Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 1. Позиція позивача. 29 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просить стягнути з ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» на її користь заборгованість по заробітній платі та відшкодування витрат на службове відрядження в сумі 26 908 грн 43 коп. 20 листопада 2019 року [PERSON] подала уточнену позовну заяву, у якій просила стягнути з відповідача ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» на її користь заборгованість по фактичним витратам, понесеним позивачем під час перебування у відрядженні у період з 03.04.2017 по 28.04.2017 у м. Вінниця у зв`язку з підвищенням кваліфікації в розмірі 11 391 грн 15 коп. (одинадцять тисяч триста дев`яносто одна грн 15 коп.); стягнути з відповідача суму недоплаченої позивачу персональної надбавки в розмірі 10% від посадового окладу за період з 01.01.2014 по 29.08.2018 включно, у розмірі 13 820 грн 00 коп. (тринадцять тисяч вісімсот двадцять грн 00 коп.); стягнути з відповідача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.08.2018 по момент винесення судового рішення у справі, із врахуванням розміру середньомісячного заробітку позивача - 290 грн 52 коп. на день; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20 000 грн (двадцять тисяч грн 00 коп.). Свій позов обґрунтувала тим, що вона працювала на здоровпункті № 27 Департаменту по медицині праці ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» на посаді фельдшера вищої категорії з 31.12.2013 по 29.08.2018 включно. Відповідно до наказу про відрядження №282 від 30.03.2017 в період з 03.04.2017 по 28.04.2017 вона перебувала у м. Вінниця у Вінницькому обласному центрі післядипломної освіти медичних працівників, де прослухала курси підвищення кваліфікації з циклу «Фельдшери ФАП» і пройшла атестацію на підтвердження кваліфікаційної категорії. В перший день її відрядження - 03.04.2017, їй було авансом виплачено добові в розмірі 2 000 грн за 25 днів відрядження, із розрахунку: по 80 грн за добу (80 грн х 25 = 2 000 грн), та не враховано її потреби на оплату проїзду автобусом з м. Ладижин до м. Вінниця та в зворотному напрямку, на проживання у м. Вінниця, на проїзд міським транспортом у м. Вінниця. Тому, під час перебування у відрядженні нею було витрачено значно більше коштів, ніж виплачено відповідачем авансом в перший день її відрядження. У зв`язку з цим, після повернення з відрядження, 03.05.2017 вона передала через уповноважену особу, свого безпосереднього керівника, завідуючу здравпунктом №27 Кіпер І.А. до ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» оригінали документів, які підтверджують її фактичні витрати на проїзд та на проживання у м. Вінниця під час її перебування у відрядженні для відшкодування фактичних витрат, понесених нею у відрядженні, загальну суму 9 491 грн 15 коп., а саме: проїзд автобусом Ладижин-Вінниця (чек № 149866) на суму 81 грн 75 коп, проїзд автобусом Вінниця-Ладижин (чек № 374833) на суму 82 грн 90 коп., міський транспорт у м. Вінниця (24 квитки) на загальну суму 76 грн 50 коп., проживання в м. Вінниця (рахунок і квитанція № 4802 від 03.04.2017) на суму 9 250 грн (81,75+82,90+76,50+9250,00=9 491,15). Безпосередньо, відсиланням оригіналів зазначених документів відповідачу займала старша медсестра здравпункту №27 [PERSON] . Таким чином, всі первинні документи в оригіналах, які підтверджують понесені позивачем під час відрядження витрати були передані відповідальній особі в департамент бухгалтерського обліку ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» відразу після закінчення відрядження. При цьому зазначила, що після передачі нею до департаменту по бухгалтерському обліку і звітності всіх документів, які підтверджують її витрати у відрядженні, відповідальною особою їй було запропоновано підписати лише Звіт про використання коштів, виданих з відрядження №6000035161 від 28.04.2017, в якому було зазначено про витрачання нею у відрядженні виданих у перший день відрядження авансом 2 000 грн добових, що вона й підтвердила своїм підписом. Оскільки, відповідачем не було відразу ж відмовлено у виплаті компенсації за фактичними витратами, понесеними під час відрядження у м. Вінниці у період з 03.04.2017 по 28.04.2017 вона тривалий час чекала на ці виплати, але 23.08.2018 перед своїм звільненням з роботи вона все ж таки звернулась до відповідача з письмовою заявою, в якій просила провести їй правильне нарахування добових, відшкодувати понесені фактичні витрати на проживання та проїзд, понесені нею під час перебування у відрядженні. Але, з листа відповідача №07/6-634/2018 від 14.09.2018 їй стало зрозуміло, що відповідач не визнає її права на зазначені виплати та не буде їх оплачувати. Тому, для захисту своїх прав, вона вимушена була в листопаді 2018 року звернутись до суду з даним позовом. Вважає, що відмова відповідача компенсувати понесені фактично витрати під час відрядження у квітні 2017 року, зокрема, на проживання у м. Вінниці та проїзд, згідно з наданими нею документів є порушенням прав та гарантій, визначених ст. 121 КЗпП України. Посилання відповідача на Процедуру організації службових відряджень та відшкодування витрат на відрядження ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» (далі - Процедура) в даному спорі та, зокрема, на недотримання нею вимог зазначеної Процедури, як на підставу невизнання її позовних вимог щодо виплати її компенсації за фактичні витрати під час відрядження у квітні 2017 року вважає необґрунтованими, оскільки вона самостійно не готувала проект наказу про своє відрядження у квітні 2017 року, а лише виконувала вимоги цього наказу. Наказ про її відрядження №282 від 30.03.2017 було отримано нею безпосередньо перед самим відрядженням, коли треба було вже вирушати у відрядження, і у неї не було ні часу, ні можливості з`ясовувати невідповідності та помилки, які містилися в наказі. Окрім того, зазначений наказ на момент його вручення був у вигляді проекту та не містив ні номеру, ні дати видачі наказу. Тому вона вважала, що після відрядження можна буде внести необхідні зміни та уточнення до нього. Разом з тим, наказ на відрядження у квітні 2017 року був оформлений з порушенням Процедури №2 «Організації службових відряджень та відшкодування витрат на відрядження ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» від 29.12.2016 (надалі Процедура №2), а саме: в наказі зазначено період відрядження з 03.04.2017 по 28.04.2017 терміном 25 діб, але фактично термін відрядження складає 26 діб; не було завчасно організоване бронювання місця проживання, тому вона самостійно винаймала житло відповідно до норм Процедури №2 (додаток №1) в рамках визначеного ліміту (до 40 євро на добу), що в гривневому еквіваленті становить 1 120 грн на добу; не було враховано необхідність оплачувати транспортні витрати на проїзд з м. Ладижин до м. Вінниця і в зворотному напрямку, тому вона вимушена була самостійно купувати собі білет на рейсовий автобус «Ладижин-Вінниця» та «Вінниця-Ладижин», щоб добратись до місця відрядження та повернутись з відрядження; добові в наказі визначено в розмірі 80 грн на добу, як на навчання, але відповідно до розділу 1-го «Терміни і визначення» Процедури №2 чітко визначено поняття «службового відрядження на навчання», що передбачає відрядження в зв`язку з навчанням, за виключенням курсів підвищення кваліфікації, в рамках якого приймаюча сторона не організовує харчування відряджуваного. Оскільки, згідно з довідкою №9 від 05.02.2019, виданою КЗ «Вінницький обласний центр післядипломної освіти медичних працівників» харчуванням під час відрядження у квітні 2017 року вона не забезпечувалась, тому відповідно до додатку №1 Процедури №2 добові в обласні центри мають складати 150 грн на добу, а не 80 грн, як вказано в наказі. Тому, правильний розрахунок добових має складати: 26 діб х 150 грн = 3 900 грн. З урахуванням виплаченої їй суми добових у розмірі 2 000 грн, заборгованість по добових складає: 3 900 грн - 2 000 грн = 1 900 грн. Тому, з урахуванням зазначеного вище, загальна сума заборгованості по фактичним витратам, понесеним нею під час перебування у відрядженні у м. Вінниця у квітні 2017 року складає: 9 491 грн 15 коп. (проїзд автобусом до місця відрядження у зворотному напрямку, проїзд міським транспортом у м. Вінниці та витрати по проживанню + 1 900 грн (заборгованість по недоплачених добових) = 11 391 грн 15 грн. Також вважає, що відповідачем систематично з моменту переведення її на посаду фельдшера до здоровпункту № 27 Департаменту по медицині праці ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» з 31.12.2013 по 29.08.2018 включно нараховувалась та виплачувалась персональна надбавка до посадового окладу розмірі меншому на 10%, ніж за попереднім місцем її роботи. Відповідно до листа відповідача №170 від 15.07.2019 відповідач стверджує, що «При переведенні працівника [PERSON] до ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» персональна надбавка в розмірі 20%, що була встановлена попереднім місцем роботи увійшла до окладу, встановленого на ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» для даного працівника. Тобто, при переведенні враховувались види та розмір виплат працівника за попереднім місцем роботи та включались до фонду оплати праці за новим місцем роботи з метою недопущення втрати заробітної плати працівникам після переведення. Разом з тим, з розрахункових листів за листопад та грудень 2013 року, виданих позивачу відповідно до вимог ст.110 КЗпП України за попереднім місцем роботи у ВП Ладижинська ТЕС ПАТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» вбачається, що розмір її персональної надбавки, яка називалась «Вислуга» до дня її переведення до ТОВ «ДТЕК СЕРВІС складала 30%, а не 20%, як зазначено відповідачем. Зазначає, що її не попереджали про зміну заробітку у бік зменшення, тому вважає, що персональна надбавка (надбавка за вислугу років), яка виплачувалась їй за попереднім місцем роботи у розмірі 30% до посадового окладу, мала нараховуватись та виплачуватись відповідачем за новим місцем роботи у такому ж розмірі - 30% до посадового окладу. Факт нарахування їй зазначеної вище надбавки відповідачем у розмірі 20%, що є на 10% менше ніж за попереднім місцем роботи підтверджується, зокрема, розрахунковими листами про розмір нарахованої їй заробітної плати у ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» за період роботи на зазначеному підприємстві, а також листом відповідача №170 від 15.07.2019. Таким чином сума недоплаченої їй персональної надбавки (10%) за період з 01.01.2014 по 29.08.2018 включно складає 13 820 грн. Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.08.2018 по 19.11.2019 становить: 290 грн 52 коп. х 306 днів = 88 899 грн 12 коп. Крім того, стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, не проведення відповідачем повного розрахунку при звільненні призвело до порушення її прав, передбачених статтями 47, 116 КЗпП України. Враховуючи характер і тривалість моральних страждань, тяжкість завданої моральної травми, яка полягає у категоричному невизнанні відповідачем її права на зазначені вище виплати, вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. Отже, з урахуванням наведеного просить стягнути з відповідача на свою користь 134 110 грн 27 коп., яка складається із 11 391 грн 15 коп. загальної суми заборгованості по її фактичним витратам, понесеним під час перебування у відрядженні у квітні 2017 року; 13 820 грн суми недоплаченої персональної надбавки (10%) за період з 01.01.2014 по 29.08.2018 включно; 88 899 грн 12 коп. сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні станом на 19.11.2019; 20 000 грн 00 грн моральної шкоди. 2. Позиція представника відповідача. 26 березня 2019 року від представника відповідача ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» Діжевського Д.М. надійшов відзив на позов, який був уточнений у зв`язку із поданням позивачем [PERSON] 20.11.2019 уточнений позовних вимог, та в якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки позовні вимоги є необґрунтовані та безпідставні. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що в ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» порядок організації службових відряджень регламентується Процедурою організації службових відряджень та відшкодування витрат на відрядження ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» (далі - Процедура). У період, обумовлений в позовній заяві діяла Процедура № 2 затверджена директором підприємства 29.12.2016, якої позивач не дотрималася, зокрема, не оформила заявку (проект наказу), про що сама ж вказала у відповіді на відзив від 05.04.2019. Згідно з пунктом 3.1.1. Процедури, Ініціатор (особа, яка відбуває у відрядження) зобов`язаний, зокрема, оформити проект наказу на відрядження у відповідності до Додатку № 2 або № 3 до Процедури, при цьому, в обов`язковому поряду заповнивши всі поля наказу, в тому числі кількість діб в населеному пункті, куди направляється відряджений співробітник; інформацію, що стосується послуг, що замовляються: проживання, проїзд, маршрут руху та інше відповідно до встановлених лімітів. Тобто, працівник, виходячи із власних потреб, пов`язаних з відрядженням, самостійно визначає в проекті наказу кількість днів відрядження, необхідність в транспорті та в місці проживання. Відповідно до п. 3.1.2. Процедури Виконавець (Департамент з адміністративних питань) за фактом отримання погодженого наказу про відрядження, зокрема, зобов`язаний зареєструвати наказ про відрядження; організувати замовлення квитків, забронювати готель та інше необхідне наземне обслуговування відповідно до встановлених лімітів, направити Ініціатору по електронній пошті всю необхідну інформацію виходячи з зазначених пунктів. Зазначена процедура оформлення відрядження значно спрощує підготовчий процес та позбавляє особу, що направляється у відрядження, необхідності самостійного пошуку житла та варіантів проїзду. Проте, в порушення Процедури, позивач не вчинила жодних дій, передбачених Процедурою щодо організації свого відрядження та замовлення необхідних послуг (проїзд, проживання і т.д.). У зв`язку з чим, заявку на відрядження (проект наказу) підготували інші співробітники. Зазначений проект, до відбуття у відрядження, було надано позивачу для ознайомлення та, за необхідності, внесення корегувань. Звертає особливу увагу, що навіть після отримання проекту наказу на відрядження для ознайомлення, позивач не мала жодних зауважень та заперечень щодо інформації зазначеної в ньому та не зверталася до Департаменту з адміністративних питань щодо необхідності в замовленні будь-яких послуг. Таким чином, проект наказу вважався погодженим та був зареєстрований за № 282 від 30.03.2017. Також зазначено, що у випадку термінового відрядження та неможливості оформлення проекту наказу, Процедурою передбачено також можливість в усному режимі надати інформацію в Департамент з адміністративних питань щодо відрядження та замовлення необхідних послуг. Проте, ні перед відрядженням, ні в процесі відрядження жодних звернень від позивача не надходило. В зв`язку з викладеним вище, вважають твердження позивача щодо відсутності завчасного бронювання відповідачем місця проживання, оплати проїзду та неврахування таких потреб повністю безпідставними. Крім того, наголошено на тому, що згідно з п.4.1 Процедури Ініціатор не пізніше п`яти робочих днів з моменту повернення з відрядження зобов`язаний надати до департаменту з бухгалтерського обліку та звітності для заповнення звіту оригінали первинних документів про здійснення витрат у відрядженні (квитанції, квитки, чеки, рахунки та ін.); затвердити звіт, отриманий у відповідального співробітника департаменту з бухгалтерського обліку та звітності, у керівника і передати назад. Згідно з вимогами п. 4.1 Процедури Позивачем у визначені строки не були надані до департаменту з бухгалтерського обліку та звітності ні оригінали, ні копії документів, що підтверджують витрати пов`язані з відрядженням (проїзд, проживання та ін.) та про них не повідомлялось. В зв`язку з цим, Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт (далі - авансовий звіт) №6000035161 від 28.04.2017 оформлений на суму добових витрат в розмірі 2 000 грн відповідно до наказу на відрядження №282 від 30.03.2017. Авансовий звіт на 2 000 грн був погоджений позивачем, що підтверджують його підписи в авансовому звіті і Звіті про відрядження від 28.04.2017, і затверджений керівником. Жодних заперечень чи доповнень щодо даних, відображених у авансовому звіті від позивача не надходило. До авансового звіту не долучались жодні документи про понесені додаткові витрати. Лише через один рік і чотири місяці після відрядження, безпосередньо перед своїм звільненням, позивач надіслала заяву та документи про витрати в ході відрядження. Позивачем була подана заява від 23.08.2018 з вимогою провести нарахування добових і компенсувати витрати понесені у відрядженні до м. Вінниця у квітні 2017 року. У зв`язку з безпідставністю вимог, викладених у вказаній заяві та спливом строків, визначених Процедурою та ПК України (п. 170.9), щодо документального підтвердження витрат на відрядження, позивачу була надана обґрунтована відповідь щодо відсутності підстав для перерахунку витрат на відрядження. Враховуючи зазначене, з урахуванням затвердженого і погодженого позивачем авансового звіту та звіту про відрядження від 28.04.2017, позовні вимоги щодо відшкодування додаткових витрат на відрядження не мають жодних правових підстав. Щодо вимог про стягнення сум недоплаченої надбавки зазначено наступне. [PERSON] була прийнята на роботу на посаду фельдшера вищої категорії здоровпункту № 27 Медичного центру Департаменту по медицині праці ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» на підставі наказу 2167-к від 27.12.2013. Заявою [PERSON] від 23.12.2013, яка надавалася нею при прийнятті на роботу в ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» підтверджується, що вона ознайомлена та погоджується із умовами праці. Наказом від 13.01.2014 №34-ОДЗ ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» встановлено з 01.01.2014 персональну надбавку, у тому числі для [PERSON] в розмірі 424 грн за фактично відпрацьований час. Згідно із витягом із штатного розпису відповідача станом на дату прийняття [PERSON] на роботу, її заробітна плата складалася із посадового окладу в розмірі 2 120 грн, персональної надбавки в розмірі 424 грн, доплати за роботу в нічний час в розмірі 40% та премії - 9%. Також, згідно з витягом зі штатного розпису станом на дати коли здійснювалося щорічне підвищення розміру заробітної плати працівників ТОВ «ДТЕК СЕРВІС», із якого вбачається, що з 01.04.2014, тобто через 3 місяці після прийняття на роботу [PERSON] у ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» її оклад було підвищено до 2 230 грн, персональна надбавка становила вже 660 грн, загальний розмір заробітної плати з урахуванням всіх інших доплат складав 3 504 грн 43 коп. Починаючи з 01.04.2016 персональна надбавка була скасована, однак підвищено посадовий оклад, який вже складав 3 280 грн, загальний розмір заробітної плати з урахуванням всіх доплат - 4 133 грн 95 коп. ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» має право визначати структуру заробітної плати з дотриманням вимог колективного договору та норм чинного законодавства. У фонді заробітної плати ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» не передбачено такого виду виплат як «Вислуга», що встановлюється як відсоток від окладу, який був за попереднім місцем роботи [PERSON] . Водночас у ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» передбачався зовсім інший вид виплати: персональна надбавка, яка встановлювалася рішенням керівника підприємства, індивідуально, у формі конкретно визначеної суми. З огляду на це, вбачається, що не є обґрунтованою позовна вимога [PERSON] про стягнення персональної надбавки в розмірі 10% від посадового окладу, так як персональна надбавка є іншою формою виплати, аніж вислуга. Крім того, зазначено, що позивач працювала у ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» з 31.12.2013 по 29.08.2018, за час роботи не заявляла про свою незгоду із розміром встановленої заробітної плати чи її структурою, наказ про призначення персональної надбавки не оскаржувала. До того, ж за весь період роботи в ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» розмір та структура заробітної плати [PERSON] змінювалася в сторону збільшення. Позивач, для підтвердження того, що при переведенні до ТОВ «ДТЕК СЕВІС» зменшено розмір заробітної плати посилається на розрахункові листи за два останні місяці роботи (листопад та грудень 2013 року) за попереднім місцем роботи. Однак, за листопад 2013 року (попереднє місце роботи, до переведення) нарахований дохід позивача за 13 відпрацьованих днів складав 2 966 грн 10 коп. та за лютий 2014 року (робота у відповідача, після переведення), нарахований дохід за 13 відпрацьованих днів складає 3 057 грн 36 коп. Позивач не надала доказів погіршення умов праці в порівнянні із попереднім місцем роботи. З огляду на зазначене відповідач вбачає, що позовні вимоги в частині стягнення персональної надбавки в розмірі 13 820 грн є необґрунтованими. Враховуючи викладене вище, просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 3. Відповідь на відзив. 05 квітня 2019 року від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, у якій остання зазначила, що твердження відповідача про те що позивачем був оформлений проект наказу не відповідає дійсності. Даний наказ нею навіть не підписаний в графі «ознайомлений з наказом». У неї особисто не було можливості для проведення дій визначених в п.3.1.1 Процедури №2. Всі комунікації, щодо оформлення відрядження, його погодження і передачу оригіналів підтверджуючих документів, понесених витрат на відрядження проводилось через уповноважену особу безпосереднього керівника - Завідуючу здоровпунктом № 27 Кіпер І.А . Відсиланням документів займалась старша медсестра [PERSON] . По факту їй, як «ініціатору» на передодні виїзду було передано копію Наказу (без номера і дати) на відрядження підписаного директором ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» Давидовою Н.А. і керівником департаменту Юлдашевим Х.Х . У наказі дійсно зазначено, що не має потреби в транспорті туди і назад, але з нею це питання ніхто не з`ясовував. Чим і як вона має добратись з м. Ладижин до м. Вінниці -110 км і де проживати. Роботодавець завчасно не організував належним чином бронювання місця проживання і переїзд у відрядженні. Після відрядження в визначений в п. 4.1 Процедури №2 всі оригінали документів були передані безпосередньому керівнику Кіпер І.А. і переслані в бухгалтерію ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» - скановані копії по електронній пошті, а оригінали по пошті кур`єром. Через два тижні після відрядження вона по телефону пересвідчилась, що оригінали документів надійшли до департаменту з бухгалтерського обліку ТОВ «ДТЕК СЕРВІС». Бухгалтер повідомила, що документи в неї, але питання відшкодування коштів необхідно вирішувати з керівником Юлдашевим Х.Х . Проте, зателефонувавши з даного приводу останньому, їх було безпідставно відмовлено. Твердження відповідача, що ні копії, не оригінали документів, які підтверджують витрати на відрядження не надходили на адресу департаменту з бухгалтерського обліку є неправдивими. В наказі зазначено період відрядження з 03.04.2017 по 28.04.2017 - терміном 25 діб, що фактично складає 26 діб. За нормами Інструкції про службові відрядження у межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.98 №59 днем вибуття у відрядження вважається день відправлення поїзда, літака, автобуса або іншого транспортного засобу з місця постійної роботи відрядженого працівника, а днем прибуття з відрядження - день прибуття транспортного засобу до місця постійної роботи відрядженого працівника. Кількість днів відрядження для виплати добових визначають з урахуванням дня вибуття у відрядження та дня прибуття до місця постійної роботи, що зараховуються як два дні. Щодо погодженого позивачем авансового звіту зазначила, що нею підписаний документ, який називається «Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт» № 6000035161 від 28.04.2017 на суму 2 000 грн в підтвердження отримання і використання нею даної суми. Звіт про відрядження підписаний 28.04.2019 повністю не заповнений. Завідуюча здоровпунктом, яка пересилала витратні документи і цей звіт зазначила, що в графі «к отчету прикладываю Перечень документов» нічого заповнювати не потрібно. Так, з 01 грудня 2017 року ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» взагалі відмінило подання звіту про відрядження. Необхідно лише в 5-ти денний термін надіслати оригінали первинних документів про витрати відповідальному працівнику департаменту бухгалтерського обліку. Копія повідомлення додається. Відповідно до ст. 121 «Гарантії і компенсації при службових відрядженнях» КЗпП України «Працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями. При цьому вказала на те, що надбавка за вислугу років на ВП «ДТЕК ЛАДИЖИНСЬКА ТЕС» нараховувалась їй в розмірі 30% щомісячно до посадового окладу. 31.12.2013 вона прийнята по переводу з ВП «ДТЕК ЛАДИЖИНСЬКА ТЕС» (з тим самим окладом - 2 120 грн) фельдшером вищої категорії здоровпункта № 27 медичного центру департаменту по медицині праці ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» (запис №16 Трудової книжки [NUMBER] ). Відповідно до ст. 22 3акону України «Про оплату праці» суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до ст. 29 3акону України «Про оплату праці» про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Враховуючи зазначене вище, позовні вимоги просила задовольнити повністю. ІІ. Пояснення сторін у справі. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити з підстав, викладених в уточненій позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» Авраменко Ю.М. позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з їх необґрунтованістю, повністю підтримавши позицію викладену у відзиві від 26.03.2019 з урахувань уточнень, викладених у письмових поясненнях від 16.01.2020 та 02.06.2021. III. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносини. Позивач [PERSON] працювала на здоровпункті № 27 Департаменту по медицині праці ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» з 31.12.2013 по 29.08.2018 включно, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] (а.с.10-13). Згідно з копією виписки з наказу від 27.12.2013 №2176-к [PERSON] було прийнято на посаду фельдшера з іспитовим строком 3 місяці, з окладом згідно штатного розпису з 31.12.2013 (а.с. 186). З копії заяви [PERSON] від 23.12.2013, яка надавалася нею при прийняття на роботу в ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» вбачається, що вона ознайомлена та погоджується із умовами праці (а.с. 185). Також судом досліджено копію посадової інструкції фельдшера здоровпункту №27 «Медичного центру» ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» [PERSON] (а.с.75-78, 2 том). З копії наказу від 13.01.2014 №34-ОДЗ ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» [PERSON] вбачається, що [PERSON] з 01.01.2014 встановлено персональну надбавку у розмірі 424 грн за фактично відпрацьований час (а.с. 206). Згідно із витягом із штатного розпису відповідача станом на дату прийняття [PERSON] на роботу 31.12.2013 її заробітна плата складалася із посадового окладу в розмірі 2 120 грн, персональної надбавки в розмірі 424 грн, доплати за роботу в нічний час в розмірі 40% та премії - 9% (а.с. 207-208). З копії витягу зі штатного розпису станом на дати коли здійснювалося щорічне підвищення розміру заробітної плати працівників ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» вбачається, що з 01.04.2014, тобто через 3 місяці після прийняття на роботу [PERSON] у ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» оклад [PERSON] було підвищено до 2 230 грн персональна надбавка становила 660 грн, загальний розмір заробітної плати з урахуванням всіх інших доплат складав 3 504 грн 43 коп. Починаючи з 01.04.2016 персональна надбавка була скасована, посадовий оклад складав 3 280 грн, загальний розмір заробітної плати з урахуванням всіх доплат складав 4 133 грн 95 коп. (а.с. 209). З копії розрахункових листів за листопад та грудень 2013 року, виданих позивачу [PERSON] вбачається, що їй виплачувалося 30 % за вислугу років (а.с.39). З копії розрахункових листів за січень 2014 року та лютий 2014 року 2013 року, виданих позивачу [PERSON] вбачається, що їй було нараховано персональну надбавку в розмірі 424 грн (а.с.40). З відповіді ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» від 15.07.2019 № 170 вбачається, що при переведенні працівника [PERSON] до ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» персональна надбавка в розмірі 20%, що була встановлена за попереднім місцем роботи увійшла до окладу, встановленого на ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» для [PERSON] . При переведенні враховувались види та розмір виплат працівників за попереднім місцем роботи та включались до фонду оплати праці за новим місцем роботи з метою недопущення втрати заробітної плати працівниками після переведення (а.с. 156). Відповідно до копії довідки про доходи, виданої [PERSON] ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» від 15.07.2019 №1073, вбачається, що остання працювала в ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» з 31.12.2013 по 29.08.2018 та займала посаду фельдшера, загальна сума доходу за період з січня 2017 року по серпень 2018 року за винятком утримань становить 210 104 грн 09 коп. (а.с.159). З копії довідки про доходи від 17.03.2020 № 541, виданої ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» вбачається, що [PERSON] працювала в ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» на посаді фельдшера здоровпункту №27 медичного центру з 31.12.2013 по 29.08.2018 та її середньомісячна заробітна плата за червень та липень 2018 року становить 5 456 грн 23 коп. (а.с.228). З копії розрахункового листа за липень 2018 року та серпень 2018 року видно, що надбавка за вислугу років до складової заробітної плати [PERSON] не входила (а.с.160). Відповідно до копії Наказу №282 від 30.03.2017 про відрядження, [PERSON] перебувала в м. Вінниця з 03.04.2017 по 28.04.2017 в Вінницькому обласному центрі післядипломної освіти медичних працівників. Зі змісту даного наказу видно, що в ньому було передбачено розмір добових в сумі 80 грн на добу, із зазначенням терміну відрядження в кількості 25 днів. Сума добових визначалася автоматично за формулою: розмір добових х кількість днів (80 грн х 25 днів = 2 000 грн). Мета відрядження вказана «навчання». В графах щодо необхідності надання місця проживання (готель, квартира та ін.), а також транспорту зазначено не має потреби (а.с. 25,34). Як вбачається з копії звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №6000035161 від 28.04.2017 позивачем [PERSON] було отримано та витрачено 2 000 грн 00 коп., що вона й підтвердила своїм підписом (а.с. 35-36). 28.04.2017 [PERSON] власноручно підписала звіт про відрядження, а саме, що з 03.04.2017 по 28.04.2017 вона знаходилася у відрядженні у місті Вінниця для навчання, до звіту документи на підтвердження витрат у відрядженні не додано, що вбачається з копії звіту про відрядження (а.с. 37). Судом досліджено копії чеку № 149866 на суму 81 грн 75 коп. на проїзд Ладижин-Вінниця та чек № 374833 на суму 82 грн 90 коп. на проїзд Вінниця-Ладижин, копії квитків на проїзд в міському автобусі, м. Вінниця; копію рахунку №4802 від 03.04.2017 на проживання з 03.04.2017 по 27.04.2017 в сумі 9 250 грн (а.с. 26-31). Як вбачається з копії довідки №9 від 05.02.20219, виданої Комунальним закладом «Вінницький обласний центр післядипломної освіти медичних працівників» [PERSON] по циклу «Фельдшери ФАП» з 03.04.2017 по 28.04.2017 харчування в КЗ «Вінницький обласний центр післядипломної освіти медичних працівників» не надавалося (а.с. 155). 23.08.2018 позивач [PERSON] звернулась до відповідача з письмовою заявою, в якій просила провести їй правильне нарахування добових, відшкодувати понесені фактичні витрати на проживання та проїзд, понесені нею під час перебування у відрядженні (а.с. 23-24). Листом від 14.09.2018 за №07/6-634/2018, підписаного директором ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» позивачу [PERSON] було роз`яснено, що у зв`язку з тим, що нею не були надані відповідно до п.4.1 Порядку відповідальному працівнику департаменту по бухгалтерському обліку і звітності оригінали документів, які підтверджують витрати пов`язані із відрядженням (проїзд, проживання та ін.), тому звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №6000035161 від 28.04.2017 оформлений на суму добових витрат в розмірі 2 000 грн ввідповідно до наказу на відрядження №282 від 30.03.2017. Також вказано, що авансовий звіт був узгоджений з позивачем [PERSON] , що підтверджується її підписом в авансовому звіті і звіті про відрядження, і затверджений керівником. Враховуючи зазначене підстав для перерахунку витрат на відрядження не має (а.с.32-33) Як вбачається з повідомлення відділу по організації ділових поїздок ДТЕК Сервіса з 01 грудня 2017 року відмінено необхідність підготовки звіту про відрядження (а.с. 94-95). Судом також досліджено долучену до матеріалів справи копію Процедури №2 організації службових відряджень і повернення витрат понесених у відрядженні ООО «ДТЕК СЕРВІС», затверджена директором підприємства 29.12.2016 (а.с.14-19), а також копію колективного договору ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» на 2013-2018 роки (а.с. 187-205). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON]. , яка була старшою медсестрою здравпункту №27 суду пояснила, що пам`ятає, що позивач перебувала у відрядженні у 2017 році, однак у який період не пам`ятає. Хто займався процедурою підготовки до відрядження перед поїздкою [PERSON] на курси підвищення кваліфікації вона чи завідуюча теж не пам`ятає. Пам`ятає, що [PERSON] не були повернуті кошти за проживання, однак оригінали документів, які підтверджують витрати понесені у відрядженні вона не бачила. Зауважила, що якщо у працівника була потреба в оплаті проїзду, то підприємство замовляло квитки на проїзд. Однак, [PERSON] , наскільки вона пам`ятає не зазначала про таку необхідність. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що станом на квітень 2017 року він працював в здравпункті №27. Згідно з графіком, позивачу необхідно було їхати на курси підвищення кваліфікації. Організацією відряджень займався безпосередньо керівник [PERSON] . Курси необхідно було проходити регулярно 1 раз на 5 років. Зауважив, що сам працівник писав лише заяву на відрядження. Щодо відрядження [PERSON] йому нічого не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] був оформлений наказ, у якому остання не зазначила про необхідність витрат на проживання та проїзд. Всі дії щодо відрядження проводилися у відповідності до Процедури №2 «Організації службових відряджень та відшкодувань витрат на відрядження ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» від 29.12.2016. Також вказала на те, що якби [PERSON] дійсно направляла оригінали документів на підтвердження своїх витрат на проживання і проїзд, їх би обов`язково включили в звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, але таких документів вона не отримувала. IV. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України,кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Постановою №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України в ч.1 «звернув увагу на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП і інших актів законодавства України. Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці». Відповідно до ч.1 ст.3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу України про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього ( ст.4 КЗпП України). Щодо вимог про відшкодування витрат на відрядження. Судом встановлено, що ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» порядок організації службових відряджень регламентується Процедурою організації службових відряджень та відшкодування витрат на відрядження ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» (далі - Процедура). У період, обумовлений в позовній заяві діяла Процедура № 2, затверджена директором підприємства 29.12.2016 (а.с. 14-22). Згідно з пунктом 3.1.1. Процедури, ініціатор (тобто особа, яка відбуває у відрядження) зобов`язаний, зокрема, оформити проект наказу на відрядження відповідно до Додатку № 2 або № 3 до Процедури, при цьому, в обов`язковому поряду заповнивши всі поля наказу, в тому числі: кількість діб в населеному пункті, куди направляється відряджений співробітник; інформацію, що стосується послуг, що замовляються: проживання, проїзд, маршрут руху та інше відповідно до встановлених лімітів. Тобто, працівник, виходячи із власних потреб, пов`язаних з відрядженням, самостійно визначає в проекті наказу кількість днів відрядження, необхідність в транспорті та в місці проживання. Відповідно до п. 3.1.2. Процедури Виконавець (Департамент з адміністративних питань) за фактом отримання погодженого наказу про відрядження, зокрема, зобов`язаний зареєструвати наказ про відрядження; організувати замовлення квитків, забронювати готель та інше необхідне наземне обслуговування відповідно до встановлених лімітів, направити Ініціатору електронною поштою всю необхідну інформацію виходячи з зазначених пунктів. Після погодження проекту наказу у безпосереднього керівника, ініціатор самостійно роздруковує наказ, подає його на підпис та після цього направляє його скановану копію на Департамент з бухгалтерського обліку та звітності для нарахування авансу. Як встановлено в судовому засіданні та визнано сторонами позивач [PERSON] заявку на відрядження (проект наказу) самостійно не готувала, а даний проект до відбуття у відрядження їй було надано для ознайомлення, та за необхідності вона могла внести певні корегування. Однак, позивач не мала жодних зауважень та заперечень щодо інформації зазначеної в ньому та не зверталася до Департаменту з адміністративних питань щодо необхідності в замовленні будь-яких послуг. Таким чином, проект наказу вважався погодженим та був зареєстрований за № 282 від 30.03.2017. Зі змісту даного наказу вбачається, що в ньому було передбачено розмір добових в сумі 80 грн на добу, із зазначенням терміну відрядження в кількості 25 днів. Сума добових визначалася автоматично за формулою: розмір добових х кількість днів (80 грн х 25 днів = 2000 грн). Мета відрядження вказана «навчання». В графах щодо необхідності надання місця проживання (готель, квартира та ін.), а також транспорту зазначено не має потреби (а.с. 34). Таким чином, враховуючи визначену позивачем відсутність необхідності в житлі на час відрядження та відсутність необхідності в транспорті, Департаментом з адміністративних питань бронювання житла не здійснювалось, квитки на проїзд не замовлялись. Враховуючи зазначене, доводи позивача щодо невірного зазначення в наказі кількості днів відрядження, завчасного бронювання відповідачем місця проживання, оплати проїзду та не врахування таких потреб є необґрунтовані. Окремо слід зазначити, що у випадку термінового відрядження та неможливості оформлення проекту наказу, Процедурою передбачено також можливість в усному режимі надати інформацію в Департамент з адміністративних питань щодо відрядження та замовлення необхідних послуг. Проте, ні перед відрядженням, ні в процесі відрядження жодних звернень від позивача не надходило. Крім того, згідно з п.4.1 Процедури Ініціатор не пізніше п`яти робочих днів з моменту повернення з відрядження зобов`язаний надати до департаменту з бухгалтерського обліку та звітності для заповнення звіту оригінали первинних документів про здійснення витрат у відрядженні (квитанції, квитки, чеки, рахунки та ін.); затвердити звіт, отриманий у відповідального співробітника департаменту з бухгалтерського обліку та звітності, у керівника і передати назад. Згідно з вимогами п. 4.1 Процедури позивачем у визначені строки не були надані до департаменту з бухгалтерського обліку та звітності ні оригінали, ні копії документів, що підтверджують витрати пов`язані з відрядженням (проїзд, проживання та ін.) та про них не повідомлялось. У зв`язку з цим Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт (далі - авансовий звіт) №6000035161 від 28.04.2017 оформлений на суму добових витрат в розмірі 2 000 грн відповідно до наказу на відрядження №282 від 30.03.2017. Авансовий звіт на 2 000 грн був погоджений позивачем, що підтверджують його підписи в авансовому звіті і Звіті про відрядження від 28.04.2017, і затверджений керівником. Жодних заперечень чи доповнень щодо даних, відображених у авансовому звіті від позивача не надходило. До авансового звіту не долучались жодні документи про понесені додаткові витрати. Лише 23.08.2018 позивачем була подана заява з вимогою провести нарахування добових і компенсувати витрати понесені у відрядженні до м. Вінниця у квітні 2017 року та долучені документи про витрати. Виходячи з викладеного вище, з урахуванням затвердженого і погодженого позивачем авансового звіту та звіту про відрядження від 28.04.2017, пропуском строків, визначених процедурою щодо документального підтвердження витрат на відрядження, позовні вимоги щодо відшкодування додаткових витрат на відрядження не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню в цій частині не підлягають. Щодо вимог про стягнення сум недоплаченої персональної надбавки. На обґрунтування позовних вимог у частині стягнення заробітної плати позивач [PERSON] посилається на те, що в структуру її заробітної плати за попереднім місцем роботи Ладижинська ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго» входила, окрім іншого, виплата «за вислугу років» в розмірі 30%, а за місцем роботи в ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» передбачена, окрім іншого, така виплата, як Персональна надбавка в розмірі 20%. Порівнюючи ці дві виплати Позивач вважає, що підлягає стягненню із відповідача різниця між ними в розмірі 10% за весь період роботи у ТОВ «ДТЕК СЕРВІС», яку позивач вважає персональною надбавкою. Так, судом встановлено, що [PERSON] була прийнята на роботу на посаду фельдшера вищої категорії здоровпункту № 27 Медичного центру Департаменту по медицині праці ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» на підставі наказу 2167-к від 27.12.2013. Заявою [PERSON] від 23.12.2013, яка надавалася нею при прийняття на роботу в ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» підтверджується, що вона ознайомлена та погоджується із умовами праці. Наказом від 13.01.2014 №34-ОДЗ ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» встановлено з 01.01.2014 персональну надбавку, у тому числі для [PERSON] в розмірі 424 грн 00 коп. за фактично відпрацьований час. Згідно із витягом із штатного розпису відповідача станом на дату прийняття [PERSON] на роботу, її заробітна плата складалася із посадового окладу в розмірі 2 120 грн, персональної надбавки в розмірі 424 грн, доплати за роботу в нічний час в розмірі 40% та премії - 9%. Також, із витягу зі штатного розпису станом на дати коли здійснювалося щорічне підвищення розміру заробітної плати працівників ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» вбачається, що з 01.04.2014, тобто через 3 місяці після прийняття на роботу [PERSON] у ТОВ «ДТЕК СЕРВІС», оклад [PERSON] було підвищено до 2 230 грн персональна надбавка становила вже 660 грн, загальний розмір заробітної плати з урахуванням всіх інших доплат складав 3 504 грн 43 коп. Починаючи з 01.04.2016 персональна надбавка була скасована, однак підвищено посадовий оклад, який вже складав 3 280 грн, загальний розмір заробітної плати з урахуванням всіх доплат складав 4 133 грн 95 коп. Згідно з п. 7.4 Колективного договору ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» від 20.12.2013: «Администрация обязуется производить оплату труда, устанавливать размер доплат и надбавок, премий, вознаграждений, поощрительных и компенсационных гарантийных выплат согласно Положению об оплате труда (Приложение №6)» (далі - Положення про оплату праці) (додається витяг). Відповідно до розділу 3 Положення про оплату праці: «Фонд заработной платы состоит из: 1) фонда основной заработной платы (условно-постоянная часть); 2) фонда дополнительной заработной платы (переменная часть); 3) фонда поощрительных и компенсационных выплат (переменная часть)». Відповідно до п. 3.2. Положення про оплату праці: «Фонд дополнительной заработной платы включает доплаты, надбавки, гарантийные и компенсационные выплаты, предусмотренные действующим законодательством, премии (бонусы), связанные с выполнением производственных функций и задач, индивидуальными показателями эффективности сотрудника и/или групповыми показателями эффективности предприятия». Перелік доплат передбачений п. 3.2.1. Положення про оплату праці, зокрема встановлено таку доплату: «Доплата за работу в ночное время при многосменном режиме работы в размере 40% от часовой тарифной ставки (оклада) соответственно за фактически отработанные в ночное время часы». Пунктом п. 3.2.2. Положення про оплату праці передбачено встановлення надбавок, а саме: «Персональная надбавка к окладу устанавливается по решению руководителя предприятия». Також, Додатком №1 до Положення про оплату праці, встановлено порядок преміювання працівників Департаменту по медицині праці. Зокрема, для працівників здоровпунктів №27-29 встановлювався розмір премії в місяць 9%. Відповідно до ч. 2-4 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Відповідно до змісту статті 2 ЗУ «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. При вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. Таким чином, ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» має право визначати структуру заробітної плати з дотриманням вимог колективного договору та норм чинного законодавства. У фонді заробітної плати ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» не передбачено такого виду виплат як «за вислугу років», що встановлюється як відсоток від окладу, який був за попереднім місцем роботи [PERSON] . Водночас у ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» передбачався зовсім інший вид виплати: персональна надбавка, яка встановлювалася рішенням керівника підприємства, індивідуально, у формі конкретно визначеної суми. З огляду на це, вбачається, що не є обґрунтованою позовна вимога [PERSON] про стягнення персональної надбавки в розмірі 10% від посадового окладу, оскільки згідно з вказаним вище, персональна надбавка є іншою формою виплати, аніж вислуга років. Крім того, позивач працювала у ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» з 31.12.2013 по 29.08.2018, за час роботи не заявляла про свою незгоду із розміром встановленої заробітної плати чи її структурою, наказ про призначення персональної надбавки не оскаржувала. До того, ж за весь період роботи У ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» розмір та структура заробітної плати [PERSON] змінювалася в сторону збільшення. Позивач для підтвердження того, що при переведенні до ТОВ «ДТЕК СЕВІС» зменшено розмір заробітної плати посилається на розрахункові листи за два останні місяці роботи (листопад та грудень 2013 року) за попереднім місцем роботи. Однак, за листопад 2013 рік (попереднє місце роботи, до переведення) нарахований дохід позивача за 13 відпрацьованих днів складав 2 966 грн 10 коп. та за лютий 2014 року (робота у відповідача після переведення) нарахований дохід за 13 відпрацьованих днів складає 3 057 грн 36 коп. Таким чином позивач не надала доказів погіршення умов праці в порівнянні із попереднім місцем роботи. З огляду на викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення персональної надбавки в розмірі 13 820 грн є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі і відшкодування витрат на службове відрядження задоволенню не підлягають, то відсутні підстави й для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди. V. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову в задоволенні позову судові витрати зі сплати позивачем судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed