Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що 7 квітня 2016 року між позивачем та ТОВ «Дробак АнлімітедКо» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 106938. Забезпеченим транспортним засобом став автомобіль марки «Nissan», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Транспортний засіб використовується страхувальником в якості ТАКСІ. 4 липня 2016 року на автомобільній дорозі в місті Києві по бульвару Шевченка Тараса трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Nissan», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «ВАЗ», моделі «21043», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті зіткнення мало місце пошкодження транспортних засобів. Постановою судді Шевченківського районного суду від 11 серпня 2016 року відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. 4 липня 2016 року власник пошкодженого автомобіля марки «Nissan» [PERSON] звернувся до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування. Зазначена подія була визнана страховою, про що було складено страховий акт № UA2016070400002/L05/04 від 5 вересня 2016 року, а також розраховано суму страхового відшкодування. Загальна сума страхового відшкодування, виплачена за страховим актом, склала 20006,09 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «ВАЗ», моделі»21043», державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована і відповідно приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» набуло до відповідача право вимоги в порядку суброгації. В добровільному порядку витрати відповідачем не відшкодовані, а тому позивач просив в судовому порядку стягнути суму в розмірі 20006,09 грн., в якості страхового відшкодування та понесені судові витрати. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 6 грудня 2018 року позовну заву було залишено без руху. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 16 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно зі статтею 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 16 квітня 2019 року, 30 липня 2019 року та 12 травня 2020 року відповідачу направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 23 травня 2019 року, 3 вересня 2019 року та 16 червня 2020 року до суду повернуто конверти із вкладеннями. Згідно даних довідок ф.20, сформованих представником відділення АТ «Укрпошта», причинами повернення відправлень вказано відсутність адресата за вказаною адресою. Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з наведеним, за відсутності відповідача за адресою, вказаною в матеріалах справи, суд вважає, що судовий виклик (судове повідомлення) вручено йому належним чином. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позов не подав. Відповідно до правил частини 1 статті 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За правилами статті 281 ЦПК України, яка регламентує порядок заочного розгляду справи, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Фактичні обставини справи Судом встановлено такі фактичні обставини. 7 квітня 2016 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ТОВ «Дробак АнлімітедКо» було укладено договір страхування транспортних засобів, поліс серії АМ № 106938 та додаткову угоду № 1 до Договору АМ № 106938. Предметом договору стало страхування автомобіля марки «Nissan», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Транспортний засіб використовувався страхувальником в якості ТАКСІ. (а.с. 7-13). За умовами договору ПрАТ СК «ПЗУ Україна» взяло на себе обов`язок, в разі настання події, яка є страховим випадком, і внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. Страхувальник, в свою чергу зобов`язався, дотримуватись умов договору страхування. 4 липня 2016 року на автомобільній дорозі в місті Києві по бульвару Шевченка Тараса трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Nissan», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «ВАЗ», моделі»21043», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті зіткнення мало місце пошкодження транспортних засобів. Дорожньо-транспортна пригода сталася в межах дії укладеного сторонами полісу. Постановою судді Шевченківського районного суду від 11 серпня 2016 року відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с.16). 4 липня 2016 року власник пошкодженого з вини відповідача транспортного засобу автомобіля марки «Nissan», [PERSON] повідомив позивача про страховий випадок, 7 квітня 2016 року він звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 18-20). Розмір страхового відшкодування шкоди, заподіяної транспортному засобу, розрахований в сумі 20006 гривень 09 копійок. Такі обставини підтверджені доданим до матеріалів справи страховим актом № UA2016070400002/L05/04 від 5 вересня 2016 року, розрахунком страхового відшкодування до страхового акту № UA2016070400002/L05/04, рахунком № IBP0001055 від 05.07.2016 (а.с. 21-23). 5 вересня 2016 року позивач на підставі поданої заяви відшкодував потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 20006,09 грн. Дана обставина підтверджуються платіжним дорученням № 45560 від 5 вересня 2016 року (а.с. 24). 14 серпня 2018 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію щодо відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП (а.с.25) Незважаючи на направлену відповідачу 14 серпня 2018 року претензію, до цього часу у добровільному порядку відповідач не компенсував позивачу витрати по виплаті страхового відшкодування, жодних заперечень щодо позову суду не надав. Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю. Відповідно до статті 22 частини 1, 2 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов'язану з використанням транспортних засобів. Як встановлено у пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні приписи містяться у статті 993 ЦК України. Спірні правовідносини, регулюються положеннями статті 27 Закону України «Про страхування»і статті 993 ЦК України. Дані норми законодавчо закріплюють перехід до страховика, який виплатив страхове відшкодування, права вимоги страхувальника, яке він має до особи, відповідальної за збитки. Таке право страховика іменується правом на суброгацію. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постанова судді Шевченківського районного суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності набрала чинності та є обов`язковою для суду з питань чи мали місце дії, наслідком яких було настання страхового випадку та сплата страхового відшкодування, та чи вчинені вони саме відповідачем. Факти, встановлені постановою судді з вказаних питань, не можуть бути оспорені при розгляді даної справи. Висновки за результатами розгляду Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що всі обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підтверджені матеріалами справи. Позивач довів обґрунтованість усіх заявлених позовних вимог. Щодо розподілу судових витрат При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1762 гривні. Відповідно до правил частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вказаного правила, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved