Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Короткий зміст та фактичні обставини. Позивач, акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту АТ КБ «ПриватБанк»), звернулось до Миргородського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.05.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір за яким він отримав кредит в сумі 5948,23 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.11.2009. [INFO] [PERSON] помер. 07.05.2017 ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України, як кредитор [PERSON] , надіслало претензію до Миргородської державної нотаріальної контори, яка повідомила, що спадкоємцем померлого [PERSON] є [PERSON] 02.09.2017 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до спадкоємця з листом-претензією, але оскільки вимоги позивача відповідачем не виконані в добровільному порядку, АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з даною позовною заявою та просив стягнути з відповідача, як спадкоємця позичальника, кредитну заборгованість у сумі 5475,73 грн. та судові витрати в сумі 1762,00 грн. Ухвалою Миргородського районного суду Полтавської області від 04.05.2018 вказану справу направлено на розгляд Дарницькому районному суду м. Києва. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07.06.2018 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального провадження. Ухвалою суду від 08.11.2018 задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Другої миргородської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №157/2009 щодо спадкового майна, що відкрилося після смерті [PERSON] . Ухвалою від 12.02.2019 було закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні. Згідно з частиною 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. В судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, надав суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», справу розглянути без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надіслала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки представник позивача не заперечував проти вирішення справи саме таким чином. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини Мотивувальна частина та застосовані правові норми. 06.05.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір за яким він отримав кредит в сумі 5948,23 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.11.2009. Відповідно до ст. 1054 ч.1 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с. 10/. Відповідач [PERSON] є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] /а.с. 65, 67/. За позичальником [PERSON] станом на 03.10.2017 існує заборгованість по кредитному договору у розмірі 5475,73 грн., яка, згідно з розрахунком АТ КБ «ПриватБанк», складається з тіла кредиту /а.с. 4/. АТ КБ «Приват Банк» 07.05.2017, відповідно до ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України, надіслало претензію кредитора до другої Миргородської державної нотаріальної контори, в якій позивач просив повідомити чи відкривалась спадкова справа після померлого боржника [PERSON] , включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком /а.с. 14/. 13.05.2017 другою Миргородською державною нотаріальною конторою було надано відповідь на претензію кредитора АТ КБ «Приват Банк», згідно якої після смерті [PERSON] нею була заведена спадкова справа за №157/2009 та 23.04.2009 видано свідоцтво про право на спадщину [PERSON] , [INFO] . 13.05.2017 копію претензія направлено спадкоємцю боржника /а.с. 15/. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 609 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частиною 1 та частиною 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України строк. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. У відповідності до ст. 1282 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-2962цс16 від 12 квітня 2017 року. Вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 Цивільного кодексу України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. АТ КБ «ПриватБанк», як кредитор, заявив вимоги до спадкоємця померлого боржника шляхом направлення претензії кредитора на адресу нотаріуса із дотриманням строків встановлених ст.1281 Цивільного кодексу України. В зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що вимоги кредитора до спадкоємця [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином з відповідача повинно бути стягнуто сума кредиту за договором №PLXRR12910126 від 06.05.2008 в сумі 5475,73 грн. Крім того стягненню підлягає сума судових витрат сплачена позивачем при зверненні до суду та підтверджена документально, в розмірі 1762,00 грн. відповідно до положень ст.133, 141 ЦПК України. На підставі викладеног,

Outcome: approved