Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Київський міський центр зайнятості звернувся до з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивує наступним. Відповідно до ч.1 ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення» та поданої заяви [PERSON] був наданий статус безробітної та призначено виплати допомоги по безробіттю як застрахованій особі в залежності від страхового стажу з 31.05.2015 року. При обміні інформацією між Державним центром зайнятості та Пенсійним фондом України виявлено цивільно-правові відносини [PERSON] з ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» в період перебування на обліку в центрі зайнятості. Проведеною перевіркою було встановлено, що [PERSON] дійсно надавала послуги ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» з 10.04.2015 року по 11.04.2015 року (договір про надання послуг №000442 від 10.04.2015 року, акт №000442 від 11.04.2015 року здачі-приймання наданих послуг), про що складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №119 від 18.08.2015 року. Встановлено, що матеріальне забезпечення на випадок безробіття за період з 10.04.2015 року по 25.06.2015 року у сумі 3179,99 грн., отримане [PERSON] незаконно. З огляду на викладене, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом про стягнення з відповідача незаконно отриманих коштів у сумі 3179,99 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялась судом належним чином, однак, конверти із судовими повістками повернулись до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». За даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи, причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, тому визнає причини її неявки неповажними та вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 24.03.2015 року [PERSON] звернулась до Деснянського районного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного (а.с. 7). [PERSON] з 24.03.2015 року по 28.08.2015 року перебувала на обліку в Деснянському районному центрі зайнятості, що підтверджується Витягом із наказів про прийняті рішення по особі, Довідкою №3564 від 28.08.2015 року (а.с. 8, 17). На підставі рішення Деснянського районного центру зайнятості №1869 від 07.07.2015 року проведено перевірку достовірності даних, які є підставою для надання [PERSON] статусу безробітного та виплати матеріального забезпечення, під час перебування на обліку в центрі зайнятості (а.с. 9). Відповідно до Довідки Деснянського районного центру зайнятості №28.08.2015 року від 28.08.2015 року, в результаті обміну інформацією між Державною службою зайнятості та Пенсійним фондом України, виявлені доходи, отримані [PERSON] в період перебування на обліку як безробітного за період з 10.04.2015 року по 25.06.2015 року в сумі 3179,99 грн. (а.с. 17). В процесі звірки, що підтверджується Актом №119 від 18.08.2015 року, було встановлено, що в період реєстрації та перебування відповідача на обліку, як безробітного, між нею та ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» було укладено Договір про надання послуг №000442 від 10.04.2015 року. Відповідач отримала винагороду згідно Акта №000442 від 11.04.2015 року здачі-приймання наданих послуг (а.с. 15). [PERSON] було надіслано Повідомлення №23-4885 від 28.08.2015 року про необхідність добровільно повернути незаконно отримані кошти у розмірі 3179,99 грн. протягом 15 календарних днів після отримання вказаного повідомлення (а.с. 18). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення»: безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно із Законом України «Про зайнятість населення»: статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи (ст. 43). Відповідно до ст. 4 зазначеного Закону до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно з частинами 2 і 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що вливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з п. п. 18 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, відповідно до покладених на них завдань, в тому числі, проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральними органами виконавчої влади у сфері соціальної політики, державної податкової політики та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних Пенсійного фонду України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, а в разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників центри зайнятості проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч.ч.2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved