Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Криворізький міський відділ Управління поліції охорони в Дніпропетровській області (далі - позивач) звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення витрат по договору від 30.04.2015 року № 309 у сумі 16\~306,61 та судового збору у сумі 1\~600,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що ним були понесені витрати перед Вінницьким вищим професійним училищем ДДСО при МВС України за навчання відповідача. Так, відповідно до договору на навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони з кандидатом на службу в органи внутрішніх справ України, вищим професійним училищем Департаменту ДСО при МВС України та підрозділом Державної служби охорони від 30.04.2015 року № 309 було узгоджено, що позивач перераховує навчальному закладу грошові кошти на підготовку (навчання) відповідача. В свою чергу, відповідач зобовязався прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу позивача і відпрацювати мінімум 3 (три) роки та відшкодувати витрати на навчання шляхом утримання щомісячно із грошового забезпечення по 200,00 грн. Також, згідно умов даного договору, у випадку, зокрема, звільнення відповідача зі служби за власним бажанням до закінчення визначеного договором строку, останній повинен компенсувати позивачу всі здійснені витрати за час навчання та утримання відповідача в навчальному закладі. Наказом позивача від 31.08.2015 року № 91 о.с відповідача було призначено рядовим міліції, а наказом від 04.02.2016 року № 10 о/с звільнено за власним бажанням. Враховуючи наведене, посилаючись на умови договору, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь понесені ним витрати на навчання відповідача в сумі 16306,61 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходе такого висновку. 30 квітня 2015 року між позивачем, відповідачем та Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту ДСО при МВС України було укладено договір № 309 про підготовку кандидата (на навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони з кандидатом на службу в органи внутрішніх справ України, вищим професійним училищем Департаменту ДСО при МВС України та підрозділом Державної служби охорони). Згідно умов підпункту 1.2 пункту 1 вказаного договору позивач прийняв на себе зобовязання перерахувати навчальному закладу кошти на підготовку відповідача по факту його зарахування на навчання в розмірі 15\~652,69 грн., в тому числі: стипендія 2 206,28 грн.; речове майно 1 720,62 грн. на протязі 3 (трьох) діб після надходження платіжної вимоги. Підпунктами 2.1, 2.2 та 2.3 пункту 2 даного договору, позивач зобовязався прибути до навчального закладу, при зарахуванні на навчання оволодіти всіма видами професійної діяльності за спеціальністю 5169 «Охоронник», прибути після закінчення навчання на службу і відпрацювати мінімум 3 (три) роки. Підпунктом 2.4 та 2.5 пункту 2 договору між іншим, передбачено, що в разі звільнення за власним бажанням до закінчення визначеного договором строку відповідач зобовязаний компенсувати позивачу всі витрати на своє утримання за час навчання. Відшкодувати витрати на своє навчання та утримання у навчальному закладі, понесені позивачем, відповідач зобовязався шляхом утримання з нього щомісячно із грошового забезпечення 200,00 грн. Вказаний договір було підписано сторонами. Згідно з наданим до матеріалів справи витягу з наказу позивача від 31.08.2015 року № 91 о.с. після прибуття відповідача з навчального закладу, його було призначено рядовим міліції взводу охорони обєктів Криворізького міського управління ДСО при ГУМВС України в Дніпропетровській області, присвоївши спеціальне звання «молодший сержант міліції». Відповідно до наказу позивача від 04.02.2016 року № 10 о/с позивача було звільнено за власним бажанням з 05.02.2016 року. Вислуга на день звільнення в календарному обчисленні складає: 01 рік 09 місяців 04 дні. З огляду на розрахункові листи, на дату звільнення з відповідача було утримано 400 грн. за навчання, а саме: в грудні 2015 року 200 грн. та січні 2016 року 200,00 грн. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.11 Цивільного Кодексу України\~(далі -\~ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі положеннями\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на\~ст.610 ЦК\~України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Таким чином, враховуючи той факт, що відповідач не виконав свої обовязки з повернення витрачених на його навчання коштів, таке невиконання є порушенням його зобовязань у розумінні приведеної норми. В той же час, згідно доданого позивачем розрахунку ціни позову вбачається, що позивачем було сплачено рахунки навчального закладу в розмірі 16\~706,61 грн., а тому з урахуванням утриманих з відповідача 400,00 грн. в рахунок погашення даних витрат, сума, яка на думку позивача підлягає стягненню з відповідача складає 16\~306,61 грн. Суд не погоджується із даним розміром зобовязань відповідача, оскільки згідно умов договору позивач та відповідач узгодили конкретний розмір витрат за навчання, який складає 15\~652,69 грн. і саме із розрахунку цієї суми відповідач приймав умови підпунктів 2.4, 2.5 пункту 2 договору щодо розміру, порядку та способу відшкодування витрат за навчання. Згідно з ч. 1 ст.\~626, ст.\~627 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 526 ЦК України\~передбачає, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно умовам договору та вимогам цього\~Кодексу. Таким чином, сплата позивачем за навчання відповідача суми більшої ніж було обумовлено договором, не змінює обовязок відповідача щодо відшкодування таких витрат в порядку та розмірі, які було визначено умовами пункту 2 договору. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а з відповідача слід стягнути витрати на навчання в розмірі 15\~252,69 грн., з розрахунку: 15 652,69 грн. 400,00 грн.= 15\~252,69 грн. Відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України\~якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно розміру задоволених вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позов задоволено частково на суму 15 252,69 грн., що складає 93,54% від суми 16 306,61, яку просив стягнути позивач. Тобто на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1496,64 грн. пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial