Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ лікар-психіатр Комунального некомерційного підприємства «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської міської ради Чигрин В.О. звернулася до суду з заявою про проведення психіатричного огляду [PERSON] у примусовому порядку. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що на підставі отриманої від дружини [PERSON] інформації про поведінку останнього, має достатні підстави вважати, що він має реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих; неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, здатний завдати значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання йому психіатричної допомоги. Наявність психіатричного розладу [PERSON] підтверджується його агресивною поведінкою, який кидає в свою дружину важкі предмети, погрожує розправою, носить з собою складаний ніж, лишає ввімкненою плиту, кидається із сокирою на сусідів. Посилаючись на вищезазначене, просить суд винести рішення про проведення психіатричного огляду без згоди [PERSON] . Заявник в суді просила про задоволення заяви з викладених у ній підстав. [PERSON] в суді пояснила, що її чоловік [PERSON] зловживає алкогольними напоями, веде себе неадекватно, застосовує до неї психічне і фізичне насильство, тому просила провести його психіатричний огляд в примусовому порядку. [PERSON] в суді пояснив, що він з дружиною двадцять один рік перебуває в шлюбі, від якого вони мають дочку, з якою разом проживають в [ADDRESS] . З 2015 по 2017 роки перебував в зоні Антитерористичної операції, отримав поранення в плече, має інвалідність 3 групи, наразі перебуває на пенсії. З кінця грудня 2020 року в нього погіршилися відносини з дружиною, часто виникали конфлікти. 30 грудня 2020 року за замовленням дружини невідомі особи примусово забрали його з місця проживання та помістили до реабілітаційного центру «Горизонт» в м. Києві, де його силоміць утримували для лікування від алкоголізму. Після цього відносини з дружиною значно погіршилися. Також [PERSON] пояснив, що від проходження психіатричного огляду ніколи не відмовлявся, який йому ніхто не пропонував та ствердив, що готовий пройти такий огляд в добровільному порядку. Прокурор в суді проти задоволення заяви заперечив, посилаючись на відсутність доказів неадекватної поведінки [PERSON] та застосування ним насильства в сім`ї щодо дружини, коли постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що 09 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до Комунального некомерційного підприємства «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської міської ради із заявою про здійснення примусового психіатричного огляду її чоловіка [PERSON] , який поводить себе неадекватно, п`є, ніде не працює, лається нецензурною лайкою, носить із собою складаний ніж, приніс в кімнату сокиру, погрожує спалити будинок. Як вбачається з довідки ДОП Вишгородського РУПГУ НП в Київській області Кононенка Л. від 11 лютого 2011 року, до Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області 28.01.2021 року надійшло повідомлення від [PERSON] , який повідомив, що втік з реабілітаційного центру, який знаходиться в м. Києві неподалік станції метро Лівобережна. Заявник повідомив, що його дружина [PERSON] позбавила його волі та без згоди заявника відправила на лікування до центру алкогольнозалежних людей де він проходив лікування з 30.12.2020 року по 27.01.2021 року. В ході виконання даного матеріалу працівниками ГРПП Вишгородського РУП здійснено виїзд до адреси проживання заявника [ADDRESS] , де отримано письмові пояснення від заявника і його дружини та сусідів. В наслідок чого встановлено, що [PERSON] учасник АТО та на протязі тривалого часу вживає алкогольні напої після чого перебуваючи в стані сп`яніння поводить себе неадекватно, проявляє агресію до своїх рідних та оточуючих. 28.01.2021 року із письмовою заявою до Вишгородського РУП звернулася [PERSON] , яка повідомила, що її чоловік [PERSON] за власного згодою дійсно проходив лікування від алкогольної залежності в реабілітаційному центрі «Горизонт». Повернувшись додому після реабілітації знову почав вживати у великій кількості спиртні напої та поводити себе агресивно до своєї сім`ї, а саме словесно погрожувати фізичною розправою та порушенням кримінальних справ відносно неї. 02 лютого 2021 року із письмовою заявою до Вишгородського РУП звернулася [PERSON] , яка повідомила, що її чоловік [PERSON] учасник бойових дій, на фоні алкогольного сп`яніння має психічні розлади, що проявляється агресією та неадекватною поведінкою до оточуючих. Заявниця просить допомогти їй у госпіталізації її чоловіка до медичного закладу з метою лікування від алкогольної залежності та надання психіатричної допомоги. Згідно довідки-характеристики №25 від 10 лютого 2021 року [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, не працює, ображає дружину нецензурною лайкою, кидається до неї в бійку, на зауваження не реагує, постійно вчиняє в сім`ї скандали Згідно висновку лікаря психіатра Комунального некомерційного підприємства «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської міської ради Чигрин Вікторії Олександрівни від 17 лютого 2021 року є достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу. Як вбачається з довідки Реабілітаційного центру «Горизонт» від 27 січня 2021 року [PERSON] з 30.12.2020 року по 27.01.2021 року проходив стаціонарний курс реабілітації, а також групові та індивідуальні заняття з психологами та психотерапевтами. Відповідно до ч. 1 ст. 332 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Згідно ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: психічні розлади - розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті; тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Згідно ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг. Як передбачено ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу», діагноз психічного розладу встановлюється відповідно до загальновизнаних міжнародних стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті, прийнятих Міністерством охорони здоров`я України для застосування в Україні. Діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних із станом її психічного здоров`я. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається в найменш обмежених умовах, що забезпечують безпеку особи та інших осіб, при додержанні прав і законних інтересів особи, якій надається психіатрична допомога. Як передбачено ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром: особи, яка досягла 14 років, на її прохання або за її усвідомленою письмовою згодою. Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи. Заява про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність психіатричного огляду і вказують на відмову особи чи її законного представника від звернення до лікаря-психіатра. Лікар-психіатр має право робити запит щодо надання йому додаткових медичних та інших відомостей, необхідних для прийняття відповідного рішення. Згідно вимог\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, даних про те, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє його здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, судом не встановлено. По справі встановлено, що між подружжям [PERSON] виник внутрішній конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин. Крім того судом встановлено, що конфлікти у [PERSON] виникають лише з дружиною, а не оточуючими особами, а тому підстав вважати, що він становить суспільну небезпеку для інших осіб судом не встановлено. Сама тільки негативна характеристика [PERSON] за місцем його проживання та довідка ДОП Вишгородського РУПГУ НП в Київській області Кононенка Л. підставою для проведення психіатричного огляду в примусовому порядку бути не може. Посилання на те, що [PERSON] вчиняє насильство в сім`ї є необґрунтованими, коли протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 173-1 КУпАП щодо нього не складалися та постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності судом не ухвалювалися. За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Таким чином вчинення [PERSON] насильницьких дій в суді не доведено. Також суд звертає увагу на те, що в справі відсутні дані про перебування [PERSON] на психіатричному обліку та підстави, які б давали можливість стверджувати про психічні розлади останнього. Підставою висновку лікаря-психіатра про необхідність проведення психіатричного огляду [PERSON] слугувала лише заява його дружини [PERSON] . Так само, не надано доказів про те, що [PERSON] відмовився від проходження психіатричного огляду, який в суді наполягав на тому, що такий огляд йому не пропонувався та погодився на його проведення в добровільному порядку. Крім того суд звертає увагу і на поведінку [PERSON] в судовому засіданні, яка є цілком загальноприйнятною і адекватною. За таких обставин, на думку суду вказані обставини не дають достатніх підстав для обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] психічного розладу, внаслідок чого він вчиняє чи виявляє реальні наміри вчиняти дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для нього чи оточуючих. Як передбачено ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відтак, підстав для проведення примусового психіатричного огляду [PERSON] судом не встановлено, що призведе до невиправданого втручання в його особисті права та свободи гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, в задоволенні заяви лікаряпсихіатра Комунального некомерційного підприємства «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської міської ради Чигрин В.О. про проведення психіатричного огляду [PERSON] у примусовому порядку слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed