Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Монастириська міська рада Тернопільської області (далі - Монастириська міська рада) звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю, у якій просять стягнути з відповідача 49 187 грн безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 244824974 від 17.02.2021 року право власності на нежитлову будівлю (котельню) за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] згідно договору купівлі - продажу № 798340 від 18.09.2010 року. З моменту виникнення права власності на нерухоме майно власник повинен оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України. Проте відповідач належним чином не оформила право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля, та не уклала з Монастириською міською радою відповідного договору оренди. За заявою [PERSON] рішенням сесії Монастириської міської ради №508/9 від 11.01.2013 року їй було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для обслуговування викупленої нежитлової будівлі (котельні) по [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.02.2021 року НВ-6114263662021 на земельну ділянку з кадастровим номером 6124210100:02:001:0675 виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок 25.09.2013 року, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки 28.10.2013 року. Рішенням сесії Монастириської міської ради №703 від 15.11.2013 року затверджено проект землеустрою та надано [PERSON] земельну ділянку в оренду терміном на п`ять років для обслуговування пункту технічного обслуговування автомобілів по [ADDRESS] . Рішеннями міської ради встановлено орендну плату у відсотках від нормативно-грошової оцінки землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі на території м. Монастириська у розмірі 4% на рік. Нормативно-грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки становить 409893,84 грн. Відповідно сума орендної плати за рік становить 16 395 грн (409893,84 х 4%). Загальний розмір безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за фактичне використання земельної ділянки за 2018 - 2020 роки (з урахуванням строку позовної давності) становить 49 185 грн (16 395 грн х 3 роки). Згідно інформації Головного Управління ДПС у Тернопільській області №597 від 25.03.2021 року встановлено, що [PERSON] станом на 25.03.2021 року не є платником земельного податку чи орендної плати. Відповідач зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою, за відсутності укладеного договору, тим самим збільшує вартість власного майна, а Монастириська міська рада втрачає належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження коштів у розмірі орендної плати відповідачкою за її рахунок. Вимогу позивача сплатити відповідні кошти та укласти договір оренди відповідачем не виконано. На підставі наведеного просять позов задовольнити. Представник позивача - Монастириської міської ради - Кравець М. В. у судове засідання не з`явилася, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи у її відсутності подала заяву, у якій позов визнала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Судом встановлені такі обставини. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 244824974 від 17.02.2021 року за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлову будівлю (котельню) за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка площею 0,1500 га, кадастровий номер 6124210100:02:001:0675, розташована за адресою: [ADDRESS] , призначена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, є комунальною власністю Монастириської міської ради, дата реєстрації - 28.10.2013 року, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6114263662021 від 18.02.2021 року. Рішенням Монастириської міської ради №508/9 від 11.01.2013 року [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га із земель житлової та громадської забудови з метою надання в оренду терміном на 5 років для обслуговування викупленої нежитлової будівлі (котельні) по [ADDRESS] . Рішенням Монастириської міської ради №703 від 15.11.2013 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах надання в оренду терміном на п`ять років площею 0,1500 га для обслуговування пункту технічного обслуговування автомобілів за кадастровим номером 6124210100:02:001:0675 [PERSON] в [ADDRESS] в межах населеного пункту. Вирішено передати [PERSON] земельну ділянку в оренду терміном на п`ять років для обслуговування пункту технічного обслуговування автомобілів площею 0,1500 га по [ADDRESS] . Встановлено орендну плату за користування земельною ділянкою в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки землі. Згідно рішень Монастириської міської ради №99 від 16.03.2016 року «Про внесення доповнення до «Положення про встановлення земельного податку», затвердженого рішенням сесії №1001 від 02.07.2015 року щодо встановлення розміру орендної плати у відсотках від нормативно-грошової оцінки землі» та №585 від 11.07.2017 року «Про внесення змін до «Положення про встановлення земельного податку», затвердженого рішенням сесії №1001 від 02.07.2015 року, встановлено орендну плату у відсотках від нормативно-грошової оцінки землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі на території м. Монастириська у розмірі 4% на рік. Як слідує з даних Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , кадастровий номер 6124210100:02:001:0675, нормативна грошова становить 409893,84 грн. Відповідно до акта обстеження земельної ділянки від 23.02.2021 року, оформленого комісією в складі першого заступника міського голови Гладиша А. С., начальника земельного відділу Головачук Н. Я., заступника начальника земельного відділу Юрчика А. І., начальника юридичного відділу Кравець М. В., інспектора по контролю за благоустроєм та санітарним станом [PERSON] , земельна ділянка по [ADDRESS] , площею 0,15 га, кадастровий номер 6124210100:02:001:0675, використовується [PERSON] без правовстановлюючих документів для обслуговування нежитлової будівлі (котельні), що їй належить з 17.09.2010 року на праві власності, нею не здійснено необхідних заходів по оформленню свого права землекористування, не сплачує плати за землю. Зі змісту інформаційного листа Головного управління ДПС у Тернопільській області від 25.03.2021 року вбачається, що [PERSON] не обліковується платником земельного податку чи орендної плати за користування земельною ділянкою. Монастириською міською радою здійснено розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю (409893,84 грн (нормативно грошова оцінка) х 4% (ставка орендної плати) = 16395 грн (сума орендної плати за рік) та встановлено, що заборгованість [PERSON] за використання вищевказаної земельної ділянки за період 2018-2020 роки з урахуванням строку позовної давності становить 49 185 грн (16 395 грн х 3 роки). На адресу відповідача [PERSON] направлено лист №214/02-20 від 24.02.2021 року, у якому запропоновано в обов`язковому порядку сплатити безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати та укласти з Монастириською міською радою договір оренди на спірну земельну ділянку, що на час подання до суду позову не виконано. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого. Згідно зі ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до положень ст. 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. За змістом ст. ст. 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. У силу ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно зі ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. За змістом ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Встановлено, що відповідач [PERSON] , яка є власником нежитлової будівлі (котельні) за адресою: [ADDRESS] , користується земельною ділянкою, призначеною для обслуговування цієї будівлі, без належно оформленого договору оренди вказаної земельної ділянки з міською радою та державної реєстрації такого права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За змістом глави 15, статей 120, 125 ЗК України та з урахуванням положень статті 1212 ЦК України до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Відповідні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №912/1188/17, від 21.01.2019 у справі №902/794/17, від 04.02.2019 у справі №922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі №922/652/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 922/207/15 і № 922/5468/14. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15). Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. За змістом ч. ч. 1, 3, 4, 9 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. Про необхідність застосування ст. 79-1 ЗК України та положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» при розгляді позову про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді недоотриманої орендної плати зазначено Верховним Судом, зокрема у постановах від 29.01.2019 року у справі № 922/536/18, від 11.03.2019 року у справі № 922/393/18, у яких міститься правовий висновок про те, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові. У випадку відсутності сформованості спірної земельної ділянки , як об`єкту цивільних прав вказане свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Земельна ділянка площею 0,1500 га, кадастровий номер 6124210100:02:001:0675, розташована за адресою: [ADDRESS] , сформована як об`єкт цивільних прав 28.10.2013 року, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.02.2021 року №НВ- 6114263662021. Таким чином, [PERSON] є фактичним користувачем земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , площею 0,1500 га, кадастровий номер 6124210100:02:001:0675, на якій розміщене належне їй нерухоме майно. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду землі» об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (ч. 1 ст. 21 Закону «Про оренду землі»). Згідно п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц викладено висновок, що обов`язковими для визначення орендної плати є відомості у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, про що також наголошено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 (п.71). Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , кадастровий номер 6124210100:02:001:0675, нормативна грошова становить 409893,84 грн. Враховуючи строки позовної давності, розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою проведено позивачем за період 01.01.2018 року по 31.12.2020 рік і становить 49 185 грн. Враховуючи вищенаведені обставини, виходячи з проаналізованого вище законодавства, суд приходить до переконання про підставність позову, земельна ділянка площею 0,15 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6124210100:02:001:0675, є комунальною власністю Монастириської міської ради, на якій розміщено нежитлове приміщення (котельню), що є приватною власністю [PERSON] , остання використовує вказану земельну ділянку без укладеного договору оренди земельної ділянки з Монастириською міською радою, не сплачуючи орендної плати, фактично збільшивши свої доходи, у зв`язку з чим позивач втратив належне йому майно - орендну плату за користування земельною ділянкою, що підлягає відшкодуванню згідно ст. 1212 ЦК України, а тому позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати в сумі 49 187 грн за землю, розташовану за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положенням ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вищенаведені норми процесуального закону, з відповідача підлягає стягненню в користь позивача 50 відсотків сплаченого судового збору, а саме 1135 грн, решта 1135 грн - повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved