Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] . На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що [INFO] від цивільного шлюбу з [PERSON] народився син - [PERSON] . Відповідач проживав разом з позивачем доки дитині не виповнилося 1 рік 8 місяців, тобто з серпня 2013 року сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем. Позивач зазначає, що дитина не пам`ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачив. Вказує, що дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем, дитиною та матір`ю позивача, яка проживає окремо, склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Весь цей час відповідач не телефонував, не виявив бажання спілкуватися з сином, ухилявся від виконання своїх обов`язків по його вихованню, жодного разу не відвідав дитину, життям та поведінкою сина не цікавився. Позивач зазначає, що вона має можливість забезпечити фізичний, духовний і моральний розвиток та належні умови життя дитини. Крім того, відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, що змусило позивача звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.10.2013 року стягнуто з [PERSON] на корить [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/ 3 частини всіх видів заробітку. Однак з червня 2016 року по теперішній час відповідач перестав сплачувати аліменти. Борг по аліментам станом на 01.10.2019 року становить 80 034 грн. 17 коп. ІІ. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду про відкриття провадження у справі і прийняття справи до розгляду від 21.10.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. Зобов`язано Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради та висновок про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] . 29.10.2019 року позивачем [PERSON] подано заяву про виклик свідків. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.01.2010 року закрито підготовче засідання по даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 30.01.2020 року Департаментом служб у справах дітей надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] . ІІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у справі. Позивач [PERSON] надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву на позов. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст.280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечувала позивач [PERSON] . Представник третьої особи, Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, надав заяву про розгляд справи без участі представника Департаменту служб, при винесенні рішення просить врахувати інтереси малолітньої дитини - [PERSON] [INFO] . Крім того, Департаментом служб у справах дітей надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] . ІV. Встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом становлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі. Сторони по справі є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 17.01.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 77). Позивачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане 29.03.2006 року за реєстраційним № 7А-06-272278 відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради. З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад осіб), сформованої 01.10.2019 року, вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що через відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання неповнолітнього сина позивач була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.10.2013 року стягнуто з [PERSON] на корить [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/ 3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.09.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду з боку відповідача не виконується. З розрахунку заборгованості по аліментам, наданого Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 02.10.2019 року № 47259, вбачається, що в Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження № 53565711 по примусовому виконанню виконавчого листа № 645/8569/13-ц від 10.12.2013 року, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/ 3 частини доходів від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.09.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Борг по аліментам станом на 01.10.2019 року становить 80 034 грн. 17 коп. З довідки Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про неотримання аліментів від 02.10.2019 року № 47261 про неотримання аліментів вбачається, що [PERSON] не отримувала аліменти за період з 01.04.2019 року по 30.09.2019 року з боржника [PERSON] відповідно до судового рішення № 645/8569/13-ц від 10.12.2013 року Фрунзенського районного суду м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/ 3 частини доходів від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.09.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки КП «Харківський метрополітен» від 11.09.2016 року, [PERSON] з 18.05.2016 року звільнений з підприємства, наказ № 87-кД від 17.05.2016 року, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП, за згодою сторін. Аліменти утримано по 18.05.2016 року включно, заборгованості не має. Нове місце роботи [PERSON] невідоме. Відповідно до довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-садок) № 453 Харківської міської ради від 25.09.2019 року № 117/01-24, дитина [PERSON] , [INFO] , відвідував КЗ «ДНЗ № 453» з 18.11.2013 року по 31.08.2018 рік. Зі слів вихователя, [PERSON] приводила та забирала мати, [PERSON] Батьківські збори, святкові ранки, дні відкритих дверей, різноманітні заходи, які проводились у закладі, відвідувала матуся. З 18.11.2013 року по 31.08.2018 року, за період перебування [PERSON] , в закладі дошкільної освіти, виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини, здійснювала лише мати, [PERSON] . Згідно довідки Харківської гімназії № 163 Харківської міської ради Харківської області від 02.10.2019 року № 01-27/590, [PERSON] , [INFO] , навчається в Харківській гімназії № 163 Харківської міської ради Харківської області з 03.09.2018 року (наказ про зарахування від 31.05.2018 року № 10/у) по сьогоднішній час. Упродовж навчання батько батьківські збори не відвідував, до класного керівника не звертався. З довідки Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка № 9» Харківської міської ради № 1466 від 12.09.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , на диспансерному обліку з приводу хронічних захворювань не перебуває. Згідно записів в «Історії розвитку дитини» (ф. 112/о) у разі звернення за медичною допомогою (під час гострих захворювань та з приводу профілактичних щеплень) до поліклініки з хлопчиком зверталася мати, [PERSON] у випадку захворювань дитини здійснює догляд та виконує медичні призначення лікаря мати, [PERSON] . З акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що для виховання та повноцінного розвитку дитини матір`ю створені всі необхідні умови. З характеристики на [PERSON] - електромеханіка ремонтно-технологічної дільниці служби автоматики, телемеханіки та зв`язку КП «Харківський метрополітен» від 09.10.2019 року вбачається, що [PERSON] за час роботи в Харківському метрополітені виявила себе кваліфікованим фахівцем, цілеспрямованим та працелюбним робітником. До службових обов`язків ставиться сумлінно та відповідально. На посаді електромеханіка РТД проводить перевірку і ремонт усіх типів релейної апаратури СЦБ, яка експлуатується на Харківському метрополітені. Поручені завдання виконує якісно та в установлені строки. Володіє персональним комп`ютером в обсязі користувача. У спілкуванні з колегами доброзичлива та привітна, чемна. За характером витримана, миролюбна. Шкідливих звичок не має. Любить сина, проводить з ним відпустку, разом відвідують заходи, які організує профспілкова організація підприємства. Відповідно до довідки про заробітну плату та інші доходи, виданої КП «Харківський метрополітен» від 08.10.2019 року № 27/573 заробітна плата [PERSON] за період з квітня 2019 року по вересень 2019 року склала 61 675,16 грн. Відповідно до висновку від 24.01.2020 року № 81 Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина - [PERSON] , [INFO] , від 24.01.2020 року № 81, Департамент служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських справ [PERSON] відносно сина - [PERSON] , [INFO] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою та знайомою позивача з 2006 року. За час знайомства з позивача вона бачила відповідача лише один раз, з ним особисто знайома не була. Зі слів [PERSON] їй відомо, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, аліменти не сплачує, вихованням дитини займається лише позивач, бабуся та дідусь. Свідок вказує, що її донька та син позивача відвідували разом дитячий садок, зараз навчаються в одному класі, разом відвідують додаткові заняття. До грудня 2018 року свідок була сусідкою позивача, відповідача бачила лише один раз приблизно у 2011 році, після цього вона його не бачила, він навіть не вітав дитину з днем народження. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є однокласницею позивача, вони дружать, були сусідами до 2017-2018 року. Після народження [PERSON] відповідача бачила лише один раз. Свідок вказує, що її дитина та син позивача відвідували разом дитячий садок, проте не на одному зі свят відповідача не було. Їй відомо, що відповідач з дитиною не спілкується, матеріальної допомоги не надає, вихованням дитини займається позивач. Зі слів позивача дитина батька не пам`ятає. Норми права, що підлягають застосуванню. Норми національного законодавства. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Положеннями ст. 153 СК України закріплено право батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, що передбачено ст. 157 СК України. Статтею 164 СК України встановлені виключні підстави для позбавлення батьківських прав, якщо мати, батько: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; Передбачено правові наслідки позбавлення батьківських прав, серед яких визначено втрату батька особистих немайнові прав щодо дитини та звільнення від обов`язків щодо її виховання, ст. 166 СК України. Положеннями ст.71 СК України передбачено врахування думки дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя. Норми міжнародного законодавства. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (XIV) від 20.11.1959 року встановлено, що дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини (Принцип 2). Дитині, яка є неповно справною фізично, психічно або соціально, мають бути забезпечені спеціальні режим, освіта і піклування, необхідні з огляду на її особливий стан (Принцип 5). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991року, проголошено наступне: 1. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 2. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. 3. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Оцінка обставин справи у відповідності до положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини. А. Загальні принципи. В даній ситуації Суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. А в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами Суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітніх дітей не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини). Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Б. Застосування вказаних принципів в даній справі. 1). Чи здійснювалось втручання «згідно із законом». Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідача законом» суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Зокрема, відповідно до статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої). Тому, для суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається. 2). Чи відповідало втручання цілям передбаченим в пункті 2 статті 8 Конвенції. Обговорюючи питання чи відповідало втручання у право відповідача «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров`я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дитини, і відповідно воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8. 3). Чи було втручання «необхідним в демократичному суспільстві» (пропорційним). Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідача, «необхідним в демократичному суспільстві», суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України). Так, відповідачу, як батьку неповнолітньої дитини в провину ставиться тривале та тотальне ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України). Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів. Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. На думку суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Позиція суду. Повертаючись до обставин даної справи суд підкреслює, що матеріалами справи, поясненнями позивача та свідків підтверджується, що відповідач свідомо не займається вихованням сина, матеріальної допомоги не надає, його розвитком та досягненнями не цікавиться, жодним чином участі у розвитку дитини не приймає. Більш того, відповідач не відвідує сина, не бачиться з ним, дитина навіть не пам`ятаєм батька. Таке ставлення відповідача до категоричного нехтування батьківськими обов`язками триває багато років. В судовому засіданні під час дослідження матеріалів справи та заслуховування пояснень позивача справи знайшло підтвердження, що відповідач не цікавиться психічним і фізичним здоров`ям дитини. Наведене в своїй сукупності, на думку, суду може свідчити про ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов`язків. При цьому, в даній конкретній ситуації судом враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Але реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідача активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, в даній справі відповідач жодного разу не звернувся до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні сина та щодо усунення перешкод у спілкуванні з сином з боку позивача, так як і не надав доказів, які б підтверджували факт його звернення до уповноважених органів держави з метою захисту прав своєї дитини, сприянні йому будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов`язки. При цьому, суд бере до уваги те, що відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження виконання ним своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню сина. Матеріалами справи підтверджується той факт, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Крім цього, відповідач та його син зареєстровані та проживають за різними адресами, що свідчить про те, що в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у батька, оскільки він не проживає з ним протягом тривалого часу, так само даний захід не позбавить відповідача можливості побачення із своєю дитиною. Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між відповідачем та дитиною. Також, судом було достеменно встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] забезпечений належними та задовільними матеріально-побутовими умовами проживання, що полягає у наявності окремої дитячої кімнати, забезпеченості його місцями для навчання і виховання, їжею та одягом. Суд, також, враховує, що в ході розгляду справи знайшло своє підтвердження те, що позивач є гарною матір`ю, про що свідчить доглянутість та забезпеченість дитини необхідними побутовими предметами, її доброзичливе та уважне ставлення до своєї дитини, довірливі відносини з ними, належне піклування про сина та приділення з її боку уваги його здоров`ю, розвитку і вихованню. Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачі мають право у випадку зміни їх поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України (стаття 169). Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав. В даному випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для забезпечення першочергової уваги інтересам дитини. Висновки суду. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить приписам національного та міжнародного законодавства, а також практиці Європейського суду з прав людини, а тому викладені у прохальній частині позовної заяви вимоги є доведеними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Судові витрати. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, тому, враховуючи те, що спір щодо позбавлення відповідача батьківських прав виник внаслідок його неправильних дій, що виявилися в ухиленні його від виконання своїх батьківських обов`язків, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору слід повністю покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved