Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] (а.с.2-4). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS]. При цьому, 1/6 частину вищевказаної квартири йому продала [PERSON], але остання не знялася з реєстраційного обліку, посилаючись на свою зайнятість. Зазначає, що відповідач своїми протиправними діями порушує його право на вільне користування приватною власністю, а тому вважає, що [PERSON] втратила право користування даним житловим приміщенням. ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи, пояснення учасників справи в судовому засіданні. Ухвалою суду від 07 березня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання учасники справи не прибули. Від позивача та третьої особи надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому зазначили, що позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не прибула, про день та час розгляду справи повідомлялася у відповідності до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України та в порядку ч.1 ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив у порядку ст. 178 ЦПК України не надала. З урахуванням вищевикладеного судом 19.04.2019 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, у відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України визнав можливим провести розгляд справи по суті у відсутності сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.02.2009 року, [PERSON] належить 1/2 частини квартири [ADDRESS] (а.с.6). Право власності на вказану частину зареєстровано 02.03.2009 року в КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради, реєстраційний номер 25403789, номер запису 16449 в книзі 210 (а.с.7). Крім того, на підставі договору купівлі - продажу від 03.08.2016 року [PERSON] є власником 1/6 частини вищевказаної квартири (а.с.10-11). Як вбачається із матеріалів справи, власником іншої 1/3 частини квартири [ADDRESS] є [PERSON], яка є третьою особою по справі. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.12), витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.13), а також витягом про реєстрацію від 17.06.2010 року в КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради (а.с.14). Отже, співвласниками квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] - 2/3 частини та третя особа - [PERSON] - 1/3 частина. Згідно довідок Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 13.02.2019 року та 11.03.2019 року у вищевказаній квартирі зареєстровані, крім позивача та третьої особи, [PERSON] - відповідач по справі (а.с.5, 29). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно положень ст.ст.17, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено ч.1 ст.391 ЦК України. Враховуючи, що відповідач продавши квартиру, добровільно не знімається із реєстраційного обліку, чим порушує право позивача вільно користуватися та розпоряджатися належним йому майном, а отже, відповідно до ст.391 ч.1 ЦК України, позов обґрунтований та підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив із того, що відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн (а.с.1), які підлягають стягненню з [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved