Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Комунальне підприємство «Житлосервіс» «Евріка» звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа Сєвєродонецька міська рада. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що гуртожиток № 4-А по вул. Гагаріна в м. Сєвєродонецьку, який є комунальною власністю, знаходиться на балансі КП «Житлосервіс «Евріка», яке надає його мешканцям житлово-комунальні послуги. На підставі ордеру дружині відповідача [PERSON], [PERSON], була надана у користування кімната № 94 в цьому будинку. Разом з цим, відповідач був взятий на реєстраційний облік за даною адресою та на імя дружини відповідача був відкритий особовий рахунок № 0908400410940 зі сплати житлово-комунальних послуг. Ці факти підтверджуються витягом з особового рахунку про заборгованість за житлово-комунальні послуги. 01.12.1999 року квартиронаймач [PERSON] вибула з постійного місця проживання та була знята з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. 06.11.2014 року та 22.06.2015 року було здійснено перевірку фактичного мешкання відповідача за вищезазначеною адресою та встановлено, що відповідач не проживає у гуртожитку по вул. Гагаріна, 4-А, кімн. № 94 з 2010 року та не сплачує комунальні послуги. У зв'язку із тим, що відповідач за своїм місцем реєстрації не мешкає більше шести місяців, то відповідно до ст. 71, 72 ЖК України він може бути визнаним таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням за адресою: м. Сєвєродонецьк. вул. Гагаріна, 4-А, кімн. № 94. У зв'язку із тим, що відповідач не мешкає без поважних причин за своїм місцем реєстрації, тобто не використовує житло за цільовим призначенням, не сплачує комунальні послуги, позивач вимушений звернутися до Сєвєродонецького міського суду з даною заявою, адже зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі рішення суду про позбавлення права користуватися житловим приміщенням. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. В судове засідання представник третьої особи не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно із наказом Фонду комунального майна Сєвєродонецької міської ради № 128-КС від 07.06.2005 року та додатком № 1 до нього, гуртожиток, розташований за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, будинок 4-А, був переданий з балансу СКП ЖГ на баланс позивача КП «Житлосервіс «Евріка». Згідно із довідкою № 1872 від 18.06.2015 року, виданою КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», за адресою: вул. Гагаріна, будинок 4-А, кімната № 94 проживає [PERSON], [INFO]. Як вбачається з копій актів від 06.11.2014 року та 22.06.2015 року, складених та затверджених КП «Житлосервіс «Евріка», відповідач [PERSON] у вищевказаній кімнаті гуртожитку не мешкає з 2010 року та не сплачує комунальні послуги. Згідно із витягом з особового рахунку № 0908400410940, загальна заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за адресою м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, буд. 4-А, кімн. 94 станом на 01.06.2015 року складає 3234 грн. 12 коп. Чинним законодавством порядок визнання особи такою, що втратила право користування кімнатою гуртожитку, прямо не передбачено, але згідно із ч. 8 ст. 8 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Тому суд вважає за можливе застосувати до вказаних правовідносин норми Конституції України, а також норми Житлового кодеку Української РСР, адже саме вказаний кодекс регулює житлові відносини в Україні. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не проживає у кімнаті № 94 в гуртожитку, який розташований у будинку № 4-А по вулиці Гагаріна без поважних причин більше ніж 6 місяців, і судом не встановлено поважності причин відсутності відповідача за місцем реєстрації, суд вважає, що [PERSON] має бути визнаний таким, що втратив право користування вищевказаним жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 1152 від 31.10.2014 року про сплату судового збору у сумі 243 гривні 60 копійок, у звязку із чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вищевказані суми судових витрат.

Outcome: approved