Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-22 00:00:00

І. Суть спору [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті його матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , залишилось спадкове майно, а саме: частка на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер 0721 155100:00:012:0124). Співвласником земельної діялнки також є він, а третім співвласником земельної ділянки була його сестра - [PERSON] , яка проживала разом із [PERSON] , але померла за життя останньої - [INFO] . Оскільки мати залишилася одна, він брав участьу її догляді її та після смерті здійснив її похорон. У зв`язку із необхідністю догляду матері він постійно перебував з нею. Оскільки, інших спадкоємців першої черги за законом, окрім нього, немає, то він вважав, що фактично прийняв спадщину після матері та не поспішав її оформляти нотаріально. На дату смерті [PERSON] та на даний час він фактично зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Будучи спадкоємцем за законом після смерті матері, він звернувся до державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини на вищезазначене спадкове нерухоме майно - земельну ділянку. Однак, у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері - [PERSON] . Одночасно, нотаріусом було роз`яснено строки та порядок прийняття спадщини, зокрема, необхідність подання заяви про прийняття спадщини протягом 6-ти місяців з часу відкриття спадщини та право звернутися до суду для поновлення строку для прийняття спадщини. Позивач вважає, що пропустив шестимісячний строк з поважної причини так, як для користування спадковим майном перешкод не було і він його використовував, тобто вважав, що фактично прийняв, але внаслідок юридичної необізнаності не знав, що заяву про прийняття спадщини необхідно подати у шестимісячний термін з дня відкриття спадщини, а думав, що оформлення необхідних документів може бути здійснене в будь-який час. Про вимоги закону йому стало відомо лише після звернення до нотаріальної контори. 04.08.2021 року [PERSON] було подано до суду заяву про зміну підстав позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Заява обґрунтована тим, що після подання позову він дізнався, що в державного нотаріуса Іваничівської держнотконтори, за життя його матір`ю [PERSON] 05.02.2018 року був зроблений заповіт, яким вона все своє майно заповідала йому та його племіннику - [PERSON] . Таким чином, він є спадкоємцем за заповітом, а не за законом, після смерті його матері - [PERSON] . Вважає, що факт того, що він не мав можливості раніше дізнатися про наявність заповіту та знати його зміст є додатковою причиною поважності пропущення строку для прийняття ним спадщини після смерті матері. Також йому відомо, що інший спадкоємець за заповітом - [PERSON] не проживав та не проживає в смт. Іваничі Волинської області, та протягом встановленого строку не звертався про прийняття спадщини за заповітом після смерті його матері (для [PERSON] - бабусі) [PERSON] , що свідчить про втрату ним права на прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Також йому відомо, що ніхто інший, крім нього, не звертався про прийняття спадщини після смерті його матері - [PERSON] . У зв`язку із виникненням інших підстав для заявлення позову, а саме: встановлення факту спадкування за заповітом, а не за законом, стосовно нього, то просив їх застосувати при вирішенні позову. У зв`язку із такими обставинами, позивач просив визначити йому додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а причини пропуску 6-місячного терміну визнати поважними. ІІ. Позиція учасників справи В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з мотивів та підстав, викладених у позовній заяві та заяві про зміну підстав позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача Колєсов М.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У додаткових поясненнях, наданих суду, представник зазначив, що згідно відповіді суду Іваничівської нотаріальної контори, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, тобто, ніхто, крім позивача, на даний час не звертався та не претендує на прийняття спадщини після смерті матері позивача - [PERSON] . Ця обставина свідчить про те, що визначення позивачу додаткового строку на прийняття спадщини жодним чином не впливає та не порушує права третіх осіб. З матеріалів справи, померла має частку у спільній сумісній власності - земельній ділянці і прийняття та оформлення спадщини на частку, як він вважає, померлої сприятиме упорядкуванно та реалізації права власності громадян на нерухоме майно. Іваничівська селищна рада, як орган місцевого самоврядування, є особою, до якої переходять права на нерухоме майно у випадку відумерлості спадщини, однак орган місцевого самоврядування позов повністо підтримує, тобто вважає, що є необхідність та підстави визначення додаткового строку позивачу для прийняття спадщини після смерті матері. Вважає, що зазначені обставини повинні бути враховані судом. Стосовно поважності причини пропущення строку подання заяви про прийняття спадщини просив суд врахувати всі обставини, пов`язані із фактичним прийняттям спадщини після смерті [PERSON] , діями позивача та третьої особи щодо прийняття спадщини та відношення до цього. Про те, що мати позивача мала намір скласти заповіт, позивач припускав, але не був ознайомлений з його змістом. Позивач неодноразово звертався до Iваничівської державної нотаріальної контори з проханням повідомити його про зміст заповіту та надати його копію, однак нотаріус відмовляв йому в надання інформації стосовно заповіту та його змісту. Зазначені обставин підтверджуються, зокрема, технічними судових засідань у справі No 156/1307/20 (28.01.2021 року, 18.02.2021), під час яких [PERSON] зазначав, що він «приблизно» знає зміст заповіту, однак його не бачив і на його неодноразові звернення до нотаріуса надати йому заповіт, нотаріус йому відмовляв. У вищезазначеній справі, відповідно до клопотання [PERSON] , на вимогу суду про витребовування інформацію стосовно спадкування після [PERSON] , державний нотаріус повідомив суд про відсутність спадкової справи і також не повідомив суд про наявність заповіту та не надав його копію. Після звернення [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] державний нотаріус знов не повідомив [PERSON] про наявність заповіту спадкодавця стосовно заявника та відмовив у вчиненні нотаріальної дії не як спадкоємцю за заповітом, а як спадкоємцю за законом. Зі слів матері, вона мала заповісти майно в першу чергу своєму племіннику [PERSON] , а також і йому [PERSON] . Фактично після смерті матері, яка одна проживала у своєму будинку, за адресою [ADDRESS] , зазначений будинок (квартиру) переоформив на себе племінник позивача - [PERSON] . Зазначена обставина, поряд із відсутністю інформації давала підстави [PERSON] (позивачу) вважати, що заповiт стосувався лише [PERSON] , але не [PERSON] , оскільки у рaзі наявності заповіту на двох осіб при зверненні одного із спадкоємців за заповітом інший мав би бути повідомлений нотаріусом. Таким чином, в [PERSON] були всі підстави вважати, що він не є спадкоємцем ні за законом (при наявності заповіту), ні за заповітом (оскільки не був повідомлений нотаріусом про заповіт). Лише під час розгляду цивільної справи № 156/1307 /20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно, що частково належало [PERSON] (земельну ділянку) [PERSON] дізнався, що [PERSON] не оформляв спадщину на підставі заповіту, що свідчить про відсутність заповіту, і [PERSON] є спадкоємцем за законом, що дає йому право звернутися до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину саме за законом, що він і зробив. Таким чином, представник позивача вважає, що існують обставини на підтвердження того, що позивач цілком обґрунтовано вважав, що не має права на спадкування у разі наявності заповіту на іншу особу, яка переоформила майно, а коли переконався у відсутності заповіту, то звернувся до нотаріуса як спадкоємець за законом. Внаслідок ненадання інформації нотаріусом про наявність заповіту, позивач фактично не мав достовірної інформації про зміст заповіту, про наявність та зміст якого став відомий йому лише після подання даного позову до суду. Оскільки, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. В залежності від конкретних обставин справи суди можуть визнавати ті чи інші причини пропуску строку як поважними, так і такими, що не перешкоджали осoбi звернутися із відповідною заявою в межах визначеного законом строку. Визначальним у такому випадку є саме критерій наявності об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для спадкоємця. Підтвердженням наявності таких труднощів, зокрема, є невиконання обов`язку нотаріуса щодо повідомлення спадкоємців про наявність заповіту. Представник позивача вважає, що в даному випадку обставини справи свідчать про те, що нотаріус не тільки не повідомляв спадкоємця (позивача) про наявність заповіту відносно нього, а й ухилявся від надання інформації про заповіт особі, стосовно якої цим же нотаріусом заповіт був посвідчений (позивачу). Крім того, інша особа, зазначена в заповіті - [PERSON] , в якого був наявний заповіт (він повідомив суд про його наявність та надав копію), не повідомляв іншу особу - [PERSON] про наявність такого заповіту, що не заперечив представник третьої особи в судовому засіданні. Тобто, є підтвердження наявності об`єктивних та істотних труднощів (перешкод) для позивача для визначення волі та можливості своєчасного подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] . Таким чином, з урахуванням обставин справи, представник позивача вважає, що причини пропуску строку на звернення до нотаріуса слід визнати поважними. У матеріалах справи міститься заява селищного голови Іваничівської селищної ради Володимир-Волинського району Волинської області Томашевської Л. про проведення розгляду справи без участі представника; проти позовних вимог не заперечила. Представник третьої особи [PERSON] - Білецька І.М. у судовому засіданні позовні вимоги заперечила у повному обсязі та просила в позові відмовити, зважаючи на те, що у позивача відсутні поважні причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті матері позивача - [PERSON] . Стверджує, що позивачу [PERSON] завжди було відомо про існування заповіту, який залишила [PERSON] на випадок своєї смерті. Йому був відомий також і зміст цього заповітного розпорядження та коло спадкоємців зазначеного в заповіті майна. Вказана обставина чітко стверджується технічними засобами судових засідань в межах розгляду цивільної справи №156/1307/20, що перебувала в провадженні Іваничівського районного суду Волинської області (дати судових засідань - 28.01.2021, 18.02.2021, 04.03.2021, 30.03.2021). Так, в межах розгляду вказаної судової справи [PERSON] практично на кожному судовому засіданні озвучував той факт, йому відомо про існування заповіту, він особисто відвозив свою матір до нотаріуса йому відомо, що заповіт на двох спадкоємців на нього та його племінника - [PERSON] . Окрім того, позивач в обгрунтування своїх позовних вимог зазначає про те, що після смерті його сестри - [PERSON] , [PERSON] залишилася одна, він сам її доглядав, і після смерті здійснив похорон. Однак, представник третьої особи стверджує, що після смерті його сестри - [PERSON] певний період часу [PERSON] проживала одна за адресою: [ADDRESS] . Останні два роки до дня її смерті разом з нею за вказаною вище адресою проживав її внук [PERSON] разом з дружиною та сином. І саме дружина останнього - [PERSON] доглядала та допомагала [PERSON] . Крім цього, [PERSON] працювала у Нововолинській міській лікарні, своїми силами та коштами допомагала померлій у всьому. Окрім того, Білецька І.М. зазначила, що до маси спадкового майна [PERSON] увійшла частина щодо однієї земельної ділянки з кадастровим номером 0721 155100:00:012:0124. Третя особа - [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка передавалась для будівництва та обслуговування квартири, явласником якої є [PERSON] . Оскільки, [PERSON] на сьогодні є абсолютним власником вказаної квартири, він має право володіти земельною ділянкою, на якій знаходиться така квартира. Окрім того, вказала, що на розгляді в Іваничівському районному суді Волинської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки, предметом якого є в тому числі, земельна ділянка з кадастровим номером 0721155100:00:012:0124. Рішення про визначення додаткового строку [PERSON] після смерті матері [PERSON] вплине на майнові права [PERSON] . Оскільки, об`єкт - земельна ділянка з кадастровим номером 0721155100:00:012:0124 вцілому [PERSON] не належала, а має статус спільної власності, тому предметом розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , яка перебуває на розгляді Іваничівського районного суду Волинської області, є земельна ділянка з кадастровим номером 0721155100:00:012:0124 вцілому. Тобто, між [PERSON] та [PERSON] наявний майновий спір щодо об`єкта, частину якого бажає успадкувати позивач. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 17.06.2021 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу п`ятиденний строк для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк для подання заперечення, дня отримання таких. Витребувано з Іваничівської державної нотаріальної контори Інформаційну довідку зі спадкового реєстру, а у разі наявності спадкову справу щодо [PERSON] , яка померла [INFO] . Протокольною ухвалою суду від 21.07.2021 року продовжено строк підготовчого провадження, підготовче засідання відкладено у зв`язку із ненадходженням з Іваничівської державної нотаріальної контори витребуваних судом документів. 04.08.2021 року позивачем подано заяву про зміну підстав позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою суду від 13.09.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- [PERSON] в даній цивільній справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. ІV. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] являється сином [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 02.02.1973 року (а.с.5). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 744358 та додатку до нього (а.с. 9-10), співвласниками земельної ділянки із кадатровим номером 0721155100:00:012:0124, яка знаходиться по [ADDRESS] являються: 1.[PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ; 2.[PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ; 3.[PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] . Отже, кожному із співвласників належить по 1/3 частині земельної ділянки із кадатровим номером 0721155100:00:012:0124, яка знаходиться по [ADDRESS] . Із Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.07.2015 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.11). 05.02.2018 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповіла [PERSON] та [PERSON] (а.с.32-33). Із Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.05.2019 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.4). З акту обстеження факту проживання жителів Іваничівської селищної ради від 15.06.2021 року вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] на дату смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ніхто, окрім неї, зареєстрованим за вказаною адресою не був (а.с.19). Згідно постанови державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононеко Л.С. від 27.05.2021 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском строку, встановленого законодавством для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 12). [PERSON] бажає прийняти спадщину та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, однак після смерті матері у шестимісячний строк не звернувся вчасно в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 65559575 від 13.07.2021 року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори станом на 13.07.2021 року ніхто із спадкоємців не звертався (а.с.29-30). Разом з тим, в ході розгляду справи, після витребування з Іваничівської державної нотаріальної контори документів, судом встановлено, що дублікати заповіту, складеного 05.02.2018 року [PERSON] були видані: 12.04.2021 року р. № 1395 - [PERSON] (а.с.50-51) та 21.05.2021 року за р. № 1016 - [PERSON] (а.с.38, 42). Із показань свідка [PERSON] , яка є сусідкою [PERSON] , судом встановлено, що після сметрі [PERSON] . [PERSON] із дружиною поїхали на заробітки і залишили їй ключі від квартири, щоб наглянути за нею. [PERSON] приїздив до неї та брав у неї ключі. На момент смерті [PERSON] з нею фактично проживала невістка (дружина [PERSON] ) - [PERSON] , оскільки син [PERSON] в той час ходив в дитячий садок. Позивач [PERSON] не проживав з матір`ю, а приїздив до неї по мірі необхідності. [PERSON] розказувала їй про те, що має намір скласти заповіт, щоб в квартирі мав свою кімнату [PERSON] ; щодо долі земельної ділянки [PERSON] її не повідомляла. На даний час у квартирі ніхто не проживає. Свідок [PERSON] , яка є дружиною позивача, свідчила, що її чоловік [PERSON] не знав про наявність заповіту. Він неодноразово звертався до нотаріуса, однак та відмовляла. Чоловік доглядав матір та постійно до неї приходив. [PERSON] їй розповідала про її бажання, щоб [PERSON] належала частина квартири. [PERSON] переїхала проживати до [PERSON] за два місяці до смерті останньої - з березня 2019 року. До цього часу [PERSON] проживала одна. У періоди, коли Ворончуки не проживали у квартирі, доглядали [PERSON] вони з чоловіком. Одразу після смерті [PERSON] , [PERSON] забрав ключі від квартири, тому [PERSON] не мав доступу до такої. У квартиру ніхто не міг зайти. [PERSON] протягом шести місцяв після смерті матері виїжджав за кордон, однак тривалість таких виїздів та їх періодичність вона не пам`ятає. З початку 2021 року, коли [PERSON] почали викликати до суду, вони зрозуміли, що квартиру оформив [PERSON] . Про наявність заповіту їм повідомила сусідка. Тоді [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про отримання заповіту, однак такий йому не було надано. Обставини щодо складання [PERSON] заповіту їй невідомі. V. Застосоване судом законодавство В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81); Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); Згідно ст. 78 ЦПК України суд небере доуваги докази,що одержаніз порушеннямпорядку,встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч. 1 ст. 1233 ЦК України). Разом з тим, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним (частини 1-3 ст. 1254 ЦК України). У відповідності достатті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону, спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, призначеними у заповіті (частина друга статті 1223 ЦК України). Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. VI. Висновки суду Як встановлено судом, позивач [PERSON] не був зареєстрований за однією адресою із матір`ю [PERSON] на день її смерті та у шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Для оформлення спадкових прав після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] подав до нотаріуса заяву лише у травні 2021 року. У зв`язку з цим, Іваничівська державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. Суд звертає увагу на те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. [PERSON] позовну заяву обґрунтовує тим, що пропустив строк для прийняття спадщини з об`єктивних причин так, як для користування спадковим майном перешкод не було і він його використовував, тобто вважав, що фактично прийняв спадщину, але внаслідок юридичної необізнаності не знав, що заяву про прийняття спадщини необхідно подати у шестимісячний термін з дня відкриття спадщини, а думав, що оформлення необхідних документів може бути здійснене в будь-який час. Про вимоги закону йому стало відомо лише після звернення до нотаріальної контори. Згідно заяви про зміну підстав позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини [PERSON] додатковими підставами пропущення такого строку вказує необізнаність щодо заповіту на його ім`я та порушення нотаріусом порядку щодо закликання до спадкування спадкоємців за заповітом. В судовому засіданні позивач посилався як на підстави пропущення ним строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері - відсутністю доступу до квартири, яка була останнім місцем проживання [PERSON] та заволодіння [PERSON] всіма документами, що залишилися в квартирі після смерті [PERSON] . Отже, як на підставу пропуску строку для прийняття спадщини позивач вказує про юридичну необізнаність стосовно порядку прийняття спадщини, тимчасове його перебування за кордоном протягом вказаного періоду, відсутністю доступу до квартири, яка була останнім місцем проживання [PERSON] , заволодіння [PERSON] всіма документами, що залишилися в квартирі після смерті матері, необізнаність щодо існування заповіту на його ім`я (змісту заповіту) та порушення нотаріусом порядку щодо закликання до спадкування спадкоємців за заповітом. За результатами судового розгляду справи суд приходить до переконання, що позивачем не доведено наявності у нього поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, якими обґрунтовано позов. Доводи позивача щодо заволодіння третьою особою - [PERSON] всіма документами, що залишилися в квартирі після смерті матері [PERSON] та щодо відсутності доступу до квартири, яка була останнім місцем проживання [PERSON] , як на підставу пропуску позивачем шестимісячного терміну для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , не заслуговують на увагу у зв`язку з тим, що не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а також самі по-собі не можуть бути визнаними як об`єктивні, непереборні та істотні труднощі для спадкоємця на вчинення цих дій. Окрім того, доводи [PERSON] щодо відсутності у нього доступу до квартири, яка була останнім місцем проживання [PERSON] , спростовані в судовому засіданні показаннями свідка [PERSON] . Слід звернути увагу також на те, що у своїй позовній заяві, як на обставину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] позивач посилався на те, що для користування спадковим майном перешкод не було і він його використовував, тобто вважав, що фактично прийняв спадщину. Доводи позивача на його тимчасову відсутність за місцем проживання, як на підставу пропуску ним шестимісячного терміну для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] в судовому засіданні належними та допустимими доказами не доведено. Щодо посилання позивача на його юридичну необізнаність, суд вважає необхідним вказати, що юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини не є поважною причиною пропуску строку для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка унеможливила чи в інший спосіб перешкодила йому вчасно здійснити таку дію. Такі висновки суду повністю відповідають позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, згідно яких судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Доводи позивача щодо незнання ним про існування заповіту матері від 05.02.2018 року спростовуються його ж поясненнями, наданими в судових засіданнях 28.01.2021 року, 18.02.2021 року, 04.03.2021 року та 30.03.2021 року в межах розгляду цивільної справи №156/1307/20, що перебувала в провадженні Іваничівського районного суду Волинської області. Так, в межах розгляду вказаної судової справи [PERSON] в судовому засіданні 28.01.2021 року (технічний запис 20210128-121737, а.с.64, диск 1: починаючи з 4 хв. 13 с.), 18.02.2021 року (технічний запис 20210218-132335, а.с.64, диск 3: починаючи з 5 хв. 27 с.), 04.03.2021 року (технічний запис 20210304-130601, а.с.64, диск 3: починаючи з 2 хв. 40 с. та з 10 хв. 45 с.) озвучував той факт, йому відомо про існування заповіту, він особисто відвозив свою матір до нотаріуса йому відомо, що заповіт на двох спадкоємців на нього та його племінника - [PERSON] . Отже, вже у 2018 році позивач був обізнаний з волею матері відносно розпорядження її спадковим майном. Вказане, на думку суду, підтверджує доводи третьої особи в частині поінформованості позивача про наявність заповіту його матері, а також щодо його змісту. У постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18, викладено висновок, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Суд у цій справі виходив з того, що позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, про наявність заповіту, складеного на його користь, дізнався поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 1270 ЦК України. Такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У цій справі встановлені обставини спадкування позивача після смерті його двоюрідного брата, отже, спадкування спадкоємцем п`ятої черги за законом. У справі, яка переглядається, правовідносини виникли у зв`язку із спадкуванням позивачем, який є спадкоємицем першої черги після сметрі матері. Однак, як встановлено судом, позивач є сином померлої, а тому незалежно від наявності заповіту на його ім`я, він, у випадку, якщо бажав би прийняти спадщину, мав можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, незалежно від наявності чи відсутності заповіту. Слід вказати, що у випадку, якби позивач не був спадкоємцем першої черги, він дійсно б не мав підстави звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, аж доки б не дізнався про існування заповіту і така обставина могла бути підставою для подання заяви про надання додаткового строку. Отже, правовідносини у справі № 565/1145/17 та у справі, яка переглядається, не є подібними, тому суд не застосовує до спірних правовідносин висновки, викладені у справі № 565/1145/17. Порушення нотаріусом порядку повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини за заповітом, при умові обізнаності позивача [PERSON] про смерть спадкодавця [PERSON] та незалежно від обізнаності про наявність заповіту, у даному конкретному випадку, не є об`єктивною, непереборною та істотною обставиною, яка унеможливила для вчинення дій щодо прийняття спадщини для спадкоємця [PERSON] , оскільки такий міг реалізувати своє волевиявлення на прийняття спадщини після смерті матері, як спадкоємець першої черги за законом. Інших, будь-яких обставин та доказів, що могли б ствердити поважність пропуску [PERSON] строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] при розгляді даної справи судом не здобуто. Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] через їх недоведеність. VІІ. Судові витрати Виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за ним. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed