Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №42237 від 28.12.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, про стягнення на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» боргу в сумі 30 618,22 грн (а.с.1-6). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича перебуває виконавче провадження №64080967 з примусового виконання виконавчого напису №42237 від 28.12.2020, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з нього на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» 30 618,22 грн заборгованості за договором від 01.03.2019. Про існування виконавчого напису дізнався 18.01.2021 після отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження. Вказує, що здійснений виконавчий напис є незаконним, оскільки виданий з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Також кредитний договір, на підставі б якого могла бути стягнута заборгованість, не укладався, грошових коштів від відповідача не отримував, так само і не отримував жодних претензій чи вимог про сплату боргу. Крім того, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріус не мав права керуватися 2 розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки Постанова Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року, якою було доповнено Перелік вказаним розділом, в цій частині визнана нечинною Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 29 січня 2021 року прийняв справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також, ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 січня 2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №42237 від 28.12.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, про стягнення на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованості у розмірі 30 618,22 грн. Представник позивач надіслав заяву про розгляд справи без участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить її задовольнити. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Представник відповідача Акціонерного товариства «ОТП Банк» надіслав письмові пояснення (а.с.110-111), відповідно яких просить відмовити у задоволенні позову. Вказує на те, що під час вчинення виконавчого напису нотаріус не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком. Доказами, які підтверджують заборгованість позивача та її розмір є розрахунок заборгованості, який був наданий банком нотаріусу про вчинення виконавчого напису. Твердження позивача, що його не було повідомлено належним чином про наявність спору є помилковим, адже 02.11.2019 року Акціонерне товариство «ОТП Банк» направляв письмове повідомлення про усунення порушень за кредитним договором. В даній вимозі містилося попередження позивача, у разі не погашення заборгованості банк має право звернутися до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису. Вважає, що банком були дотримані всі норми закону та надані всі докази, підтверджуючи наявність у позивача заборгованості. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна у відповідності до ст. 43 ЦПК України надіслала належним чином завірені документи, на підставі яких був вчинений виконавчий напис №42237 від 28.12.2020 року (а.с.83-102). Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, письмових пояснень не надіслав. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 19.03.2021 перейшов до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб, відклав розгляд справи на 15.04.2021. У судове засідання позивач та представник позивача не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких просить позов задовольнити, справу розглядати без його участі. Зазначив, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не повідомив [PERSON] про те, що до неї звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису, що створило ситуацію, коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис, оскільки не було перевірено безспірність вимог кредитора. Представник відповідача та треті особи у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З урахуванням вищевикладеного суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 01 березня 2019 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2023006465 про надання кредиту, згідно якого надано кредит в розмірі 14 349 грн з кінцевою датою повернення 01.03.2021, з фінансовою процентною ставкою 0,01% річних (а.с.101, 112зв-116). 02 листопада 2020 року АТ «ОТП Банк» направило позивачу повідомлення про вчинення виконавчого напису, оскільки зобов`язання щодо повернення заборгованості за кредитним договором №2023006465 від 01.03.2019 року не виконані та становлять 30 118,22 грн (а.с.102, 116-118). 24.12.2020 АТ «ОТП Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с.99). Відповідно до виписки з рахунку [PERSON] заборгованість за кредитним договором №2023006465 від 01.03.2019 станом на 24.12.2020 становить 30 118 грн 22 коп, що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту - 21 400, 00 грн, заборгованості по відсоткам - 8 718,22 грн (а.с.100). 28 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №42237, яким стягнуто із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» 30 118 грн 22 коп заборгованості по кредитному договору №2023006465 від 01.03.2019 року за період з 02.11.2020 до 02.12.2020, що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту - 21 400, 00 грн, заборгованості по відсоткам - 8 718,22 грн, а також стягнуто 500,00 грн витрат за вчинення виконавчого напису, що загалом становить 30 618,22 грн (а.с.58). 15.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №42237 від 28.12.2020 року (а.с.11), про що було повідомлено [PERSON] (а.с.12). Крім того, під час примусового виконання виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В.15.01.2021 року виніс постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 3 061,82 грн (а.с.13). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Виписка з рахунку заборгованості не є належним розрахунком заборгованості позивача за кредитним договором, оскільки з неї не убачається, за який період виникла заборгованість, не зазначені строки її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Також, 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в Перелік та доповнено його після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Відповідно до розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» нотаріус може вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор має надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Також, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Крім того, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» залишено без задоволення. Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2018 року в справі № 826/20084/14 залишено без змін. Відповідно до статті 124 Конституції України, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Однак, з копії договору, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що кредитний договір, який був наданий приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально. Таким чином на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», а також відсутні підстави для визнання суми заборгованості за договором №2023006465 від 01 березня 2019 року є безспірною, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем понесені та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 908,00 грн (а.с.34) та за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн (а.с.38). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1 362 грн 20 коп підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір про надання правової допомоги від 19 січня 2021 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Кушнеренко Є.Ю. (а.с.17), акт виконаних робіт від 21.01.2021 року (а.с.18) та квитанція про оплату послуг на суму 5 000 грн (а.с.19). Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved