Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. \~ \~ \~ \~1.Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на його користь 180 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві, без утримання податку із фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Аргументи учасників справи. 2.В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 20.01.1980р. по 27.03.1981р. працював на посаді підземного гірничого майстра ш. №1 РУ-3 Східного гірничо-збагачувального комбінату; з 30.11.1982р. по 01.05.1983р. працював на посаді підземного машиніста скреперної лебідки ш. №1 РУ-3 Східного гірничо-збагачувального комбінату; з 01.05.1983р. по 10.12.1984р. працював на посаді підземного гірничого майстра ш. №1 РУ-3 Східного гірничо-збагачувального комбінату. Виконував роботи, що характеризувались запиленістю повітря робочого простору, що перевищувала гранично-допустиму норму, у зв`язку з чим в нього виникло професійне захворювання «хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) ЛН першого-другого ст.». Висновком МСЕК від 21.11.2007 року (первинно) позивача визнано інвалідом 3 групи, встановлено 20% втрати професійної працездатності. 19.01.2010 року висновком МСЕК його повторно визнано інвалідом 3 групи і визначено 30% втрати працездатності безстроково. Позивач зазначає, що в нього виникла задишка навіть при незначному навантаженні та ходьбі, епізоди утрудненого дихання. Його турбує сухий приступоподібний кашель, особливо в нічний час, що не дозволяє нормально відпочивати, призводить до важкості та болю в грудній клітці, головного болю та запаморочення, постійного відчуття втоми, загальної слабкості, зниження уваги. Внаслідок виникнення в позивача професійного захворювання реалізація його звичок та бажань суттєво ускладнена, зокрема тривалі переїзди в автомобільному, залізничному транспорті призводять до нападів задухи, загострення хвороби, що виключає можливість здійснення позивачем подорожей, піші прогулянки та навіть вихід до магазину потребують від нього залучення значних зусиль. Розмір своєї моральної шкоди оцінює в 180 000,00 грн. 3.Представник відповідача надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. [PERSON] в період з 20 січня 1980 року по 27.03.1981 року працював на посаді підземного гірничого майстра ш. № 1 РУ 3 Східного гірничо-збагачувального комбінату та був звільнений з займаної посади у зав`язку з засудженням згідно вироку суду. Надалі був прийнятий у період з 30.11.1982 року по 01.05.1983 рік на робоче місце підземним машиністом скреперної лебідки ш № 1 РУ -3 Східного гірничо-збагачувального комбінату та з 01.05.1983 року по 10.12.1984 року переведений на посаду підземного гірничого майстра ш. № 1 РУ -3 Східного гірничо-збагачувального комбінату. Звільнений 10.12.1984 року за власним бажанням. Потім позивач з 25.12.1984 року по 01.09.1993 рік працював в ДСБМТ «Кривбасшахтопроходка» на різних місцях. Отже, останнім робочим місцем зі шкідливим умовами праці у позивача було ДСБМТ «КШП». Як вбачається з акту № 9 розслідування хронічного професійного захворювання від 22.07.2007 року ДП «Схід ГЗК» взагалі не було повідомлено щодо даного розслідування. Крім того, позивач [PERSON] на момент проведення розслідування 22.10.2007 року на ДП «Схід ГЗК» не працював з 1984 року, тобто 23 роки ДП «СхідГЗК» не є роботодавцем для позивача. В пункті 12 Акту № 9 розслідування зазначено, що позивач працював 11 років в умовах впливу шкідливих факторів, що не відповідає дійсності, оскільки позивач приховує відомості щодо своєї трудової діяльності на ДП «СхідГЗК». Під час проведення розслідування в порушення п. 79 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві НПАОП 0.00-6.02-04 представника ДП «Схід ГЗК» не було залучено до складу комісії з розслідування причин виникнення професійного захворювання. Акт № 9 розслідування хронічного професійного захворювання не містить санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища робочого місця позивача на ДП «Схід ГЗК», а тому не можна робити висновок, що саме під час роботи на ДП «СхідГЗК» протягом 4 років у позивача розвинулось хронічне професійне захворювання. ДП «СхідГЗК» вважає, що позивач отримав захворювання легень під час відбування покарання у місцях позбавлення волі і надалі позивач на власний розсуд продовжував працювати в умовах шкідливих факторів, погіршуючи стан свого здоров`я. На думку представника відповідача позивач будучи ознайомлений з наявністю шкідливих та небезпечних виробничих факторів на робочому місці, та усвідомлюючи їх можливий негативний вплив на здоров`я все одно реалізував своє право на працю саме в шкідливих умовах праці. Крім того, позивач не лише знав про шкідливі умови без яких неможлива конкретна робота на гірничому підприємстві, але й свідомо продовжував працювати на таких умовах тривалий час, отримуючи за це відповідні пільги, компенсації та більшу оплату. Слід врахувати, що\~статтею 14 Закону України «Про охорону праці»\~саме на працівника покладений обов`язок дбати про особисту безпеку та здоров`я, користуватися засобами індивідуального та колективного захисту. В той же час, відповідач сумлінно виконував і продовжує виконувати всі вимоги, які встановлені\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~до роботодавця, зокрема: забезпечує безоплатну видачу працівникам спеціального одягу, взуття та інших засобів індивідуального захисту; вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я виробничих факторів: здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці. Тобто саме безвідповідальне ставлення [PERSON] до свого здоров`я у результаті призвело до встановлення йому професійного захворювання, прогресування його хвороби, погіршення самопочуття та встановлення 30% втрати працездатності. В свою чергу [PERSON] , обґрунтовує позов, зокрема, положенням ст. 237-1\~Кодексу законів про працю України, відповідно до якої, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З викладеного вбачається, що для стягнення моральної шкоди позивач повинен довести факт порушення ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» його законних прав, яке призвело до моральних страждань. Відповідно до ч.5\~ст.153 Кодексу законів про працю України\~працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я. Окрім того, ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» вважає, що положення статті\~237-1\~Кодексу законів про працю України\~не поширюються на правовідносини осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від форми власності та господарювання, і які підлягають загальнообов`язковому державному страхуванню, пов`язані з відшкодуванням моральної шкоди у зв`язку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, які призвели до втрати працездатності. Стаття 153 Кодексу законів про працю України\~також не є самостійною підставою для покладання на роботодавця обов`язку по відшкодуванню працівнику моральної шкоди заподіяної умовами виробництва, яка спричинила втрату потерпілим професійної працездатності. Із наведених позивачем обставин не вбачається, яким саме чином ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» порушило законні права та інтереси позивача і, як наслідок, він отримав моральні страждання. За таких обставин, ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» вважає вимоги позивача щодо відшкодування йому моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, є такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства України, а отже і такими, що не підлягають задоволенню, а сума моральної шкоди, яка заявлена позивачем не відповідає засадам розумності та справедливості. Процесуальні дії у справі. 4.\~13 липня 2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику ( повідомлення ) сторін. Обставини справи, встановлені судом. 5.З копії трудової книжки позивача вбачається, що він в період з 20.01.1980р. по 27.03.1981р. працював на посаді підземного гірничого майстра ш. №1 РУ-3 Східного гірничо-збагачувального комбінату; з 30.11.1982р. по 01.05.1983р. працював на посаді підземного машиніста скреперної лебідки ш. №1 РУ-3 «Східного гірничо-збагачувального комбінату; з 01.05.1983р. по 10.12.1984р. працював на посаді підземного гірничого майстра ш. №1 РУ-3 «Східного гірничо-збагачувального комбінату ( а.с. 24-30) правонаступником якого на сьогоднішній день являється Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». 6. Відповідно до Акту № 9 розслідування хронічного професійного захворювання від 22.10.2007 року, [PERSON] працював в умовах впливу шкідливих факторів 11 років ( а.с. 17-19). Відповідно до п. 16 Акту розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання професійне захворювання виникло за таких обставин: «Працюючи раніше з 20.11.1980р. по 27.03.1981р. та з 30.11.1982р. по 10.12.1984р. в РУ-3 «СхідГЗК» підземним машиністом скреперної лебідки і підземним гірничим майстром, [PERSON] згідно доповнення до санітарно-гігієнічної характеристики його умов праці, підготовленого СЕС об`єкту з особливим режимом роботи смт. Смоліне Кіровоградської обл. за №202/11-01 від 27.04.2007 року, виконував роботи, що також характеризувались запиленістю повітря робочої зони, що перевищувала ГДК.». Причиною професійного захворювання є стаж роботи 11 років в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищувала ГДК пил, що містить вільну SiO2 від 10 до 70% в концентраціях від 2,2 до 14,8 мг/м3 при ГДК 2, 0 мг/м3. 7. При первинному огляді, 21.11.2007 року, МСЕК [PERSON] встановлено 20% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням без встановлення групи інвалідності. 19.01.2010 року при повторному огляді МСЕК [PERSON] встановлено 30% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково ( а.с. 13-;14;15;16). 8.Крім того, відповідно довідки до акту огляду МСЕК від 01.03.2018 року [PERSON] непрацездатний до трудової діяльності в звичайних виробничих умовах. 9. Крім того, позивач неодноразово звертався до медичних установ для лікування професійного захворювання, що підтверджується копіями виписних епікризів та виписками із медичних карток стаціонарного хворого. Джерела права й акти їх застосування. 10.Згідно з\~Конституцією України\~- людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. 11.Відповідно до ч. 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 12.Відповідно до частин першої та другої\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 13.Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. 14. Згідно\~ст. 4 Закону України «Про охорону праці»\~державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. 15. Відповідно до ч. 2\~ст. 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. 16. Частиною першої\~ст. 237-1 КЗпП України\~передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. 17. У пункті 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що відповідно до\~статті 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. 18.\~Згідно з ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. 19. Відповідно до ч. 1\~ст. 1168 ЦК України\~моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. 20. Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Оцінка аргументів учасників справи. 21.Заслуговують на увагу доводи позивача, що повне його одужання не можливе. В зв`язку з втратою працездатності він позбавлений в повній мірі займатися домашньою роботою, повноцінно виконувати свої обов`язки по господарству. Через дратівливість, що з`явилася, морально-психологічну пригніченість погіршились його особисті взаємини з близькими та знайомими людьми. 22.Причинний зв`язок між професійним захворюванням позивача та шкідливими умовами праці позивача на ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» встановлено у висновках Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 22.10.2007 року. Причиною професійного захворювання зазначено тривалий стаж роботи, в тому числі на ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищувала ГДК пил, з вмістом SiO2 від 10 до 70% в концентраціях від 2,2 до 14, 8 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3. Таким чином, судом врахована позиція позивача щодо отримання моральної шкоди внаслідок професійного захворювання через невиконання відповідачем вимоги\~ст. 43 Конституції України\~щодо забезпечення безпечних умов праці. Доводи представника відповідача щодо відсутності причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, суд відхиляє, оскільки як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст.\~153, ст.\~13, ч 1 ст.\~237-1 КЗпП України\~до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входить моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівників додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому вина власника не зазначена серед юридичних фактів які входять до такого юридичного складу. 23.\~Спростовуються також\~посилання представника\~відповідача про не доведення позивачем факту заподіяння їй моральної шкоди, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, наводить до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень\~ст. 3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. 24. Однак, суд приймає до уваги твердження представника відповідача, що сума моральної шкоди заявлена представником позивача не відповідає засадам розумності та справедливості, оскільки у позивача виникло професійне захворювання не тільки під час роботи в ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», але й під час роботи на інших підприємствах, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22.10.2007 року. Висновки суду за результатами розгляду справи 25. Судовим розглядом встановлено те не спростовується представником відповідача, що позивач [PERSON] в період з 20.01.1980 року по 10.12.1984 рік перебував в трудових відносинах з відповідачем та обіймав посади: - підземний гірничий майстер (з 20.01.1980р. по 27.03.1981р.); - підземний машиніст скреперної лебідки (з 30.11.1982р. по 01.05.1983р.); - підземний гірничий майстер (з 01.05.1983р. по 10.12.1984р.). 26. Довідкою про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 21.11.2007 року [PERSON] під час первинного огляду МСЕК встановлено втрату працездатності в розмірі 20% та в подальшому при повторному огляді 30% втрати і третю групу інвалідності безстроково. 27. Причинами виникнення професійного захворювання у позивача є перевищення роботодавцями, в тому числі ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», під час роботи останнього гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням норм трудового законодавства. 28. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що невиконання ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» положень ч. 2\~ст. 153 КЗпП України\~та наявність на виробництві шкідливих умов праці призвело до виникнення у позивача професійного захворювання, а саме: «хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пилотоксичний бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), ЛН першого-другого ст.». 29. Отже, сам факт втрати позивачем професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, встановлення третьої груп інвалідності, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. 30.\~Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). 31.Тому, при вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров`я, групу інвалідності, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаних профзахворювань, тривалість лікування, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, а саме 20% втрати професійної працездатності та встановлення третьої групи інвалідності, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. 32.Судом враховано, тривалість роботи позивача на підприємстві відповідача - 4 роки 10 місяців в шкідливих умовах, а також наявність в останнього трудових відносин з трестом «Кривбасшатопроходка», на якому він також виконував роботи пов`язані з впливом пилу, концентрація якого, перевищувала нормативні показники. 33. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial