Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

І. СУТЬ ЗАЯВИ 10.07.2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача суму переплати наміру виплачених коштів надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років у розмірі 3567,89 грн та стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102,00 грн. В обгрунтування вимог позивач вказав, що 22.12.2006 року до управління соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради звернулась [PERSON] із заявою про призначення державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років та надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років. Допомога призначалась на дитину з інвалідністю - [PERSON] . [INFO] [PERSON] призначено державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю віком до 18 років та надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років на період з 01.01.2007 року по 26.03.2008 року. В березні 2019 року спеціалістами управління була проведена перевірка правильності та повноти інформації, наданої на призначення державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років та надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років, в результаті проведення якої було з`ясовано, що [PERSON] з 10.04.2007 року працевлаштувалась. Розпорядженням від 06.05.2019 року [PERSON] припинено виплату надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років з 01.05.2007 року у зв`язку з працевлаштуванням. Внаслідок неповідомлення [PERSON] про працевлаштування у 2007 році утворилась переплата надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років на суму 3567 грн. 89 коп. за період з 01.05.2007 року по 26.03.2008 року. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 15.07.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу семиденний строк для усунення виявлених недоліків. 29.07.2020 року після усунення позивачем виявлених недоліків ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 10.08.2020 року на адресу суду від відповідача надійшли письмові заперечення на позовну заяву, в яких відповідач не визнала позовних вимог та вказала, що з 21.12.2007 року вона не працювала, а доглядала за дитиною з інвалідністю. Відповідач вважає, що позивачем не доведено того, що відповідач була працевлаштована (а.с. 42-43). Ухвалою суду від 04.09.2020 року розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. В судовому засіданні 19.10.2020 року представник позивача - [PERSON] позов підтримала та просила задоволити. Представник позивача пояснила, що перевірка правильності виплати надбавки позивачу проводилась на підставі Положення про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора. Щодо заяви про застосування строку позовної давності заперечувала, вважає, що строк позовної давності не порушений у зв`язку з тим, що про порушення відповідачем права на отримання надбавки позивач дізнався в 2019 році. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, подала письмове клопотання про застосування строків позовної давності та просила відмовити в задоволенні позову. Зазначила, що не пам`ятає, щоб їй соціальний інспектор роз`яснював обов`язок повідомити про те, що вона працевлаштується і що право на надбавку має виключно особа, яка не працює. В обгрунтування клопотання про застосування строків позовної давності відповідач посилалась на те, що позивачем пропущено строки звернення до суду з вимогою про стягнення надміру виплачених коштів за період з 2007-2008 років, оскільки строк звернення до суду сплинув у 2011 році. Також вказала, що на даний час не працює, отримує пільгову пенсію за віком, право на яку отримала у зв`язку з тим, що має дитину-інваліда, розмір якої становить 1712 грн. (а.с. 47-48). В судовому засіданні був досліджений оригінал особової справи одержувача державної соціальної допомоги [PERSON] . ІІІ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» (в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачалось, що право на державну соціальну допомогу мають інваліди з дитинства і діти-інваліди віком до 18 років. Згідно ст. 3 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» (в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), надбавка на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які не працюють і фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом. Одинокій матері (одинокому батьку) надбавка на догляд за дитиною-інвалідом призначається незалежно від факту роботи. Відповідно до п. 2.4 Порядку про надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства фінансів України від 30.04.2002 року №226/293/169 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі за текстом Порядок № 226) для призначення державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам подаються такі документи: заява про призначення усіх видів соціальної допомоги за формою, що затверджується наказом Мінпраці; паспорт або в разі його відсутності інший документ, що може засвідчувати особу, яка подає заяву; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера Єдиного державного реєстру фізичних осіб; оригінал та копія свідоцтва про народження дитини-інваліда; довідка про місце проживання інваліда з дитинства або дитини-інваліда чи копія паспорта інваліда з дитинства або дитини-інваліда з відомостями про постійне місце проживання; довідка про місце проживання батьків, усиновителів, опікуна, піклувальника, який подав заяву, чи копія паспорта з відомостями про постійне місце проживання. До державної\~соціальної допомоги\~дітям-інвалідам\~віком до\~18\~років призначається\~надбавка на\~догляд за\~ними. Надбавка на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років призначається одному з непрацюючих батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом (п. 3.2 Порядку № 226). Для призначення надбавки на догляд за дитиною-інвалідом одному з непрацюючих батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, додатково до документів, зазначених у підпункті 2.4 Порядку № 226, подаються: заява про призначення надбавки на догляд за дитиною-інвалідом; довідка про склад сім`ї (крім сім`ї опікуна, піклувальника) із зазначенням прізвищ, імен та по батькові, родинних стосунків членів сім`ї; оригінал і копія трудової книжки, довідка з центра зайнятості про те, що особа не перебуває на обліку як безробітна, довідка, видана органом, який здійснює державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, про те, що заявник не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності і не займається підприємницькою діяльністю, та про відсутність даних про доходи цієї фізичної особи, а в разі відсутності трудової книжки - лише зазначені довідки; довідка про спільне проживання дитини-інваліда з одним з батьків, усиновителем, опікуном, піклувальником, видана уповноваженим органом за місцем проживання. При неможливості отримати таку довідку орган праці та соціального захисту здійснює обстеження на дому і складає акт обстеження з висвітленням цих фактів; довідка з місця навчання дитини; рішення про встановлення опіки чи піклування над дитиною-інвалідом (для опікунів і піклувальників дітей-інвалідів) (п. 3.7 Порядку про надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам). Згідно з п. 3.8, 3.9 Порядку № 226 надбавка на догляд за інвалідом з дитинства призначається на строк інвалідності, вказаний у витязі з акта огляду органами медико-соціальної експертизи. Надбавка на догляд за дитиною призначається на строк інвалідності, зазначений у медичному висновку, але не більш як по місяць досягнення дитиною-інвалідом 18-річного віку включно. Надбавка на догляд за дитиною-інвалідом призначається особі, яка не працює, не вчиться (окрім заочної форми навчання), не служить, не займає виборну посаду і яка фактично здійснює догляд за дитиною-інвалідом, на яку призначена державна соціальна допомога, незалежно від того, чиї дані вказані в третій графі (прізвище, ім`я, по батькові матері, батька, опікуна, піклувальника) медичного висновку про визнання дитини інвалідом, виданого лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу. Відповідно до п. 3.12 Порядку № 226 в разі працевлаштування особи, яка фактично здійснює догляд за дитиною-інвалідом (крім одиноких матерів та одиноких батьків), виплата надбавки на догляд припиняється з місяця, наступного за тим, в якому відбулося працевлаштування. Згідно з п. 3.13 Порядку № 226 в разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати надбавки на догляд, одержувачі зобов`язані повідомити про це органи праці та соціального захисту населення. Зняття надбавки на догляд у таких випадках проводиться з місяця, наступного за тим, в якому виникли ці обставини. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Відповідно до частини першої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі\~статтею 1215 ЦК України\~не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 р. № 1091 затверджено Положення про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора (далі за текстом Положення). В пункті 3 даного Положення, серед іншого, передбачено, що головний державний соціальний інспектор та державний соціальний інспектор: перевіряють достовірність та повноту інформації про доходи і майновий стан осіб, які входять до складу сім`ї, що звертається за призначенням державної соціальної допомоги; проводять вибіркові перевірки особових справ одержувачів державної соціальної допомоги за рішенням керівника відповідного органу праці та соціального захисту населення або його заступника; складають акти за підсумками перевірки з висновками щодо правильності призначення державної соціальної допомоги. У пункті 7 Положення визначено, що перевірка правильності надання державної соціальної допомоги проводиться за рішенням керівника відповідного органу праці та соціального захисту населення (його заступника) або головного державного соціального інспектора. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. ІV. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ ТА МОТИВИ СУДУ Судом встановлено, що 22.12.2006 року [PERSON] звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради із заявою про призначення з 01.01.2007 року допомоги на дитину-інваліда віком до 18 років та надбавки на догляд за дитиною-інвалідом до 18 років. У заяві [PERSON] вказала, що на момент подання заяви вона не працювала, на обліку в центрі зайнятості не перебувала, як суб`єкт підприємницької діяльності не зареєстрована та здійснює догляд за дитиною-інвалідом [PERSON] , [INFO] (а.с. 14-15). Згідно протоколу №3482 від 05.01.2007 року [PERSON] на період з 01.01.2007 року по 26.03.2008 року призначено державну соціальну допомогу на дитину-інваліда віком до 18 років, надбавку на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років, а саме за [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Зі змісту трудової книжки [PERSON] вбачається, що в період з 10.04.2007 року по 21.12.2007 року відповідач перебувала в трудових відносинах з Приватним підприємством «Одін-Т» (а.с. 12). Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу від 06.05.2019 року за період з квітня 2007 року по грудень 2007 року (включно) [PERSON] отримала від Приватного підприємства «Одін-Т» заробітну плату в загальному розмірі 4220,00 грн (а.с. 11). Відомостей про отримані доходи за 2008 рік матеріали справи не містять. Розпорядженням начальника Управління соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради Якиміва М. від 06.05.2019 року припинено виплату [PERSON] надбавки на догляд з 01.05.2007 року (а.с. 9). Згідно довідки Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 05.02.2020 року за період з травня 2007 року по квітень 2008 року [PERSON] було виплачено соціальну допомогу на суму 6785,96 грн, зокрема, сума виплаченої надбавки по догляду за дитиною-інвалідом до 18 років становить 3567,89 грн (а.с. 8). Отже, як встановлено судом, на момент звернення [PERSON] до позивача із заявою про призначення з 01.01.2007 року надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю до 18 років, [PERSON] працевлаштована не була, що підтверджується змістом копії її трудової книжки, яка була долучена [PERSON] до заяви про призначення соціальної допомоги від 22.12.2006 року. Законодавцем передбачені два винятки із правила, встановленого ст. 1215 ЦК України, щодо обов`язку повернення безпідставно набутих заробітної плати і платежів, що прирівнюються до неї, пенсій, допомог, а саме: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18). Як вбачаться зі змісту заяви [PERSON] від 22.12.2006 року про призначення усіх видів соціальної допомоги вона вказала, що зобов`язується повідомляти про всі зміни в сім`ї. Матеріали справи не містять доказів, які б вказували на те, що [PERSON] відповідальною особою роз`яснено, що надбавка на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років виплачується лише особі, яка не працює, як і не вбачається, що роз`яснено обов`язок повідомити орган соціального захисту населення про своє працевлаштування. Таким чином, судом під час розгляду справи не встановлено та не підтверджено належними доказами, що відповідач з метою одержання надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю до 18 років діяла недобросовісно та умисно не повідомила орган соціального захисту про своє працевлаштування. Щодо наявності рахункової помилки, позивач у позові не зазначає та не надає до суду відповідних доказів. Також, матеріали справи не містять жодних доказів того, що у період з 01.05.2007 року по 26.03.2008 року (період, за який утворилася переплата у сумі 3567,89 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача), позивач не здійснювала догляд за дитиною з інвалідністю - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з доглядом за яким позивачу була призначена спірна доплата. Отже, наявність підстав, які передбачені ст. 1215 ЦК України для повернення безпідставно набутої надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю до 18 років, а саме щодо недобросовісних дій відповідача з метою отримання соціальної допомоги, позивачем не доведено. Крім того, як зазначено вище, переплата у сумі 3567,89 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, утворилася за період з 01.05.2007 року по 26.03.2008 року. Однак, як пояснила в судовому засіданні представник позивача, перевірка правильності та повноти інформації, наданої на призначення державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років та надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років, була проведена лише у березні 2019 року. Частиною 1 статті 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. В судовому засіданні під час розгляду справи судом було досліджено оригінал особової справи одержувача державної соціальної допомоги [PERSON] , в матеріалах якої відсутнє будь-яке рішення керівника відповідного органу праці та соціального захисту населення або його заступника про необхідність призначення і проведення відповідної перевірки, як і відсутній акт за підсумками перевірки з висновками щодо правильності призначення державної соціальної допомоги, що суперечить пунктам 3, 7 Положення про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора. Матеріали справи не містять жодних відомостей, на якій підставі і коли, у зв`язку з якими обставинами була проведена перевірка правильності та повноти інформації, наданої [PERSON] на призначення державної соціальної допомоги, яка була проведена після спливу більше як одинадцяти років після припинення виплати [PERSON] надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю. Так само, як і відсутні відомості про те, яким чином і коли органом соціального захисту населення була одержана копія трудової книжки [PERSON] із записом про її трудові відносини з Приватним підприємством «Одін-Т» в період з 10.04.2007 року по 21.12.2007 року. В матеріалах особової справи одержувача державної допомоги [PERSON] відсутні запити, які направлялись в межах перевірки, якщо така проводилась. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено правильність проведення перевірки щодо повноти та достовірності наданої [PERSON] інформації в порядку та у спосіб, що перебачені законами та підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Положенням про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора. Тому, зазначені докази не можуть бути прийняті судом до уваги, а відтак такі докази є недопустимими. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, а саме наявність у складі сім`ї позивача особи з інвалідністю; те, що відповідач має незначний дохід у вигляді пенсії у розмірі 1712,00 грн., необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, суд дійшов висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на [PERSON] надмірного тягаря. На підставі викладеного, позов Управління соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років, задоволенню не підлягає. В судовому засіданні відповідач подала заяву про застосування строку позовної давності, в якій вказала, що вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду. Представник позивача пояснила, що вважає, що строк не пропущений, оскільки про порушене право позивач дізнався в 2019 році. Аналізуючи зміст положень ч. 1 ст. 261 ЦК України вбачається, що перебіг позовної давності починається не лише від дня, коли особа довідалася, а й могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В обов`язки уповноважених осіб органів Управління соціального захисту населення входить проведення перевірок щодо достовірності відомостей, наданих особою, яка має намір отримувати або отримує державну соціальну допомогу. Аналіз норм Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», Порядку № 226 та Положення про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора дає підстави суду вважати, що такі перевірки повинні проводитися як на стадії вирішення питання про надання державної соціальної допомоги, так і під час її отримання отримувачем. Отже, за умови належного виконання посадових обов`язків посадовими особами Управління соціального захисту населення Богунського району і своєчасному проведенні відповідних перевірок, позивач мав можливість довідатися про порушення свого права у період отримання [PERSON] надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю протягом 2007-2008 років. Наявність правових підстав для проведення таких перевірок після спливу значного періоду часу, який минув після фактичного завершення отримання таких виплат, представник позивача не довела. Таким чином, суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду за захистом порушеного права. Водночас, з огляду на те, що суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, підстави для відмови в задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності відсутні. Суд відмовляє в задоволенні позову по суті розглянутих позовних вимог у з`вязку з їх безпідставністю та необгрунтованістю. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно частин\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного, оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати у виді сплаченого удового збору в розмірі 2102,00 грн, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed