Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

КП «Дніпроводоканал» ДМР звернулось до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що між КП «Дніпроводоканал» ДМР та [PERSON] встановились фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно із рішенням Дніпропетровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал» ДМР, абоненту відкрито особовий рахунок. Відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг з водовідведення та водопостачання не виконує, у зв`язку з чим за адресою: [ADDRESS] , де відповідальним квартиронаймачем є відповідач [PERSON] , утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку сума заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] , за період з 01.04.2016 року по 01.12.2020 року складає 11 120 грн. 37 коп., та станом на 01.09.2021 року після сплати відповідачем частини боргу складає 840 грн. 24 коп. Оскільки по теперішній час відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг з водовідведення та водопостачання не виконує, позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів, в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить стягнути з відповідача на користь КП «Дніпроводоканал» ДМР заборгованість у розмірі 3\~234 грн. 91 коп., з яких: 840 грн. 24 коп. сума основного боргу станом на 01.09.2021 року, 415 грн. 10 коп. 3% річних, 1 979 грн. 57 коп. інфляційне збільшення суми боргу, а також судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач надала суду заяву, у якій просила справу розглянути за її відсутністю та прийняти до уваги надану нею довідку про відсутність заборгованості. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що КП «Дніпроводоканал» ДМР надає послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , за якою відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] . Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між позивачем та відповідальним квартиронаймачем [PERSON] не укладався. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за місцем реєстрації відповідального квартиронаймача [PERSON] зареєстрована також [PERSON] (а. с. 4). Судом встановлено, що договір про надання послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення між сторонами не укладався, однак, відповідачі, будучи зареєстрованими за вказаною адресою, користуються послугами, які надаються позивачем, а тому повинні здійснювати їх оплату у встановлені законом строки. Згідно із ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Таким чином, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року № 6-2951цс15. У відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 67, ч. 1 ст. 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення повністю не виконує, у зв`язку з чим відповідно до уточненої позовної заяви, виникла заборгованість у розмірі 3 234 грн. 97 коп. Разом з тим, як вбачається із довідки № 584 від 07 вересня 2021 року про заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, яка була надана відповідачем, станом на 01 вересня 2021 року заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у відповідача відсутня (а. с. 31), а тому позовні вимоги в частині стягнення суми боргу не підлягають задоволенню. Однак, згідно із ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, наявні в матеріалах справи докази, а також те, що сума основного боргу у розмірі 840 грн. 24 коп. відповідачем сплачена під час розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення із відповідача 3% річних у розмірі 415 грн. 10 коп. та інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 1\~979 грн. 57 коп. Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1\~680 грн. 39 коп. (2 394 грн. 67 коп.*2270 грн. 00 коп. /3 234 грн. 91 коп.), що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial