Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

На підставі договору № 2008246612 від 28 лютого 2014 року ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] перебували у договірних правовідносинах. Відповідно до умов договору ПАТ «ОТП Банк» надав відповідачеві грошові кошти на споживчі потреби в сумі 17 770 гривень, які відповідач зобов'язувався повернути до 29 лютого 2016 року, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом згідно Договору. [PERSON] своє зобов'язання щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших витрат належним чином не виконав. Станом на 24 листопада 2016 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 22 495 гривень 46 копійок, в тому числі: 17030 гривень 09 копійок - заборгованість за кредитом, 1 гривня 12 копійок - відсотки за користування кредитом, 5464 гривні 25 копійок - комісія. На підставі договору факторингу від 22 грудня 2014 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги до боржників, зокрема [PERSON]. Представник позивача (а.с. 35) у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Зазначила, що не відбулось дій спрямованих на погашення заборгованості та просила провести розгляд справи у її відсутності на підставі раніше поданих документів, не заперечила проти прийняття заочного рішення (а.с. 34). Відповідач [PERSON] у судові засідання призначені на 12 та 26 грудня 2017 року не з'явився, хоча, з врахуванням положень п.2 ч. 7 та п. п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином був повідомлений про день, час і місце судових розглядів (а.с. 38, 39-40). На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи за відсутності позивача та відповідача з винесенням заочного рішення. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна» про стягнення заборгованості із [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав: Згідно до ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне майбутньому ( майбутня вимога). Відповідно до змісту статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року (а.с. 16-19) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передає грошові кошти в розпорядження АТ «ОТП Банк» за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги до Боржників в розмірі Портфеля заборгованості, яка виникла у клієнта внаслідок укладення із Боржником кредитних договорів та надання Клієнтом Боржникам кредитних коштів. Відповідно до витягу з Додатку № 1 до Договору факторингу № 22/12/14/1-1 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» отримало право вимоги до боржника - [PERSON] за кредитним договором № 2008246612 від 28 лютого 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено право кожної особи у порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору № 2008246612 від 28 лютого 2014 року (а.с. 4-6). Предметом договору є кредит в сумі 17 770 гривень, які відповідач отримав на споживчі цілі (а.с.4), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29 лютого 2016 року (п. 1.1. Договору). Відповідно до п. 1.2.1 Договору Банк надав [PERSON] споживчий кредит, а позичальник зобов'язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені кредитним договором та Додатком № 1 до нього, а також виконувати інші умови кредитного договору. Суму отриманого кредиту [PERSON] зобов'язувався погашати щомісяця в дату платежу та у розмірі визначеному у графіку (1.4.2 Договору). Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2008246612 від 28 лютого 2014 року здійсненого станом на 24 листопада 2016 року (а.с. 14) стверджується розмір заборгованості [PERSON] в сумі 17030 гривень 09 копійок перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Проценти за користування кредитом нараховуються і сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної у п. 1.1. Договору. Відповідно до п. 1.4.3.1 Договору кредиту проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, на фактичну суму непогашених кредитних коштів за фактичний час користування такими коштами, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, включаючи день видачі та день повернення кредиту. Станом на 24 листопада 2016 року у [PERSON] утворилась заборгованість за відсотками в сумі 1 гривні 12 копійок. Пунктом 1.4.4 Договору кредиту визначено, що за управління кредитом Позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів (зворот а.с. 9). Розрахунком заборгованості за договором кредиту (а.с. 14) доведено, що відповідач - позичальник [PERSON] має заборгованість по комісії за обслуговування кредиту в розмірі 5 464 гривні 25 копійок. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за його порушення. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Пунктом 1.1 Договору встановлено дату повернення кредиту - 29 лютого 2016 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» є цілком законною, обґрунтованою вимогами цивільного законодавства та умовами Договору, а тому підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 1600 гривень судового збору (а.с. 1). Отже, з відповідача на користь позивача належить до стягнення 1600 гривень судових витрат.

Outcome: approved