Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України 01.03.2016 року, звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в порядку регресу, в якому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь кошти в розмірі понесених витрат в сумі 8072,07 грн., та судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 05.04.2013 року з вини відповідача, який керував транспортним засобом - автомобілем марки «Хонда», державний номерний знак [NUMBER], була скоєна ДТП, внаслідок якої пошкоджено транспортний засіб - автомобіль марки «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON] Постановою Подільського районного суду м. Києва від 11.06.2013 року винним у ДТП визнано [PERSON]. Розмір завданих збитків власнику транспортного засобу - автомобілю марки «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], відповідно до звіту № 7124 становить 8912,48 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача та власника транспортного засобу - автомобіля марки «Хонда», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON], не була застрахована та в добровільному порядку відповідач не відшкодував заподіяну [PERSON] шкоду, позивач, відповідно до чинного законодавства, здійснив виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 7427,07 грн. Також, МТСБУ понесло додаткові витрати на аварійного комісара у розмірі 645,00 грн. Позивач звертався до відповідача про компенсацію витрат в добровільному порядку, однак відповідач на звернення не відреагував, що змусило позивача звернутися до суду. В судове засідання 31.05.2016 року представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином, повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав до суду заяву в якій просить слухати справу за його відсутності. Проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 34). Відповідач до суду двічі не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 39, 41), про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.04.2013 року в м. Києві по вул. Воздвиженській сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу - автомобіля марки «Хонда», державний номерний знак [NUMBER], яким керував відповідач, та транспортного засобу - автомобіля марки «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON] Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON] у період з 05.04.2013 року по 04.04.2014 року була застрахована у ПрАТ «Інго Україна» за полісом №АС/1640823 (а.с. 17). Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб - автомобіль марки «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], зазнав пошкоджень. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 11.06.2013 року визнано винним у вчинені вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу (а.с. 14, 15). Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Оскільки відповідач не надав даних про наявність полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, власник «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER] звернувся із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, до МТСБУ (а.с. 9, 13). Так, як визначено у п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Статут МТСБУ затверджується зборами засновників (членів) МТСБУ, погоджується з Уповноваженим органом та реєструється відповідно до вимог законодавства. МТСБУ не може виступати засновником чи співзасновником юридичних осіб, що займаються підприємницькою діяльністю та/або мають на меті одержання прибутку. Відповідно до підпункту а) п. 41.1 ст. 41 цього ж Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Як визначено у п. 22.1 ст. 22 цього ж Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 9.1 та п. 9.2 ст. 9 цього ж Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно ст. 29 цього ж Закону, У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно звіту № 7124 про оцінку колісного транспортного засобу від 08.08.2013 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу: «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER] становить 8912,48 грн. (а.с.18). Про огляд транспортного засобу марки «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] повідомлявся належним чином, проте на огляд не прибув (а.с. 19). Позивачем, за надання послуг аварійного комісара МТСБУ було сплачено 645,00 грн. (а.с. 24, 25) 04.12.2014 року МТСБУ видало наказ № 4560 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] (а.с. 23), на підставі якого грошові кошти в розмірі 7427,07 грн. були перераховані [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням № 1/1-21240 від 05.12.2013 року (а.с. 24). Відповідно до п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: зокрема, відповідно до п. 38.2.1. цієї ж статті та цього Закону, до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Аналогічне положення містить ст. 1191 ЦК України, відповідно до частини першої якої, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з моменту виплати страхового відшкодування у МТСБУ виникло право вимоги до відповідача щодо відшкодування спричиненого збитку в межах фактичних витрат позивача, що складаються з суми страхового відшкодування в розмір 7427,07 грн. та витрат на страхового комісара в розмірі 645,00 грн., що разом становить 8072,07 грн. Враховуючи зазначене та оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1378,00 грн., сплачена позивачем згідно платіжного доручення від 10.02.2016 року (а.с.4). Враховуючи викладене,

Outcome: approved