Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

КП «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом, в якому просить з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути з відповідача заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі у сумі 10529,86 грн за період з 01.03.2011 року по 31.03.2015 року, три відсотки річних у розмірі 418,83 грн, інфляційні витрати у розмірі 4091,27 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого постачання та за зазначений період відповідач не в повному обсязі сплачував вартість наданих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідач заперечував у задоволенні позовних вимог, в заяві від 06.02.2017 року просив не стягувати борг понад три роки. Представник відповідача просив врахувати звернення та заяви мешканців квартир щодо, оскільки позивачем не в повному обсязі надаються послуги. Зазначив, що відповідач фактично проживає за іншою адресою та не є власником житла, а відтак просив у задоволенні позову відмовити. У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись вчасно та належним чином, надали суду заяви про слухання справи за їх відсутності.. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання. Відповідно до Правил, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Тобто, позивач є виконавцем з надання послуг з теплопостачання та надавав послуги з централізованого теплопостачання у приміщення квартири відповідача. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України від 24 червня 2004 року „Про житлово-комунальні послуги, який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки. За умовами ст. 68 ЖК Української РСР та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено обов`язок споживача послуги такі оплачувати. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст.1, ч. 2 ст.3, ст.19 вказаного Закону). Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відсутність укладеного договору з відповідачем як споживачем комунальних послуг не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги. Так, [PERSON] з 1998 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ., за якою позивач надавав послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води. Договір купівлі-продажу теплової енергії між сторонами не укладався, а для проведення розрахунків по оплаті послуги відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я відповідача. Факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги (що є порушенням умов договору в розумінні ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 ГК України, так як є невиконанням зобов`язання) повинен бути зафіксований належним чином. У разі, якщо від виконавця надійде відмова в задоволенні акта-претензії, споживач має право зобов`язати виконавця здійснити перерахунок в судовому порядку (п. 5 ст. 18 Закону «Про житлово-комунальні послуги» та п. 39 Правил). Тобто, доводи відповідача щодо не надання належної якості житлово-комунальних послуг, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач у встановленому законом порядку не відмовлявся від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачам надано не надано. Проживання в іншому місці не звільняє відповідача від сплати отриманих комунальних послуг, оскільки матеріалами справи підтверджено його реєстрацію у зазначеній вище квартирі, а отже він є користувачем наданих послуг. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 12.04.2016 року скасовано судовий наказ виданий за заявою комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за період з 01.03.2011 року по 31.03.2015 року, заява про видачу судового наказу подана до суду 27.04.2015 року (справа №638/6974/15-ц). Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до норм ч.2, ч.3 ст. 264 ЦПК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову. Після переривання перебіг давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Враховуючи викладене, період до 01.04.2012 року знаходиться за межами строку позовної давності. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 525 ЦК України однобічна відмова від виконання прийнятих зобов`язань не допускаються. Приймаючи до уваги, що відповідачі будучи зобов`язаними своєчасно сплачувати плату за отримані послуги, в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе зобов`язання, не сплачують заборгованість добровільно, суд приходить до висновку, що виникла заборгованість підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. У зв`язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховані інфляційні витрати та 3% річних за прострочення ним виконання грошового зобов`язання. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, зокрема, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в межах строку позовної давності за період з 01.04.2012 року по 31.03.2015 року з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних витрат на загальну суму 11719,59 грн. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial