Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

І. Короткий зміст пред`явленого позову. Наприкінці грудня 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, яким просять визнати за кожним з них право власності по Ѕ частині житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті відповідно [PERSON] , яка померла [INFO] , та після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання. Крім цього, від Бориспільської міської державної нотаріальної контори та приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дідок В.В. були витребувані належним чином завірені копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а також після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (т.1 а.с.101-102). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2021 року у Київського обласного державного нотаріального архіву були витребувані належним чином завірені копії спадкових справ, заведених щодо майна: [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] (т.2 а.с.29-30). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, від Бориспільської міської державної нотаріальної контори було витребувано належним чином звірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (т.2 а.с.43,45). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 серпня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.77). ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Представник позивачів [PERSON] надав до суду заяву, якою підтримав пред`явлений позов та наполягав на його задоволенні, а також просив проводити розгляд цивільної справи за його відсутності. Представник відповідача Яцько В.О. у судове засідання не з`явилась. Натомість надала до суду заяву, в якій зазначила, що просить розглядати справу без участі представника міської ради та ухвалити рішення за наявними матеріалами справи (т.1 ас.173). IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва на право власності на будівлі від 12 липня 1957 року №985, згідно якого домоволодіння [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , видане на підставі рішення виконкому Бориспільської міської Ради депутатів трудящих від 17 червня 1957 року у зв`язку з переходом села Борисполя в селище міського типу (т.1 а.с.31), будинковою книгою на б/совхоз ім. Калініна вулиці Бориспільського району, згідно якої [PERSON] є головою двору (т.1 а.с.32-44), інвентаризаційною справою на житловий будинок (т.1 а.с.53-60), що включає: довідку-характеристику від 11 січня 1983 року, видану Бориспільським міжміським бюро технічної інвентаризації, коротку технічну характеристику будинку, де вказано рік побудови будинку - 1949 рік, поетажний план будинку, зведений оціночний акт на будинок, експлікацію внутрішніх площ до плану будівлі. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (т.1 а.с.25). Відповідно до відомостей Київського обласного архіву, отриманих на запит суду (т.2 а.с.37) встановлено, що спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась (т.2 а.с.37). Разом з цим, згідно відомостей будинкової книги на б/совхоз ім. Калініна вулиці Бориспільського району (т.1 а.с.32-44), [PERSON] , дружина [PERSON] ,продовжувала постійно проживати у вказаному домоволодінні. Дана обставина вказує на те, що вона вчасно вступила в управління та володіння спадковим майном та у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, згідно відомостей Київського обласного архіву (т.2 а.с.37) після її смерті спадкова справа не заводилась та не видавалась. На момент її смерті в житловому будинку [ADDRESS] проживали та були зареєстровані її сини: [PERSON] , та [PERSON] , які прийняли спадщину після матері, оскільки проживали разом з нею. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (т.1 а.с.61). Спадщину після його смерті у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , прийняв [PERSON] , який проживав та був зареєстрований за цією ж адресою. [INFO] померла [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] та копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (т.1 а.с.29,64). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (т.1 а.с.65). Після смерті [PERSON] його брат [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою та прийняв спадщину, яка відкрилась після його смерті (а.с.180 зворот). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (т.1 а.с.71). 17 листопада 2020 року [PERSON] (дошлюбне прізвище - « [PERSON] »), дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , племінниця померлого [PERSON] , звернулась до державного нотаріуса Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті дядька [PERSON] , який після смерті батька [PERSON] , прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових справ (т.1 а.с.211). Ще одним спадкоємцем житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] є син [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (т.1 а.с.112). Незважаючи на це, державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Кардашевською М.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1061/02-31 від 17 листопада 2020 року, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що відомості, викладені у будинковій книзі є суперечливими, відмітки про прописку членів сім`ї або відсутні, або проставлені різними адресами. Тому через відсутність документу, що підтверджує факт прийняття спадщини сином [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті померлого [INFO] батька [PERSON] та неможливістю визначення спадкового майна. Крім цього, приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дідок В.В. також було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, від 08 грудня 2020 року, а саме у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Оскільки надана спадкоємцем для підтвердження факту прийняття спадщини будинкова книга містить різні адреси реєстрації спадкоємця та спадкодавця. Спірні правовідносини регулюються книгою шостою «Спадкове право» ЦК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права. За правилом, визначеним п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, норми ЦК України застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнавалась належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.549 цього ж Кодексу визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно з ч.3 ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.42 постанови Кабінету Міністрів України ід 25 грудня 2015 року №127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Пунктом 43 цієї постанови визначено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; 2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. б. норми процесуального права. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно записів у будинковій книзі адреса житлового будинку неодноразово змінювалась: [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . Відповідно до інформації, наданої КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» за №954 від 04 серпня 2020 року, а також Управління містобудування та архітектури Бориспільської міської ради №04-05/2288 від 04 листопада 2020 року адреса житлового будинку, належного [PERSON] , визначена як [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] ) (т.2 а.с.17). Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 30 липня 2020 року загальною площею 69,6 кв.м., датами будівництва будинку є: житловий будинок - 1949 року, веранда - 1966 року, прибудова - 1962 року, убиральня - 1985 року, ворота - 2018 року, хвіртка - 2018 року, хвіртка - 1962 року, огорожа - 2010 року. Таким чином, вищевказаними письмовими доказами підтверджується факт, що вищевказаний будинок побудований в 1949-1985 роках, власником якого був [PERSON] . Встановлено, що спадкоємцем першої черги після померлого батька [PERSON] , який прийняв спадщину після померлого брата [PERSON] , є [PERSON] , тому йому належить право на спадкування за законом, як спадкоємцю першої черги. Відповідно, [PERSON] прийняла спадщину після смерті дядька [PERSON] , згідно ст.1266 ЦК України шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Враховуючи те, що позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті відповідно [PERSON] , яка померла [INFO] , та після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , проте оформити своє право на спадщину не можуть у зв`язку із тим, що на належний [PERSON] житловий будинок, спадкоємцями після смерті якого були [PERSON] та [PERSON] , які спадщину прийняли, але не оформили своїх спадкових прав. Тому суд, вважає за допустиме визнати за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності по Ѕ частині житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується за адресою [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] ). На підставі викладеного та

Outcome: approved