Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) через представника звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04.08.2015 року о 16.50 год. на перехресті вул.Милославська - пр-т Маяковського в м.Києві сталась ДТП за участі автомобіля «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля «БМВ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18.09.2015 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за фактом спричинення даної ДТП. Як зазначає позивач, в результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль, марки «БМВ», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 24 233,07 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП потерпілій особі відшкодована не була. Потерпілий вчасно звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування, на підставі чого позивач - МТСБУ здійснив виплату (страхове відшкодування) в розмірі 23 425,07 грн. Крім того, позивач поніс витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 798,00 грн. З огляду на викладене, позивач МТСБУ просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 23 425,07 грн., витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 798,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. До суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якого позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечував. Суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. Відзив на позовну заяву та будь-які заяви, клопотання відповідача до суду не надходили. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 04.08.2015 року о 16.50 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , на перехресті вул.Милославської - пр-т Маяковського в м.Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем «БМВ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18.09.2015 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи, у власника автомобіля «БМВ» [PERSON] на момент ДТП був чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.8). В той же час, з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент вчинення ДТП не була застрахована. 13.08.2015 року потерпіла особа [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП та з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.6-7). Відповідно до звіту ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» № С15-286 від 25.08.2015 року про визначення вартості матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 28 110,08 грн. (а.с.44). На підставі вищевказаної заяви [PERSON] та зазначеного звіту, згідно наказу МТСБУ від 15.12.2015 року № 6459 потерпілому [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 23 425,07 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 6459рв від 15.12.2015 року (а.с.45, 46, 47). 16.12.2015 року позивачем МТСБУ на адресу відповідача була направлена вимога про добровільне відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, однак, відповідачем не було вчинено жодних дій щодо повернення коштів (а.с.48). Проаналізувавши встановлені у справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Пунктом 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 39.2.1 ст. 39 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», одним із основних завдань МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 38.2 та п. 38.2.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов?язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Оскільки автомобілем «Мерседес» керував відповідач [PERSON] , який визнаний винним у скоєній ДТП, та який на момент завдання шкоди не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, то саме він зобов`язаний відшкодувати заподіяні збитки, що сталися в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 23 425, 07 грн. В той же час, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 798,00 грн., оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження вказаних витрат. Відтак, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до переконання про часткову обґрунтованість позовних вимог МТСБУ до [PERSON] та необхідність їх часткового задоволення. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Outcome: partial