Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Короткий зміст позивних вимог Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбу з 1996 року. Від спільного подружнього життя мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Вона на теперішній час не працює, відповідач працює вахтовим методом у Російській федерації. Їй не вистачає коштів на утримання дитини. Тому просить суд стягувати аліменти з [PERSON] на її користь на утримання дитини\~ [PERSON] [INFO] , у розмірі 6000 грн., але не менше ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття з подальшою індексацією. Заяви, клопотання позивача, відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини зазначені в позові, в задоволенні зустрічних вимог просить відмовити. В судовому засіданні представник відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав зустрічні позовні вимоги, посилався на обставин зазначені в зустрічному позові, первісний позов не визнає. 09 жовтня 2018 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов зустрічний позов, в якому посилається на те, що він уклав шлюб з [PERSON] від шлюбу у них народилось двоє дітей. У нього з позивачем постійно виникали сварки, а тому він зібрав речі та пішов жити з сином [PERSON] окремо від дружини, вона залишилась проживати з донькою. Також твердження позивача, що вона не працює не є дійсним, вона працює та отримує дохід приблизно в місяць 15 000 грн. Він на даний час не може виконувати важку роботу, в зв`язку з хворобою, а тому йому рекомендована лише легка фізична праця. Зазначив, що добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини [PERSON] , яка проживає з позивачем. Тому просить суд, стягувати з [PERSON] аліменти на його користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн., щомісячно, з моменту звернення до суду. Процесуальні дії по справі. Ухвалою суду 14 серпня 2018 р. відкрито провадження по справі, призначено судове засідання. 09 жовтня 2018 року прийнято зустрічний позов [PERSON] . 04 березня 2019 року закрите підготовче провадження та призначити справу до розгляду. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, в задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, яке видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 491 (а.с.5). В судовому засіданні, встановлено, що батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що вбачається зі свідоцтвом про народження дитини, актовий запис № 515 (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім?ї № 1193 від 06.09.2018 р. (а.с.11). Також, повнолітній син [PERSON] , [INFO] (а.с.19) навчається та є студентом Кам?янського медичного коледжу строк навчання до 28.06.2020 року (а.с.21) та отримує стипендію, що підтверджується довідкою про доходи за період з 2016 по 2018 р. Застосовані норми права Як передбачено ст. 11 Закону України «Про охорону дитинство», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 цього ж Кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин. В пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що на даний час дитина [PERSON] знаходиться на утриманні позивача [PERSON] та те, що відповідач на даний час матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій суму в розмірі 2 000 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією, стягнення аліментів проводити щомісячно починаючи з 13 серпня 2018 року до досягнення повноліття, щодо стягнення розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дитини не підлягають задоволенню, як передбачено ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, таким чином позивачем не доведено, що відповідач має достатній заробіток для того щоб сплачувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму. Згідно до ст. ст. 181, 182 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на час звернення до суду знаходиться за межами України, а тому посилання останнього в зустрічних вимогах на те, що його дитина [PERSON] проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні є безпідставними, а тому в зустрічних вимогах слід відмовити. Щодо судових витрат Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, тому суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial