Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» відповідно до умов, визначених Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідачі порушують умови надання послуг, в зв`язку з чим станом за період з лютого 2020 року по вересень 2020 року виникла заборгованість у загальній сумі 843, 22 грн. Представник позивача Жданов В.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а.с.1-4) та додаткових поясненнях (а.с.34-35). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні (а.с.39). Відповідач раніше суду надала відзив на позовну заяву (а.с.22-23). Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів Таким чином, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 05.11.2020 (а.с.17). Відповідно до витягу з реєстру особових рахунків житлового фонду КП ОЦ Житлового комунального господарства м. Вінниця, відповідач [PERSON] значиться як така, що проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). У судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечувалось, що будинок за цією адресою наприкінці вересня 2020 року був фактично від`єднаний від мереж централізованого теплопостачання. Однак у період з лютого 2020 року по вересень 2020 року будинок забезпечувався послугами централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», за які нараховано відповідну оплату (абонентську плату), що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку (а.с.6). Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов, визначених Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». У ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, та комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. У ч.2 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавцем комунальних послуг із постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). При цьому, відповідно до ч.ч.1,2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Положенням п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов`язок кореспондується з обов`язком виконавця, визначеному у п.2 ч.2 ст.8 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, опублікувавши у Вінницькій газеті № 32 від 03.08.2018 р. договори про надання послуг з централізованого опалення (а.с.14). Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Окрім цього, положенням п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, висловлена у постанові від 20.09.2018 р. в справі №751/3840/15-ц). При цьому, зі змісту відзиву вбачається, що [PERSON] фактично не погоджується саме із розміром нарахованої позивачем заборгованості, оскільки до будинку не надходила теплова енергія та опалювальний сезон 2019-2020 закінчився 7 квітня. Разом із тим, відповідач не надала суду будь-яких належних доказів, які свідчили б про те, що будинок (у тому числі і приміщення загального користування) не забезпечувалися послугами централізованого теплопостачання у період з лютого по вересень 2020 року. У відзиві зазначено, що відповідач почала встановлювати систему індивідуального опалення у жовтні 2020 року. Окрім цього, суд звертає увагу на те, що заборгованість відповідача нарахована за двоставковим тарифом на постачання теплової енергії, а саме плати за фактично спожиту будинком теплової енергії - умовно-змінної частини та плати за одиницю приєднаного теплового навантаження - умовно-постійної частини (абонентська плата). Такий тариф відповідає вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та встановлений відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України №23 від 31.01.2020 «Про затвердження Вимог до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення». Тарифи на послуги з централізованого теплопостачання, що надаються позивачем населенню, та їх двоставкова структура встановлені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 11 грудня 2018 року №1799. При цьому, умовно-постійна частина тарифу (абонентська плата) сплачується щомісяця впродовж всього календарного року незалежно від показників та наявності (відсутності) лічильника тепла (п.2.3 договору приєднання), і покриває витрати на заробітну плату працівників, витрати на обслуговування та ремонт мереж, котелень, обладнання, сплату податків. Відтак, суд вважає, що відповідач [PERSON] у період з лютого 2020 року по вересень 2020 року, маючи активний особовий рахунок № [NUMBER] , була споживачем послуг з централізованого теплопостачання, що надані позивачем, адже фактично користувалася цими послугами, а відтак зобов`язана оплатити надані їй послуги. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положенням ст. 67 ЖК УРСР передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк. Однак, відповідач [PERSON] зобов`язання належними чином не виконала, плату за спожиті послуги з централізованого теплопостачання своєчасно не внесла. Зокрема, згідно з оборотною відомістю та розрахунку, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання за період з лютого 2020 року по вересень 2020 року у розмірі 843 грн 22 коп (а.с. 6-7). Відтак, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості по сплаті за послуги з централізованого теплопостачання у у розмірі 843 грн 22 коп (основний борг). Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved