Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до [PERSON] про повернення безпідставно набутого майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 17.11.2016 в м. Маріуполь по пр. Металургів, 58, сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі транспортних засобів «ВАЗ», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та «Hyundai», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Учасниками ДТП спільно складено повідомлення про ДТП («Європротокол»), за яким [PERSON] визнав вину в порушенні Правил дорожнього руху України. Разом із тим, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована не була. 13.01.2017 відповідач повідомив позивача про настання ДТП. Позивачем визначено розмір заподіяної шкоди та проведено виплату потерпілому. Так, відповідно до звіту № 2811 від 24.03.2017 вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Hyundai», д.н. [NUMBER] , становила 21 398,30 грн. Загальний розмір витрат позивача з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди склав 22 001,10 грн. Однак, оскільки цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не була застрахована, тому учасники ДТП відповідно до вимог п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-VI (далі - Закон № 1961) не вправі були складати повідомлення про ДТП («Європротокол»), а тому вищезазначене повідомлення про ДТП («Європротокол») є недійсним. Отже, відповідачем безпідставно отримано виплату від позивача, яка в силу вимог ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підлягає поверненню позивачеві. З наведених підстав, а також з врахуванням правових висновків Верховного Суду, що викладені в постанові від 28.03.2018 у справі № 910/21313/16, позивач просив стягнути з [PERSON] безпідставно набуте майно у вигляді грошових коштів розміром 22 001,10 грн. та судові витрати зі сплати судового збору розміром 1 921,00 грн. (позовна заява на а.с. 2-4, відповідь на відзив на а.с. 75-76). Відповідач [PERSON] позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України не визнав, про що зазначив у заявах по суті справи (відзиві, запереченні). Так, відповідач зауважив, що ДТП за участі вищезазначених транспортних засобів сталась 17.11.2016 приблизно о 19:20 год. в м. Запоріжжі на о. Хортиці. На місце ДТП були викликані поліцейські, які у зв`язку із відсутністю тілесних ушкоджень у водіїв запропонували скласти спільне повідомлення про ДТП («Європротокол»). При цьому, водій [PERSON] визнав себе винним у вчиненні ДТП та надав поліс страхування АІ № 7240315 від 17.10.2016 ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», копію якого [PERSON] зробив собі. Однак, приблизно через тиждень після вчинення ДТП відповідач звернувся до вказаної страхової компанії, яка повідомила, що поліс [PERSON] є недійсним. Тому 13.02.2017 [PERSON] звернувся до страхової компанії, в якій застраховано його автомобіль, ПрАТ СК «Арсенал Страхування», а також до Моторного (транспортного) страхового бюро України. При цьому, він додав до вказаних звернень копії відповідних документів, зокрема і інформацію про підробку винною особою полісу страхування. Наказом позивача від 24.05.2017 № 4475 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих було вирішено сплатити на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 21 398,30 грн., які у подальшому йому було перераховано на банківський рахунок згідно з платіжним дорученням № 4475 рв від 25.05.2017. Відповідач вважає, що на підставі ст. 1212 ЦК України майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулось в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України. Відповідач набув майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству. Фактів недобросовісної поведінки відповідача не встановлено. Отже, підстави для повернення грошових коштів на підставі ст. 1212 ЦК України відсутні. Крім того, вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування (регламентної виплати) визначений у ст. 37 Закону № 1961, які позивач у позові не зазначив. В цей же час, ст. 33 цього Закону не встановлює наслідків недотримання її вимог у повному обсязі. Також, повідомлення про ДТП («Європротокол») не визнано недійсним, не скасоване, а тому є чинним і на даний час. Тому, виплата позивачем була здійснена правомірно, а підстави для її стягнення з відповідача відсутні. Вважав, що у даній справі не підлягають застосуванню правові висновки Верховного Суду, що наведені у постанові від 28.03.2018 у справі № 910/21313/16, оскільки у вказаній справі зовсім інші підстави та природа виникнення спірних правовідносин, т.я. судом досліджувались підстави страхової виплати без встановлення наявності вини страхувальника. З урахуванням викладеного, а також правової позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 02.10.2013 у справі № 6-88цс13, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю (відзив на а.с. 58-62, заперечення на а.с. 104-107). Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2019 дана справа передана за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (а.с. 47). Справа надійшла до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 20.01.2020 та за наслідками автоматизованого розподілу передана в провадження судді Шалагінової А.В. (а.с. 52). Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.01.2020 відкрито провадження у даній цивільній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам процесу строки для подання заяв по суті справи (а.с. 53). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2020 заяву [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення, призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні із повідомленням учасників справи на 18.03.2020 на 15:00 год. (а.с. 73). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2020 Господарському суду Київської області доручено забезпечити проведення судового засідання у цій справі в режимі відеоконференції 23.06.2020. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2020 задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням сервісу EASYCON. Представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України Мостовик О.С., яка брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, що викладені у позові та відповіді на відзив. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, направив в судове засідання свого представника. Представник відповідача адвокат Ткаченко С.П. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, що викладені в заявах по суті справи. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 17.11.2017 о 19:20 год. у м. Запоріжжі на о. Хортиці сталась ДТП за участі транспортних засобів «ВАЗ», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та «Hyundai», д.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Про дану подію учасниками ДТП складено спільне повідомлення про ДТП («Європротокол»), за яким водій [PERSON] визнав свою вину (а.с. 12). 13.02.2017 [PERSON] подано заяву до Моторного (транспортного) страхового бюро України, в якій просив відповідно до ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961 здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної внаслідок вищезазначеної ДТП. До заяви додав схему ДТП, повідомлення про ДТП, поліс ПрАТ СК «Арсенал страхування», копії паспорту, ідентифікаційного номеру, посвідчення водія, банківські реквізити. Звіт товарознавчої експертизи (а.с. 5-30). Згідно зі звітом № 2811 від 24.03.2017 про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Tucson», д.н. [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, складеним ТОВ «Незалежна експертна компанія» на замовлення Моторного (транспортного) страхового бюро України, вартість відновлювального ремонту автомобіля відповідача внаслідок його пошкодження у ДТП склала 32 867,34 грн. без урахування ПДВ. Вартість відновлювального ремонту цього автомобіля з урахуванням коефіціенту фізичного зносу на складові, що підлягають заміні, становить 21 398,30 грн. без урахування ПДВ (а.с. 17 - зворот). Відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000295 від 03.04.2017, платіжного доручення № СФ-0000295 від 19.04.2017 Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило на користь ТОВ «Незалежна експертна компанія» за огляд автомобіля, виїзд та телеграму 602,80 грн. (а.с. 31-32). Згідно з наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України від 24.05.2017 № 4475 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » вирішено здійснити виплату [PERSON] за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, розміром 21 398,30 грн. (а.с. 33). Виплата вказаної суми на користь [PERSON] підтверджена платіжним дорученням № 4475рв від 25.05.2017, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 34). Позивач стверджує про безпідставне набуття відповідачем [PERSON] вищезазначеної виплати розміром 21 398,30 грн., оскільки під час складання спільного повідомлення про ДТП («Європротоколу») не були дотримані вимоги п. 33.2 ст. 33 Закону № 1961, що, на думку позивача, обумовлює недійсність цього повідомлення та відсутність законних підстав для одержання відповідачем виплати за шкоду, завдану внаслідок ДТП. Зокрема, позивач вказує, що інший учасник ДТП [PERSON] на момент події не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, підтвердженням чого є витяг з Централізованої бази даних МТСБУ (а.с. 35), копія полісу № АІ/ 7240315 від 17.10.2016 (а.с. 36), інформація та акт про те, що вказаний бланк полісу видавався страховій компанії ПрАТ «СК «Уніка» (а.с. 37-39). Правовою підставою позову позивач визначив положення ст. 1212 ЦК України, відповідно до якої, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Суд зазначає, що зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Позивач у позові, а також у наказі від 24.05.2017 № 4475 зазначив, що виплата відповідачу проведена відповідно до положень п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961, за вимогами якого МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. У даному випадку було з`ясовано, що власник транспортного засобу «ВАЗ», д.н. [NUMBER] , [PERSON] не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, оскільки наданий ним страховий поліс ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» № АІ /7240315 від 17.10.2016 відсутній у централізованій базі даних МТСБУ, а в МТСБУ наявна інформація, що бланк полісу № АІ/7240315 видавався іншій страховій компанії. При цьому, підстави, визначені ст. 37 Закону № 1961 для відмови у проведенні виплати на користь відповідача, позивачем не були доведені. Зокрема, позивач вказував, що у даному випадку такою підставою слугує пп. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону № 1961, відповідно до якого підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Разом із тим, позивачем не надано суду жодних доказів невиконання потерпілим, яким в даному випадку є [PERSON] , своїх обов`язків, визначених цим Законом, які б призвели до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розміру заподіяної шкоди. Навпаки, у даному випадку [PERSON] виконав свої обов`язки шляхом звернення до позивача із відповідною заявою, до якою долучив документи, які підтверджують як факт ДТП, так і причини та обставини її настання, а також розмір заподіяної шкоди. Відтак, підстави для застосування у даному випадку положень пп. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону № 1961 відсутні. Не є також підставою для відмови у виплаті невідповідність повідомлення про ДТП («Європротоколу») умовам, визначеним п. 33.2 ст. 33 Закону № 1961, оскільки жодним положенням цього Закону така підстава відмови у виплаті не визначена. Згідно з п. 33.2 ст. 33 Закону № 1961, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Позивач стверджує, що у даному випадку учасники ДТП не мали права складати повідомлення про ДТП, оскільки транспортний засіб «ВАЗ», д.н. [NUMBER] , [PERSON] не був забезпеченим (застрахованим). Разом із тим, станом на момент ДТП водій [PERSON] надав страховий поліс ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» № АІ /7240315 від 17.10.2016, щодо якого у відповідача [PERSON] на той час не виникло сумнівів у його чинності. Закон № 1961 не встановлює обов`язку водія перевіряти чинність страхового полісу іншого учасника ДТП, зокрема і шляхом звернення до Централізованої бази даних МТСБУ. Крім того, Закон № 1961 не пов`язує підстави відмови у здійсненні виплати зі складанням повідомлення про ДТП із порушенням умов п. 33.2 ст. 33 Закону № 1961. Отже, з урахуванням викладених обставин, суд доходить висновку, що [PERSON] правомірно, у відповідності до п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961, набута виплата розміром 21 398,30 грн. В той же час, позивач в межах розгляду цієї справи не довів, що дана правова підстава набуття коштів в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Відтак, підстави для стягнення з [PERSON] вказаних коштів в порядку ст. 1212 ЦК України відсутні. При цьому, суд вважає такою, що не підлягає застосуванню у спірних відносинах, правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 у справі № 910/21313/16, оскільки дана постанова прийнята за наслідками розгляду господарської справи і стосувалась обставин відсутності вини страхувальника за Полісом та наявності вини іншої особи у ДТП, з огляду на що цивільно-правова відповідальність страхувальника в результаті ДТП не настала, а у позивача був відсутній обов`язок зі сплати страхового відшкодування відповідачу.Натомість, у даній справі судом не вирішується питання вини особи у вчиненні ДТП, а спір стосується наявності підстав для виплати МТСБУ шкоди потерпілому за наявності повідомлення про ДТП, складеного всупереч п. 33.2 ст. 33 Закону № 1961, за відсутності в одного з учасників ДТП чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Також суд звертає увагу й на ту обставину, що позивачем, окрім стягнення з відповідача суми виплати розміром 21 398,30 грн., заявлено вимоги про стягнення понесених позивачем витрат на оцінку шкоди розміром 602,80 грн., які не можуть вважатися безпідставно набутим майном, адже на користь [PERSON] не перераховувались. Натомість, жодних законних підстав для стягнення з відповідача суми у розмірі 602,80 грн. позивачем у позові не зазначено, а також не доведено наявності у відповідача зобов`язання щодо відшкодування цієї суми. Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що законні підстави для задоволення позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України у цій справі відсутні, з огляду на що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, тому судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за рахунок позивача.

Outcome: dismissed