Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Кредитна спілка «Станіславська» звернулася з позовом до відповідачів про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 05.10.2012 року між\~ КС «Станіславська» та [PERSON] укладено кредитний договір № 458 на суму 15000грн., на строк 24 місяці до 05.10.2014р., за користування яким відповідач зобовязувалася сплатити 40% річних. З метою забезпечення умов даного кредитного договору було укладено договори поруки від 05.10.2012 року з [PERSON] та [PERSON], які зобовязувалися перед позивачем відповідати усім своїм майном по зобовязаннях [PERSON], які випливають з кредитного договору від 05.10.2012 року № 458. Відповідальність поручителя настає у випадку не виконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за вказаним кредитним договором. Згідно умов кредитного договору, відповідач зобовязується повертати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі, порядку та строки, що встановлюються графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Проте всупереч умов кредитного договору, дане зобовязання не виконується. Крім того, відповідач не виконує зобовязання, передбачене п. 4.2 кредитного договору, а саме не повертає кредит не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку користування кредитом. Строк користування кредитом закінчився 05.10.2014 року. Відповідно до п. 2.2 кредитного договору, у разі виникнення прострочення сплати кредиту та процентів за користування кредитом, якщо час прострочення становить більше 30 днів, позичальник сплачує підвищений процент у розмірі 60% річних від суми несплаченого кредиту, починаючи з дати виникнення прострочення платежу і до дати сплати простроченного платежу. На пропозицію позивача погасити заборгованість в добровільному порядку відповідачі не реагували. Позичальник в усному і в телефонному порядку повідомлявся про заборгованість по кредиту і про необхідність проведення оплати суми кредиту і підвищених процентів за користування кредитом, проте заборгованість не була сплачена. Відповідно до п. 3.2 Договору поруки сторони погодили наступний строк припинення поруки: порука припиняється якщо кредитор протягом трьох років від дня закінчення строку дії Договору поруки, вказаного п 3.1. договору поруки не предявить вимогу до поручителя. Предявлення вимоги може здійснюватися шляхом направлення листа поручителю та/або звернення з заявою до суду про стягнення заборгованості з поручителя. Отже, згідно договору поруки від 05.10.2012 року, порука [PERSON] та [PERSON] по зобовязаннях [PERSON] припиняється після 05.10.2017 року. Згідно п. 2.3 договору поруки [PERSON] та [PERSON] відповідають по зобовязаннях [PERSON] у тому обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, відшкодування збитків, завданих кредитодавцеві невиконанням або неналежним виконанням боржником умов кредитного договору від 05.10.2012 року. 22.10.2015 року Івано-Франківським судом винесено рішення у цивільній справі за позовом КС «Станіславська» про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь КС «Станіславська» 10151,46грн. заборгованості по кредиту, 3676,07 заборгованості по процентах за користування кредитом, 243,60 грн. витрати по оплаті судового збору. Вказана сума боргу була нарахована станом на 03.04.2015 року. Дане рішення набрало законної сили 14.03.2016 року. Добровільно дане судове рішення не було виконане, виконавчий лист був направлений до ВДВС Івано-Франківського МУЮ та РВ Галицького ДВС. По даній заборгованості було здійснено дві часткові сплати: 18.04.2015 року 200грн. та 24.09.2015 року 4000грн. Вказані кошти були зараховані для сплати процентів за користування кредитом, відповідно до п.4.5 кредитного договору. Відповідно до п. 9.1 кредитного договору від 05.10.2012 року № 458 даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором. Із п. 2.6 зазначеного договору випливає, що прострочення сплати кредиту та процентів за користування кредитом не зупиняє нарахування процентів. Нарахування процентів здійснюється до моменту фактичного і повного повернення кредиту. В період з 04.04.2015 року по 29.09.2017 року нараховано процентів на суму 15185,53грн. Враховуючи попереднє судове рішення, то загальна сума нарахованих процентів становить 18861,60грн. Проте, враховуючи попередні сплати по процентах, то загальна заборгованість по процентах становить 14661,60 грн. Враховуючи попереднє судове рішення солідарна заборгованість [PERSON], [PERSON], [PERSON] станом на 29.09.2017 року становить 14661, 60 грн. по процентах за користування кредитом нарахованих після 03.04.2015 року. Станом на 29.09.2017 року заборгованість по кредитному\~\~ договору від 05.10.2012 року становить 24813.06грн. На підставі наведеного просить стягнути солідарно з відповідачів зазначену заборгованість за кредитним договором та судові витрати. 11.06.2018 року представник позивача подав заяву по збільшення позовних вимог (а.с.73-75), в якій просив суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON]\~ на користь позивача 4114,51грн. заборгованість по процентах за користування кредитом,\~ нарахованих в період з 29.09.2017 року по 07.06.2018 року\~ та судовий збір в сумі 160грн. Стягнути з [PERSON] заборгованість по кредиту в сумі 9753,06грн. Представник позивача в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог та у відповіді на відзив (а.с.58-60, 77-79), просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила, посилаючись на відзив на позовну заяву (а.с.37-41, 52-55, 160-161), заперечення на відповідь на відзив (а.с.107-108), та просила в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 458 від 05.10.2012 року кредитна спілка «Станіславська»\~ надала [PERSON] кредит в сумі 15000грн. на строк 24 місяці, до 05.10.2014 року,\~ зі сплатою 40% річних (а.с.4-5,6). П. 4.2 кредитного договору, визначено, що позичальник\~ зобовязаний повністю повернути кредит не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого п.1.2\~ цього договору. Відповідно до п. 2.2.1 кредитного договору, у разі виникнення прострочення сплати кредиту та процентів за користування кредитом, якщо час прострочення становить більше 30 днів, позичальник сплачує кредитодовцеві підвищений процент у розмірі 60% річних від суми несплаченого кредиту, починаючи з дати виникнення прострочення платежу і до дати сплати простроченного платежу. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 458 від 05.10.2012 року між КС «Станіславська» та [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки від 05.10.2012 року, відповідно до яких поручителі зобовязувалися перед кредитором відповідати усім своїм майном по зобовязаннях [PERSON], які виникають з кредитного договору № 458 від 05.10.2012 року. Відповідальність поручителів настає у випадку не виконанням або неналежного виконання позичальником своїх грошових зобовязань за кредитним договором № 458 від 05.10.2012 року (а.с.9,11). В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку кредитного договору № 335 від 06.11.2014 року. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позивач в обгрунтування позову зазначає, що відповідач систематично порушувала умови кредитного договору, в звязку з чим, згідно розрахунку (а.с.15), станом на 29.09.2017 року заборгованість відповідача становить 24813,06грн., з яких: 10151,46грн. - заборгованість по кредиту; 14661,60грн. проценти за користування кредитом. Відповідачем [PERSON] Було здійснено проплати на погашення кредиту 11.11.2017 року у розмірі 500 грн., 20.01.2018 року у розмірі 2000 гривень, 14.02.2018 року у розмірі 12560 гривень.\~ Частиною 1 ст. 553 ЦК України, передбачено, що за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частин 1, 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобов?язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов?язання не пред?явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов?язання не встановлений або встановлений моментом пред?явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред?явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 22.10.2015 року за позовом КС «Станіславська» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, позов задоволено частково, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] в користь КС «Станіславська» 14071,13грн., з яких: 10151,46грн. заборгованість по кредиту, 3676,07грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, за кредитним договором № 458 від 05.10.2012 року, укладеним між кредитною спілкою «Станіславська» та [PERSON], та 243,60грн. витрат по оплаті судового збору. Рішення суду набрало законної сили. 31.03.2016 року представником позивача направлялася заява до ВДВС Івано-Франківського МУЮ та Галицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області про примусове виконання виконавчого листа (а.с.81-82). 01.04.2016 року державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50683984 (а.с.83) на підставі виконавчого листа № 344/7537/2015 виданого 21.03.2015 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь КС «Станіславська» 14071,13грн. заборгованості та 243,60 грн. витрат по оплаті судового збору. 24.05.2016 року державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ винесено постанову про розшук майна боржника на підставі виконавчого листа № 344/7537/2015 виданого 21.03.2015 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь КС «Станіславська» 14071,13грн. заборгованості та 243,60 грн. витрат по оплаті судового збору. 07.11.2017 року державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.85) на підставі виконавчого листа № 344/7537/2015 виданого 21.03.2015 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь КС «Станіславська» 14071,13грн. заборгованості та 243,60 грн. витрат по оплаті судового збору. 20.11.2017 року та 02.05.2018 року представником позивача направлялася заява до ВДВС Івано-Франківського МУЮ та Галицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області про повторне примусове виконання виконавчого листа (а.с.87-88). 23.11.2017 року Головним державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55230757 на підставі виконавчого листа № 344/7537/2015 виданого 21.03.2015 року Івано-Франківським міським судом про стягнення солідарно з [PERSON] на користь КС «Станіславська»\~ заборгованості в сумі 14314,73грн. 29.12.2017 року державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.86) на підставі виконавчого листа № 344/3191/2015 виданого 21.03.2016 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з [PERSON],\~ на користь КС «Станіславська» 14314,73грн. боргу. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У постанові [PERSON] Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання. Оскільки рішенням суду з поручителів було стягнуто суму заборгованості по тілу\~ кредиту та проценти, зобов»язання за кредитним договором припинилися, а тому нарахування процентів та вимога про їх стягнення з поручителів не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Однак, станом на день розгляду справи існує заборгованість по тілу кредиту у розмірі 9753 грн. 06 коп. Дана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача про погашення заборгованості та застосування позовної давності, оскільки розмір даної заборгованості підтверджений розрахунком, а строк позовної давності перервався в силу вимог ч.2 ст.264 ЦК України, оскільки в 2015 році КС Станіславська звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за даним договором. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 553, 554, 611, 625, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial