Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

КП «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якому просив стягнути з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 130196,39 грн., інфляційні витрати в сумі 4654,53 грн. та 3% річних у розмірі 3 409,80 грн. а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що позивач надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства. Відповідач, у свою чергу, не в повному обсязі сплачує вартість наданих послуг, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість за період з 01.10.2010 року по 31.08.2020 року у сумі 130 196,39 гривень. Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 23 листопада 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що відповідач за адресою: [ADDRESS] зареєстрований з 07.11.2018 року та є споживачем послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання . Просив до позовних вимог застосувати строк позовної давності. 08 грудня 2020 року ухвалою суду розгляд призначено у відкритому судовому засіданні за участю сторін . 28 січня 2020 року ухвалою суду клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено . В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з,явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача , проти задоволення позовних вимог заперечував , просив суд застосувати строк позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб Реєстру територіальної громади міста Харкова від 09.09.2020 року, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за теплову енергію, відповідач є споживачем послуг з теплопостачання шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . За даним особовим рахунком наявна заборгованість по сплаті послуг за теплопостачання за період з 01.10.2010 року по 31.08.2020 року в розмірі 130196,,39 грн. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість до теперішнього часу боржником не погашена. У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 2 ст. 317 ЦК України зазначає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 р. передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Але, відповідач, отримує надані йому послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, вказані послуги своєчасно не оплачує, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість за дані послуги за період з 01.10.2010 року по 31.08.2020 року у розмірі 130196,39 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 4654,53 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 3409,80 грн., що підтверджується розрахунком 3% та індексації по заборгованості за надані послуги. . Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Представник відповідача надав до суду заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із сплином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житсловому приміщені осіб з Реєстру ториторіальної громади міста Харкова відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрований з 07.11.2018 року . Доказів того, що відповідач [PERSON] мешкав за даною адресою до реєстрації місця проживання тобто до 07.11.2018 року , позивачем до суду не надано. Згідно відомості про нарахування та оплату за послуги теплопостачання відповідач за період з 07.11.2018 року 31.08.2020 року має заборгованість у розмірі 45832,72 грн. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. У зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг, нараховані за надані послуги інфляційні витрати та 3% річних , які за період з 07.11.2018 року по 31.08.2020 року складають: інфляційні витрати у розмірі 1279,60 грн. та 3% річних у розмірі 2828,36 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовна заява КП «Харківські теплові мережі» підлягає частковому задоволенню. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги за період з 07.11.2018 року по 31.08.2020 року . Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial