Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

КС «Самара» 13 червня 2019 року звернулася до суду позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2019 року було постановлено справу розглядати в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 12 вересня 2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 202/17, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 7 728 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, строком на 18 місяців, починаючи з 12 вересня 2017 року по 11 березня 2019 року, та зобов`язалася своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти. Однак, [PERSON] своїх обов`язків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконує, в результаті чого станом на 16 травня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 9 109 гривень 30 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 109 гривень 30 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4 445 гривень 39 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 4 663 гривень 91 коп., а також судовий збір у розмірі 1 921 гривні. У своїй заяві до суду представник позивача просила справу розглядати за її відсутності, ухваливши заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлялася в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, відзив на позов суду не направила. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 12 вересня 2017 року між КС «Самара» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 202/17, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 7 728 гривень, про що свідчить видатковий касовий ордер від 12 вересня 2017 року (а.с. 7), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, строком на 18 місяців, починаючи з 12 вересня 2017 року по 11 березня 2019 року, а відповідач [PERSON] зобов`язалася своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти (а.с. 5-6). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 16 травня 2019 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 9 109 гривень 30 коп. (а.с. 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст.\~623\~ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Розмір заборгованості за тілом кредиту станом на 16 травня 2019 року становить 4 445 гривень 39 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За умовами кредитного договору від 12 вересня 2017 року сторони погодили щомісячну сплату відсотків у розмірі 2,7 % на залишок заборгованості, а у разі порушення строків сплати кредиту більше ніж на 15 календарних днів, кредитодавець нараховує процент із розрахунку 0,5% на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості. Договір між сторонами було укладено з 12 вересня 2017 року по 11 березня 2019 року. Таким чином, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитним договором, то після 11 березня 2019 року позивач не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором № 202/17, укладеним 12 вересня 2017 року між КС «Самара» і [PERSON] Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18). Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У зв`язку з викладеним, відповідач зобов`язана сплатити позивачеві відсотки за користування кредитом у визначеному договором за період з 12 вересня 2017 року по 11 березня 2019 року. Таким чином, розмір відсотків, що підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача за період з 12 вересня 2017 року по 11 березня 2019 року у рахуванням сплачених відсотків у розмірі 4 078 гривень 39 коп., становить 3\~196 гривень 96 коп. (загальний розмір відсотків 7\~275 гривень 35 коп. сплачені 4\~078 гривень 39 коп. = 3\~196 гривень 96 коп.). У зв`язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, то позов ґрунтується на законі та підлягає частковому задоволенню. Таким чином, судом установлено неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору, що передбачає стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 7\~642 гривень 35 коп. (заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4\~445 гривень 39 коп. + заборгованість за відсотками у розмірі 3\~196 гривень 35 коп. = 7\~642 гривні 35 коп.). Згідно до ч. 2 ст.\~89\~ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, розміру задоволених позовних вимог. Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1\~611 гривень 64 коп. (7\~642 гривні 35 коп. х 1\~921 гривню / 9 109 гривень 30 коп. = 1\~611 гривень 64 коп.). Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь КС «Самара» становить 9\~253 гривні 99 коп. (7\~642 гривні 35 коп. + 1\~611 гривень 64 коп. = 9\~253 гривні 99 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial