Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. До суду звернулось ПАТ «МТБ Банк» з позовом (а.с.2-7) до [PERSON] , в якому просить суд: - стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Іллічівським МВ ГУ МВС України в Одеській області 28.08.2009 року, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь Публічного акціонерного\~товариства «МТБ\~Банк» (код ЄДРПОУ 21650966, адреса юридичної особи: 65003, Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, б. 28) заборгованість за Договором про надання санкціонованого овердрафту на картковий рахунок від 28 лютого 2019 року №1, яка складається з: основний борг - 8000,00 грн; заборгованість за відсотками - 4 633,60 грн; що разом становить 12 633,60 грн (дванадцять тисяч шістсот тридцять три грн. 60 коп.); - стягнути з [PERSON] ( [NUMBER] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Іллічівським МВ ГУ МВС України в Одеській області 28.08.2009 року, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь Публічного акціонерного\~товариства «МТБ\~Банк» (код ЄДРПОУ 21650966, адреса юридичної особи: 65003, Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, б. 28) понесені судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 28 лютого 2019 року між ПАТ «МТБ Банк» та [PERSON] укладено договір про надання санкціонованого овердрафту на картковий рахунок. Відповідно до п.1.1 Договору Банк надає Держателю санкціонований овердрафт у гривнях, який є відкличним та призначений для проведення платежів, з використанням платіжної картки Держателя, оформленої згідно Договору про видачу та обслуговування особистої платіжної картки, надання санкціонованого овердрафту та послуг дистанційного банківського обслуговування-№375437 від 28 лютого 2019 року для оплати послуг торговельної і сервісної мережі, одержання готівкових коштів понад залишок коштів на його картковому рахунку в сумарному розмірі, що не перевищує ліміт санкціонованого овердрафту який становить не більше 8 000,00 грн (далі - ліміт овердрафту) з можливістю одержання коштів у рамках відкритого ліміту санкціонованого овердрафту, на період з 28 лютого 2019 року по 27 лютого 2020 року включно. Позичальник систематично порушував умови Договору, щодо погашення Кредиту, а також строки сплати відсотків за користування Кредитом. На теперішній час заборгованість Відповідача за Договором про надання санкціонованого овердрафту на картковий рахунок від 28 лютого 2019 року №1 складає: основний борг - 8 000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 4 633,60 грн.; що разом становить 12 633,60 грн. (Станом на 17.04.2020 року заборгованість відповідача на користь ПАТ «МТБ БАНК» неоплачена. З метою безпосереднього врегулювання спору, відповідачу було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості за Договором (вих.№458/05-об від 27 листопада 2019 року). Однак, відповідач, на час звернення з цим позовом, не задовольнив обґрунтовані вимоги позивача щодо сплати боргу. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд його задовольнити. У встановлений ухвалою строк відповідач не подав відзив на позов. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача надав до суду заяви про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 28 лютого 2019 року між ПАТ «МТБ Банк» та [PERSON] укладено договір про надання санкціонованого овердрафту на картковий рахунок. Відповідно до п.1.1 Договору Банк надає Держателю санкціонований овердрафт у гривнях, який є відкличним та призначений для проведення платежів, з використанням платіжної картки Держателя, оформленої згідно Договору про видачу та обслуговування особистої платіжної картки, надання санкціонованого овердрафту та послуг дистанційного банківського обслуговування-№375437 від 28 лютого 2019 року для оплати послуг торговельної і сервісної мережі, одержання готівкових коштів понад залишок коштів на його картковому рахунку в сумарному розмірі, що не перевищує ліміт санкціонованого овердрафту який становить не більше 8 000,00 грн (далі - ліміт овердрафту) з можливістю одержання коштів у рамках відкритого ліміту санкціонованого овердрафту, на період з 28 лютого 2019 року по 27 лютого 2020 року включно. Якщо ні одна із Сторін до закінчення вказаного строку письмово не повідомила другу Сторону про відмову користування/припинення надання користування лімітом санкціонованого овердрафту,період користування відкритим лімітом санкціонованого овердрафту автоматично продовжується на тих же умовах на кожні наступні 12 (дванадцять) місяців. Відповідно до п.1.2 Договору Держатель сплачує Банку за користування санкціонованим овердрафтом (далі - Плата), що є фіксованою та становить 3,5%. Плата нараховується Банком щомісяця на суму використаного ліміту овердрафту, в день закриття розрахункового циклу місяця, в якому були проведені розрахункові операції. Для цілей даного Договору під «розрахунковим циклом» Сторони розуміють календарний місяць, а днем закриття розрахункового циклу вважається передостанній робочий день календарного місяця. Відповідно до п.2.1 Договору здійснення Плати відбувається раз на місяць, в день закриття розрахункового циклу шляхом списання Банком відповідної суми за рахунок доступного ліміту санкціонованого овердрафта. Відповідно до п.2.2 Договору погашення заборгованості ліміту овердрафту, що виникла в поточному місяці, здійснюється Держателем не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем, в якому виникла така заборгованість. Розмір щомісячного обов`язкового мінімального платежу складає 5% від використаного ліміту овердрафту на кінець розрахункового циклу попереднього місяця. У будь-якому випадку заборгованість у рамках ліміту санкціонованого овердрафту за цим Договором повинна бути погашена Держателем у повному обсязі до кінця строку надання ліміту санкціонованого овердрафту згідно пі.1 цього Договору. Відповідно до п.2.3 Договору при виникненні технічного (несанкціонованого) овердрафту на рахунок та/або технічного (несанкціонованого) перевищення ліміту овердрафту на картковому рахунку, Держатель зобов`язується відшкодувати Банку суму заборгованості на нараховану плату за користування овердрафтом відповідно до чинних, на дату відшкодування, Тарифів Банку, до 15 числа місяця, наступного за місяцем виникнення технічного (несанкціонованого) овердрафту на рахунок та/або технічного (несанкціонованого) перевищення ліміту овердрафту на картковому рахунку. Відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 Договору Держатель зобов`язаний у строки та у розмірі, які встановлені п.2.2 цього Договору здійснювати погашення заборгованості ліміту овердрафту і в строки та в розмірі, які встановлені п.1.2 цього Договору здійснювати оплату за користування санкціонованим овердрафтом. У випадку, якщо сплата заборгованості за лімітом овердрафту не була здійснена у розмірі та в строки, встановлені п 2.2 цього Договору, ця сума заборгованості вважається простроченою. Плата за користування простроченим санкціонованим/несанкціонованим овердрафтом визначається згідно Тарифів Банку та нараховується з 16 числа місяця наступного за місяцем, в якому виникла така заборгованість. Відповідно до п.п.3.1.5 п.3.1 Договору якщо Банк відповідно до умов даного Договору вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення санкціонованого овердрафту, такі платежі або повернення санкціонованого овердрафту здійснюється Держателем протягом 30 календарних днів з дня одержання від Банку повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом вказаного періоду Держатель усуне порушення умов даного Договору стосовно санкціонованого овердрафту, вимога Банку втрачає чинність. Відповідно до п.п. 3.2.1 п. 3.2 Договору Банк зобов`язується надати Держателю ліміт санкціонованого овердрафту у гривнях, який є відкличним. Відповідно до п.п. 3.2.9 п. 3.2 Договору у разі затримання Держателем сплати грошових коштів в оплату частини заборгованості за санкціонованим овердрафтом та/або Плати щонайменше на один календарний місяць, Банк має право вимагати повернення заборгованості за санкціонованим овердрафтом, строк сплати якої ще не настав, в повному обсязі. Відповідно до п.п.3.2.10 п.3.2 Договору Банк має право вимагати повністю повернути суму кредиту у вигляді овердрафту в будь-якій час з попередженням Держателя про таку вимогу за 30 календарних днів. Відповідно до п.4.2 Договору збитки, заподіяні Банку Держателем внаслідок невиконання положень цього Договору, підлягають негайному відшкодуванню з боку Держателя на першу вимогу Банку. Банк повністю виконав взяті на себе за Договором про надання санкціонованого овердрафту на картковий рахунок від 28 лютого 2019 року №1 зобов`язання щодо надання Позичальнику Кредиту, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] . Зі свого боку, Позичальник систематично порушував умови Договору, щодо погашення Кредиту, а також строки сплати відсотків за користування Кредитом. На теперішній час заборгованість Відповідача за Договором про надання санкціонованого овердрафту на картковий рахунок від 28 лютого 2019 року №1 складає: -основний борг - 8 000,00 грн.; -заборгованість за відсотками - 4 633,60 грн.; що разом становить 12 633,60 грн. (Станом на 17.04.2020 року заборгованість відповідача на користь ПАТ «МТБ БАНК» неоплачена. З метою безпосереднього врегулювання спору, відповідачу було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості за Договором (вих.№458/05-об від 27 листопада 2019 року). ІV. Оцінка Суду. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, що підтверджується наданими позивачем доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 ст.625\~ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. До відношень встановлених по кредитному договору застосовуються положення параграфа 1 глави 71\~ЦК України (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Статтею 1049\~ЦК України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок Позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. Обґрунтовуючи дане судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст. 6 (право на справедливий суд), ст. 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст.17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст.1 Протоколу 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном). Крім того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141\~ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно меморіального ордеру №16705791 від 17 квітня 2020 року (а.с.1) позивачем сплачено 2102,00 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі. З цих підстав,

Outcome: approved