Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

КП «Дніпроводоканал» ДМР звернулось до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що між КП «Дніпроводоканал» ДМР та [PERSON] встановились фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно із рішенням Дніпропетровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал» ДМР, абоненту відкрито особовий рахунок. Відповідачі свої зобов`язання по оплаті послуг з водовідведення та водопостачання не виконують, у зв`язку з чим за адресою: [ADDRESS] , де відповідальним квартиронаймачем є відповідач [PERSON] , утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку сума заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] , станом на 01 грудня 2020 року складає 13 429 грн. 97 коп. Позивачем було направлено відповідальному квартиронаймачу [PERSON] досудове повідомлення з метою досудового врегулювання спору, однак відповідачами не було направлено жодних відповідей чи заперечень на досудове повідомлення. Оскільки по теперішній час відповідачі свої зобов`язання по оплаті послуг з водовідведення та водопостачання не виконують, позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на користь КП «Дніпроводоканал» ДМР заборгованість у розмірі 13 429 грн. 97 коп., з яких: 10 012 грн. 50 коп. - сума основного боргу за період з 01.10.2015 року по 01.12.2020 року, 549 грн. 40 коп. - 3% річних, 2 868 грн. 07 коп. - інфляційне збільшення суми боргу, а також судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного порядку вирішення справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать конверти, що повернулися до суду з відміткою - «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 26, 27, 34, 35), заперечень проти позову суду не представили, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 30 серпня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подали. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що КП «Дніпроводоканал» ДМР надає послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , за якою відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] . Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між позивачем та відповідальним квартиронаймачем [PERSON] не укладався. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за місцем реєстрації відповідального квартиронаймача [PERSON] зареєстровані інші члени її сім`ї - [PERSON] (а. с. 4). Також судом встановлено, що договір про надання послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення між сторонами не укладався, однак, відповідачі, будучи зареєстрованими за вказаною адресою, користуються послугами, які надаються позивачем, а тому повинні здійснювати їх оплату у встановлені законом строки. Згідно із ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 р. № 6-2951цс15. У відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України надісланий запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Дніпропетровській області для визначення зареєстрованого місця проживання відповідачів, та згідно відповідей відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Дніпропетровській області відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а отже його слід вважати солідарним боржником, оскільки він користується нарівні з відповідальним квартиронаймачем усіма правами та обов`язками, що випливають з договору найму. Положеннями ст. 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 67, ч. 1 ст. 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] свої зобов`язання по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення не виконують, у зв`язку з чим відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 13 429 грн. 97 коп. (а. с. 7-9). Позивачем було направлено відповідальному квартиронаймачу [PERSON] досудове повідомлення з метою досудового врегулювання спору, однак, ні відповідальним квартиронаймачем [PERSON] , ні зареєстрованим за вказаною адресою [PERSON] не було направлено жодних відповідей чи заперечень (а. с. 2, 3). Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, наявні в матеріалах справи докази, а також те, що відповідачами фактично послуги, які надаються позивачем, споживаються, своєчасно їх оплату вони не здійснюють, законні підстави для звільнення від їх оплати відсутні, суд дійшов висновку, що заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, яка становить 13 429 грн. 97 коп., з яких: 10 012 грн. 50 коп. - сума основного боргу, 549 грн. 40 коп. - 3% річних, 2 868 грн. 07 коп. - інфляційне збільшення суми боргу, підлягає солідарному стягненню з відповідачів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 2 270 грн. 00 коп., який був сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду (а. с. 12).

Outcome: approved