Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Львівський ДУВС звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у ВНЗ МВС України. У обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з серпня 2005 року по липень 2010 року відповідач проходив навчання у Львівському ДУВС, про що 01.09.2007 року було укладено договір про підготовку фахівця у вищому начальному закладі МВС України. Відповідно до умов даного договору відповідач зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати в органах внутрішніх справ не менше трьох років. Однак, наказом ГУМВС України у Львівській області № 409 о/с від 30.12.2010 року відповідача було звільнено за власним бажанням, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача фактичні витрати, пов'язані з навчанням, оскільки він звільнився з органів внутрішніх справ до встановленого договором трирічного терміну перебування на службі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач подав до суду заперечення проти позову, в якому зазначив, що договір про підготовку фахівця у вищому начальному закладі МВС України був укладений 01.09.2007 року і саме з цього часу позивач має право вимагати відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням. Окрім цього зазначив, що даним договором не передбачено відшкодування витрат на медичне забезпечення. Одночасно вказав, що довідка-розрахунок, надана позивачем, складена з порушенням Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах та містить необ`єктивні дані, а тому вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 04.04.2014 року відповідач подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі на здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2007 року між Львівським державним університетом внутрішніх справ та [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця у вищому начальному закладі МВС України, форма якого є типовою та затверджена наказом МВС України від 14.05.2007 року № 150. Відповідно до п. 2.3.5. даного договору відповідач зобов`язувався після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою і відпрацювати не менше трьох років. Згідно п. 3.3 договору звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни є підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку. Наказом ГУМВС України у Львівській області № 409 о/с від 30.12.2010 року лейтенанта міліції [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ України згідно п. 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, за власним бажанням. Таким чином у позивача виникло право на відшкодування фактичних витрат за договором про підготовку фахівця у вищому начальному закладі МВС України, починаючи з 01.09.2007 року, оскільки укладення з відповідачем 01.09.2007 року договору про підготовку фахівця згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року № 313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ» і наказу МВС України від 14.05.2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі МВС України» не дає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат з серпня 2005 року до 01.09.2007 року, так як вказані нормативні акти на правовідносини, що виникли до введення їх в дію, не розповсюджуються. Представником позивача, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не було доведено обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, зокрема не надано жодних доказів про те, що після зарахування у серпні 2005 року відповідача до числа курсантів Львівського ДУВС з ним, на підставі зазначених нормативних актів, був укладений договір про підготовку фахівця. Постановою КМУ від 01.03.2007 р. № 313 затверджено «Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ», яким визначено механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС України прирівнюється до проходження військової служби, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Згідно п. 2 вказаного Порядку відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлює МВС України разом з Міністерством фінансів України, а п. 3 даного Порядку встановлено, що витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця у навчальному закладі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідач після закінчення навчання звільнився з органів внутрішніх справ протягом перших трьох років, він має відшкодувати позивачу фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі. З наданої позивачем довідки вбачається, що вартість витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у Львівському ДУВС з 01.09.2007 року по липень 2010 року становить: 19 715,78 гривень - грошове забезпечення, 4 081,47 гривень - харчування, 973,60 гривень - вартість речового майна та 981,62 гривень вартість комунальних послуг і спожитих енергоносіїв. Суд не бере до уваги вартість медичного забезпечення, оскільки умовами договору відшкодування витрат, пов`язних з таким видом забезпечення не передбачено. Отже, загальна вартість витрат, пов'язаних з утриманням [PERSON] у Львівському ДУВС з 01.09.2007 року по липень 2010 року, що підлягає стягненню у користь позивача становить 25 752,47 гривень. Належних і допустимих доказів, які б спростовували факт витрачання позивачем коштів у зазначеному розмірі на утримання відповідача у навчальному закладі протягом зазначеного періоду або невідповідності розміру цих витрат вимогам діючих нормативних актів, відповідач не надав. У зв`язку з частковим задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення судових витрат, пов`язаних з сплатою судового збору в розмірі 230 гривень.

Outcome: partial