Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ДП «Мирноградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з травмою в обґрунтування якого вказав, що з 30.09.2009 року по 19.10.2010 року він перебував з відповідачем у трудових відносинах, працюючи ГРОЗ 4, 5 розряду. Під час виконання своїх трудових обов`язків 20.06.2010 року на підприємстві з ним стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав виробничу травму правої щоки. З 21.06.2010 року по 19.07.2019 року він перебував на лікуванні з діагнозом: середньо важка ЧМТ, забій головного мозку 2 ст. з наявним контузійним очагом у правій вісочній долі з правостороннім гемипарезом, стійкою цефалгією, астетичний синдром. За даним випадком на підприємстві були складені акти за формою Н-1 та Н-5. 19.10.2010 року МСЕК йому було встановлено 50% втрати працездатності та 3 групу інвалідності. Моральна шкода у зв`язку з отриманою ним травмою на виробництві не призначалась та не виплачувалась. Позивач вважає, що внаслідок отриманої травми йому заподіяна моральна шкода, оскільки він протягом тривалого часу відчуває фізичні страждання, обумовлені важкістю травми, психологічний дискомфорт та значне порушення душевного спокою, яке він відчуває до теперішнього часу. Після травми у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності. Змінився його життєвий уклад, від чого він відчуває постійний психологічний дискомфорт. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача на свою користь суму 100000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої травмою на виробництві. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач та його представник до судового засідання не з`явились, про час та місце справи повідомлені у порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, у судове засідання позивач надали заяви з проханням розглянути справу без їх участі, наполягали на задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, надав суду відзив, згідно з яким, просив розглянути справу без участі представника та винести рішення по справі на розсуд суду. Представник відповідача до судового засідання не з`явився з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку передбаченому цивільно-процесуальним законодавством України, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. Враховуючи позицію позивача, який не заперечував проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але до судового засідання не з`явився та відзиву не надав, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 27.05.2019 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, розгляд якої по суті призначений на 09.00 год. 20.06.2019 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, третій особі - пояснення (заперечення). Через неявку відповідача розгляд справи відкладений на 11.30 год. 09.08.2019 року В судовому засіданні 09.08.2019 року у зв`язку із неявкою відповідача, що був повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання ним відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-282 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що з 30.09.2009 року по 19.10.2010 року [PERSON] працював на підприємстві відповідача ГРОЗ 4,5 розряду з повним робочим днем в шахті (а.с. 4-5). 20.06.2010 року, під час роботи у ДП «Мирноградвугілля» з [PERSON] стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму: середньо важка ЧМТ, забій головного мозку 2 ст. з наявним контузійним очагом у правій вісочній долі з легким правостороннім гемипарезом, вестибулопатією, генералізованим судомним приступом, стійкою цефалгією, астетичний синдром, про що 12.08.2010 року складені акти форми Н-1 та форми Н-5 (а.с. 7-8, 9-10). 19.10.2010 року [PERSON] первинно встановлений ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 50% зі строком переосвідування до 10.11.2019 року та ІІІ група інвалідності, рекомендовано лікування невролога (а.с. 12, 13). V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що в результаті отриманої травми під час роботи на підприємстві відповідача, позивачем отримана моральна шкода, оскільки внаслідок травми позивач зазнавав фізичного болю, тривалий час лікувався, що змінило звичний уклад його життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину, зазнаваних позивачем душевних страждань, тривалість негативних наслідків. При цьому суд враховує те, що втрата працездатності встановлена не безстроково, позивач має третю групу інвалідності, враховує розмір втрати професійної працездатності, тому виходячи з засад розумності і справедливості вважає, що на користь позивача має бути стягнуто 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. В силу ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 300,00 грн. На підставі ч.1 ст.3 Конституції України, ст.ст.153, 2371 КЗпП України, ст.ст.23 ЦК України,

Outcome: partial