Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем 21.12.2006 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, актовий запис за №10. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.12.2006 року та від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через погіршення відносин між нею та відповідачем впродовж останніх років спільного проживання, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, що стало причиною виникнення конфліктів і суперечок. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе, суперечить її інтересам та інтересам дітей. Шлюб існує формально, сімейних відносини вона та відповідач не підтримують. На примирення з позивачем вона не згодна. Крім того, просить при розірванні шлюбу стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула. Відповідно до п.4 прохальної частини позовної заяви та заяви до суду від 27.11.2020 року позивач просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу (а.с.3, 19). 2. Виклад позиції відповідача Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом на подання відзиву на позов [PERSON] до нього про розірвання шлюбу, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі про відкриття провадження у справі. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, але 01.03.2021 року подав до Шаргородського районного суду заяву, в якій просить розглянути цивільну справу за його відсутності, повідомив суд про визнання позовних вимог [PERSON] до нього про розірвання шлюбу у повному обсязі, надання повторного строку для примирення з позивачем не бажає (а.с.32). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Позивач [PERSON] , згідно з п.4 прохальної частини позовної заяви та заявою до суду від 27.11.2020 року, просить розглянути справу у її відсутності (а.с.3, 19). 2. 29.12.2020 року відповідач [PERSON] подав клопотання про надання йому строку для примирення з позивачем (а.с.23). 3. 01.03.2021 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій повідомив суд про визнання позовних вимог [PERSON] до нього про розірвання шлюбу у повному обсязі, повторного надання строку на примирення з позивачем не бажає, просить розглянути цивільну справу за його відсутності (а.с.32). ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 25.11.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено перше судове засідання на 10.12.2020 року, визначено дату другого судового засідання - 29.12.2020 року (а.с.13-14). 2. 10.12.2020 року відкладено судове засідання на 29.12.2020 року через неприбуття відповідача [PERSON] (а.с.20). 3. 29.12.2020 року в судовому засіданні частково задоволено клопотання відповідача [PERSON] та надано строк для примирення відповідачеві з позивачем на два місяці - до 28.02.2021 року; розгляд справи зупинено на час, наданий для примирення сторін; призначено розгляд справи на 01.03.2021 року (а.с.27-28). 4. Відповідно до ухвали суду від 01.03.2021 року поновлено провадження у справі, призначено розгляд справи на 01.03.2021 року о 09 годині 30 хвилин (а.с.33). 5. В судовому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд задовольнив клопотання позивача та відповідача про розгляд справи у їх відсутності і вирішив здійснювати судове засідання у відсутності сторін. 6. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється в судовому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. 7. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення… У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд встановив, що визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси відповідача та інших осіб, тому наявні підстави для прийняття судом визнання ним позовних вимог [PERSON] . 8. В судовому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд постановив ухвалу про прийняття визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.12.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.7-9). Позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви та заяви позивача (а.с.3, 19). При розгляді справи судом встановлено фактичні взаємини між [PERSON] та [PERSON] , а саме: що у їх сім`ї виник не короткочасний розлад, а тривалий розлад з приводу непорозумінь щодо розв`язання питань спільного сімейного життя, утримання сім`ї, що призвело до фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин. Наданий судом строк для примирення не покращив стосунків подружжя. За час, наданий судом для примирення подружжя, сторони не помирилися. Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім`ї стала відмінність у характерах та поглядах сторін на сімейне життя, втрата почуття взаємоповаги, внаслідок чого виникали непорозуміння, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача та неповнолітніх дітей сторін. Крім того, суд, при вивченні і оцінці мотивів розлучення та фактичних взаємин подружжя, а також з огляду на заяву [PERSON] про визнання позову [PERSON] до нього про розірвання шлюбу від 01.03.2021 року, не вбачає підстав для повторного вжиття заходів до примирення подружжя. Тому, у суду склалася переконаність, що є достатні підстави для розірвання шлюбу. Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує її особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через конфлікти, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як сторони за час наданий судом для примирення, не помирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнав позов та не бажає надання повторного строку для примирення. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст.56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. VІ. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу з підстав, що наведені в позові, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача (ч.2 ст.141 ЦПК України). При зверненні в суд з позовом [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн. (а.с.1). Так як позов [PERSON] підлягає задоволенню, то понесені нею судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved