Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд визнати [PERSON], громадян Китаю: [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] Позивачі до судового засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністі, на заочний розгляд справи згодні. Відповідачі до судового засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, пояснення сторін, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН. Позов обґрунтований тим, що позивачі по справі є власниками квартири [ADDRESS] у 2016 року їм необхідно було отримати довідку форми Ф1 про склад сім'ї та реєстрацію, з якої стало відомо, що в квартирі, яка належить їм на праві власності зареєстровані відповідачі. На підтвердження законності своїх вимог посилаються на ст. 319 ЦК України. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ. Позивачі по справі є власниками квартири [ADDRESS] на підставі договорів дарування від 28.04.2004 року р.№ 1-738, посвідченого нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори та від 21.05.2010 року р.№ 1-940, посвідчений нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори. Підставою звернення до суду із позовом стали посилання позивачів на те, що відповідачі по справі, які не є членами їх сім'ї та не проживають в [ADDRESS] зареєстровані в ній зареєстровані по даний час, що підтверджується заявою мешканців будинку [ADDRESS], наявною в матеріалах справи. ІV. ОЦІНКА СУДУ. Перевіривши законність та обґрунтованість позовних вимог суд дійшов висновку по можливість задоволення позову. 1.ВИЗНАННЯ ОСІБ ТАКИМИ, ЩО ВТРАТИЛИ ПРВО КОРИСТУВАННЯ ЖИТЛОВИМ ПРИМІЩЕННЯМ. На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема,- житловий будинок, садиба, квартира ( ст.ст. 379, 382 ЦК України). Оскільки відповідачі за вказаною адресою не проживають та не є членами сім'ї позивачів, у зв'язку із тим, що вони не вжили дій щодо зняття з реєстрації свого місця проживання у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] права позивачів, як власників приміщення, де зареєстровані відповідачі порушуються. Оскільки судом встановлено, що права та інтереси позивачів, як власників порушуються, та враховуючи ту обставину, що з моменту набуття права власності на квартиру позивачами відповідачі втратили право користування зазначеною квартирою, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. ІІ. СУДОВИЙ ЗБІР. Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору, та витрат пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом України «Про судовий збір». Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивачів судові витрати. На підставі викладеного й

Outcome: approved