Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

КС «Партнер» звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що КС «Партнер» як фінансова установа, яка згідно Закону України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001 року, відповідно до Статуту вправі провадити господарську діяльність з надання кредитів серед власних членів, на підставі укладеного договору кредиту № 0050 від 27.02.2015 року, надала члену Кредитної спілки «Партнер» [PERSON] кредит в розмірі 26000 грн. Позичальнику зазначену суму коштів видано через касу згідно видаткового касового ордеру № 100 від 27.02.2015 року. З метою забезпечення виконання умов вищевказаного договору кредиту, 27.02.2015 року між КС «Партнер» та [PERSON] і [PERSON] були укладені договори поруки за № 0050-П та № 0050/1-П. Через неналежне виконання відповідачем [PERSON] кредитних зобов'язань за вказаним кредитним договором станом на 19.09.2016 року у неї виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 98976,70 грн., з яких: 17028,71 грн. - залишок суми кредиту; 2987,58 грн. - відсотки за користування кредитом; 78960,41 грн. - відсотки за несвоєчасну сплату кредиту. Однак, зважаючи на те, що сума відсотків за несвоєчасну сплату кредиту досить велика, позивач з власної ініціативи зменшив її до 10003,71 грн., в зв'язку з цим загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем становить 30020 грн. В добровільному порядку відповідачі відмовляються виконувати взяті на себе кредитні зобов'язання, тому позивач вимушений був звернутись до суду з вищевказаним позовом. В судове засідання учасники процесу не з'явились. Представник позивача за довіреністю Олійник І.С. попередньо через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, у заяві також зазначила, що у разі неявки відповідачів не заперечує проти заочного розгляду справи. До заяви долучила витяг з протоколу засідання кредитного комітету КС «Партнер», яким встановлено суму з метою подання до суду. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. В судові засідання, які були призначені на 16.11.2016 року та 07.12.2016 року відповідачі не з'явились без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись судом завчасно та належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у їх відсутність на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, що не мають статусу підприємців, які беруть участь у справі, судова повістка направляється за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно відповідей Відділу адресно-довідкової роботи Управління ДМС України у Вінницькій області, наданих на запити суду, відповідач [PERSON], [INFO], з 19.12.1991 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS]; відповідач [PERSON], [INFO], з 03.05.1997 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS], а відповідач [PERSON], [INFO], з 15.02.2008 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] На зазначену адресу судом було направлено відповідачам пакет документів по справі та судові повістки про виклик до суду, які відповідно до поштових повідомлень, повернуті з відмітками «вручено особисто». З огляду на зазначене вище, за згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку представника позивача, викладену у письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, в судовому засіданні встановлено, що КС «Партнер» як фінансова установа, яка згідно Закону України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001 року, відповідно до Статуту вправі провадити господарську діяльність з надання кредитів серед власних членів, на підставі укладеного договору кредиту № КСНП-0050 від 27.02.2015 року, надала члену кредитної спілки «Партнер» [PERSON] кредит в розмірі 26000 (двадцять шість тисяч) грн. (а.с. 5-6). Той факт, що відповідач [PERSON] є членом КС «Партнер» вбачається, крім самого кредитного договору, також з прибуткового касового ордеру про вступний внесок № 1173 від 24.02.2010 року (а.с. 9). [PERSON] зазначену суму коштів видано через касу згідно видаткового касового ордеру № 100 від 27.02.2015 року (а.с. 12). З метою забезпечення виконання умов вищевказаного договору кредиту, 27.02.2015 року між КС «Партнер» та [PERSON] і [PERSON], які також є членами КС «Партнер», що вбачається з прибуткових касових ордерів про вступний внесок (а.с. 10, 11), були укладені договори поруки за № 0050-П та № 0050/1-П (а.с. 7, 8). У відповідності до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, та якщо в договорі встановлений строк виконання зобов'язання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позивач свої зобов'язання по наданню в кредит відповідачу [PERSON] зазначених вище коштів виконав, надавши їй вказані кошти. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Зобов`язання по кредитному договору відповідачем [PERSON] належним чином не виконувалося, в зв'язку з чим, відповідно до наданого розрахунку, станом на 19.09.2016 року у неї виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 98976 (дев'яносто вісім тисяч дев'ятсот сімдесят шість) грн. 70 коп., з яких: 17028,71 грн. - залишок суми кредиту; 2987,58 грн. - відсотки за користування кредитом; 78960,41 грн. - відсотки за несвоєчасну сплату кредиту. Однак, зважаючи на те, що сума відсотків за несвоєчасну сплату кредиту досить велика, позивач з власної ініціативи зменшив її до 10003,71 грн., в зв'язку з цим загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем становить 30020 грн., що підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с. 4) та витягом з протоколу засідання кредитного комітету КС «Партнер», яким встановлено суму з метою подання до суду саме в загальному розмірі 30020 грн. (а.с. 54). В результаті такого прострочення відповідач [PERSON] істотно порушила умови договору, так як позивач вчасно не отримав належні йому кошти і не використав їх в своїй діяльності. Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором. З метою досудового врегулювання спору позивач в серпні 2016 року звертався до відповідачів з відповідними вимогами про повернення заборгованості за кредитним договором, забезпеченим договорами поруки, однак, вказані вимоги залишились проігнорованими відповідачами (а.с. 18, 19, 20, 21). Оскільки судом встановлено, що відповідачі не дотримують умов укладених з ними кредитного договору та договорів поруки, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кредит не повертали, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту, в зв'язку з чим вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором пред'явлена законно і обґрунтовано, тому підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до платіжного доручення № 209 від 20.09.2016 року сплачено судовий збір в розмірі 1450 грн. (а.с. 1), тому зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved