Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 05.07.2021 року начальник філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» Кутина Т.М. звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач), в обґрунтування якої зазначив, що 16.01.2020 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачем за погодженням сторін укладено заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). 22.04.2020 відповідачу було встановлено кредит у сумі 20475 грн на строк дії платіжної картки, з можливим подовженням на той самий строк, під 38% річних за користування кредитними коштами. Дата остаточного погашення кредиту 16.11.2024 року. В подальшому Банк здійснював обслуговування платіжної картки відповідно до встановлених тарифів на загальних умовах. Відповідач свої зобов`язання не виконував належним чином, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем, яка відповідно до розрахунку заборгованості, складеного представником позивача, станом на 18.06.2021 року складає 25594,33 грн. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 22.07.2021 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 11 годину 30 хвилин 17.08.2021. Представник позивача 30.07.2021 направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі; проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, 17.08.2021 звернувся до суду із заявою, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд відповідно до ст. 247 ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач заявою від 17.08.2021 визнав позовні вимоги. Встановлені судом обставини. 16.01.2020 між сторонами підписано заяву про приєднання № 90133/200917 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (а.с.7). Відповідачу під підпис було надано паспорт споживчого кредиту, в якому визначено вартість всіх складових кредиту, та таблицю визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки ( а.с. 17-18). Свої зобов`язання за договором [PERSON] виконував неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок цього станом на 18.06.2021 року утворилась заборгованість, що згідно з розрахунком позивача становить 25594,33 грн, а саме: - заборгованість за основним боргом (кредитом) - 20438,84 грн; - загальна сума заборгованості процентів за користування кредитом - 3289,22 грн; - загальна сума 3% річних - 529,06 грн; - втрати від інфляції - 1337,21 грн (а.с. 6). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК Українизобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивачем надано докази про укладання кредитного договору з відповідачем у формі заяви про приєднання, про ознайомлення відповідача з умовами надання та сукупною вартістю кредиту. Наданий позивачем розрахунок наявної заборгованості за договором відповідачем не оспорювався, жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості відповідачем суду не надано, свій розрахунок не наведений, судово-економічна експертиза у справі за клопотанням відповідача не призначалась. Крім того, відповідач позов про стягнення заборгованості визнав. У зв`язку із тим, що відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначені в кредитному договорі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, як обґрунтованих. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: сплачений позивачем судовий збір. Згідно з ч. 3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення, що визначають підстави повернення позивачу судового збору містяться у ч. 1 ст.142ЦПК Україниу якій зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від суми сплаченого судового збору, а інші 50% підлягають поверненню з державного бюджету.

Outcome: approved