Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У червні 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до Київської міської ради та Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» (далі - КП «Житло-Сервіс») про визнання її членом сім`ї наймача та наймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований такими обставинами. Позивач є матір`ю [PERSON] (далі - [PERSON] ) та бабою [PERSON] (далі - [PERSON] ). 21.12.2006 Деснянською районною у м. Києві державною адміністрацією [PERSON] було видано ордер на жиле приміщення № 003446 серії Б, на підставі якого вона разом з сином [PERSON] вселилася у квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . 12.09.2007 [PERSON] уклала з Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду. У 2008 р. позивач на прохання дочки та онука покинула своє місце проживання у селі та вселилася до спірної квартири для догляду за хворою дочкою, яка перебувала на стаціонарному лікуванні, та підтримання стану квартири під час її відсутності. [INFO] [PERSON] померла, після чого наймачем квартири за раніше укладеним договором було визнано її сина [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Позивач фактично проживала у квартирі зі своїм онуком однією сім`єю, вела з ним спільне господарство, проте не здійснила у квартирі реєстрацію свого місця проживання. Після смерті онука позивач звернулася до КП «Житло-сервіс» з проханням визнати її наймачем квартири, проте їй у цьому було відмовлено. На даний момент позивач зі своїми родичами проживає у квартирі та несе усі витрати на її утримання. Відповідач Київська міська рада у заявах по суті справи (відзиві на позов та запереченнях) просила у позові відмовити посилаючись на те, що позивачем не надано доказів дотримання встановленого законом порядку при вселенні до квартири та не доведено постійне і тривале проживання з наймачем однією сім`єю. За міркуванням відповідача факт реєстрації позивача у с. Кухарі Іванківського р-ну Київської обл. свідчить про те, що спірна квартира не є її постійним місцем проживання. Відповідач КП «Житло-Сервіс» про день та час розгляду справи повідомлялось у встановленому законом порядку, проте його представник в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву від нього не надійшов. Третя особа Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація надіслала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, пояснення щодо позовної заяви третьою особою не надані. ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду. Ухвалою від 05.07.2018 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 30.01.2019 (а.с. 53-54). 17.01.2019 представник позивача подав клопотання про виклик свідків (а.с. 64-66). 29.01.2019 представник Київської міської ради подав відзив на позов (а.с. 73-77). 30.01.2019 суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про виклик свідків та відклав підготовче засідання на 09.04.2019 (а.с. 80-81). 04.03.2019 представник позивача подав відповідь на відзив (а.с. 87-91). 22.03.2019 представник Київської міської ради подав заперечення на відповідь на відзив (а.с. 98-100). 09.04.2019 представник третьої особи подав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 103). 09.04.2019 суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 25.06.2019 (а.с. 105-106). 25.06.2019 представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог (зміну предмету позову) (а.с. 113-115). Ухвалами від 25.06.2019 (протокольними) суд прийняв заяву про зміну предмету позову, задовольнив клопотання представника позивача про виклик свідків, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 28.10.2019 (а.с. 124-125). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] є матір`ю [PERSON] та бабою [PERSON] , що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження і про шлюб та свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 11-18). З 1960 р. місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: Київська обл., Іванківський р-н, с. Кухарі (а.с. 40-41). Згідно з розпорядженням Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 16.10.2006 № 1395 та на підставі ордера № 003446 серії Б [PERSON] та її син [PERSON] , набули право користування двокімнатною квартирою жилою площею 34,92 кв.м, розташованою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8). 12.09.2007 між Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду (наймодавцем) та [PERSON] (наймачем) було укладено договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, предметом якого є надання наймодавцем наймачу і члену її сім`ї - сину [PERSON] , у безстрокове користування вищевказаної квартири (а.с. 9-10). [INFO] [PERSON] померла у віці 43 роки (а.с. 19). Після смерті [PERSON] наймачем квартири за раніше укладеним договором було визнано її сина [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер у віці 27 років (а.с. 42). З пояснень позивача [PERSON] вбачається, що її дочка [PERSON] тяжко хворіла на цукровий діабет і туберкульоз і постійно перебувала на стаціонарному лікуванні, а тому влітку 2008 р. вона на прохання дочки та онука [PERSON] покинула своє постійне місце проживання у селі та переїхала до спірної квартири для догляду за дочкою. Судом встановлено, що з вказаного часу [PERSON] постійно і безперервно проживала у спірній квартирі однією сім`єю з дочкою та онуком, а після смерті дочки - з онуком, вела з ними спільне господарство, мала спільний бюджет. Вказана обставина підтверджується актами від 05.01.2016 та від 26.10.2017 за підписами мешканців будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , засвідченими начальником відділення № 5 та заступником начальника відділення «Лівобережне» КП «Житло-Сервіс» (а.с. 22, 36-37) та показаннями свідків. Як пояснила в суді свідок [PERSON] , яка мешкає в будинку і працює кос`єржем, у 2008 р. вона познайомилась з позивачем, її дочкою [PERSON] та онуком [PERSON] . Свідок підтвердила, що з 2008 р. [PERSON] постійно і безперервно проживає у спірній квартирі - спочатку вона доглядала за своєю дочкою, яка тяжко хворіла і майже постійно знаходилась на стаціонарному лікуванні, а після її смерті залишилась проживати з онуком, піклувалась про нього, в усьому йому допомагала, готувала їсти, прибирала, зі своєї пенсії виділяла кошти на оплату комунальних послуг. Після загибелі [PERSON] з огляду на похилий вік позивача з нею став проживати її другий онук [PERSON] . Родичі позивача - онук [PERSON] та дочка [PERSON] , повідомили суду, що у 2008 р. [PERSON] на прохання дочки [PERSON] та її сина [PERSON] вселилася у спірну квартиру для постійного проживання, і до цього часу продовжує проживати у ній. Свідки пояснили, що [PERSON] важко хворіла та потребувала постійного догляду, а тому позивач доглядала за нею і піклувалася про онука, жила з ними однією сім`єю, вела спільний побут, брала участь у спільних витратах, в тому числі і на утримання житла, а після смерті дочки продовжила мешкати однією сім`єю з онуком. Після смерті [PERSON] позивач продовжує мешкати у спірній квартирі та несе витрати на її утримання, що підтверджується оплаченими рахунками за житлово-комунальні послуги (а.с. 29-35). Позивач звернулася до КП «Житло-сервіс» з проханням визнати її наймачем квартири замість померлого наймача на підставі статті 106 ЖК України, проте у задоволенні її заяви було відмовлено з підстав відсутності даних про родинні зв`язки з наймачами та письмової згоди наймачів на проживання у квартирі (а.с. 20-21). IV. Зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування. Правовідносини, що виникають у зв`язку з наймом житла, що перебуває у державній або комунальній власності, регулюється Житловим кодексом Української РСР (далі - ЖК Української РСР) та іншими актами законодавства. За приписами статті 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно зі статтею 64 цього Кодексу члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до статті 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Аналіз наведених норм житлового законодавства дає підстави для висновку, що у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи вселилися в жиле приміщення у встановленому законом порядку, постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство, були визнані членами сім`ї наймача та не було встановлено певного порядку користування жилим приміщенням. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх інших членів сім`ї наймача, чи прописані вони в даному приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. У даній постанові Верховний Суд України наголосив, що відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. За приписом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Верховний Суд України у постанові Пленуму № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» також роз`яснив, що наявність чи відсутність прописки (зараз - реєстрації) самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до статті 106ЖК Української РСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , є КП «Житло-сервіс». З листа КП «Житло-сервіс» та заяв по суті справи, поданих Київською міською радою, вбачається, що відповідачі не визнають [PERSON] членом сім`ї наймача та її право на користуватися спірною квартирою. Водночас обставини, встановлені судом на підставі наданих позивачем і наведених вище доказів, які суд визнає належними і допустимими та покладає в обґрунтування свого рішення, свідчать про те, що позивач і померлі наймачі є близькими родичами, понад 10 років спірна квартира є постійним місцем проживання позивача, яка вселилася у неї як член сім`ї за згодою попередніх наймачів - дочки [PERSON] та онука [PERSON] , з якими проживала однією сім`єю, вела з ними спільне господарство, мала спільний бюджет, несла спільний обов`язок по утриманню квартири, при цьому жодні угоди про порядок користування жилим приміщенням між позивачем та наймачами не укладались. Отже враховуючи, що за обставинами справи безспірно встановлено, що наймачі висловлювали згоду на вселення та проживання позивача у спірній квартирі, позивач вселилася в квартиру і постійно проживала у ній як член сім`ї наймачів та проживає у даній квартирі та сплачує комунальні послуги до цього часу, тобто несе усі обов`язки наймача, квартира тривалий час є її основним місцем проживання, суд вважає ефективним способом захисту порушеного права визнання за позивачем права користування квартирою. З огляду на визнання за [PERSON] права користування квартирою, вимоги про визнання її наймачем квартири за раніше укладеним договором найму є зайвими і передчасними, оскільки після набрання судовим рішенням законної сили позивач зможе реалізувати своє право шляхом звернення до житлово-експуртаційної організації для укладення договору найму. На підставі викладеного,

Outcome: partial