Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Наприкінці березня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 07 листопада 2019 року о 8 годині 40 хвилин в м. Бориспіль на перехресті вулиць Лісова-Ботанічна-Гоголя, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Renault», номерний знак [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі автомобілю марки «Chery», номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивача. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяна матеріальна шкода у розмірі 43331 гривень. [PERSON] було частково відшкодовано заподіяні матеріальні збитки у розмірі 34490 гривень 39 копійок за рахунок виплати страхового відшкодування. Тому на даний час розмір завданої позивачу матеріальної шкоди становить 8840 гривень 61 копійка. Відповідач ухиляється від добровільного відшкодування завданої ним матеріальної шкоди. Тому [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 8840 гривень 61 копійки, франшизу у розмірі 1300 гривень, а також завдану моральну шкоду у розмірі 5000 гривень. В подальшому [PERSON] уточнив свої вимоги за пред`явленим позовом та просив стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 8840 гривень 61 копійки та франшизу у розмірі 1300 гривень. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.33-34). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.60). ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. У судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Renault», номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна». Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 100000 гривень на одного потерпілого. Позивач отримав страхове відшкодування у розмірі 34490 гривень 39 копійок. Враховуючи, що сума страхового відшкодування підпадає під ліміт відшкодування, який має сплатити страховик, тому позовні вимоги про стягнення з винуватця дорожньо-транспортної пригоди додаткових коштів є безпідставними. Крім цього, необхідність додаткових витрат, викликаних дорожньо-транспортною пригодою, позивачем не доведена. IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Chery», реєстраційний номер [NUMBER] . 07 листопада 2019 року о 8 годині 40 хвилин в м. Бориспіль на перехресті вулиць Лісова-Ботанічна-Гоголя [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Renault», реєстраційний номер [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надав переваги в русі транспортному засобу автомобілю марки «Chery», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі. В результаті чого допустив з ним зіткнення, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив п.16.11 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Вказана обставина підтверджується постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2019 року (а.с.9). Тому, винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON] . На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «АСК «Інго Україна», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО №0462598. Франшиза становить 510 гривень (а.с.45). Встановлено, що ПрАТ «АСК «Інго Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 34490 гривень 39 копійок, що підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с.11). Крім цього, встановлено, що [PERSON] витратив на ремонт автомобіля грошові кошти у загальному розмірі 43331 гривні, що підтверджується: копією видаткової накладної №414 від 18 лютого 2020 року та квитанцією про оплату (а.с.12), копією замовлення покупця №632 від 06 лютого 2020 року та квитанцією про оплату (а.с.13), копією фіскального чека (а.с.14), копією товарного чека (а.с.15), копією замовлення покупця №9272 від 16 грудня 2019 року та квитанцією про оплату (а.с.16), копією видаткової накладної №4497 від 05 грудня 2019 року (а.с.17), копією акту виконаних робіт від 28 лютого 2020 року (а.с.18). Спірні правовідносини регулюються гл.82 «Відшкодування шкоди» ЦК України та положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». V. Норми права та судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної шкоди. У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до положення ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст.1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, з якою погодився і Верховний Суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі №754/1114/15-ц та у постанові №755/5374/18 від 21 лютого 2020 року. Згідно з ст.9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно з ч.36.6. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. б. норми процесуального права. За правилами ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що сторони по справі не оспорюють обставини щодо винуватості [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та отримання [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 34490 гривень 39 копійок. Разом з цим, предметом даного спору є недостатність суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого автомобіля, який належить позивачу. Різниця між сумою завданої матеріальної шкоди та сумою сплаченого страхового відшкодування становить 8840 гривень 61 копійка (43331 - 34490,39). З приєднаних до матеріалів цивільної справи копій видаткових накладних, квитанцій та актів виконаних робіт (а.с.12-18) підтверджується факт здійснення позивачем відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля. Зважаючи на це, у [PERSON] виник обов`язок відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що становить різницю між сумою фактичних витрат та виплаченою сумою страхового відшкодування, у розмірі 8840 гривень 61 копійки. До вказаного висновку суд приходить виходячи з необґрунтованості доводів представника відповідача [PERSON] стосовно неможливості перевірки акту виконаних робіт, наданого ФОП [PERSON] від 28 лютого 2020 року на суму 27000 гривень, зважаючи на те, що ФОП [PERSON] припинив підприємницьку діяльність. Інші письмові докази, приєднані позивачем до матеріалів справи, на підтвердження понесених ним витрат на ремонт автомобіля, не спростовані відповідачем. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] добровільно сплатив суму франшизи на користь [PERSON] . З огляду на те, що згідно умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО/0462598 розмір франшизи становить 510 гривень. З цих міркувань суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно того, що за змістом інформації з офіційного сайту ПрАТ «АСК «Інго» мінімальний розмір франшизи становить 1300 гривень. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути франшизу у розмірі 510 гривень. VІ. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанцій №0.0.1677332228 та №0.0.1677332241 від 15 квітня 2020 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі по 840 гривень 80 копійок відповідно за вимоги майнового та немайнового характеру. Пред`явлений ним позов задоволений частково, а саме на 92,21% (9350,61 / 10140,61 ? 100%). З огляду на це, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору 775 гривень 30 копійок (840,80 /100% ? 92,21%). Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається у разі зменшення розміру позовних вимог. Зважаючи на те, що [PERSON] подав заяву про зменшення позовних вимог, зокрема відмовився від позовної вимоги про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у розмірі 5000 гривень. Тому, судовий збір, сплачений у розмірі 840 гривень 80 копійок за пред`явлення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, підлягає поверненню [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: partial