неприбуттям відповідача [PERSON] , призначено друге судове засідання на 10.04.2020 року (а.с.17). 3. В\~судове засідання\~не прибули\~позивач \~ [PERSON] ,\~відповідач [PERSON] , у зв`язку із чим суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, постановив ухвалу про розгляд справи у відсутності зазначених учасників справи, враховуючи, що перешкод для розгляду справи немає та враховуючи клопотання позивача про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється в судовому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. 4. 10.04.2020 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів і про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.20). ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Позивач [PERSON] на теперішній час є повнолітньою, відповідно до паспорта та свідоцтва про народження (а.с.3, 5). Згідно з довідкою Вінницького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету від 20.12.2019 року за №1276, повнолітня дочка відповідача [PERSON] є студенткою та навчається на першому курсі денної форми навчання на факультеті економіки, менеджменту та права за умовами договору про навчання; закінчує навчання у червні 2023 року; стипендії не отримує (а.с.6). Повнолітня дочка відповідача, яка продовжує навчання, відповідно до вимог ст.199 СК України, має право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання. На теперішній час, тобто після досягнення позивачем повноліття, відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дочки, яка продовжує навчання, не надає, тоді як позивач потребує утримання з боку батька, оскільки не працює у зв`язку з тим, що навчається на денній формі навчання. Доказів того, що відповідач є непрацездатним, або що йому заборонено працювати, останній суду не представив, заперечень щодо вказаних у позові обставин не подав, відтак, суд вважає, що [PERSON] , як батько позивача, не позбавлений можливості матеріально забезпечувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, тобто може надавати допомогу на утримання останньої. Отже, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з положеннями ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що право [PERSON] , яка є повнолітньою, але продовжує навчання, на утримання з боку батька порушене та підлягає захисту, а позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього\~Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.ч.1, 2 ст.200 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). VІ. Висновки суду Враховуючи, що право \~позивача \~ [PERSON] ,\~яка продовжує\~навчання,\~ на\~матеріальне утримання\~з боку\~батька \~відповідача [PERSON] \~порушено,\~то воно\~підлягає судовому\~захисту,\~а позов\~ підлягає\~задоволенню,\~тобто підлягають\~стягненню з\~відповідача на\~користь позивача\~аліменти \~на \~ її\~утримання в\~сумі 2000\~грн. до досягнення двадцяти трьох років у випадку продовження навчання, так як обставини, на які зсилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. \~ \~ \~ \~Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК). Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі у справах про стягнення аліментів. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 840,80 грн., відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Відповідно до\~п.1\~ч.3\~ст.133\~ЦПК України,\~до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: на професійну правничу допомогу. У позовній заяві позивач [PERSON] зазначила, що за надання правничої допомоги вона понесла витрати у розмірі 800 грн. за консультацію, правовий аналіз документів, підготовку позову, а також нестиме за представництво її інтересів адвокатом у суді. Ці витрати просить стягнути з відповідача. До позовної заяви [PERSON] додала витяг з договору від 27.01.2020 року про надання правової (правничої) допомоги та представництво, укладеного між нею та адвокатом Кострицею В.С. (а.с.7). Частинами 1-4\~ст.137\~ЦПК України\~встановлено,\~що витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За\~результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для\~визначення розміру\~витрат на\~правничу допомогу\~з метою\~розподілу судових\~витрат учасник\~справи подає\~детальний опис\~робіт (наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, позивач [PERSON] не надала доказів понесення нею витрат на правничу допомогу, зокрема, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Кострицею В.С.; доказів здійснення нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги, у розмірі 800 грн.; представництво її інтересів у суді адвокатом не здійснювалося. Відтак, позовна вимога [PERSON] про стягнення судових витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Outcome: partial