Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Керівник КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Шкробот В.В. звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу, у примусовому порядку без його згоди. В обґрунтування вимог представник психіатричного закладу посилається на те, що 02.02.2021 року [PERSON] поступив в психіатричне відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР в супроводі матері та працівників поліції, у зв`язку з погіршенням психічного стану, агресивною, неадекватною поведінкою. Після огляду лікар-психіатр дійшов висновку про необхідність його госпіталізації для обстеження та лікування у зв`язку з наявність у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючи. Вказані обставини також підтвердженні висновком комісії лікарів-психіатрів. [PERSON] відмовився від госпіталізації. Посилаючись на наведене, просить задовольнити заяву. У судовому засіданні лікар психіатр заяву підтримав, з підстав викладених у ній. Категорично стверджував, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, діагноз розлади психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних речовин. 02.02.2021 року [PERSON] поступив в медичний заклад вперше у цьому році у супроводі матері та працівників поліції. На даний час, у зв`язку з погіршенням психічного стану потребує госпіталізації до психіатричного закладу з метою лікування. Посилаючись на наведене, просив задовольнити заяву. Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення заяви. Мати [PERSON] [PERSON] підтримала подану заяву та просила її задовольнити. [PERSON] заперечив щодо його госпіталізації, з метою лікування. Представник управління соціальної політики Гринчук Н.І. зазначила, що у вирішенні даного клопотання покладається на думку суду. Керівник КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про слухання справи за його відсутності. Судом встановлено, що 02.02.2021 року [PERSON] поступив в психіатричне відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР в супроводі матері та працівників поліції, у зв`язку з погіршенням психічного стану, агресивною, неадекватною поведінкою. Після огляду лікар-психіатр Чорній П.П. дійшов висновку про необхідність його госпіталізації для обстеження та лікування у зв`язку з наявність у нього тяжкого психічного розладу та погіршення психічного стану, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих. Підставою для висновку про необхідність примусової госпіталізації була поведінка [PERSON] , відомості про поведінку останнього викладені у заяві сусідів та поясненнях матері. 02.01.2021 року від сусідів [PERSON] , які проживають по [ADDRESS] надійшла заяву до КНП «ТОКПЛ» ТОР про вжиття заходів щодо [PERSON] , оскільки останній становить загрозу життю і здоров`ю мешканцям четвертого під`їзду та усього двору по [ADDRESS] , а саме [PERSON] викидає з балкону цеглу та куски бетону з арматурою в двір, де граються діти, більше року вночі кричить , порушує спокій громадян. Вказані обставини підтвердила в судовому засіданні [PERSON] . Зазначила, що її син [PERSON] потребує кваліфікованої допомоги та лікування, оскільки ненадання психіатричної допомоги в примусовому порядку, може зашкодити його здоров`ю, який вчиняє небезпечні дії для себе та оточуючих. Згідно сигнальної картки за №09866/468 F10 встановлено, що хворий [PERSON] , [INFO] , знаходився на стаціонарному лікуванні в 7-му психіатричному відділенні КНП «ТОКПЛ» ТОР з 15.10.2019 року по 30.10.2019 року з діагнозом розлад психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин. [PERSON] перебуває на обліку в наркодиспансері, але на лікуванні не перебував. Поступив у зв`язку з агресивною поведінкою, а саме: побив матір, вдарив дружину, кувалдою вибив стіну в своїй квартирі, уламки стіни викидав через вікно, нецензурно висловлюється до матері, дружини, родичів, неодноразово рідні викликали поліцію та звертались щодо його примусової госпіталізації. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 02.02.2021 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , страждає на тяжкий психічний розлад, діагноз розлад психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин. Психомоторне збудження. Зі слів матері, колективної заяви сусідів встановлено, що [PERSON] різко змінився в поведінці став агресивним, розтрощив стіни, порвав проводку, відкривав газові камфорки, кидав з балкону 9 поверху куски цегли, бетону з арматурою, постійно кричить на малих дітей, сусідів через що останні бояться вийти з під`їзду, не спить ночами та сам з собою розмовляє. Одружений, має двох неповнолітніх дітей, але стосунки з сім`єю не підтримує. З підліткового віку вживає наркотичні речовини, перебував на облік в лікаря нарколога. Близько 6 років тому мав умовне покарання у зв`язку з наркотиками. В умовах ТОКПЛ лікувався вперше з 15.10. по 30.10.2019 року, вписаний з покращенням, але вдома підтримуючу терапію не приймає. При поступленні був збуджений, не виконував інструкції, нецензурно висловлювався, погрожував розправою медперсоналу та лікарям. Після огляду [PERSON] , комісія лікарів прийшла до висновку, що останній потребує стаціонарного обстеження і лікування, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад, що обумовлює його небезпеку для себе і оточуючи, а також у зв`язку з відмовою пацієнта від госпіталізації у психіатричний стаціонар. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось учасниками, що [PERSON] раніше, за рішенням суду, надавалась психіатрична допомога в стаціонарних умовах у примусовому порядку. Із пояснень матері [PERSON] встановлено, що після вказаного лікування стан сина покращився. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що заяву представника психіатричного закладу слід задовольнити. Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг. Цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади. Відповідно до вимог частини першої статті 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Згідно з вимогами ст.\~340\~ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд. Відповідно до вимог ст. 14 цього ж Закону, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. Згідно з вимогами ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність такої госпіталізації. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України. Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу. Судом встановлено, що станом на день звернення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР із відповідною заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] існують підстави для такої госпіталізації, які установлені комісією лікарів-психіатрів, госпіталізація особи до психіатричного закладу відповідає положенням Закону України «Про психіатричну допомогу», вимогам процесуального законодавства та є необхідною, у зв`язку із тим, що [PERSON] виявляє реальні наміри вчинити та вчиняє дії, що становлять небезпеку для нього та оточуючих, а його обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару, що підтверджено належними та допустимими доказами та не спростовано сторонами. Встановивши вказані обставини, за наявності обґрунтованого висновку комісії лікарів-психіатрів про госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар у примусовому порядку, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу, а тому заяву генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Шкробота В.В. про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved