Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 03 березня 2020 року [PERSON] через представника адвоката Кидалова І.М. звернулася з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») і, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить: стягнути на її користь з АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти, зайво сплачені по договору банківських послуг б/н від 17 березня 2010 року в сумі 23802,42 грн.; розірвати договір про надання банківських послуг, укладений між нею та АТ КБ «ПриватБанк»; стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь моральну шкоду за порушення прав споживача в розмірі 10000,00 грн. 2. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що орієнтовно в 2014 році уклала з АТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір про надання банківських послуг шляхом приєднання, на виконання договору отримала картку банку і певний час користувалася нею - здійснювала оплати, поповнювала її з метою уникнення заборгованості. Починаючи з літа 2019 року працівники банку почали систематично їй телефонувати з різних номерів і повідомляли про наявність значної суми заборгованості, яку вимагали сплатити, вчиняли психологічний тиск, застосовували лайку, вчиняли погрози. Вона неодноразово відвідувала банк і їй усно повідомляли про постійний ріст боргу, всі поповнення банківської картки йшли на погашення штрафів, борг по тілу кредиту не зменшувався, а лише зростав. На її заяви про наявність послуг, які не замовляла і у зв`язку з цим необхідність проведення належного розрахунку, отримала у банку відмову. Вважає, що банк ошукує її, приписує неіснуючі борги за послуги, які не замовляла. Такі дії банку порушують вимоги Законів України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг», «Про захист прав споживачів» і мають ознаки нечесної, агресивної підприємницької практики внаслідок чого їй спричинено тяжкі моральні страждання, хвилювання, є відчуття обурення, розпачу, невіри в справедливість. 3. 05 жовтня 2020 року позивач подала заяву про зміну предмету позову згідно якої у неї відсутня заборгованість, саме банк винен їй 23802,42 грн. - зайво переплачені кошти. Не має особливих зауважень до наданого банком розрахунку заборгованості включно по 30 листопада 2017 року, тоді заборгованості взагалі не було, однак з 01 грудня 2017 року у виписці і розрахунках банку починають з`являтись значні суми, які перераховані їй з призначенням «щомісячний платіж за послугою «миттєва розстрочка». Проте, банком нараховується сума як щомісячного платежу, і на всю суму позики в межах кредитного ліміту (ліміт не було жодного разу перевищено) додатково нараховуються відсотки - тобто за одну і ту ж саму банківську послугу банк стягує 2 різних види нарахувань, що прямо суперечить закону. Будь-які додаткові збори банку за видачу кредиту в межах встановленого кредитного ліміту не відповідають закону, адже вартість виданого кредиту покривається нарахованими банком відсотками за користування кредитними коштами. Між сторонами існує лише один укладений договір, ніяких додаткових послуг не замовлялось. З 30 вересня 2019 року ніяких погашень чи отримання нових позик не відбувалось. 4. 12 січня 2021 року позивач подала відповідь на відзив на заяву про зміну предмету позову згідно якої витрати за послугою «миттєва розстрочка» обліковуються по одному і тому ж рахунку банку. Після 01 грудня 2017 року на всю суму заборгованості нараховані відсотки, тобто з загальної суми заборгованості не вираховуються (не віднімаються від загальної суми заборгованості) суми по послузі «миттєва розстрочка». Банк не сформував жодної окремої виписки по послузі «миттєва розстрочка», заборгованість по ній окремо не обліковується, погашення сум, наданих по цій послузі окремими платежами не відбувалось. Не заперечує факт отримання двох кредитів / кредитних траншів (позик) 09 жовтня 2017 року і 03 листопада 2017 року на загальну суму 20280,00 грн., але заперечує факт отримання «послуги» в тому вигляді і в тій «редакції», в тих наслідках, на яких наполягає банк, адже після отримання коштів банк нарахував 43591,78 грн. за «послугу», тобто вартість «послуги» була більше, ніж у двічі вища за саму «послугу». Принцип мовчазної згоди не діє в сфері захисту прав споживача. Банк маніпулює, адже здійснюючи розрахунки, всупереч законодавству, робить подвійні і безпідставні нарахування на фактичні послуги споживчого кредиту, тому й отримує велику суму. Водночас, при проведенні власного розрахунку, прибрала зайві, безпідставні і нікчемні нарахування, тому й отримала зовсім іншу суму. 5. Представник позивача про розгляд справи повідомлений належним чином, проте в судове засідання не з`явився. IІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА 6. 13 серпня 2020 року надійшла заява відповідача про застосування строку позовної давності згідно якої договір між сторонами у виді анкети-заяви укладено 31 березня 2010 року і протягом трьох років позивач могла звернутися до суду, якщо вважала, що на це є підстави, однак цього не зробила, тому в позові слід відмовити. 