Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

І. СУТЬ ЗАЯВИ 10.06.2020 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей в сумі 27716,68 грн., які складаються з половини вартості вже понесених позивачем витрат на придбання: кларнету вартістю 7320,00 грн; 6 тростинок для кларнету, вартістю 468,00 грн; придбання одягу та взуття для заняття танцями сином [PERSON] вартістю 2450,00 грн. та 2800,00 грн. плата за відвідування танцювальної школи; придбання окулярів для сина [PERSON] вартістю 2782,00 грн; 2255 грн. витрати на придбання спеціального взуття та устілок для сина [PERSON] , його лікування у лікаря-стоматолога 2250,00 грн., витрати на його ж лікування 686,68 грн.; 1621,68 грн витрати на лікування сина [PERSON] ; витрат для нормального розвитку дітей під час шкільного процесу в сумі 10200 грн., а також очікуваних витрат для придбання тростинок для кларнету на суму 312,00 грн.; кейсу для кларнету вартістю 1550,00 грн; пюпітри вартістю 550,00 грн для заняття музикою сином [PERSON] ; придбання окулярів для [PERSON] у 2020 році - 1500,00 грн.; витрат на новий навчальний рік 2020-2021 на двох дітей в сумі 12000,00 грн.; для придбання велосипедів для двох дітей на суму 7000,00 грн. В обґрунтування позову зазначила, що сторони перебували у шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 16.02.2016 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Згідно рішення Ружинського районного суду Житомирської області №291/851/17 від 20.11.2017 року, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно позовної заяви позивач вказує, що протягом 2017-2020 років вона понесла додаткові витрати на потреби дітей на загальну суму 32833, 36 грн. та очікує понести 22600,00 грн., що разом становить 55433,36 грн. Позивач в позові вказує, що вона неодноразово повідомляла відповідача про необхідність його участі у додаткових витратах на утримання дітей, які пов`язані з розвитком їх індивідуальних здібностей, заняттям музикою, танцями, лікуванням дітей, які мають хронічні захворювання. Однак він жодного разу не надав будь-якої допомоги та не відреагував на письмові звернення позивача. Позивач вважає, що відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах, які вже понесені нею та які вона очікує понести, що складаються з Ѕ частини таких витрат, що становить 27716,68 грн. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 27.07.2020 року ухвалою Богунського районного суду міста Житомира відкрито провадження у справі, її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. 07.10.2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказав, що ухвалу про відкриття провадження отримав заздалегідь, але в межах 15-ти денного строку не міг подати відзив через відсутність у нього адвоката та всіх необхідних доказів, у зв`язку з чим просив поновити строк для подання відзиву. У відзиві відповідач позов не визнає, заперечує проти стягнення з нього додаткових витрат на утримання дітей, вважає, що заявлені позивачем вимоги не обумовлені наявністю особливих обставин, на його переконання є необхідними для нормального розвитку дітей, входять до складу аліментів, які він сплачує регулярно. Вимогу про стягнення витрат на лікування дітей, позивач також вважає безпідставною, оскільки квитанції про придбання позивачем медичних препаратів не є належним доказом понесених нею додаткових витрат на дітей, оскільки необхідність їх придбання не підтверджена призначеннями лікарів. При вирішенні позову відповідач просить суд врахувати його матеріальний стан. Відповідач зазначає, що він є учасником бойових дій, навчається у Національному університеті оборони України ім. І. Черняховського на платній основі, розмір плати за отримання освітньої послуги становить 21500,00 грн. Відповідно до довідки ЛКК від 18.10.2019 року він обмежено придатний до військової служби та має щороку проходити дороговартісне санаторно-курортне лікування. Крім того, відповідач несе витрати на утримання власного нерухомого майна. Відповідач вважає, що наведені обставини є істотними, він не має фінансової можливості оплачувати додаткові витрати на дітей. Ухвалою суду від 21.10.2020 року, яка постановлена у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, та відображена у протоколі судового засідання, відповідачу, за відсутності заперечень представника позивача, поновлений строк для подачі відзиву. В судовому засідання 21.10.2020 року представник позивач [PERSON] подав відповідь на відзив, у якому зазначено, що витрати на лікування дітей, а також на розвиток музичних здібностей, є додатковими витратами, половину з яких зобов`язаний нести відповідач. Представник позивача зазначає, що відповідач не надав доказів сплати ним за навчання. Вважає, що витрати на оплату комунальних послуг не можуть вважатися істотними обставинами, які впливають на визначення розміру додаткових витрат, які підлягають стягненню з відповідача, оскільки позивач також несе такі витрати. Також у відповіді на відзив зазначено, що санаторно-курортне лікування учасникам бойових дій надається безоплатно. Позивач у судовому засіданні пояснила, що син [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-офтальмолога, декілька раз на рік проходить обстеження і щороку потребує придбання нових окулярів. Діти за власним бажанням відвідують гуртки. Вказала, що несе витрати для забезпечення їх всім необхідним для школи. Виходячи з розміру її заробітної плати, яка становить близько 6000, 00 грн. на місяць, такі витрати для неї є значними. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги і просила стягнути з відповідача половину вартості за придбання нового кейсу для зберігання кларнета в сумі 1550,00 грн. та пюпітри (підставки для нот) в сумі 550,00 грн. не як очікувані витрати, як зазначено в позові, а як вже понесені фактично, оскільки останні були придбані 24.09.2020 року. Судом поновлено позивачу строк для подання доказу - товарного чека від 24.09.2020 року на придбання кейсу для кларнета і пюпітри, оскільки, на переконання суду, до відкриття першого судового засідання такий доказ не міг бути поданий, оскільки товар був придбаний після відкриття у справі першого судового засідання, яке відбулось 16.09.2020 року. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задоволити з підстав, викладених в ньому. Пояснив, що витрати, які понесла позивач, викликані особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дітей, а також обумовлені наявністю в дітей хронічних захворювань, які потребують постійного лікування. Представник відповідача у судовому засіданні вказав, що витрати на одяг та взуття, канцелярські товари, відвідування спортивних гуртків входять до розрахунку аліментів, які сплачує відповідач, та не підлягають компенсації, як додаткові витрати на дітей. Пояснив, що матеріальне становище відповідача не дає йому змоги брати участь у додаткових витратах на утримання дітей, оскільки він навчається, оплачує санаторно-курортне лікування, регулярно сплачує аліменти. Проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача, інтереси якого в судовому засіданні представляє адвокат. ІІІ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Статтею 27\~Конвенції\~про\~права дитини, яку ратифіковано Постановою Верховної\~Ради\~України\~№\~789\~ХІІ\~від\~27.02.91\~року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 185 Сімейного кодексу України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як зазначає Верховний Суд у постанові № 336/1488/19 від 26.08.2020 року в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. Крім того, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ОЦІНКА СУДУ Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, вислухавши пояснення позивача, представників сторін позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , їх батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 66-67). Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 16.12.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 65). 15.04.2017 року [PERSON] змінила ім`я на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 15.04.2017 року (а.с. 68). [PERSON] навчається у Комунальному початковому спеціалізованому мистецькому навчальному закладі музична школа №1 імені Б.М. Лятошинського в 3-му класі на відділі духових інструментів по класу кларнет, що підтверджується довідкою №18 від 21.01.2020 року (а.с. 69). Відповідно до копії товарних чеків позивачем для забезпечення належного навчання сина було придбано: кларнет вартістю 7320,00 грн; 6 тростинок для кларнету, вартістю 78,00 грн кожна; кейс для кларнета вартістю 1550,00 грн; пюпітр вартістю 550,00 грн (а.с. 70-71, 162). Згідно довідки №1 від 20.01.2020 року, виданої ДОГО ТК «Кристал», [PERSON] займається танцювальним спортом з 01.10.2019 року. Оплата членських внесків проходить щомісячно у розмірі 350,00 грн (а.с. 72). Плата за період з жовтня 2019 року по травень 2020 року (на час звернення до суду) становить 2800,00 грн. З метою забезпечення відвідування [PERSON] занять з танців позивач придбала відповідний одяг та взуття вартістю 2450,00 грн, що підтверджується копіями товарних чеків (а.с. 73). Суд вважає, що здійснені позивачем витрати обумовлені необхідністю забезпечувати розвиток індивідуальних здібностей дітей, а саме схильністю [PERSON] до музики, а [PERSON] до занять танцями, що вимагає додаткових матеріальних затрат, які відповідно до вимог ст. 185 Сімейного кодексу України належать до додаткових витрат, а відтак підлягають відшкодуванню відповідачем. Згідно консультативного висновку лікаря від 02.06.2017 року [PERSON] має вади зору. 02.06.2017 року, 10.02.2018 року, 10.01.2019 року щорічно лікарем-офтальмологом Деці Богдану виписувались рецепти на придбання окулярів. Як вбачається з копій квитанцій від 02.06.2017 року, 19.02.2018 року, 18.05.2019 року позивач систематично здійснювала витрати на придбання окулярів сину згідно призначень лікаря, на загальну суму 2782,00 грн (а.с. 74-79). З матеріалів справи судом встановлено, що син [PERSON] протягом 2017 - 2019 років систематично проходив лікування у лікарів ортопеда, кардіолога, стоматолога та невролога, що підтверджується змістом записів з медичної картки дитини, актом про надання стоматологічних послуг, консультативним висновком лікаря-невролога, у зв`язку з чим позивачем понесено витрати на придбання спеціального взуття та устілок, медикаментів та плату послуг лікарів на загальну суму 5191,68 грн, що підтверджується копіями відповідних квитанцій (а.с. 80-85, 93-95). З досліджених в судовому засіданні доказів судом також встановлено, що проягом 2019-2020 років син [PERSON] неодноразово проходив лікування у лікарів отоларінголога та гастроентеролога, що підтверджується копіями записів з медичної картки дитини, у зв`язку з чим позивачем понесено витрати на придбання ліків на загальну суму 1621,68 грн, що підтверджується копіями відповідних квитанцій (а.с. 86-92, 96-98). В судовому засіданні 17.11.2020 року судом було оглянуто оригінали медичних карток хлопчиків [PERSON] та [PERSON] , записи в яких повністю відповідають копіям, які долучені позивачем до матеріалів справи. Витрати на придбання ліків позивачем абсолютно відповідають медичному призначенню лікарів, записи про що містяться в медичних картках хлопчиків, а відтак доводи відповідача про те, що витрати позивача на придбання ліків не підтверджено призначенням лікарів, не відповідають фактично встановленим обставинам, а відтак не заслуговують на увагу. Таким чином, суд вважає, що позивач на підставі належних і допустимих доказів довела, що нею були здійснені витрати на лікування дітей, які відповідно до приписів ст. 185 Сімейного кодексу України підлягають віднесенню до додаткових витрат, які обумовленні хворобою дітей, а тому підлягають відшкодуванню відповідачем. Суд вважає за необхідне зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що обоє неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які проживають з позивачем, часто хворіють, мають хронічні захворювання, систематично і постійно перебуваєть на обліку у лікарів різної спрямованості, потребують дороговартісного лікування, і встановлені обставини в їх сукупності дають підстави суду віднести витрати на їх лікування до додаткових витрат на їх утримання. З наданих позивачем доказів вбачається, що вона 28.02.2020 року та 20.03.2020 року надсилала відповідачу листи з проханням компенсувати Ѕ частину додаткових витрат на утримання дітей дітей, які були отримані відповідачем (а.с. 99-105), однак добровільно компенсація таких витрат відповідачем не здійснена. Щодо доводів відповідача, що його матеріальне становище не дозволяє йому брати участь у додаткових витратах на утримання його малолітніх дітей, судом встановлено наступне. Згідно матеріалів справи відповідач [PERSON] є учасником бойових дій, навчається за програмою підготовки офіцерів запасу Національного університету оборони України імені Івана Черняховського з 01.09.2019 року по 31.08.2021 року, форма навчання контрактна, плата за навчання становить 21500,00 грн (а.с. 125, 134, 136). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплаченого доходу, у першому та другому кварталах 2020 року [PERSON] були отримані доходи у вигляді державної та соціальної матеріальної допомоги у сумі 3343,94 грн, заробітної плати у сумі 39728,56 грн та виплати військовослужбовцям у сумі 1900,00 грн (суми зазначені без врахування податків) (а.с. 136). Відповідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач має у власності трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 139). Згідно довідок, які видані АТ «Укрзалізниця» ВП «Вагонна дільниця ст. Київ-Пасажирський, вбачається, що [PERSON] працює та щомісячно отримує заробітну плату (а.с. 130-133, 140). Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд вважає, що відповідач є людиною молодого віку, працездатним, працює, має у власності нерухоме майно, відсутність на його утриманні інших осіб, а відтак нарівні з матір`ю зобов`язаний брати участь у належному матеріальному забезпеченні власних дітей, в тому числі, у додаткових витратах, які обумовлені необхідністю розвивати індивідувальні здібності хлопчиків та брати участь у витратах, які пов`язані з їх лікуванням. Витрати на лікування є непередбачуваними, дороговартісними, а відтак неможна вважати, що вони входять до складу аліментів, які сплачує відповідач. На переконання суду навчання відповідача на контрактній формі в Національному університеті оборони України імені Івана Черняховського свідчить про належний рівень його матеріального забезпечення, а відтак не може вважатися обставиною, яка перешкоджає відповідачу брати участь в належному матеріальному забезпеченні дітей. Не заслуговують на увагу і доводи відповідача про те, що він несе витрати на утримання нерухомого майна, оскільки такі ж витрати несе позивач, яка самостійно проживає з двома неповнолітніми дітьми. З урахування викладеного, судом не встановлено наявність істотних обставин, які б перешкоджали відповідачу брати участь в додаткових витратах, необхідних для забезпечення потреб дітей. Зважаючи на рівність обов`язку батьків щодо утримання своїх дітей, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 13116,68\~грн. - половину вартості\~витрат,\~які понесені\~позивачем на придбання: кларнету вартістю 7320,00 грн; 6 тростинок для кларнету, вартістю 468,00 грн; кейсу для кларнету вартістю 1550,00 грн; пюпітру вартістю 550,00 грн для заняття музикою сином [PERSON] ; придбання одягу та взуття, вартістю 2450,00 грн для заняття танцями сином [PERSON] та 2800,00 грн плата за відвідування танцювальної школи; придбання окулярів для сина [PERSON] вартістю 2782,00 грн; 2255 грн. витрати на придбання спеціального взуття та устілок для сина [PERSON] , його лікування у лікаря-стоматолога 2250,00 грн., витрати на його лікування 686,68 грн.; 1621,68 грн витрати на лікування сина [PERSON] , а також половину вартості\~очікуваних витрат на придбання окулярів для [PERSON] в сумі 1500,00 грн, оскільки судом встановлено, що хлопчик перебуває на обліку у лікаря-офтальмолога та щорічно потребує заміни окулярів. (а.с. 3-6). Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат для нормального розвитку дітей під час шкільного процесу в сумі 10200 грн., як понесені позивачем для придбання дітям шкільної та спортивної форми, взуття, шкільного придання; витрат, які позивач очікує понести на новий навчальний рік 2020-2021 в сумі 12000,00 грн., очікуваних витрат на придбання велосипедів в сумі 7000,00 грн., оскільки на переконання суду такі витрати не викликані особливими обставинами, є звичайними витратами на дітей, на забезпечення яких відповідач сплачує аліменти. Також суд не вбачає підстав для стягнення очікуваних витрат в сумі 312, 00 грн. для придбання тростинок для кларнета, оскільки позивачем не доведено необхідність їх придбання. На підставі викладеного вище, суд, на підставі досліджених доказів, дійшов висновку,що позов [PERSON] до [PERSON] підлягає частковому задоволенню та з відповідача підлягає стягненню 13116,68 грн, що становить половину вартості додаткових витрат, які понесені позивачем та які вона очікує понести. V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн, оскільки при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення додаткових витрат на утримання дитини позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved