Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

І. Суть спору: Позивачка [PERSON] , (надалі Позивачка) звернулася у суд із позовом до Судововишнянської міської ради Львівської області (надалі Відповідач 1), [PERSON] (надалі Відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватне підприємство Мостиське «Архітектурно-планувальне бюро» про: визнання недійсними рішень Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області та визнання недійсним договору оренди землі. У позові покликається на те, що є власником 11 нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , де здійснюється розведення кіз, а також перероблення молока та виробництво сиру, а також є орендарем земельної ділянки площею 0,5682 га, кадастровий номер: 4622482200:03:001:0007, що розміщена за адресою: [ADDRESS] , і використовується нею для вирощування сільськогосподарської органічної продукції. Зазначає, що 30 травня 2018 року Судововишнянською міською радою Львівської області прийнято рішення №61 «Про затвердження детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] гр. [PERSON] », яким гр. [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою і відведення земельної ділянки по зміні цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення (для іншого сільськогосподарського призначення) - на землі промисловості (для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) в [ADDRESS] , площею 0,1834 га (кадастровий номер земельної ділянки 4622482200:03:001:0036), угіддя - під будівлями та дворами, з метою передачі в оренду. Наголошує, що в подальшому, 22 листопада 2018 року Відповідачем 1 прийнято рішення №57 «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки», яким: змінено цільове призначення земельної ділянки із земель іншого сільськогосподарського призначення - на землі промисловості (11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) площею 0,1834 га, в [ADDRESS] ; надано відповідачу 2 земельну ділянку площею 0,1834 га кадастровий номер 4622482200:03:001:0036 в [ADDRESS] в оренду терміном на 15 років для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, угіддя - під будівлями та дворами, землі промисловості. Стверджує, що 15 січня 2019 року між відповідачами- [PERSON] та Судововишнянською міською радою Львівської області укладено Договір оренди земельної ділянки розміром 0,1834 га, кадастровий номер земельної ділянки 4622482200:03:001:0036. Вважає, що затвердження детального плану, а також затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення призвело до порушення її законних прав та інтересів як суміжного землекористувача, оскільки вона (позивачка) використовує земельну ділянку сільськогосподарського призначення для вирощування сільськогосподарської органічної продукції, а тому здійснення промислової діяльності «по-сусідству» призведе до неможливості продовження її сільськогосподарської діяльності, тому рішення відповідача 1 №61 від 30.05.2018 року «Про затвердження детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] гр. [PERSON] » та №57 від 22.11.2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки» суперечать вимогам чинного законодавства та повинні бути визнані недійсними в судовому порядку. Крім цього, стверджує, що оскільки укладення Договору оренди землі відбулося у зв`язку з виконанням рішень Судововишнянської міської ради №61 від 30.05.2018 року та №57 від 22.11.2018 року - визнання їх недійсними є підставою для визнання недійсним Договору оренди землі від 15.01.2019 року. Зазначає, що зміна цільового призначення земельної ділянки площею 0,1834 га, кадастровий номер земельної ділянки: 4622482200:03:001:0036, що розташована за адресою: [ADDRESS] було здійснено з порушенням законодавства, за грубого порушення її (позивачки) законних прав та інтересів, тому положення договору оренди землі, яким передбачено зміна цільового призначення земельної ділянки та вид її використання, є недійсними з огляду на невідповідність положенням законодавства. ІІ. Позиція учасників справи: В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, що викладені в позовній заяві. Зазначила, що розробленим Детальним планом території розміщення земельної ділянки, реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] не було враховано можливе функціональне (цільове) використання території в сучасних умовах, суміжність територій, споріднених за використанням, наявність забудованих земельних ділянок, земельно-кадастрової інформації. Також не було розроблено схеми зонування території, в детальному плані території не зазначено, який вид економічної діяльності планується здійснювати на проектованій ділянці. З огляду на це, неможливо визначити шкідливості підприємства за санітарними нормами та, відповідно, неможливо визначити розміри санітарно-захисних зон відповідно до класу шкідливості підприємств, що встановлені Державними санітарними правилами планування та забудови населених пунктів. Таким чином, Детальний план території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] порушує законодавство не лише у сфері містобудівної діяльності, а й екологічне законодавство, зокрема, положення Закону України «Про стратегічну екологічну оцінку». Стверджує, що містобудівна документація «Детальний план території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] » розроблявся за відсутності Генерального плану с. Дмитровичі, що порушує ст. 19 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 4.8. Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 року №290. Наголошує, що під час надання дозволу на розроблення, безпосереднє розроблення і проведення громадських слухань та затвердження детального плану території земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] була порушена процедура, визначена чинним законодавством України, а саме: на різних стадіях процедури розроблення та затвердження детального плану території, розглядалися дві різні містобудівні документації: Детальний план території земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] , площею 0.1834 га, а також Детальний план території земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] , площею 2,03 га. Вважає, що вищенаведені факти підтверджують порушення Відповідачем 1 - Судововишнянською міською радою принципу легітимних очікувань, що з огляду на практику ЄСПЛ є неприпустимим порушенням законних прав та інтересів громадян. В судове засідання представник Відповідача 1 - Судововишнянської міської ради Львівської області не з`явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за відсутності учасника справи (зареєстроване за №2906 від 08.06.2021 року), згідно з яким просить суд розгляд справи №448/1223/19 здійснювати без участі представника Судововишнянської міської ради. Додатково повідомив, що доводи позивачки [PERSON] являються підставними для задоволення позову, окрім того відсутні будь які висновки земельної комісії Судововишнянської міської ради, які б мали передувати розгляду питання на сесії згідно регламенту міської ради; позовні вимоги визнає і заперечень не має. Відповідач 2 - [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, в жодне судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за відсутності відповідача - до суду не надходило. Представник третьої особи - Приватного підприємства Мостиське «Архітектурно-планувальне бюро» в судове засідання не з`явився, однак надіслав клопотання (зареєстроване за вих. №2105 від 20.04.2021 року), в якому просить суд розглядати справу без участі представника ПП «Мостиське «Архітектурно-планувальне бюро», прийняття рішення покладає на розсуд суду. ІІІ. Процесуальні дії у справі: Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2019 року, справу передано для розгляду судді Ю.В.Кічаку. Ухвалою судді від 19.08.2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, які усунуто стороною позивача. Ухвалою судді від 08.10.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді від 06.12.2019 року позов [PERSON] до Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватне підприємство Мостиське «Архітектурно-планувальне бюро» в частині позовних вимог про визнання недійсними рішення Судововишнянської міської ради №61 від 30.05.2018 року «Про затвердження детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] » та рішення Судововишнянської міської ради №57 від 22.11.2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки - залишено без розгляду. Ухвалою судді від 06.12.2019 року провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватне підприємство Мостиське «Архітектурно-планувальне бюро» в частині позовних вимог про визнання недійсним Договору оренди землі від 15.01.2019 року, укладеного між [PERSON] та Судововишнянською міською радою Мостиського району Львівської області - зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі №1340/3580/18 за адміністративним позовом [PERSON] до Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , Приватне підприємство Мостиське «Архітектурно-планувальне бюро» про визнання протиправними та скасування рішень. Постановами Львівського апеляційного суду від 30.06.2020 року, апеляційні скарги [PERSON] задоволено. Ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 06.12.2019 року про залишення позову без розгляду та про зупинення провадження у справі скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою судді від 17.03.2021 року задоволено заяву позивачки [PERSON] про відвід головуючого судді Кічака Ю.В. у цивільній справі за позовом [PERSON] до Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватне підприємство Мостиське «Архітектурно-планувальне бюро» про визнання недійсними рішень Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області та визнання недійсним договору оренди землі. Справу передано в канцелярію Мостиського районного суду Львівської області для визначення іншого судді в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2021 року, справу передано для розгляду судді Ю.Б.Білоусу. Ухвалою судді від 24.03.2021 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до Судововишнянської міської ради Львівської області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватне підприємство Мостиське «Архітектурно-планувальне бюро» про визнання недійсними рішень Судововишнянської міської ради Львівської області та визнання недійсним договору оренди землі. Призначено підготовче засідання. Ухвалою судді від 22.04.2021року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. ІV. Встановлені судом фактичні обставини справи: Позивачка [PERSON] є власником 11 нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , де здійснює господарську діяльність, а саме розведення кіз, а також перероблення молока та виробництво сиру. Також, позивачка є орендарем земельної ділянки площею 0,5682 га, кадастровий номер: 4622482200:03:001:0007, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення: для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ 01.03), що розміщена за адресою: [ADDRESS] , строк оренди 49 років на підставі Договору оренди землі від 24.05.2017 року, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 22599876, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37345310 від 29.09.2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1366099246224. Вказана земельна ділянка використовується позивачкою для вирощування сільськогосподарської органічної продукції, яка має сертифікат з маркуванням «біо» та є органічною продукцією відповідно до стандартів ЄС, що підтверджується сертифікатами. Власником суміжної із позивачкою земельної ділянки та розташованих на ній об`єктів нерухомості є відповідач 2 - [PERSON] , який на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 07.06.2017 року є власником нежитлових будівель (автовага та фундамент бані), що знаходяться на земельній ділянці по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 4622482200:03:001:0036, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №89033360 та №89033081 від 07.06.2017 року, Договором купівлі-продажу нежитлової будівлі від 07.06.2017 року. 27 вересня 2017 року відповідач 1 прийняла ухвалу №59 «Про надання дозволу на виготовлення детального плану території гр. [PERSON] », якою передбачено надати дозвіл гр. [PERSON] на виготовлення детального плану території земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,1834 га для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення. Таким чином, на переконання суду, вказаною ухвалою було надано дозвіл на розроблення містобудівної документації «Детальний план території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] , площею 0,1834 га» тільки на земельну ділянку площею 0,1834 га. кадастровий номер 4622482200:03:001:0036, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, і цільового призначення: для іншого сільськогосподарського призначення (код КВЦПЗ 01.13) тип власності: комунальна власність. В лютому 2018 року позивачкою були подані зауваження та пропозиції до вищевказаного Детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] , площею 0.1834 га, згідно яких вона наголосила на невідповідності проекту Детального плану території вимогам чинного законодавства, зокрема, детальний план території розміщення земельної ділянки порушує її законні права та інтереси, так як на суміжній земельній ділянці вона здійснює сільськогосподарську діяльність, ведення якої є неможливим поруч з земельною ділянкою, на якій планується здійснювати господарська діяльність у сфері промисловості. Згідно пояснень Мостиського АПБ №5 від 29.03.2018 року, адресованого Судововишнянському міському голові, до проекту містобудівної документації «Детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] , площею 0.1834 га» було внесено зміни, зауваження та відкореговано детальний план території згідно діючих нормативів. 19 квітня 2018 року проводилися громадські слухання розгляду та врахування пропозицій громадськості у проектах містобудівної документації, зокрема «Детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] , площею 0,1834 га», на яких, зокрема, був представлений Детальний план території земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] , площею 2.03 га. З відомостей, що містяться на Публічній кадастровій карті України вбачається наступна інформація: на захід від земельної ділянки, кадастровий номер 4622482200:03:001:0036, цільове призначення якої змінено з земель іншого сільськогосподарського призначення - на промисловості, розташована земельна ділянка, кадастровий номер - 4622482200:03:001: орендарем якої є позивачка [PERSON] та яка відноситься до земель сільськогосподарського призначення - для ведення особистого селянського господарства; на північний схід від земельної ділянки, кадастровий номер 4622482200:03:001:0036, цільове призначення якої змінено з земель іншого сільськогосподарського призначення - на землі промисловості, розташована земельна ділянка, кадастровий номер - 4622482200:03:001:0003, що відноситься до земель сільськогосподарського призначення - для іншого сільськогосподарського призначення; на північний схід від земельної ділянки, кадастровий номер 4622482200:03:001:0036, цільове призначення якої змінено з земель іншого сільськогосподарського призначення - на землі промисловості, розташована земельна ділянка, кадастровий номер - 4622482200:03:001:0003, що відноситься до земель сільськогосподарського призначення - для іншого сільськогосподарського призначення. Отже, суд вважає, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1834 га, кадастровий номер: 4622482200:03:001:0036 розташована серед комплексу земель сільськогосподарського призначення. 30 травня 2018 року відповідачем 1 - Судововишнянською міською радою Львівської області прийнято рішення №61 «Про затвердження детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] - гр. [PERSON] », яким вирішено: - затвердити гр. [PERSON] детальний план території розміщення земельної ділянки, для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] , площею 0,1834 га; - дати дозвіл гр. [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою і відведення земельної ділянки по зміні цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення (для іншого сільськогосподарського призначення) - на землі промисловості розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) в [ADDRESS] , площею 0,1834 га (кадастровий номер земельної ділянки 4622482200:03:001:0036), угіддя - під будівлями та дворами, з метою передачі в оренду. - гр. [PERSON] подати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на розгляд міської ради. Згідно копії Детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення (доданих позивачкою до позовної заяви) - замовником Детального плану території є відповідач 2 - [PERSON] , який, зокрема, своїм підписом затвердив Завдання на розроблення детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] . 22 листопада 2018 року відповідачем 1 прийнято рішення №57 «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, яким вирішено: - затвердити гр. [PERSON] проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки із земель іншого сільськогосподарського призначення - на землі промисловості (11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості), площею 0,1834 га, в [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки 4622482200:03:001:0036), угіддя - під будівлями та дворами, з метою передачі в оренду. - змінити цільове призначення земельної ділянки із земель іншого сільськогосподарського призначення - на землі промисловості (11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості площею 0,1834 га, в [ADDRESS] . - надати гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,1834 га в [ADDRESS] , (кадастровий номер земельної ділянки 4622482200:03:001:0036) в оренду терміном на 15 (п`ятнадцять) років для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, угіддя - під будівлями та дворами, землі промисловості. Орендна плата буде вноситись в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. - уповноважити гр. [PERSON] для проведення державної реєстрації права комунальної власності за Судововишнянською міською радою. - гр. [PERSON] укласти договір оренди з Судововишнянською міською радою, та зареєструвати його згідно чинного законодавства. - землевпоряднику - внести зміни в земельно-облікові документи. Судом встановлено, що 15 січня 2019 року між відповідачами по справі, на виконання рішень Судововишнянської міської ради №61 від 30.05.2018 року «Про затвердження детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] гр. [PERSON] » та №57 від 22.11.2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки», укладено Договір оренди землі щодо земельної ділянки площею 0,1834 га, кадастровий номер земельної ділянки: 4622482200:03:001:0036, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно експертного висновку №1 від 14.12.2018 року за результатами проведення аналітичної роботи на підставі детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] , розроблений Мостиським комунальним підприємством «Архітектурно-планувальне бюро», складений експертом з питань містобудування, народним архітектором [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат серії АЕ №000984 від 10.12.2012 року) зазначено, що «споруда, а саме корпус колишньої автоваги знаходиться на землях сільськогосподарського призначення і використовувався як об`єкт господарської будівлі, саме в цілях для обслуговування сільськогосподарських робіт і належить до об`єктів сільськогосподарського призначення, а тому функціональне призначення відповідності території в детальному плані території не може відрізнятися від функціонального призначення території, визначеної в генеральному плані населеного пункту. Генплан с.Дмитровичі, на який зорієнтований розробник детального плану території (Мостиське КП «Архітектурно-планувальне бюро») є застарілим, що не дає підстав для визначеності чи регламенту зміни функціонального використання даної території. Земельна ділянка площею 1834 кв.м. з цільовим призначенням для обслуговування нежитлової споруди (колишнього корпусу автоваги), станом на сьогоднішній день, розташована за проектним рішенням генерального плану (застарілого, розробленого ще у 1968 році) - ніби в межах населеного пункту с.Дмитровичі, однак детальним планом території не обґрунтовано місце розміщення вказаної земельної ділянки. Під`їзд до земельної ділянки на [ADDRESS] не визначений і не обгрунтований, бо на можливе розміщення такого під`їзду мала б бути розроблена проектна документація з визначенням можливих параметрів проїзду-вулиці (червоних ліній) згідно нормативних вимог та чинного законодавства. На підставі цього відповідним договором мали б бути встановлені земельні сервітути, однак цього у проекті не було виконано. За існуючим станом до земельної ділянки на [ADDRESS] відсутній під`їзд, що не відповідає вимогам п.2 додатку 3.1 ДБН 360-92**. На підставі вищевикладеного, встановлено, що межі земельної ділянки на [ADDRESS] повинні були бути визначені на підставі розробленої містобудівної документації (в данному випадку детального плану території) з дотриманням містобудівних, санітарних норм та правил пожежної безпеки в Україні, і реальним обґрунтованим встановленням загальної площі земельної ділянки та можливим використанням її для подальшого цільового використання. Дана містобудівна документація повинна пройти процедуру погодження згідно встановленого порядку та чинного законодавства. Констатувати законність оформлення статусу земельної ділянки ставиться під сумнів». Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. V. Застосоване судом законодавство та висновки суду: Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно із вимогами ч. 4 статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині визнання недійсним рішення відповідача 1 - Судововишнянської міської ради №61 від 30.05.2018 «Про затвердження детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] гр. [PERSON] », суд зазначає наступне: Оскаржуване рішення Відповідача 1 було прийнято на виконання представницьких функцій та реалізації повноважень місцевого самоврядування. Так, відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях міської ради приймаються рішення щодо організації і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою. Окрім цього, згідно з ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Пункт 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює, що детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції. Саме уточнення генерального плану, як одне з завдань детального плану території, визначено й у ДБН Б 1.1.1-14:2012 «Склад та зміст детального плану території», пунктом 4.1. якого встановлено, що детальний план розробляється з метою: - уточнення у більш крупному масштабі положень генерального плану населеного пункту, схеми планування території району; - уточнення планувальної структури і функціонального призначення території, просторової композиції, параметрів забудови та ландшафтної організації частини території населеного пункту або території за його межами; - визначення функціонального призначення та параметрів забудови окремої земельної ділянки за межами населеного пункту з метою розміщення об`єкта будівництва; - формування принципів планувальної організації забудови; - встановлення червоних ліній та ліній регулювання забудови; - виявлення та уточнення територіальних ресурсів для всіх видів функціонального використання території; - визначення всіх планувальних обмежень використання території згідно з державними будівельними нормами та санітарно-гігієнічними нормами; - визначення параметрів забудови окремих земельних ділянок; - уточнення містобудівних умов та обмежень згідно з планом зонування у разі його наявності; - визначення містобудівних умов та обмежень у разі відсутності плану зонування; - обґрунтування потреб формування нових земельних ділянок та визначення їх цільового призначення, зображення існуючих земельних ділянок та їх функціонального використання; - визначення потреб у підприємствах та установах обслуговування, місць їх розташування; - забезпечення комплексності забудови території; - визначення доцільності, обсягів, послідовності реконструкції забудови; - створення належних умов охорони і використання об`єктів культурної спадщини та об`єктів природно-заповідного фонду, інших об`єктів, що підлягають охороні відповідно до законодавства; - визначення напрямів, черговості та обсягів подальшої діяльності щодо: попереднього проведення інженерної підготовки та інженерного забезпечення території; створення транспортної інфраструктури; - організації транспортного і пішохідного руху, розміщення місць паркування транспортних засобів; - охорони та поліпшення стану навколишнього середовища, забезпечення екологічної безпеки; комплексного благоустрою та озеленення; використання підземного простору тощо. Відповідно ж до пункту 2 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності, генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування забудови та іншого використання території населеного пункту. Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Згідно п. 4.8. Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 року №290 детальний план території розробляється для територій житлових районів, мікрорайонів, кварталів нової забудови, комплексної реконструкції кварталів, мікрорайонів застарілого житлового фонду, територій виробничої, рекреаційної та іншої забудови. Послідовність розроблення та площі територій, для яких розробляються детальні плани, визначає відповідний уповноважений орган містобудування та архітектури відповідно до генерального плану населеного пункту, а якщо територія розташована за межами населеного пункту, відповідно до схеми планування території району. Згідно аналізу положень Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 року №290, стадіями розроблення та затвердження детального плану території є: 1. Прийняття рішення про розроблення генерального плану, плану зонування території, детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, а також внесення змін до цієї містобудівної документації відповідною сільською, селищною, міською радою (п. 4.1. Порядку розроблення містобудівної документації); 2. Замовлення розроблення детального плану території згідно п. 4.3. вказаного Поряду розроблення містобудівної документації, відповідно до якого замовником розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні або внесення змін до неї при розробленні генерального плану населеного пункту, плану зонування території, а також детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, є виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; 3. Розроблення детального плану території суб`єктами господарювання, які мають у своєму складі архітектора, що має кваліфікаційний сертифікат (п. 4.6. Порядку розроблення містобудівної документації); 4. Проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів у проекті містобудівної документації на місцевому рівні в порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 №555 «Про затвердження Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні» (п. 4.9. Порядку розроблення містобудівної документації); 5. Розгляд і затвердження детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, а за відсутності затвердженого у встановленому порядку плану зонування території - відповідною сільською, селищною, міською радою протягом 30 днів з дня його подання (п. 4.12. Порядку розроблення містобудівної документації). Відповідно до ч.5 ст. 19 Закону України «Про містобудівну діяльність», а також пп. 5,6 ДБН Б.1.1-14:2012 «Склад та зміст детального плану території» детальний план території складається з графічних і текстових матеріалів. Проте, матеріали справи не містять жодних доказів та посилань, а також не спростовано відповідачами в судовому засіданні, що розробником виготовлені та додані до графічної частини проекту Детального плану (що розроблявся на земельну ділянку площею 2,03 га) обов`язкові графічні матеріали, склад яких визначений розділом 5 ДБН Б.1.1-14:2012. Також, детальний план території не містить креслення поперечних профілів вулиць, що суперечить п.5.1.10 ДБН Б.1.1-14:2012 та схеми інженерно-технічних заходів цивільного захисту (цивільної оборони), що розробляються з урахуванням відповідного розділу у складі генерального плану населеного пункту, склад та зміст яких визначають відповідно до ДБН Б.1.1-5. Крім цього, встановлено, що проектний план виготовлений без дотримання п.5.6. ДБН Б.1.1-14:2012, адже на всіх кресленнях детального плану території в межах населеного пункту зображають частини територій, прилеглих до тієї, що планується, завширшки не менше ніж 50м з існуючою та проектною забудовою. Також, вказаний Детальний план території не містить топозйомку території, що повинна бути виконана в системі координат, визначених Порядком використання Державної геодезичної референтної системи використання координат УСК-200 при здійсненні робіт із землеустрою, що затверджений Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 02.12.2016 року №509. Розділом 3 «Основні принципи планування та забудови території» зазначено, що на проектованій ділянці передбачається реконструкція автоваги під виробничі та складські приміщення. Проектовані будівлі передбачається капітальними з кам`яних конструкцій І-ІІ ступеня вогнестійкості. Головний фасад будівлі орієнтований на дорогу. Також розробником Детального плану території вказано, що будівлі слід розташовувати по лінії забудови з мінімальним відступом орієнтовно 3-5 м. від червоної лінії. В контексті цього, суд звертає увагу на положення Таблиці 1 ДБН-360-92**«Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», з положень якої вбачається, що при І-ІІ ступеню вогнестійкості будинків протипожежна відстань не повинна бути меншою 6/9 м. Таким чином, положення Детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] суперечать вимогами ДБН-360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», що є неприпустимим. На переконання суду, в детальному плані території не зазначено, і який вид економічної діяльності планується здійснювати на проектованій ділянці. З огляду на це, неможливо визначити шкідливості підприємства за санітарними нормами та, відповідно, неможливо визначити розмір санітарно-захисних зон відповідно до класу шкідливості підприємств, що встановлені Державними санітарними правилами планування та забудови населених пунктів, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 173 від 19.06.1996 року. Частиною 3 ст. 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що містобудівна документація підлягає стратегічній екологічній оцінці в порядку, встановленому Законом України «Про стратегічну екологічну оцінку». Розділ «Охорона навколишнього природного середовища», що розробляється у складі проекту містобудівної документації, одночасно є звітом про стратегічну екологічну оцінку, який має відповідати вимогам Закону України «Про стратегічну екологічну оцінку». Аналогічні законодавчі положення містить Закон України «Про стратегічну екологічну оцінку». Проте, як вважає суд, з положень Детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] (як на земельну ділянку 0,1834 га, так і 2,03 га) вбачається, що вказані детальні плани не містять відомостей про проведену стратегічну екологічну оцінку. Також на сайті розробника та замовника цього детального плану відсутня інформація щодо звіту про стратегічну екологічну оцінку, а отже Детальний план території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] порушує законодавство не лише у сфері містобудівної діяльності, а й екологічне законодавство, зокрема, положення Закону України «Про стратегічну екологічну оцінку». Відповідно до ч. 1 ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про «охорону земель» охорона земель - система правових, організаційних, економічних, технологічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необгрунтованому вилученню земель сільськогосподарського призначення для несільськогосподарських потреб, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, підвищення продуктивності земель лісового фонду, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про охорону земель» зміна цільового призначення земель сільськогосподарського призначення допускається лише за умови обґрунтування доцільності такої зміни в порядку, визначеному законом. Отже, приймаючи рішення про затвердження Детального плану території земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] відповідач 1 - Судововишнянська міська рада змінила цільове призначення земельної ділянки, що розташована в комплексі земель сільськогосподарського призначення на землі промисловості, при цьому, за відсутності обґрунтування доцільності такої зміни цільового призначення, що є неприпустимим. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині визнання недійсним рішення відповідача 1 - Судововишнянської міської ради №57 від 22.11.2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки», суд зазначає наступне: Рішення відповідача 1 від 22.11.2018року є взаємопов`язаним з оскаржуваним рішенням Судововишнянської міської ради від 30.05.2018 року, прийняте, зокрема, на його підставі, а також закріплює реалізацію права третьої особи на виготовлення проекту землеустрою, наданого попереднім рішенням від 30.05.2018року. Процедура розроблення та затвердження проекту землеустрою у зв`язку зі зміною цільового призначення земельної ділянки регламентована нормами Земельного Кодексу України, Законами України «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Про землеустрій». Згідно зі ст. 1 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом. Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» на підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території розробляється проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невід`ємною частиною детального плану території. Статтею 22 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що однією з підстав проведення землеустрою є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Відтак, оскільки відповідач 2 - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 07.06.2017 року є власником нежитлових будівель (автовага та фундамент бані), що знаходяться на земельній ділянці по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 4622482200:03:001:0036, а також враховуючи, що між відповідачами було укладено Договір оренди вказаної земельної ділянку, суд звертає увагу і на процедуру надання земельної ділянки державної або комунальної власності у користування або у власність. Відповідно до ч. 1 ст. 123 Земельного Кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Суд приходить до висновку, що рішення відповідача 1 - Судововишнянської міської ради Львівської області від 22.11.2018 року, яким затверджено проект землеустрою, прийнято у зв`язку з тим, що рішенням Судововишнянської міської ради Львівської області від 30.05.2018 року надано відповідачу [PERSON] правові передумови отримання земельної ділянки в оренду - а саме затверджено детальний план території та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою. Таким чином, на переконання суду, оскільки рішення Відповідача 1 №61 від 30.05.2018 року «Про затвердження детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] гр. [PERSON] », яке суд вважає незаконним, було правовою підставою для прийняття рішення відповідачем 1 №57 від 22.11.2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки», тому дане рішення відповідача 1 №57 від 22.11.2018 року, в силу вище зазначених положень, є недійсним. Більше того, прийняття Судововишнянською міською радою Львівської області оскаржуваних рішень призвело до порушення принципу юридичної визначеності й очікувань, сформованих Європейським судом з прав людини. Європейський суд з прав людини у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду справ «Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства» від 26.04.1979 року, «Куріч та інші проти [PERSON] » 26.06.2012 року, «Амман проти Швейцарії» від 16.02.2000 року, «Слівенко проти Латвії» від 09.10.2003 року дійшов висновку, що принципи юридичної визначеності й легітимних очікувань означають, що «наслідки законодавства Спільноти мають бути зрозумілими та очікуваними для тих, - на кого воно поширюються», а також «що законодавство має бути зрозумілим і чітким, і що його застосування має бути передбаченим для усіх заінтересованих сторін». У практиці Європейського Суду з людських прав, зокрема у рішеннях, прийнятих у справах «Лідса і Йоркширське будівельне товариство проти Сполученого Королівства» від 23.10.1997 року, «Грацінгер та Грацінгерова проти Чеської Республіки» від 10.07.2002 року, доктрина легітимних очікувань застосовується щодо захисту власності відповідно до гарантій за статтею 1 Першого додаткового протоколу до Європейської Конвенції з людських прав, легітимних очікувань є складовою загального принципу юридичної визначеності в праві Європейського Союзу, виведеного з національних систем права. Він так само виражає ідею, що органи публічної влади повинні не лише додержуватися приписів актів права, а й своїх обіцянок та пробуджених очікувань. Згідно з доктриною легітимних очікувань - ті, хто чинить добросовісно на права, яким воно є, не повинні відчувати краху надій щодо своїх легітимних очікувань. Утім, ситуації можуть бути достатньою підставою для законодавчих змін, що спричиняють відчуття краху легітимних очікувань у виняткових випадках. Така доктрина застосовується не лише до законодавства, а й до рішень індивідуального характеру, що їх ухвалюють органи публічної влади. Таким чином, оскільки позивачка [PERSON] орендувала суміжну земельну ділянку з метою здійснення законної сільськогосподарської діяльності по виготовленню органічної продукції, однак у зв`язку зі зміною призначення земельної діяльності та провадження на ній промислової діяльності відповідачем 2, існує загроза припинення законної господарської діяльності позивачки, що підтверджує порушення відповідачем 1 принципу легітимних очікувань, що з огляду на практику ЄСПЛ є неприпустимим порушенням законних прав та інтересів громадян. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині визнання недійсним Договору оренди землі від 15.01.2019 року, укладений між відповідачами, суд зазначає наступне: Відповідно до п. 5 Рішення відповідача 1 №57 від 22.11.2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки» відповідача 2 уповноважено укласти договір оренди з Судововишнянською міською радою, та зареєструвати його згідно чинного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частина 1 ст. 213 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (ст.1 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Оскільки укладення Договору оренди землі відбулося у зв`язку з виконанням рішень Відповідача 1 - Судововишнянської міської ради №61 від 30.05.2018 року та №57 від 22.11.2018 року, які суд вважає незаконними та визнає недійсними, тому наявні і підстави для визнання недійсним Договору оренди землі від 15.01.2019 року. Окрім цього, суд враховує, що зміна цільового призначення земельної ділянки площею 0,1834 га, кадастровий номер земельної ділянки: 4622482200:03:001:0036, що розташована за адресою: [ADDRESS] було здійснено з порушенням вимог законодавства, за грубого порушення законних прав та інтересів позивачки, тому і положення договору оренди землі, яким, зокрема, передбачено зміну цільового призначення земельної ділянки та вид її використання, є недійсними з огляду на невідповідність положенням законодавства. Отже, суд приходить до висновку, що вищезазначені рішення Відповідача 1 №61 від 30.05.2018 року «Про затвердження детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в [ADDRESS] гр. [PERSON] » та №57 від 22.11.2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки», а також Договір оренди землі від 15.01.2019 року, укладений між відповідачами, суперечать вимогам чинного законодавства та порушують законні права та інтереси позивачки [PERSON] , з огляду на що повинні бути визнані недійсними. У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно зі статтею 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; пункт 30). У справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58) зазначено, що призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, пункт 30). У пункті 31 рішення у справі «Волошин проти України» (№ 15853/08) та пункті 22 рішення у справі «Бацаніна проти Росії» (№ 3932/02) зазначено, що принцип рівності сторін вимагає «справедливого балансу між сторонами» і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її. У пункті 25 рішення у справі «Проніна проти України» (№ 63566/00), пункті 13 рішення у справі «Петриченко проти України» (№ 2586/07) та пункті 280 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (№ 42310/04) висловлена позиція, згідно з якою Суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи («Проніна проти України», № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. Одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно, несе ризик настання наслідків, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ураховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що є правові підстави для задоволення позову в повному обсязі. VII. Судові витрати: Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно квитанції №0.0.1428844461.1 від 06 серпня 2019 року позивачкою було сплачено 2 305 грн. 20 коп. судового збору. Отже, на користь позивачки [PERSON] , відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів, у рівних частках, підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved