Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

КП «Теплокомуненерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Мотивує тим, що відповідачі є власниками кімнати [ADDRESS], користуються послугами комунального підприємства, але за них не розраховуються протягом тривалого часу. Станом на 01.05.2018 року за відповідачами рахується заборгованість в розмірі 10748 грн. 34 коп. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов'язання КП «Теплокомуненерго» нарахувало відповідачу 3 % річних - 312, 30 грн. та індексу інфляції - 1331 грн. 41 коп., згідно наданого розрахунку. Дані суми просить стягнути з відповідача, а також судовий збір в розмірі 1 762 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлені. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Відповідно до 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Частиною 3 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено принцип безперебійного надання споживачу комунальних послуг. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Відповідачі є власниками кімнати [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 05.01.2010 р. (а. с. 9). Відповідно до довідки АБ №476421 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України КП «Теплокомуненерго» є підприємством Олександрійської міської ради, один з видів діяльності якого - послуги теплопостачання (а. с. 10). 20.03.2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір [NUMBER] про постачання теплової енергії для централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до якого позивач зобов'язався постачати відповідачу вчасно та відповідної якості теплову енергію для централізованого опалення, а відповідач зобов'язався своєчасно оплачувати отриману теплову енергію за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. На ім'я відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER] (а. с.5). Позивач виконав свої зобов'язання за зазначеним договором та постачає відповідачам теплову енергію для централізованого опалення. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 3.1. договору, укладеного між сторонами, розрахунковий періодом є календарний місяць. Термін внесення платежів - не пізніше ніж 15 числа наступного за розрахунковим місяця. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. п. 17, 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005 р. №630, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, відповідно до нормативів (норм) споживання або за показаннями засобів обліку (будинкових або квартирних лічильників). Плата за послуги має вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк. Частинами першою та другою статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено,що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов'язання. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року у справі №6-40цс11, від 20 червня 2012 року у справі №6-68цс12 та від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13. Тому з відповідачів підлягає стягненню в рівних частках заборгованість за теплопостачання в сумі 10748 грн. 34 коп. , 3 % річних - 312, 30 грн. та індекс інфляції - 1331 грн. 41 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір по 881 грн. На підставі ст. ст. 509, 526, 530, 610, 625 ЦК України, ст. 67 ЖК України, ст. 1, ч. 1 ст. 16, ст. 19, п. 5 ч. 3 ст. 20, ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005 р. №630 та

Outcome: approved