Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначено, що 24 лютого 2007 року між сторонами був зареєстрований шлюб, від якого вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина мешкає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні, відповідачка в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідачка не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, від неї надійшла заява про відкладення розгляду справи в зв`язку з виїздом до м. Харкова. При цьому жодних документів або доказів, які свідчать про неявку відповідачки з поважної причини, останньою суду не надано. Оцінивши доводи заяви, поданої відповідачкою, суд приходить до висновку про неможливість відкладення розгляду справи за таких підстав. Відповідачка вже зверталася до суду із заявою про відкладення розгляду справи в зв`язку з виїздом до м. Харкова і за клопотанням відповідачки суд вже відкладав розгляд цієї справи. Відповідно до ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Таким чином, дії відповідачки, направлені на відкладення розгляду справи без поважних на те підстав та за відсутності жодних документів або доказів, що підтверджують поважність причин неявки відповідачки до судового засідання, розцінюються судом як її намір на тяганину справи, що призводить до затягування розгляду справи та як наслідок до порушення прав та інтересів позивача. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідачка жодного разу участі в судових засіданнях не брала та до суду не з`являлася, відзив на позовну заяву не подала, натомість від неї надходили лише клопотання про відкладення розгляду справи. Отже, суд визнає неявку належним чином повідомленої відповідачки в судове засідання як неявку без поважних причин та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та здійснення судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно 05 листопада 2020 року Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , про що 08 грудня 2010 року складено відповідний актовий запис № 64. Згідно рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2020 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 121. Зазначене рішення суду набрало законної сили 05 січня 2021 року. Згідно довідки з місця проживання, позивач мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом з ним мешкає неповнолітня донька - [PERSON] .. Згідно рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2021 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання у розмірі 20 % від усього доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щомісячно, починаючи з 24 вересня 2021 року і довічно. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання у розмірі 20 % від усього доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щомісячно, починаючи з 24 вересня 2021 року і довічно. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок. Зазначене рішення суду не набрало законної сили. ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні. Відповідачка добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатною та має можливість надавати допомогу на утримання доньки. Інших осіб, які б мали можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, немає. При цьому, приймаючи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів непрацездатних батьків, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, відсутність відомостей щодо наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, відсутність витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, інші обставини, що мають істотне значення, а також з урахуванням рівня життя сьогодення, мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, встановленого в даному регіоні, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини, не є завищеним, відповідає вимогам закону та може забезпечувати частину потреб малолітньої дитини, а також не призведе до критичного погіршення забезпеченості відповідачки та її непрацездатних батьків, саме такий розмір аліментів є обґрунтованим, достатнім та відповідним щомісячним розміром аліментів, які належить стягнути з відповідачки на утримання її малолітньої доньки. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 141 ЦК України, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 гривень 00 копійок підлягають стягненню з відповідачки на користь держави.

Outcome: approved