Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Комунальне підприємство Яготинської міської ради «Комунальник» звернулося до Яготинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО ДОМІНАНТА» про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 03 березня 2018 року близько 17 години 30 хвилин гр. [PERSON] , керуючи автомобілем HONDA Accord д.н.з. EZG [NUMBER] в м. Яготин Київської області по вул. Незалежності, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення із автомобілем RENAULT Sandero [NUMBER] , що перебуває у власності КП Яготинської міської ради «Комунальник». В результаті дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль RENAULT Sandero [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Постановою Яготинського районного суду Київської області від 26 березня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, стягнувши з нього 340 (триста сорок) гривень на користь держави. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника наземного транспортного засобу, застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта», що підтверджено полісом серія АМ № 1589733. 13 квітня 2018 року позивачем було повідомлено ТДВ «СТ «Домінанта» про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується повідомленням потерпілої особи № 01-07/70 від 13.04.2018 року. Однак, у визначений законодавством термін спеціаліст ТДВ «СТ «Домінанта» до потерпілої особи так і не з'явився. 26 червня 2018 року позивач звернувся до ТОВ «АВТОКРАЙ-УКРАЇНА» з наміром відновити належний підприємству транспортний засіб RENAULT Sandero [NUMBER] . Того ж дня ТОВ «АВТОКРАЙ-УКРАЇНА» було надано рахунок-фактуру № [NUMBER] та № [NUMBER] з яких вбачається загальний розмір необхідних позивачу витрат для відновлення транспортного засобу в розмірі 56 532,46 грн.. Враховуючи вищевикладене, позивач простить стягнути з [PERSON] на користь позивача 56 532 грн. 46 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та судовий збір. Позивачем уточнено позовні вимоги, а саме оскільки позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає у зниженні престижу підприємства та підриву довіри до його діяльності. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірір 200 грн., яку він просить стягнути з [PERSON] , а з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь позивача простить стягнути 56 532 грн. 46 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; судовий збір просить покласти на відповідачів. У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечував. У судове засідання представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО ДОМІНАНТА» не з`явився, повідомлявся належним чином про розгляд справи відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 та ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач (а.с. 10-13) станом на час ДТП був власником автомобіля «RENAULT Sandero [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 18-19). Згідно з Повідомленням про ДТП від 13.04.2018 року зафіксована подія за участю автомобіля RENAULT Sandero [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та HONDA Accord д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , вказана необхідна інформація та зазначено, що 03.03.2018 року о 17 год. 30 хв. в м. Яготин Київської області по вул. Незалежності Полівода М.П., керуючи автомобілем, в порушення вимог п. 13.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем RENAULT Sandero [NUMBER] (а.с. 14-17). З копії постанови Яготинського районного суду Київської області від 26 березня 2018 року (а.с. 7) вбачається, що 03 березня 2018 року близько 17 години 30 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем HONDA Accord д.н.з. [NUMBER] в м. Яготин Київської області по вул. Незалежності, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення із автомобілем RENAULT Sandero [NUMBER] , що спричинило пошкодження транспортних засобів, порушивши вимоги п. 13.1 ПДР України. [PERSON] вину визнав. Даною постановою визнано [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, стягнувши з нього 340 (триста сорок) гривень на користь держави. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника наземного транспортного засобу, застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта» (а.с. 46-56), що підтверджено полісом серія АМ № 1589733 (а.с. 57). 26.06.2018 року Комунальне підприємство Яготинської міської ради «Комунальник» звернулося до ТОВ «АВТОКРАЙ-УКРАЇНА» з наміром відновити належний підприємству транспортний засіб RENAULT Sandero [NUMBER] . Того ж дня ТОВ «АВТОКРАЙ-УКРАЇНА» було надано рахунок-фактуру № [NUMBER] та № [NUMBER] з яких вбачається загальний розмір необхідних позивачу витрат для відновлення транспортного засобу в розмірі 56 532,46 грн. (а.с. 8-9). З копії схеми місця ДТП (а.с. 36-37) вбачається, що 03.03.2018 року о 17 год. 30 хв. в м. Яготин Київської області по вул. Незалежності відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів RENAULT Sandero [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та HONDA Accord д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ; з переліку видимих (зовнішніх) пошкоджень автомобіля RENAULT Sandero [NUMBER] вбачається пошкодження заднього бампера та лівої нижньої протитуманної фари. Згідно Акта виконаних робіт № J9400017923 від 21 серпня 2018 року (а.с. 41) ТОВ «АВТОКРАЙ-УКРАЇНА» на підставі договору № 20062018/4 від 20.06.2018 року виконав ремонтні роботи автомобіля RENAULT Sandero [NUMBER] , власником якого є Комунальне підприємство Яготинської міської ради «Комунальник», на суму 31 711,68 грн.. Згідно видаткової накладної № 4015 від 03 липня 2018 року (а.с. 42) ТОВ «АВТОКРАЙ-УКРАЇНА» продало Комунальному підприємству Яготинської міської ради «Комунальник» на підставі замовлення покупця № 33140 від 26 червня 2018 року автозапчастини на суму 28 820,78 грн.. Видами діяльності ТОВ «АВТОКРАЙ-УКРАЇНА» (м. Київ провул. Балтійський, 20) є: торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами (основний); торгівля іншими автотранспортними засобами; технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; неспеціалізована оптова торгівля (а.с. 66-67). З копій платіжних доручень № 128 від 05.07.2018 року (а.с. 69) та № 168 від 21.08.2018 року (а.с. 68) вбачається, що Комунальним підприємством Яготинської міської ради «Комунальник» проведено оплату за запчастини в сумі 24 820,78 грн. та проплачено за ремонт автомобіля в сумі 31 711,68 грн.. Згідно ст. 6 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої ст. 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані із відшкодуванням особою цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Обмеження набуття страховим завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує. Зокрема, їх захист. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції чинній на момент вчинення виникнення спірних правовідносин, страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО ДОМІНАНТА». Так, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 4 липня 2018 року, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Натомість, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. З огляду на це відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія була застрахована, то дане зобов`язання (про відшкодування шкоди) за умовами укладеного між страхувальником і страховиком договору має виконати страховик в межах ліміту, визначеного договором і законом. Таким чином, відповідач безпідставно не виплатив страхового відшкодування [PERSON] , і є підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки страхового відшкодування за шкоду, завдану смертю потерпілого від страхового випадку. Підстав для звільнення відповідача від даного обов`язку не встановлено. Так, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 4 липня 2018 року, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Натомість, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. З огляду на це відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, з вархуванням вище викладеного та оскільки цивільно-правова відповідальність водія була застрахована, то дане зобов`язання (про відшкодування шкоди) за умовами укладеного між страхувальником і страховиком договору має виконати страховик в межах ліміту, визначеного договором і законом та в матеріалах спраив відсутні докази про відповідну виплату товариством з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО ДОМІНАНТА», тому є підстави для стягнення з даного відповідача на користь позивача матеріальної шкоди. Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне: Згідно ст. 23 ЦК Ураїни особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»: п. 3 - Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; П. 5 - Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору; П. 9 - Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Тому, з врахуванням викладеного та враховуючи наявність дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла 03.03.2018 року, протиправність дій відповідача [PERSON] , його вину у вказаній ситуації, суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди, а саме про стягнення з нього на користь позивача моральної шкоди в розмірі 200 грн.. Таким чином, враховуючи вище викладене, позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у розмірі 1 762,00 грн.

Outcome: approved