Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. 30 серпня 2018 року [PERSON](надалі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON](в подальшому відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу. Посилаючись на відсутність взаєморозуміння у відносинах та втрати почуття любові один до одного, та як наслідок припинення сімейних відносин, просить суд розірвати шлюб без надання строку на примирення та стягнути з відповідача судові витрати. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON]в судове засідання не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутність на підставі наявних в справі доказів. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON]у судовому засіданні позов про розірвання шлюбу визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановити рішення). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Судом на підставі частини 1 статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), під час судового розгляду справи здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 квітня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 08 квітня 2014 року (а.с. 5). Від спільного подружнього життя дітей не мають. На момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети та фактично припинили шлюбні відносини. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено. V. Оцінка Суду. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім'ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, Суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам одного з них, а тому вважає достатні підстави для його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом також встановлено, що при подачі позовної заяви до суду, позивачем згідно квитанції від 28 серпня 2018 року сплачено судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. (а.с. 1). Так як суд задовольняє позов повністю, судові витрати у справі складають 704,80 грн. судового збору та у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному розмірі. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З цих підстав,

Outcome: approved