Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернувся із позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що вона перебувала у незареєстрованому шлюбі із відповідачем у період з 2009 року по 2013 рік. У цей час в них народилась спільна донька. З 2013 року позивач та відповідач фактично припинили шлюбні відносини та сумісне проживання, після чого дитина залишилась проживати разом із матір`ю. Відповідач будь-якої участі у житті дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. У зв`язку із викладеним позивач вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а тому наявні підстави для позбавлення його батьківських прав. Відповідач відзиву на позов не надав. Третьою особою, як органом опіки та піклування складено висновок від 24.03.2021 року №17.02/08-27/360 про позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідно до якого спеціалістами під час бесіди з малолітньою [PERSON] , 2010 р.н., з`ясовано, що остання не заперечує проти позбавлення її батька батьківських прав. Крім того, 10.02.2021 спеціалісти відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради відвідали відповідача за адресою: [ADDRESS] , але останнього вдома не виявилося. 17.02.2021 спеціалісти відділу служби повторно відвідали [PERSON] за місцем його проживання та вручили запрошення, проте запрошення до відділу служби та надання документів проігноровано. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 06.01.2021 року відкрито провадження у справі у загальному порядку, підготовче засідання у справі призначено на 09.02.2021 року. В подальшому підготовче засідання двічі відкладалось у зв`язку із неподанням до суду висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою суду від 30.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті на 15.04.2021 року. Позивач та третя особа у вказане судове засідання не з`явились, подали до суду відповідні заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, у судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань з цього приводу суду не надав. Частиною восьмою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. У період з 2009 року по 2013 рік [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання в них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . У 2013 році [PERSON] та [PERSON] припинили фактичні шлюбні відносини та спільне проживання. Донька залишилась жити із матір`ю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2020 року у справі №334/1380/20, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] . Видано відповідний виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання до Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжя. Згідно із довідкою від 28.09.2020 №54820, наданою в.о. начальника відділу виконавчої служби, позивач аліментів від відповідача не отримувала. Станом на 01.10.2020 року наявна заборгованість у сумі 18 008,89 грн. Відповідно до довідки від 25.01.2021 №27, виданої директором ЗЗОШ №32, батько [PERSON] протягом навчання ніколи не відвідував школу, не співпрацював з класним керівником з питань її навчання та виховання. Висновком органу опіки та піклування від 24.03.2021 №17.02/08-27/360 встановлено, що малолітня [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батька батьківських прав, а сам відповідач не виявив бажання взяти участь у розгляді цього питання. ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Вимогами ч. 1 ст. 164 СК України унормовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із п. 16 постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з якою слід рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Відповідач не підтримує зв`язок з позивачем та донькою. Про дитину він не піклується, її життям не цікавиться та не виявляє такого бажання, матеріально не забезпечує, засобами зв`язку не зв`язується, до органів опіки та піклування з приводу встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні не звертався. Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved