Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на позивача покладене виконання забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання. Станом на 01.09.2018 борг відповідача перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за спожиту теплову енергію складає 15766,71 грн., крім того, ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 01.09.2018 борг внаслідок інфляції зріс на 255,13 грн., а три проценти річних складають 80,96 грн.. Враховуючи викладене просять стягнути з відповідача на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» борг, який виник станом на 01.09.2018 в сумі 16102,80 грн., в тому числі 255,13 грн. інфляційних збитків, 80,96 грн. трьох процентів річних. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1744,80 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 11.07.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 18.08.2019 відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначено, що між ним та відповідачем помилково, після смерті матері, якій належала частка 49/100 квартири [ADDRESS] , був підписаний договір про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води № 1-4183. Хоча він там ніколи не проживав та не був на той час власником цього житла. Звертає увагу, що вказаний договір був підписаний помилково та ще до того як він вперше звернувся до державної нотаріальної контори та дізнався, що пропустив строки на прийняття спадщини. Інша частина даної квартири у розмірі 51/100 належить [PERSON] , який фактично там проживав разом зі своїм родичем. Вказані сусіди по квартирі обидва були проти його проживання у вказаній квартирі, оскільки він пропустив строки прийняття спадщини після смерті матері та втратив правовстановлюючі документи на материну частину квартири. Тому йому довелося повернутися до села Свидівок, де він раніше проживав. Враховуючи, що він пропустив строки для прийняття спадщини, то вказана частка 49/100 квартири з 14 січня 2008 року і до 25 травня 2019 року була фактично безхазяйним майном, але в порушення ст. 1277 ЦК України Черкаська міська рада не звернулася до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою та не прийняла її до комунальної власності міста Черкаси. При цьому вказана квартира весь час була повністю у володінні та користуванні іншого співвласника [PERSON] та його родича, які там проживали і не хотіли його пускати до квартири. Тільки після поновлення втрачених документів та встановлення через суд обставин поважності пропуску строків, він зміг повторно через свого представника звернутися до державної нотаріальної контори та зареєструвати 25 травня 2019 року право власності на частку 49/100 у вказаній квартирі. Однак і після оформлення спадщини у даній квартирі він не проживає, оскільки є інвалідом II групи і йому дуже важко підніматися сходами аж на 5 поверх, що підтверджується актом опитування сусідів від 18.08.2019 р.. Таким чином, даний договір з позивачем про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води № 1-4183 був ним підписаний внаслідок помилки та ще задовго до того як прийняти у спадщину частину вказаної квартири та стати її власником. Наголошує, що він там ніколи не проживав та не був у ній зареєстрований, а власником 49/100 квартири став лише 25 травня 2019 року, а тому до цієї дати фактично не може вважатися індивідуальним споживачем послуг в розумінні п. 6 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». На відміну від іншого співвласника квартири [PERSON] та його родича, які користуються всією квартирою і не сплачують за комунальні послуги. По-друге, йому з розрахунку позивача суми заборгованості за спожиту теплову енергію, не зрозуміло, чому позивач нараховує йому плату протягом всього вказаного періоду нарахування навіть поза межами опалювального сезону та за межами строків позовної давності. Крім того, позивач у свій розрахунок на рівні з поточною заборгованістю, намагається втиснути частину якоїсь заборгованості за минулі роки, яка виникла поза межами позовної давності, тобто ще до липня 2016 року, оскільки позов поданий до суду тільки в кінці червня 2019 року. Тому відповідно до ст. 267 ЦК України заявляє суду про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин між позивачем і відповідачем у даній справі та просе їх застосувати у даному спорі. Також зазначає, що розрахунки позивача інфляційних витрат та 3% річних також не відповідають фактичним обставинам справи. Таким чином вважає, що позивач порушує основні засади цивільного законодавства, гарантовані статтею 3 Цивільного кодексу України, такі як справедливість, добросовісність та розумність. Вважає, що умови такого договору про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, які зобов`язують оплачувати послуги позивача за період коли фактично відповідач ними не користувався, оскільки не був власником житла чи його наймачем, коли він навіть не проживав у ньому та не був там зареєстрований, є несправедливими, а тому порушують вимоги статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, позивач в порушення ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням цього договору, своєчасно не надав йому всієї необхідної інформації щодо умов надання своїх послуг, в результаті чого він помилково уклав договір, який взагалі йому був не потрібний, оскільки він не був ані власником житла, ані його орендарем чи наймачем, та взагалі не проживав і не був зареєстрований в даній квартирі, а відтак не міг споживати послуги позивача. А відтак, крім іншого, позивач вчинив порушення прав відповідача, які, передбачені ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі вищевикладеного просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. До початку судового засідання представник позивача Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської радиза довіреністю Зима Д.О. звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час слухання справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини: Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради забезпечує населення міста Черкаси тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання. Плата за комунальні послуги, відповідно до ст. 67 ЖК України та ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», нараховується щомісячно, а її розмір розраховується за затвердженими в установленому порядку тарифами та відповідно до показань приладів обліку або за встановленими нормами. Ст.ст. 67,68 ЖК України, ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, що споживачі житлово-комунальних послуг повинні сплачувати за їх надання своєчасно, у строки, встановлені договором або законом. Всупереч вимогам чинного законодавства, відповідач своєчасно та в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений термін. Всупереч вимогам законодавства, відповідач своєчасно та в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого станом на 01.09.2018 утворилась заборгованість за спожиту теплову енергіюна загальну суму 15766,71 грн.. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем на суму заборгованості, що виникла за відповідачем, нараховано інфляційні збитки в сумі 255,13 грн. та 3% річних в сумі 80,96 грн.. Водночас, суд враховує заяву відповідача [PERSON] про застосування позовної давності, з таких підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з ч. 2 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем [PERSON] було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. З огляду на вищевикладене, враховуючи дату звернення КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської радидо суду - 21.06.2019 року, обов`язок сплати за спожиту теплову енергію наступного місяця, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення заборгованості за період з червня 2016 року по серпень 2018 року на суму 11452 грн. 35 коп., тобто в межах строку позовної давності. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування інфляційних збитків та 3% річних витрат, суд прийшов до висновку, що вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є недоведеними. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 1744,80 грн. Оскільки позов задоволено частково, а саме - на 71 %, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно в сумі 1238 грн. 80 коп. (1744,80х71/100). За таких обставин оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial