Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Кредитна спілка «Святий Мартин» звернулася до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення з них заборгованості за кредитним договором у сумі 38126,18 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що в процесі цивільно-правової реалізації укладених між позивачем та відповідачами договорів кредиту та поруки, зобов`язання відповідачів перед кредитною спілкою зі сплати кредиту та інших нарахувань залишилися невиконаними, внаслідок чого відповідачі заборгували перед позивачем станом на 22 вересня 2020 року суму за предметом позову. Відповідачі відзив на позовну заяву не подали. Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. За умовами Кредитного договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 23 квітня 2020 року №128-20 (надалі - Договір, а.с. 6-7, 8) кредитна спілка «Святий Мартин» (далі - Кредитна спілка), надала [PERSON] (далі - Позичальник) кредит у сумі 31000,00 гривень на засадах строковості, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, строком на тридцять шість фактичних місяців. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 23 квітня 2020 року між Кредитною спілкою та відповідачем (2) був укладений договір поруки №128-20, у відповідності до умов якого, поручитель зобов`язалася відповідати перед кредитором за виконання та сплату [PERSON] кредиту в сумі 31000,00 гривень. Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України). У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга ст. 1050 Цивільного кодексу України). Нормативним правилом, яке міститься в частині першій ст. 543 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до частин першої та другої статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент ухвалення судового рішення по справі, зобов`язання за кредитним договором відповідачами не виконані. Заборгованість Позичальника станом на 22 вересня 2020 (карточка позики, а.с.14, розрахунок розміру інфляційних витрат та трьох процентів річних, а.с. 4) за предметом позову у сумі 38126,18 гривень (в т.ч. 31000,00 гривень - заборгованість за кредитом, 6583,89 гривень - заборгованість по процентам, 155,00 гривень - інфляційні втрати; 387,29 грн - три проценти річних) підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачами не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Судові витрати по справі у сумі 2102 грн. (а.с. 5) підлягають віднесенню на відповідачів відповідно до частин першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: approved