Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення. Вимоги позову мотивовані тим, що позивачем надавались відповідачу послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою [ADDRESS] . Претензій від відповідача щодо якості теплової енергії за вказаний період не надходило. За вказаний період відповідач не належним чином здійснював оплату за послуги, внаслідок чого за період з 01.09.2014 по 30.09.2020 виникла заборгованість на суму 89064,24 грн. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 89064,24 грн. та 2102,00 грн. судового збору. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2020 відкрито провадження та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) учасників справи у судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Подав письмові пояснення, в яких зазначив, що в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який би відповідав вимогам закону та надавав можливість перевірити його правильність. Відповідачу щомісяця нараховується різна вартість опалення та гарячої води. Тому вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом. Просить застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Також просить розглянути справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні було встановлено, що згідно Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради №25 від 29.01.2009 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». 3гідно Рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 200 від 28.04.2011 «Про визначення виконавців комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.04.2011 виконавцем комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, підігріву питної води визначено концерну «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж концерну «МТМ». Пунктом 2.1. Статуту зазначено, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] ., що підтверджується інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Відповідно до витягу з реєстру про державну реєстрацію прав, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить [PERSON] . Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Частиною 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору Відповідно до ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004, який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019, а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII від 09.11.2017 який введено в дію з 01.05.2019, правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004, залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Пунктом 1 ч.1 ст.20 вказаного Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.6 ч.1 ст.20 вказаного Закону, споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні. Згідно зі ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до п.11, 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005№630 (далі Правила №630), плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а уразі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Згідно з п.18 Правил №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з п.20, 21 Правил №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Згідно з п.29 Правил №630, споживач має право на зменшення розміру плати у разі, зокрема, тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Згідно з п.30 Правил №630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Квартира за адресою: [ADDRESS] , знаходиться в багатоквартирному житловому будинку та підключена до мережі централізованого опалення. Розрахунок за послуги з централізованого опалення між споживачем [PERSON] і Концерном «Міські теплові мережі» обліковується за особовим рахунком № [NUMBER] . Згідно з розрахунком суми позову та довідкою Філії Концерну«Міські теплові мережі» по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.09.2014 по 01.10.2020 мається заборгованість за послуги централізованого опалення в сумі 89064,24грн. Водночас, суд враховує заяву представника відповідача про застосування позовної давності, з таких підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з ч. 2 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до вимог позивача щодо стягнення з відповідача боргу поза межами загального трьох річного строку позовної давності, тобто нарахованої заборгованості з вересня 2014 по листопад 2017 року, слід застосувати наслідки спливу позовної давності. З огляду на вищевикладене, враховуючи дату звернення Концерну «МТМ» до суду 30.10.2020, наявну, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості за період з 01.11.2017 по 30.10.2020 на суму 54009,96 гривень, тобто в межах строку позовної давності. За встановлених в справі обставин суд вважає, що відповідачем не оплачувалися отримані ним послуги з центрального опалення, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за період з листопада 2017р. по жовтень 2020р. в сумі 54009,96 грн. є законними та обґрунтованими. При цьому, суд виходить з того, що послуги у зазначений період відповідачу надавалися та споживалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідач відповідачем належних доказів не надано, факт отримання вказаних послуг відповідачем не оспорений у судовому порядку, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідач здійснювала оплату нерегулярно та не в повному обсязі. Приймаючи до уваги, що відповідачем не було жодним чином доведено, що вона борг погасила, при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, які відповідачем також не спростовано, а зазначені представником відповідача підстави для визнання розрахунку неналежним доказом є припущення, не засновані на законі, а тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати послуг за централізоване водопостачання та водовідведення є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в межах строку позовної давності. Як передбачено ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручі до уваги, що позивачем, при зверненні до суду сплачено 2102,00грн. судового збору, а позовні вимоги задоволено на 61%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1282,22грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial