Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 23.02.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму інфляційних збитків від простроченої суми за період з червня 2015 року по січень 2021 року - 5631,23 грн.; суму трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 7904 грн., за період з червня 2015 року по лютий 2021 року, становить 1363,44 грн.; суму процентів за договором позики в період з 01.06.2015 року по 22.02.2021 року, що складає 7386,10 грн., а також стягнути судовий збір. Ухвалою від 03.03.2021 року провадження у справі відкрито. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористався, до судового засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що 07.07.2015 року набрало законної сили рішення Київського районного суду м. Одеси по справі №520/13752/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, яким вимоги [PERSON] були задоволені в повному обсязі та вирішено стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 7904,20 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором позики. На теперішній час сума позики не повернута, тому боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, в зв`язку з чим позивачем здійснено розрахунок інфляційних збитків та трьох відсотків річних за період з червня 2015 року по лютий 2021 року. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи по суті не скористався. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.06.2015 року по справі №520/13752/14-ц позовні вимоги [PERSON] задоволені та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 04.05.2011 року в сумі 3700,00 грн., суму інфляційних збитків від простроченої суми в період з 01.11.2011 року по 22.05.2015 року в розмірі 2519,80 грн., 3 відсотків річних в період з 01.11.2011 року по 22.05.2015 року в розмірі 397,75 грн., проценти за користування грошовими коштами з серпня 2014 року по березень 2015 року в розмірі 1286,63 грн. Рішення набрало законної сили 07.07.2015 року. Вказаним рішенням суду встановлено, що 04.05.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 3700,00 грн. з строком повернення до 31.10.2011 року. 22.02.2021 року старшим державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Микитась Я.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64573901 з виконання виконавчого листа №520/13572/14-ц, виданий 28.08.2015 Київським районним судом м. Одеси. Судом досліджено надані позивачем розрахунки позовних вимог. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК Україниборжник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду встановлено, що між сторонами 04.05.2011 року було укладено договір позики, умови якого відповідачем [PERSON] не виконувались, внаслідок чого заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.06.2015 року по справі №520/13752/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 04.05.2011 року в сумі 3700,00 грн., суму інфляційних збитків від простроченої суми в період з 01.11.2011 року по 22.05.2015 року в розмірі 2519,80 грн., 3 відсотків річних в період з 01.11.2011 року по 22.05.2015 року в розмірі 397,75 грн., проценти за користування грошовими коштами з серпня 2014 року по березень 2015 року в розмірі 1286,63 грн. З матеріалів справи вбачається, що на теперішній час вказане рішення суду добровільно відповідачем не виконується, в зв`язку з чим 22.02.2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого на підставі заочного рішення суду від 24.06.2015 року. За таких обставин суд приймає доводи сторони позивача щодо наявності підстав для стягнення суми інфляційних збитків та 3 відсотків річних за період з червня 2015 року по лютий 2021 року, а також процентів за договором позики в період з 01.06.2015 року по 22.02.2021 року. При цьому суд погоджується з розрахунками позивача [PERSON] , доданими до позовної заяви. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved