Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , з подальшим зняттям [PERSON] з реєстрації місці проживання за вказаною адресою. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належить Позивачу на праві приватної особистої власності. На сьогоднішній день у належній Позивачу квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано двоє осіб, а саме: Позивач - [PERSON] та Відповідачка - [PERSON] . Але фактично у вказаній квартирі проживає лише Позивач, оскільки ще у 2015 році після закінчення університету Відповідач поїхала до Російської Федерації з метою тимчасового працевлаштування та планувала повернутися до України, але згодом вона зустріла там майбутнього чоловіка, вийшла заміж та залишилася там проживати. Там вони з чоловіком придбали в іпотеку квартиру, Відповідач народила дитину та влаштувала свій сімейний побут. Відповідач зазначила Позивачу про те, що взагалі не збирається повертатися до України, що стало для Позивачки повною несподіванкою. Таким чином, на сьогоднішній день Відповідачка зареєстрована в належній Позивачці квартирі, але фактично вже як 5 років не проживає в ній. Дані обставини створюють необґрунтовані витрати для Позивача. Так як наявність реєстрації Відповідача у належній Позивачці квартирі змушує її оплачувати за неї комунальні прслуги, в той час коли Відповідач не користується та не проживає в квартирі вже багато років поспіль. Враховуючи такі обставини, а також стрімке зростання Цін та тарифів на оплату комунальних послуг, а наразі ще й нарахування пені за несвоєчасну сплату, питання стоїть особливо гостро для неї, тим паче в осінньо-зимовий періоди. Грошей вистачає лише на вкрай необхідні речі першої необхідності (продукти харчування та ліки), значна кількість коштів йде на оплату за житлово-комунальні посдуги. А також Позивач має намір продати належну їй квартиру, а наявність реєстрації Відповідача в квартирі не дає можливості оформити угоду з потенційними покупцями, оскільки їх не влаштовує наявність зареєстрованої особи в квартирі. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 серпня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.18) Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 11 листопада 2020 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за її відсутності не скористалася та не повідомила суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, письмово просили розглядати справу за відсутністю представника відділу та винести рішення згідно чинного законодавства.(а.с.23) У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська, від 07.02.2006 року, (серія [NUMBER]).(а.с.11) Право власності на вказану квартиру зареєстроване ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» в книзі: 115 за номером запису: 20895, від 17.03.2006 року.(а.с.12) Відповідно до довідки від 27.05.2020 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: власник квартири - позивач [PERSON] , відповідач - [PERSON] (донька позивача). (а.с.13) Згідно акту про непроживання ЖБК №48 від 27.05.2020 року встановлено, що донька [PERSON] - [PERSON] , дійсно не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 19.02.2015 року.(а.с.14) Місце знаходження відповідачки на даний час позивачу не відомо. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст.71,72,116,156, ЖК УРСР;ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом. Відповідно до висновків Верховного суду України у справі № 6-709цс16 (аналогічна № 6-158цс14) було висловлено позицію: власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання такої особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації. У зв`язку з чим, суд вважає за можливим визнати відповідачку такою, що втратила право користування приміщенням квартири і усунути вказані перешкоди шляхом зняття останньої з реєстраційного обліку за адресою позивача. Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved