Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У березні 2015 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) в особі свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору довічного утримання (догляду), укладеного 10.09.2014 між відчужувачем [PERSON] (далі - [PERSON] ) та набувачем [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач). На обґрунтування позову вказав, що його племінник [PERSON] , який помер [INFO] , систематично зловживав спиртними напоями, був інвалідом 2 групи, спостерігався у лікаря-невролога з приводу неврологічної патології, неодноразово проходив стаціонарне лікування в медичних закладах, при цьому позивач та члени його сім`ї постійно піклувалися про нього, сплачували за житлово-комунальні послуги, надавали іншу матеріальну допомогу та підтримували морально. Натомість відповідач, договір довічного утримання з яким укладено лише за два місяці до смерті племінника, постійно його споював, часто залишав без харчів і належної допомоги, а відтак в момент вчинення оспорюваного правочину племінник не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. Відповідач позов не визнав пославшись на те, що [PERSON] повністю розумів значення своїх дій і керував ними під укладення оспрюваного договору, розумів його зміст і його наслідки та бажав їх настання, оскільки був задоволений матеріальним утриманням і доглядом, що надавались йому виключно відповідачем, а доводи позову спростовуються власноручною заявою [PERSON] , яка подавалась ним до Дарницького управління поліції після конфлікту з родичами. Вказав, що саме він заважав позивачу споювати племінника та умовляв його лікуватися, натомість родичі жодної допомоги [PERSON] не надавали і лише чекали його смерті, щоб заволодіти квартирою. Саме його постійний догляд та своєчасна медична допомога за його кошт неодноразово рятували життя [PERSON] , а після його смерті він за свій рахунок організував його поховання і встановив на могилі надгробок. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Артеменко О.А., надала письмові пояснення на позов та просила розглянути справу за її відсутності. Пояснила, що 10.09.2014 нею за реєстровим № 1139 було посвідчено договір довічного утримання (догляду) між відчужувачем [PERSON] та набувачем [PERSON] . До посвідчення договору нею були встановлені особи сторін договору, перевірено їх дієздатність та роз`яснено зміст відповідних положень ЦК України. Сумнівів щодо обсягу дієздатності сторін договору у неї не виникло. Сторони підтвердили, що договір не носить характеру уявного та удаваного правочину, вчиняється за доброю волею, без будь-яких погроз, примусу та насильства. ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду. Одночасно з позовом (18.03.2015) представником позивача подано заяви про витребування доказів, про забезпечення позову та про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи (т. 1 а.с. 35-37. 38-39, 40-43). 03.04.2015 суд (під головуванням судді Куренкова Є.С.) відкрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду (т. 1 а.с. 54). Ухвалою від 22.04.2015 суд вжив заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 55). 28.05.2015 від третьої особи надійшли письмові пояснення на позов (т. 1 а.с. 71). 28.07.2015 від представника відповідача надійшли письмові заперечення на позов (т. 1 а.с. 81-90). 25.08.2015 та 05.10.2015 від представника позивача надійшли заяви про виправлення помилки в ухвалі суду про забезпечення позову (т. 1а.с. 119-120, 126-127). Ухвалою від 29.10.2015 суд повторно наклав арешт на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 131). Ухвалами від 29.10.2015 суд витребував медичну документацію [PERSON] (т. 1 а.с. 132, 133, 134). 08.12.2015 справу передано до провадження судді Леонтюк Л.К. (т. 1 а.с. 159). 25.12.2015 від представника позивача надійшли заява про витребування доказів та клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи (т. 1 а.с. 169-181). 25.02.2016 від представника відповідача надійшло клопотання щодо уточнення питань експертизи (т. 1 а.с. 199-203). Ухвалою від 24.03.2016 суд залишив клопотання представника позивача про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи без руху (т. 1 а.с. 230-231). Ухвалою від 24.03.2016 суд витребував медичну документацію [PERSON] (т. 1 а.с. 238-239). 24.03.2016 суд постановив ухвалу про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи та зупинення провадження у справі (т. 1 а.с. 242-243). 21.06.2016 від представника позивача надійшла заява про витребування додаткової медичної документації [PERSON] (т. 1 а.с. 247). Ухвалою від 21.06.2016 суд за клопотанням експерта витребував додаткову медичну документацію [PERSON] (т. 1 а.с. 238-239). 11.11.2016 від представника позивача надійшла заява про приєднання до матеріалів справи копії квитанції про оплату експертизи (т. 2 а.с. 44-45). 04.10.2017 суд постановив ухвалу про відновлення провадження у справі та призначення справи до судового розгляду (т. 2 а.с. 152). 06.02.2017 від представника позивача надійшли заяви про виклик свідків, про виклик судового експерта та про обов`язкову явку відповідача та його допит як свідка (т. 2 а.с. 169-170, 171- 172, 173-174). 21.02.2018 від представника позивача надійшла заява про забезпечення доказів шляхом виклику та допиту свідків (т. 2 а.с. 210-211). 21.03.2018 від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності за участі його представника (а.с. 182). 21.03.2018 суд постановив ухвалу про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 22.05.2018 та ухвалу про залишення без розгляду заяви представника позивача про забезпечення доказів (т. 2 а.с. 179-180, 224-225). 22.05.2018 від представника позивача надійшла заява про забезпечення доказів шляхом їх витребування (т. 2 а.с. 185-188). Протокольною ухвалою від 22.05.2018 відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення доказів та оголошено перерву для виклику відповідача і свідків до 09.07.2018 (т. 2 а.с. 206-207). 29.05.2018 від представника позивача надійшла заява про заміну свідків (т. 2 а.с. 231-232). 04.06.2018 від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів (т. 3 а.с. 1-2). 09.07.2018 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т. 3 а.с. 31). 09.07.2018 суд задовольнив представника позивача про заміну свідків та у зв`язку з неявкою сторони позивача відклав розгляд справи на 24.07.2018 (т. 3 а.с. 28-29). 24.07.2018 від представника відповідача надійшли письмові пояснення щодо позову (т. 3 а.с. 34-39). 24.07.2018 представником позивача подані клопотання про приєднання доказів та заява про забезпечення доказів (т. 3 а.с. 42-43, 44-46). 24.07.2018 суд постановив ухвалу про витребування від представника відповідача оригіналів письмових доказів, відмову у задоволенні решти заяв та клопотань та призначив справу до судового розгляду на 11.09.2018 (т. 3 а.с. 48-49, 50-51). 06.08.2018 від представника позивача надійшла заява про забезпечення доказів шляхом призначення почеркознавчої експертизи та клопотання про відкладення розгляду справи (т. 3 а.с. 53-56, 58-59). 11.09.2018 у зв`язку з неявкою сторони позивача суд відклав розгляд справи на 30.10.2018 (т. 3 а.с. 61). 08.10.2015 справу передано до провадження судді Трусової Т.О. (т. 3 а.с. 64). 22.10.2018 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т. 3 а.с. 81-82). Ухвалою від 15.10.2018 справу прийнято до провадження судді Трусової Т.О. та призначено до судового розгляду на 28.01.2019 (т. 3 а.с. 65). 28.01.2019 представником позивача подані клопотання про розгляд справи спочатку та розгляд заяви про призначення почеркознавчої експертизи (т. 3 а.с. 83-85, 88-89). 28.01.2019 суд відмовив у задоволенні заяви представником позивача про призначення почеркознавчої експертизи, розпочав розгляд справи по суті та оголосив перерву для виклику свідків до 29.03.2019 (т. 3 а.с. 93-94). 29.03.2019 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т. 3 а.с. 98-99). 29.03.2019 суд відклав розгляд справи на 19.09.2019 (т. 3 а.с. 103). 19.09.2019 суд допитав свідків позивача та оголосив перерву до 18.11.2019 (т. 3 а.с. 107-108). 18.11.2019 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т. 3 а.с. 116-117). 18.11.2019 суд відклав розгляд справи на 04.12.2019 (т. 3 а.с. 118). 03.12.2019 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т. 3 а.с. 127-128). 04.12.2019 суд продовжив розгляд справи та оголосив перерву до 23.03.2020 (т. 3 а.с. 132-133). 23.03.2020 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т. 3 а.с. 143-144). 23.03.2020 суд відклав розгляд справи на 18.08.2020 (т. 3 а.с. 145). 18.08.2020 від представника позивача надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду справи, у якому він послався на зайнятість в іншому судовому процесі, а від представника відповідача - заява про завершення розгляду справи за його відсутності (т. 3 а.с. 153-154, 155).. З огляду на те, що впродовж останніх чотирьох судових засідань представник позивача не з`являвся до суду, і при цьому у всі судові засідання з`являвся представник відповідача, суд не встановив підстав для відкладення розгляду справи та визнав за можливе закінчити розгляд справи за відсутності учасників справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування. 10.09.2014 між відчужувачем [PERSON] та набувачем [PERSON] укладено договір довічного утримання (догляду), відповідно до якого відчужувач передав у власність набувачаквартиру [ADDRESS] , взамін чого набувач зобов`язався забезпечувати відчужувача утриманням довічно на умовах цього договору (т. 1 а.с. 77-78). Даний договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Артеменко О.А.та зареєстрований у реєстрі за № 1139. [INFO] [PERSON] помер (т. 1 а.с. 154, т. 3 а.с. 20). Згідно з даними матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] єдиним його спадкоємцем за законом є рідний дядько [PERSON] (т. 1 а.с. 214-222), який вважає договір довічного утримання недійсним посилаючись на те, що внаслідок неврологічної патології та зловживання алкоголем племінник не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. Даючи оцінку доводам позову про недійсність правочину, суд керується загальними положеннями цивільного законодавства та нормами, які встановлюють умови чинності правочинів і підстави визнання правочину недійсним. Так, у частині 1 статті 12 ЦК України закріплено принцип диспозитивності, за яким суб`єкти цивільного права здійснюють свої цивільні права вільно, на власний розсуд. За змістом цього принципу учасники цивільних відносин самостійно приймають рішення щодо встановлення договірних відносин та їх умов, щодо обрання того чи іншого способу захисту порушених цивільних прав та охоронюваних законом інтересів тощо. Частина 5 цієї норми встановлює презумпцію добросовісності та розумності особи при реалізації нею цивільних справ, оспорювання якої здійснюється у судовому порядку. За приписом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до положень частин першої-третьої та п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 225 цього Кодексу передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Докази згідно положень статей 77-80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Дослідженням наявної в матеріалах справи медичної документації [PERSON] установлено, що у 2004 р. він переніс гостре порушення мозкового кровообігу, а у 2005 - закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, у зв`язку з чимдо 2007 р. спостерігався у лікаря-невролога, у 2005 р. з приводу даних захворювань визнавався інвалідом 2 групи, у 2006 р. - інвалідом 3 групи, проте у 2007 р. інвалідність було знято (т. 2 а.с. 57, 58). При оглядах [PERSON] лікарями-психіатрами та лікарями-невропатологами у складі ЛКК спецкардіо МСЕК № 1 м. Києва у 2005-2007 роках не виявлялися виражені порушення його психічної діяльності (т. 2 а.с. 77-110). У липні-вересні 2007 р. [PERSON] закінчив автошколу та отримав водійське посвідчення на право керування автомобілем, у серпні 2007 р. та в лютому 2011 р. йому видавались медичні довідки щодо придатності до керування транспортними засобами категорії «В» (т. 1 а.с. 110-111, 113, 114). 31.08.2013 [PERSON] видавались медична довідка про проходження обов`язкового попереднього та періодичного психіатричних оглядів та сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду, відповідно до яких він не має протипоказань для роботи охоронцем (т. 1 а.с. 112). 01.07.2014 [PERSON] видав довіреність, згідно якої уповноважив [PERSON] та [PERSON] бути його представниками в усіх органах, установах і організаціях з питань отримання дублікату втраченого правовстановлюючого документа та реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , яка було нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. та зареєстрована в реєстрі за № 1174 (т. 1 а.с. 115). Як установив суд, [PERSON] протягом багатьох років страждав на хронічний алкоголізм, у вересні 2014 р. у нього було діагностовано гепатит змішаного генезу (цироз печінки), варикозне розширення вен стравоходу та хронічний панкреатит, з приводу чого у вересні-жовтні та у листопаді 2014 р. він проходив стаціонарне лікування в Київській міській клінічній лікарні № 1, де і помер. Згідно з даними медичної документації [PERSON] з Київської міської клінічної лікарні № 1 (медичної карти стаціонарного хворого № 19073) за період його стаціонарного лікування з 30.09. по 02.10.2014, тобто після підписання оспорюваного договору, жодних ознак психічного розладу лікарі не відмічали: хворий був у свідомості, поводив себе розумно та надавав адекватні скарги відповідно свого соматичного стану, будь-яких неадекватностей у поведінці чи у висловлюваннях не було. Відповідно до записів у медичній карті стаціонарного хворого № 22505 за період лікування [PERSON] з 13.11. по 22.11.2014 його стан значно погіршився лише 07.11.2014, в період перебування на лікуванні у нього відмічались ознаки наростання порушення свідомості, а починаючи з 18.11.2014 на тлі наростаючих явищ печінкової недостатності його стан був важким, продуктивному контакту він був недоступний. На обліках у лікарів психіатра та нарколога [PERSON] ніколи не перебував (т. 2 а.с. 1, 3), під час перебування на стаціонарному лікуванні консультація лікаря-психіатра йому не рекомендувалась. На підтвердження доводів про відсутність у [PERSON] будь-яких психічних розладів та усвідомлення ним суті і змісту вчиненого ним правочину сторона відповідача надала суду заяву [PERSON] , адресовану начальнику Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві та прокурору Дарницького району м. Києва (т. 1 а.с. 91-93). Зі змісту вказаної заяви вбачається, що її було написано у зв`язку з конфліктом, який відбувся 10.10.2014 у квартирі [PERSON] між останнім та [PERSON] о. - з одного боку, і [PERSON] та його родичами (дочками і зятями) - з іншого, після того як останні дізнались про відчуження квартири, яку вони сподівались отримати у спадок. В судовому засіданні позивач визнав, що разом з дочками та їх чоловіками приходив до племінника, щоб з`ясувати його стосунки з відповідачем. Як зазначено у заяві [PERSON] , за станом здоров`я і зокрема після травми ноги, отриманої навесні 2014 р., він тривалий час потребував і на даний час потребує постійної сторонньої допомоги у побуті, матеріальної допомоги та догляду, проте його родичі ніколи жодної допомоги йому не надавали, і саме тому він вирішив знайти людину, яка буде йому допомагати в обмін на квартиру. Спочатку він попросив свого знайомого [PERSON] пожити у нього безкоштовно та по можливості допомагати йому у побуті і матеріально. Ще до укладення договору [PERSON] сплатив борг за квартиру, купував продукти і ліки, допомагав йому у побуті, а у його відсутність за ним доглядала найнята медична сестра. Будучи задоволеним матеріальним утриманням і доглядом [PERSON] та переконавшись у його порядності, він сам запропонував укласти договір довічного утримання. Отже договір він уклав усвідомлено і за власною волею, повністю розуміючи його суть та наслідки, які були йому роз`яснені нотаріусом. У даній заяві [PERSON] висловив припущення, що його родичами були викрадені документи на квартиру, що побічно підтверджуються матеріалами за результатами перевірки заяви [PERSON] до Дарницького УП ГУ НП у м. Києві з приводу зникнення його племінника, до яких додано копію свідоцтва про право власності від 26.01.2012, яке зі слів [PERSON] було втрачене (т. 3 а.с. 5-21). Факт належності підписів та рукописних записів прізвища, імені та по батькові [PERSON] у вищевказаній заяві підтверджується висновком експертного почеркознавчого дослідження № 8246, складеним експертом Незалежного інституту судових експертиз, згідно з яким дані підписи та рукописні записи виконані самим [PERSON] (т. 1 а.с. 94-97). Жодних доказів, які б спростовували висновки експерта, суду не надано. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 611 від 15.09.2017 [PERSON] при підписанні договору довічного утримання виявляв ознаки органічного ураження головного мозку поєднаного генезу (судинно-травматично-інтоксикаційного) з церебрастенічним синдромом і при підписанні договору довічного утримання за своїм психічним станом він усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними (т. 2 а.с. 146-151). За формою та змістом висновок експерта відповідає вимогам статті 147 ЦПК України (в редакції Закону № 1618-IV від 18.03.2004, чинного на час складення висновку), складений комісією кваліфікованих і не зацікавлених у справі експертів-психіатрів, які при проведенні експертизи дослідили усю витребувану судом медичну документацію [PERSON] ,у висновку детально виклали хід і методи дослідження та відобразили, за якими ознаками встановили, що при підписанні договору довічного утримання [PERSON] усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. Більше того, висновок судово-психіатричного експерта повністю узгоджується з іншими, дослідженими та перевіреними судом доказами і не суперечить ним, а відтак суд визнає його належним, допустимим і об`єктивним доказом та покладає в обґрунтування свого рішення. Допитані на прохання позивача як свідки [PERSON] і [PERSON] та сам позивач пояснили, що [PERSON] зловживав спиртними напоями, однак вказана обставина висновок експертів не спростовує і не вказує на те, що при підписанні договору довічного утримання він не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними. Жодних фактів та даних, які б свідчили про наявність у [PERSON] психічного розладу чи неадекватної поведінки, свідки позивача не навели. Отже за результатами оцінки вищенаведених доказів у їх сукупності суд дійшов висновку про необґрунтованість і недоведеність вимог [PERSON] про недійсність договору довічного утримання та відмовляє у їх задоволенні. ІV. Розподіл судових витрат між сторонами. За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача. З огляду на результат розгляду справи та відсутність доказів понесення відповідачем судових витрат розподіл понесених позивачем судових витрат не здійснюється. V. Вирішення питання про вжиті судом заходи забезпечення позову. Частиною 9 статті 158 ЦПК України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Відтак, зважаючи на зміст ухваленого судом рішення, підстави для збереження вжитих судом заходів забезпечення позову відпали, у зв`язку з чим арешт квартири слід скасувати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed