Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Луцький міський центр зайнятості звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, витрачених на навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач був зареєстрований у Луцькому міському центрі зайнятості 06.05.2016 року як такий, що шукає роботу. На підставі ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення» 01.06.2016 року йому було надано статус безробітного та відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» призначена виплата допомоги по безробіттю. 26.12.2017 року фахівцями Луцького міського центру зайнятості встановлено, що при проходженні навчання за кошти Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття з 30.06.2017 року по 24.11.2017 року [PERSON] приховав факт реєстрації його як фізичної особи підприємця з 21.08.2017 року, що підтверджується актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 26.12.2017 року № 263. Оскільки [PERSON] був зареєстрований як фізична особа підприємець, своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на подання соціальних послуг, а тому йому було безпідставно оплачено професійне навчання в ДП «Автоскладальний завод № 1 ПАТ «Автомобільна компанія [PERSON]» за рахунок коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття в розмірі 10584,46 грн. Вказує, що відповідач в добровільному порядку не повернув коштів в сумі 10584,46 грн. Посилаючись на наведене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] в користь Луцького міського центру зайнятості кошти в сумі 10584,46 грн. В судове засідання представник позивача не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи міститься розписка про отримання судової повістки. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно п. 1\~ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення»\~(Закону) зазначено, що в Україні до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі, члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, така особа зобов'язана повідомити про це державну службу зайнятості. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Судом встановлено, що з [PERSON] був зареєстрований у Луцькому міському центрі зайнятості 06.05.2016 року як такий, що шукає роботу (а.с. 18). На підставі ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення» 01.06.2016 року відповідачу було надано статус безробітного та відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» призначена виплата допомоги по безробіттю, що підтверджується копіями витягів з наказів (а.с. 9-11). На підставі заяви [PERSON] до Луцького міського центру зайнятості про направлення його на професійне навчання від 29.06.2017 року останнього було направлено на професійне навчання в ДП «Автоскладальний завод № 1 ПАТ «Автомобільна компанія [PERSON]» за рахунок коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття в розмірі 10584,46 грн., що підтверджується відміткою про прийняття на професійне навчання від 30.06.2017 року, договором № 035017062900006 від 29.07.2017 року, наказом № 245 о/с від 24.11.2017 року (а.с. 14-17). 26.12.2017 року фахівцями Луцького міського центру зайнятості встановлено, що при проходженні навчання за кошти Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття з 30.06.2017 року по 24.11.2017 року [PERSON] приховав факт реєстрації його як фізичної особи підприємця з 21.08.2017 року, що підтверджується актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 26.12.2017 року № 263 (а.с. 12). Судом встановлено, що [PERSON] будучи зареєстрованим як фізична особа підприємець, своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на подання соціальних послуг, а тому йому було безпідставно оплачено професійне навчання в ДП «Автоскладальний завод № 1 ПАТ «Автомобільна компанія [PERSON]» за рахунок коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття в розмірі 10584,46 грн. Відповідно до «Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним», затвердженого\~наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.02.09 № 60/62, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України за №232/16248 (надалі - Порядок), позивачем було прийнято рішення про повернення\~коштів відповідачем, згідно наказу № НТ180109 від 09.01.2018 року (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що 04.01.2018 року [PERSON] було надіслано повідомлення з вимогою в 15 денний термін з дня її отримання відшкодувати кошти у сумі 10584,46 грн. (а.с. 6, 7). В добровільному порядку [PERSON] не повернув коштів в сумі 10584,46 грн. Розмір боргу підтверджується розрахунком Луцького міського центру зайнятості (а.с. 8). Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п.п.6, 8 Порядку, у разі встановлення центрами зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітного до категорії зайнятих, така особа повинна повернути суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. У разі неповернення коштів у встановлений строк, стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства. Відповідно до\~ст. 1212 Цивільного кодексу України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача 10584,46 грн. коштів, витрачених на навчання.

Outcome: approved