Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Керівник Самбірської окружної прокуратури Теличко О.О., який діє в інтересах держави в особі Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з [PERSON] на користь Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, шкоди, завданої державі внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 4646,84 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що [PERSON] 8 грудня 2020 року близько 06.30 год, з метою незаконної порубки лісу, з корисливих мотивів, будучи в лісовому масиві виділу № 3, кварталу № 13, обходу № 2 Надсянського лісництва Турківського ДЛГП «Галсільліс», територія якого відноситься до природно-заповідного фонду, є регіональним ландшафтним парком «Надсянський», що знаходиться на території Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, умисно, незаконно зрізав бензопилою, шляхом відокремлення від кореня, одне сироростуче дерево породи «Смерека», загальною кубомасою 0,68 м3, чим завдав матеріальну шкоду інтересам держави розміром 4646,84 гривень. Ухвалою суду від 3 серпня 2021 року у цивільній справі відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Прокурор Бохонок З.О. позов підтримав з наведених у ньому доводів та підстав. Зазначив, що неправомірними діями відповідача завдано шкоди державі в особі Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області в розмірі 4646,84 гривень, що підтверджено вироком суду, який набрав законної сили, а тому така шкода підлягає до стягнення з відповідача. Представник позивача Боринської селищної ради Самбірського району не з`явився, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Вислухавши вступне слово прокурора, відповідача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, на органи прокуратури покладено обов`язок представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 зазначено, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, тому прокурор, у кожному конкретному випадку, з посиланням на законодавство, самостійно визначає, в чому саме відбулося, чи може відбутися, порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначають з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. У даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що не стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу внаслідок вчинення злочину, призводить до ненадходження коштів до спеціальних фондів державного та місцевих бюджетів, що, в свою чергу, негативно позначається на фінансуванні важливих природоохоронних та ресурсозберігаючих заходів, чим прямо порушує інтереси держави. Відповідно до вимог ст. 56 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, прокурор може звернутися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. Крім того, у постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт незвернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (пункт 6.43). Таким чином, судом встановлено, що у даній справі підставою для представництва інтересів держави прокурор обґрунтував наявність підстав для звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Боринської селищної ради Самбірського району і Боринською селищною радою упродовж тривалого часу не здійснюється захист інтересів держави у спірних правовідносинах. Обставини незаконної порубки дерев та розрахунок суми, що підлягає стягненню в розмірі 4646,84 гривень встановлені вироком Турківського районного суду Львівської області від 26 січня 2021 року, який набрав законної сили (арк. справи 10-11). Згідно даного вироку суду [PERSON] визнано винним у тому, що 8 грудня 2020 року близько о 06.30 год., з метою незаконної порубки лісу, з корисливих мотивів, будучи в лісовому масиві відділу № 3 кварталу № 13, обходу № 2 Надсянського лісництва Турківського ДЛГП «Галсільліс», територія якого відноситься до природно-заповідного фонду, є регіональним ландшафтним парком «Надсянський» та знаходиться на території Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, умисно, незаконно зрізав бензопилою, шляхом відокремлення від кореня, одне сироростуче дерево породи «Смерека», загальною кубомасою 0,68 м3, чим завдав матеріальну шкоду інтересам держави розміром 4646,84 грн., яку цього ж числа о 10.00 год. за допомогою кінної підводи перевозив дане дерево породи «Смерека», а саме два хлисти кубомасою 0,68 м3 з наведеного лісового масиву регіонального ландшафтного парку «Надсянський» у напрямку села Нижня Яблунька Турківського району Львівської області, тобто вчинив незаконну порубку та перевезення незаконно зрубаних дерев на території природно-заповідного фонду, а саме кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 246 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. Установлено [PERSON] іспитовий строк тривалістю один рік та відповідно до ст. 76 КК України покладено обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України). Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її завдала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 суди розглядаючи позови про відшкодування шкоди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від її вини. Як зазначено в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (далі Закон), ліс, як природний ресурс загальнодержавного значення, підлягає державній охороні і регулюванню на всій території України. Відповідно до ст. 3 Закону, основними принципами охорони навколишнього природного середовища є компенсація шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Згідно ч. 1 ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Частиною 2 статті 105 цього кодексу встановлено відповідальність за порушення лісового законодавства осіб, винних у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до вимог ст. 66 Конституції України, ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» кожен, хто заподіяв шкоду навколишньому природному середовищу, повинен відшкодувати шкоду у повному обсязі. Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що одним з джерел формування державного та місцевого фондів охорони навколишнього природного середовища, які утворюються у складі державного та відповідного місцевого бюджету, є частина грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності згідно з чинним законодавством. Частиною першою статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Пунктом 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України встановлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Пунктом 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України передбачено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України доведена, шкода, заподіяна Боринській селищній раді Самбірського району Львівської області, пов`язана із вчиненням даного злочину, не відшкодована, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути в користь держави в особі Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області 4 646,84гривень шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved