Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачем у період з серпня 2010 року по липень 2014 року відповідно до вимог законодавства надавались відповідачам послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення квартиру № 6 у будинку №38 «а» по вулиці Перемоги в місті Запоріжжя. Претензій від відповідачці щодо якості теплової енергії за цей період не надходило. За вказаний період відповідач всупереч вимог ст. ст. 67, 68 Житлового кодексу України (далі ЖК України, не у повному обсязі здійснювала оплату за послуги, внаслідок чого станом на 1 серпня 2014 р. в неї виникла заборгованість у розмірі 7631,16 гривень. Однак у зазначений період відповідач здійснив часткову оплату за отримані послуги в сумі 234,89 грн. та в порядку субсидії 2\~953,97 грн., тим самим підтвердивши факт отримання від позивача послуг з централізованого опалення. Таким чином, станом на 1 серпня 2014 року сума заборгованості складає 5448,07 гривень. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судових засідань була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов не визнає. В письмових запереченнях зазначає, що позивач пропустив строки позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Крім того, зазначала, що позивач взагалі невірно розрахував і застосовує тарифи, т.я. вони суперечать вимогам законодавства. У неї із позивачем відсутній відповідний договір на теплопостачання, а розмір заборгованості позивач з нею не узгодив. Ніяких претензій від позивача вона не отримувала. З наведених підстав просила у задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Судом встановлено, що на підставі рішень Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29 січня 2009 р. та №200 від 28 квітня 2011 р. «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності міста Запоріжжя, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води є концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж концерну «МТМ». Позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2015 р., надавались відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення за адресою: квартира № 6 у будинку № 38 «а» по вулиці Перемоги в місті Запоріжжі. Відповідно до розрахунку суми позову, відповідач у період з 1 серпня 2010 р. по 31 липня 2014 р. сплату за надані послуги здійснювала не в повному обсязі, у звязку із чим за відповідачем станом на 1 серпня 2014 р. рахується заборгованість у розмірі 7631,16 гривень. За вказаний період відповідач здійснив часткову оплату за отримані послуги в сумі 234 гривні 89 копійок та в порядку надання субсидії 2\~953 гривні 97 копійок, тим самим підтвердивши факт отримання від позивача послуг з централізованого опалення. Від того, станом на 1 серпня 2014 року сума заборгованості складає 5\~448 гривень 07 копійок. Позивач у 2014 р. звертався до суду в порядку наказного провадження про стягнення з відповідачці суми заборгованості, проте ухвалою суду від 24 жовтня 2014 р. судовий наказ про стягнення з неї заборгованості було скасовано. Відповідно до ст. ст. 67, 68, 162 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобовязані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять і послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. В цей же час, пунктом 18 вищевказаних Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з вимогами ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання, підстави виникнення яких передбачені у ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог згідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Оскільки відповідач свої зобовязання з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води виконувала неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог. Суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача проти позову в частині відсутності між нею та позивачем договору про надання послуг, оскільки відсутність письмово оформленого договору між сторонами не свідчить про неотримання відповідачкою відповідних послуг. Як свідчать матеріали справи, відповідач отримувала послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, що підтверджує наявність у відповідачки обовязку сплачувати позивачеві за отримані послуги. Також суд вважає безпідставним посилання відповідача на невірне застосування позивачем тарифів на послуги шляхом включення до його складу абонплати, оскільки з серпня 2008 р. рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 327 від 28 липня 2008 р. було введено додатковий тариф на послуги з централізованого опалення зі складовою тарифу абонплатою. Зазначене рішення міської ради не оскаржувалось та не скасовувалось, а тому підлягало виконанню. З 1 січня 2013 р. окрема абонплата була рішенням міської ради скасована, і позивач правомірно не включав її окремо до складу тарифу, що підтверджується доданим до матеріалів справи розрахунком суми позову. Крім того, також не підлягають застосуванню в даному випадку строки позовної давності, оскільки відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як вбачається з розрахунку суми позовних вимог, відповідачкою здійснювалась часткова сплата за послуги концерну «МТМ», що розцінюється судом, як вчинення відповідачкою дій, які свідчать про визнання свого боргу. За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог концерну «МТМ», з огляду на що задовольняє позов у повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідачці на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, а саме судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved