Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Кредитна спілка «Турбота Полтава» 20.10.2015 року звернулась до районного суду з позовом, в якому прохало стягнути з [PERSON] на її користь 50327,71грн заборгованості за кредитним договором. При цьому вказувала, що 13 листопада 2012 року між позивачем і [PERSON] було укладено кредитний договір № 286-БРЖ, за яким останній було видано в кредит в сумі15000,00грн строком на 24 місяці до 13 листопада 2014грн і вона зобов»язувалась щомісячно у встановлені строки погашати частини суми боргу, сплачувати відсотки у розмірі 30% річних, нараховані за користування кредитними коштами відповідно до пунктів 1.1 і 5.1 договору. Протягом строку дії договору відповідач належним чином свої обов»язки не виконувала, остаточно перестала сплачувати чергові платежі з 12 грудня 2014 року, через що станом на 20.10.2015 року утворилась заборгованість на суму 50327,71грн, на стягненні якої наполягає позивач, зазначаючи про необхідність виконання зобов»язання по поверненню боргу. В судовеу засідання позивача представника не направив, направив листа, в якому позов підтримував і наполягав на його задоволенні, посилаючись на зазначені вище підстави, прохав справу розглядати без участі представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не направила. Вивчивши надані позивачем докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному повному об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Встановлено, що згідно кредитного договору № 286-БРЖ від 13 листопада 2012 року позивачем відповідачу видано в кредит 15000грн строком до 13 листопада 2014 року і остання зобов»язувалась щомісячно у встановлені строки погашати частинами суму боргу, сплачувати 30 відсотків річних, нараховані за користування кредитними коштами, штрафні санкції у разі порушення умов договору. Сторонами оговорено строк дії договору з дати його укладання до повного виконання зобов»язань . Пунктом 5.3 договору передбачена сплата відсотків у подвійному розмірі у разі порушення строків сплати чергових платежів ( аркуші 7). [PERSON] повертала позичені кредитні кошти і сплачувала встановлені відсотки нерегулярно до 12 грудня 2014 року, після чого припинила виконувати обов»язки за кредитним договором, що підтверджується наданою позивачем карткою платежів ( аркуш -5). За розрахунком, наданим позивачем, відповідачу нарахований до сплати борг в сумі 50327,71грн, що складається з залишку несплаченого кредиту в сумі 13515,00грн, заборгованість по процентам в сумі 8431,56грн, подвійних відсотків згідно п.5.3 даного договору в сумі 16863,12грн, нарахуваних 3% річних за ставкою НБУ в сумі 1045,26грн, донарахування з урахуванням інфляції 10472,77грн (аркуші - 9,10). 30.12.2014 року за вихідними номерами № 157 відповідачу відправлена вимога позивача про виконання зобов'язань по погашенню боргу до боржника і з попередженням про звернення до суду у разі неповернення боргу. У зазначений у вимозі термін борг відповідач не повернула і згідно ст. 1049 ЦК України, яка передбачає, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором, повинні сплатити суму боргу і інші вимоги позивача передбачені ст. 625 ЦК України і умовами договору. Відповідно до норм статей 610, 612, 625, 629 ЦК України - договір є обов»язковим до виконання, порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, зазначених змістом зобов»язання, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов»язання, або не виконав його у строк, встановлений договором, та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Одним із видів порушення зобов»язання є прострочення - невиконання зобов»язання в обумовлений сторонами строк. Зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526, 530 ЦК України. За ст.1052 ЦК України позикодавець має право вимагати від позичальника повернення позики і сплату відсотків, якщо інше не передбачено договором. Виходячи із вимог даних статей, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 50327,71грн. За статтею 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено часткового, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог. Суд дійшов висновку, що відповідач не виконала зобов'язання за договором кредитування, а тому з неї підлягають стягненню на користь позивача сума боргу і витрати по сплаті судового збору в сумі 1218грн. З врахуванням викладеного ст.ст. 526, 530, 610, 625, 629, 1049,1062 ЦК України та

Outcome: approved