7. 18 серпня 2020 року надійшов відзив банку згідно якого 31 березня 2010 року позивач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», де обумовлено умови кредитування та фінансові витрати позичальника. [PERSON] отримала кредитну картку з встановленим лімітом, неодноразово зверталася за її перевипуском, банк забезпечив їй реальну можливість користуватися кредитними коштами, вона виконувала умови кредитного договору чим засвідчувала свою волю до настання відповідних правових наслідків, передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору минуло більше 10 років, протягом яких позивач до банку жодного разу не зверталася щодо неправильного нарахування відсотків чи несправедливих умов кредитування, тобто їй були добре відомі і зрозумілі умови договору, в тому числі розмір процентних ставок, а також інші умови обслуговування та кредитування, вона повністю з ними погодилася про що свідчить факт підписання договору, користування кредитними коштами на картковому рахунку, сплата заборгованості за кредитом та процентами. У позовній заяві не вказано, які саме умови договору були порушені банком і за якими критеріями таке порушення можна визнати істотним для розірвання договору. Є безпідставними й доводи про порушення вимог Законів України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» і «Про захист прав споживачів». 08 червня 2012 року [PERSON] скористалася послугою Скарбничка (Копилка). 09 жовтня і 03 листопада 2017 року [PERSON] скористалася сервісом «Миттєва розстрочка» на суму відповідно 6760 грн. та 13520 грн., який надається держателям платіжних карток, зокрема, «Універсальна», на умовах терміновості, платності та зворотності. Кредит з використанням цього сервісу повертається шляхом встановлення клієнтом регулярного платежу з картки клієнта в розмірі щомісячного платежу за кредитом і проводиться банком на підставі договірного списання. Дана послуга не є окремим кредитним договором, а є тільки додатковими послугами для власників кредитних карт, підписання окремого кредитного договору не вимагається. Інформацію про зміну будь-яких умов укладеного між сторонами договору банк заздалегідь виставляє на офіційному сайті та у виписці, з якими позивач повинна була знайомитися самостійно, і у разі незгоди - мала подати заяву про розірвання укладеного договору. Однак, такої заяви (відмови від договору) до банку позивач не подавала. 8. 08 грудня 2020 року надійшов відзив банку на заяву про зміну предмету позову згідно якого позивач помиляється у твердженні, що банк одночасно стягує щомісячний платіж за послугою «миттєва розстрочка» і відсотки за використаний кредитний ліміт. Згідно умов послуг «миттєва розстрочка» позивач, отримавши кошти за допомогою кредитної картки повинен щомісячно повертати кошти рівними частинами, доручаючи банку списувати кошти щомісячно з кредитної картки, в разі невнесення відповідачем щомісячного платежу - понад кредитного ліміту. Кошти отримані за даною послугою не входять в межі встановленого кредитного ліміту, а надаються додатково до встановленого вже ліміту. Оскільки послуга «миттєва розстрочка» не є окремим кредитним договором, а є тільки додатковою послугою для власників кредитних карт, підписання окремого кредитного договору не вимагається. В 2017 році [PERSON] двічі скористалася сервісом «миттєва розстрочка», до банку не надходили її звернення про вчинення операцій по кредитній картці без її волевиявлення. Використання сервісу «миттєва розстрочка» не є видачею кредиту в межах встановленого ліміту, як вважає позивач. Позивач здійснила самостійно розрахунок заборгованості, однак не зазначила чи володіє відповідними знаннями та навиками для здійснення таких розрахунків, не надає про це докази, наданий нею розрахунок суперечить умовам укладеного договору, тому не може підтверджувати позовні вимоги і прийматися судом до уваги. 9. Представник банку в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 10. 31 березня 2010 року [PERSON] подала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У заяві вказані повна дата народження [PERSON] , її місце проживання, номер паспорта та ідентифікаційний номер, родинні зв`язки, освіта, наявність рухомого і нерухомого майна, відомості про працевлаштування. У заяві не вказано, що бажає оформити будь-яку картку та отримати кредитні кошти у банку, не вказано бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка Універсальна/Gold». 11. Водночас, 31 березня 2010 року [PERSON] підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN55000032775726, де визначено умови кредитування. З Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається, що: тип карти - Master Card Mass; тип кредитної лінії - відновлювальна; пільговий період (нарахування відсотків здійснюється по ставці 0,01% річних) - до 55 днів (пільгова ставка діє при умові погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); валюта карткового рахунку - гривня; вартість дострокового пере випуску по ініціативі клієнта - 10 грн.; базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів в рік) - 2,5%; розмір щомісячних платежів (які включають плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним; комісія за зняття коштів готівкою: в банкоматах і пунктах видачі готівки ПриватБанк - 4% від суми операції, в банкоматах інших банків України - 4% + 5 грн. / 1 долар, в закордонних банкоматах - 4% + 30 грн. / 3 долара; комісія за зняття власних коштів - 1% від суми операції; пеня з несвоєчасне погашення заборгованості, а саме: пеня = пеня (1) + пеня (2), де: пеня (1) = (базова процентна ставка по договору)/30 - нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочки по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. і більше; штраф при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів - 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій; комісія за моніторинг неактивної карти (у випадку, якщо на рахунку наявні кошти клієнта у вигляді позитивного залишку і протягом 3 місяців підряд операції по карті не здійснюються) - в розмірі залишку коштів на картковому рахунку, але не більше 10 грн. (або еквівалент по курсу НБУ) в місяць; процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування - 3,75%; вартість довідки про стан заборгованості - 20 грн.; вартість надання виписки по карті у відділенні банку - 2 грн.; комісія за отримання балансу на чек в банкоматах ПриватБанк (крім чека операції зняття готівки) - 0,10 грн.; комісія за безособовий платіж: в рахунок кредитного ліміту - 3%, за рахунок власних коштів - 1%; нарахування банком процентів на залишок власних коштів клієнта від 100 грн. і більше - 10% річних. У цій Довідці також наведені приклади використання кредитних коштів із зазначенням реальної процентної ставки в місяць. 12. Тобто, у Довідці про умови кредитування від 31 березня 2010 року з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» зазначено базову відсоткову ставку - 2,5% в місяць, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки - 1% від суми операції, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, штраф - 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту. 13. 08 червня 2012 року [PERSON] підписала Пам`ятку клієнта по накопичувальному рахунку «Копилка» згідно якого: валюта вкладу - гривня, строк вкладу - 6 місяців, процентна ставка на дату укладення - 15%, сума регулярного надходження - 50 грн., джерело надходження коштів - № [NUMBER] , строк дії регулярного платежу - від 09 червня 2012 року до подання заявки про його припинення, періодичність платежу - щомісячно. За умовами цієї пам`ятки [PERSON] ознайомилась і згідна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт), а також з Тарифами банку, які складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. Своїм підписом підтверджує факт отримання повної інформації про послуги ПриватБанку. Якщо в строк, не пізніше дня закінчення строку вкладу, вкладник не заявив банку про відмову в продовженні строку вкладу, договір автоматично вважається продовженим ще на один строк. Договір продовжується неодноразово без явки вкладника в банк. [PERSON] своїм підписом підтвердила отримання картки «Ощадна книжка». 14. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» між банком та [PERSON] був підписаний кредитний договір №б/ за яким було надано наступні кредитні картки: [NUMBER] : дата відкриття - 17 березня 2010 року, термін дії - 03/14; [NUMBER] : дата відкриття - 08 червня 2012 року, термін дії - 04/16; [NUMBER] : дата відкриття - 21 лютого 2016 року, термін дії - 02/20; [NUMBER] (номер картки ідентичний попередньому): дата відкриття - 23 травня 2016 року, термін дії - 02/20; [NUMBER] : дата відкриття - 01 серпня 2016 року, термін дії - 05/20. 15. Згідно довідки банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н): старт карткового рахунку - 31 березня 2010 року, [NUMBER] ; зміна кредитного ліміту - 31 березня 2010 року (встановлено кредитний ліміт - 500,00 грн.); зміна кредитного ліміту - 30 червня 2010 року (збільшено кредитний ліміт - 3300,00 грн.); зміна кредитного ліміту - 19 жовтня 2012 року (збільшено кредитний ліміт - 4000,00 грн.); зміна кредитного ліміту - 27 грудня 2012 року (збільшено кредитний ліміт - 8000,00 грн.); зміна кредитного ліміту - 12 липня 2016 року (збільшено кредитний ліміт - 12000,00 грн.); зміна кредитного ліміту - 28 жовтня 2016 року (збільшено кредитний ліміт - 17000,00 грн.); зміна кредитного ліміту - 12 травня 2017 року (збільшено кредитний ліміт - 22000,00 грн.); зміна кредитного ліміту - 20 жовтня 2017 року (збільшено кредитний ліміт - 25000,00 грн.); зміна кредитного ліміту - 30 грудня 2019 року (зменшено кредитний ліміт - 0,00 грн.). 16. 28 січня 2020 року представник позивача звернувся до банку щодо отримання: деталізованого розрахунку суми заборгованості [PERSON] з деталізованою розбивкою сум по основній сумі заборгованості, нарахованих і сплачених відсотках, нараховані і стягнуті штрафи, пені, з одночасною розбивкою по датам/розрахунковим періодам; детального обґрунтування та посилання на умови договорів, укладених з [PERSON] як на підстави нарахувань, із зазначенням коли і яким чином умови надання кредиту були погоджені між банком і позивачем. 17. 06 лютого 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» надав відповідь згідно якої запитувана інформація належить до банківської таємниці, яка не може бути надана без належно завіреного дозволу [PERSON] на розкриття цієї інформації, який до банку не надходив. ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА 18. Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 19. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. 20. Як зазначено у ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 21. В силу ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 22. Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 23. За приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. 24. У ч. 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 25. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 26. В силу у ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 27. У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. 28. Як зазначено у ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 29. Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 30. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 31. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 32. Як зазначено у ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 33. В ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 34. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 35. За приписами ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо) (ч. 1). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 2). 36. У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 37. У ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 38. За приписами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1). Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2). У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3). 39. Як зазначено у ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 40. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2). 41. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2). 42. У п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» вказано, що надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, вважається фінансовою послугою. 43. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. V. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 44. 31 березня 2010 року між сторонами укладено договір за умовами якого АТ КБ «ПриватБанк» надає [PERSON] можливість користуватись кредитними коштами, а [PERSON] бере на себе зобов`язання їх повернути, за користування кредитними коштами - сплачувати грошові кошти банку (штрафи, пеню, комісії) як це передбачено Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 31 березня 2010 року. Факт укладення договору 31 березня 2010 року і його дія станом на 03 березня 2020 року (дата надходження позову до суду) сторонами фактично визнається і не оспорюється. 45. Із виписки банку за договором №б/н станом на 14 травня 2020 року, вбачається, що [PERSON] , як клієнт банку, тривалий час здійснювала різні операції, а саме: знімала грошові кошти з картки, поповнювала її, розраховувалася за покупки, поповнювала переказувала кошти, тощо. 46. Отже, 31 березня 2010 року [PERSON] підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», де визначено умови кредитування, які є чіткими і конкретними. Сторони на момент укладення правочину мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним, правочин вчинений у формі, встановленій законом (договір приєднання), спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені, будь-яких заперечень на час укладення договору не надходило. За вказаних обставин суд вважає, що банківська установа на момент укладення договору не порушила прав [PERSON] , при укладенні договору її не введено в оману. 47. При укладенні договору 31 березня 2010 року сторони досягли всіх істотних умов, цей договір відповідає положенням цивільного законодавства України, що застосовуються до відносин за кредитним договором, тому [PERSON] не довела належними, допустимими та безспірними доказами те, що зміст договору суперечить вимогам ЦК України і може бути розірваним відповідно до вимог ст. 651 ЦК України. 48. В силу ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 49. Позивач належними і допустимими доказами не довела суду, що працівники банку систематично телефонували їй, вимагали сплатити заборгованість, вчиняли систематичний тиск, як не довела, що неодноразово відвідувала банк і зверталась щодо з`ясування дійсної суми боргу і в здійсненні перерахунку заборгованості їй відмовлено. Представник позивача звернувся до банку щодо отримання інформації по кредитному договору позивача і банк належним чином виконав свій обов`язок та повідомив про необхідність надання [PERSON] дозволу на розкриття інформації, яка становить банківську таємницю і в такому випадку запитувана інформація буде надана. Оскільки позивача інших доказів не надала на підтвердження звернення відповідно до визначеної законодавством України про банківську діяльність процедури для отримання інформації щодо кредитування, тому суд відхиляє твердження позивача про неналежне виконання банком своїх обов`язків щодо інформування позивача, як позичальника, про умови кредитування. 50. Суть спору між сторонами полягає у незгоді позивача з розрахунком банку заборгованості після отримання 09 жовтня і 03 листопада 2017 року коштів за послугою «Миттєва розстрочка» і як наслідок прохання в судовому порядку розірвати договір, встановити наявність перед нею у банку заборгованості та стягнення моральної шкоди. 51. З цього приводу суд зазначає наступне. 52. В силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Відповідно до п. 62 розділу ІV Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. 53. Банком, на підтвердження власної позиції, надано виписку за договором №б/н станом на 14 травня 2020 року, а також розрахунок заборгованості за договором №б/н від 17 березня 2010 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 30 вересня 2019 року. Вказані документи підписані уповноваженою особою банку, скріплені печаткою. У зв`язку з цим суд вважає, що вказані письмові докази є належними і допустимими. 54. Із виписки за договором №б/н станом на 14 травня 2020 року вбачається, що 09 жовтня і 03 листопада 2017 року на картковий рахунок [PERSON] банком зараховано кошти згідно договору за послугою «Миттєва розстрочка» в сумі 6760,00 грн. і 13520,00 грн. відповідно. В подальшому, 09 листопада 2017 року, 03 і 09 грудня 2017 року, 03 і 09 січня 2018 року, 03 і 09 лютого 2018 року, 03 і 09 березня 2018 року, 03 і 09 квітня 2018 року, 03 і 09 травня 2018 року, 03 і 09 червня 2018 року, 03 і 09 липня 2018 року, 03, 09 і 30 серпня 2018 року, 03 і 30 вересня 2018 року, 30 жовтня 2018 року, 30 листопада 2018 року, 30 грудня 2018 року, 30 січня 2019 року, 28 лютого 2019 року, 30 березня 2019 року, 30 квітня 2019 року, 30 травня 2019 року здійснено операцію «щомісячний платіж за послугою «миттєва розстрочка». Позивач у позовній заяві, поданих під час розгляду справи судом заяв визнала факт отримання коштів згідно послуги «Миттєва розстрочка». 55. У зв`язку з тим, що виписка за договором є належним і допустимим доказом, суд вважає, що позивачу банком була надана послуга «Миттєва розстрочка» в межах існуючого договору кредитування. Можливість користування даною послугою була передбачена Умовами та правилами надання банківських послуг, до яких позивач приєдналася під час укладення договору у березні 2010 року, дії щодо відкликання прийняття пропозиції банку по наданню послуги «Миттєва розстрочка» не вчиняла, із виписки вбачається, що після надання цієї послуги продовжувала користуватись кредитними коштами, здійснювала різні операції. Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2019 року (справа 739/119/17). 56. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи. 57. Як вже було зазначено, надані банком письмові докази ґрунтуються на первинних документах, тому є належними і допустимими. 58. Позивач просила суд стягнути з банку на свою користь грошові кошти, які, як вважає, зайво сплачені. На підтвердження своїх вимог надала власний розрахунок із якого вбачається, що борг перед банком відсутній. На противагу розрахунку позивача матеріали справи містять розрахунок заборгованості банку згідно якого у позивача наявна заборгованість перед банком. Сторони перед судом не заявляли клопотання про проведення відповідного виду експертизи для встановлення факту наявності або відсутності заборгованості. 59. Враховуючи зазначене, суд вважає, що у даній справі перевагу має наданий банком розрахунок, адже саме на підставі розрахунку банку позивач провела власний розрахунок. Тобто, розрахунок банку є первинним по відношенню до розрахунку, наданого позивачем. У зв`язку із цим суд вважає необґрунтованими доводи позивача про наявність боргу саме у банку, а не навпаки. 60. Позивач просила суд також стягнути моральну шкоду, однак спірні правовідносини, які виникли між сторонами, є договірними, тому відшкодування моральної шкоди, у випадку їх порушення, не передбачено. Враховуючи те, що Закон України «Про захист прав споживачів» відповідачем не порушено, тому відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди з підстав, визначених цим Законом. VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ Позивач звернулася до суду з позовом на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», тому звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено, судовий збір необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed