Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Із позовною заявою про скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на ? частину майнадо суду звернулася [PERSON]. Позов мотивований тим, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям. На даний час їх шлюб є розірваним. Набуття відповідачем права власності на будинок з надвірними будівлями в с. Лутава, вул.. Центральна 24, Козелецького району, Чернігівської області грубо порушує право власності позивача на ? частину цього обєкта нерухомості, як обєкта права спільної сумісної власності за час шлюбу.. Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Представник Комунального підприємства «Ніжинське міське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені. На час розгляду справи надали суду заяву в якій просять розгляд справи проводити без їх участі.. Представник Карпилівської сільської ради Чернігівської області в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені. На час розгляду справи надали суду заяву в якій просять розгляд справи проводити без їх участі.. Заслухавши пояснення сторін, їх представників та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 368 ЦК України: майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Заочним рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 04.12.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно зі ст. 57 Сімейного кодексу України до особистої приватної власності подружжя відноситься: майно, набуте одним з подружжя до шлюбу, майно, набуте чоловіком або дружиною на підставі договору дарування або в порядку спадкування, а також якщо майно набувалося під час шлюбу, але за гроші одного з подружжя, які належали йому особисто. Так, згідно рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 27.06.2012 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в с. Лутава, вул.. Центральна 24, Козелецького району, Чернігівської області. Дане рішення в судовому порядку не оскаржувалось і є чинним на даний час. Згідно даного рішення відповідач набув право власності на будинок в с. Лутава, по вул.. Центральна 24, Козелецького району, Чернігівської області саме в порядку спадкування. Отже, вищевказаний будинок не відноситься до спільної сумісної власності подружжя та не підлягає поділу. Згідно витягу комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради про державну реєстрацію прав від 31.07.2012 року номер запису 265 в книзі 2 власником житлового будинку в с.Лутава по вул.. Центральна (Калініна) 24 є [PERSON]. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також з урахуванням загальних засад цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Outcome: dismissed