Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 02 серпня 2021 року до суду надійшла заява [PERSON] з проханням видати обмежувальний припис щодо [PERSON] із заборонами на 6 місяців: перебування у місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; наближення на 50 м до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , а саме: дитячого садку «Казка» за адресою: [ADDRESS] , місця реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; особисто або через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування телефонних переговорів з [PERSON] , або контактування з нею через третіх осіб або через засоби зв`язку. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що з 02.07.2020 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , з якими мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . У провадженні суду перебуває справа про розірвання їхнього шлюбу. З весни 2021 року шлюбні відносини між ними припинено. З травня 2021 року, з невідомих причин, [PERSON] почав вести себе агресивно, активно провокував та вчиняв конфлікти, під час яких наносив їй побої, спричиняв тілесні ушкодження. У провадженні Конотопського відділу поліції знаходиться кримінальне провадження за фактом заподіяння їй тілесних ушкоджень [PERSON] . Крім того, на розгляді Конотопського міськрайонного суду перебувають матеріали про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. За останні три місяці вона вимушена була не менше 10 разів викликати поліцію, оскільки [PERSON] бив її, погрожував вбивством та нанесенням побоїв. Крім того, [PERSON] ломомом виламав замки на дверях будинку по місцю її проживання по [ADDRESS] , забив глиною каналізацію, у котельні ломом виламав стіну. Результатом таки дій є те, що вона вимушена на даний час переховуватися від [PERSON] , оскільки боїться за своє та дитини життя та здоров`я. Наведені обставини доводять наявність фізичного та психологічного насильства, що чинить відносно неї [PERSON] , тому вона як жертва домашнього насильства потребує захисту, передбаченого Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 02 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду о 09:00 год 04 серпня 2021 року (а.с.14). 04 серпня 2021 року розгляд справи було відкладено до 11 год 10 серпня 2021 року, враховуючи, що заявниця не була належним чином повідомленою про час і місце судового засідання. 10 серпня 2021 року розгляд справи було відкладено до 11:00 год 17 серпня 2021 року, за клопотанням представника заінтересованої особи про виклик свідка. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заявлені вимоги підтримала і прохала їх задовольнити, з підстав викладених у заяві. Представники заявниці адвокат Лутковська В.В. та адвокат Лутковська-Бабич А.Л., кожна зокрема заявлені вимоги про видачу обмежувального припису підтримали і прохали задовольнити. Зокрема, представник заявника [PERSON] висловила думку, що зібрано достатньо доказів протиправної поведінки [PERSON] , який систематично чинить відносно колишньої дружини психологічне і фізичне насильство. Існують ризики продовження такої поведінки і в майбутньому. З метою протидії домашньому насильству відносно заявниці слід застосувати обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] прохав суд відмовити в задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи адвокат Іванцов А.А. також прохав суд відмовити в задоволенні заяви, мотивуючи тим, що сам по собі факт внесення відомостей до ЄРДР відносно його довірителя за ч.1 ст. 125 КК України не є доказом вчинення протиправних дій. Крім того також внесено відомості в ЄРДР за фактом застосування заявницею [PERSON] відносно [PERSON] домашнього насильства. Протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 173-2 КУпАП судом направлено на додаткове оформлення. Заявниця притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП за завідомо неправдивий виклик поліції. Вимоги заяви про видачу обмежувального припису вважав безпідставними. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до повторно виданого свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 4). Свідоцтвом про укладення шлюбу підтверджується, що 2 липня 2020 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до повідомлення Конотопського РВП ГУНП в Сумській області від 22.06.2021 року за вихідним № 2323/61/04-21 [PERSON] , повідомлено про те, що за її зверненням на Урядову «гарячу лінію» від 06.06.2021 щодо вчинення відносно неї протиправних дій з боку чоловіка [PERSON] , проведено ретельну перевірку. З [PERSON] проведено профілактичну бесіду про недопущення вчинення протиправних дій відносно дружини (а.с. 8). З виписки КНП КМР «Конотопська міська лікарня» № 212 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , [INFO] вбачається наступне: діагноз клінічний (основний): поєднана черепно-мозкова травма. ЗЧМТ. Струс головного мозку (від 02.06.2021 р.), забій шийного відділу хребта. Анамнез хвороби 02.06.2021 року побита чоловіком [PERSON] (а.с. 9). З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021205450000351 вбачається, що 1 червня 2021 року близько 08:00 год. за адресою: [ADDRESS] , чоловік на ім`я [PERSON] спричинив тілесні ушкодження [PERSON] , [INFO] , мешканці [ADDRESS] . Правова кваліфікація ч.1 ст. 125 КК України (а.с. 20). Відповідно до листа начальника Конотопського РВП від 14.06.2021 року [PERSON] повідомлено що її звернення з приводу вчинення 01.06.2021 року протиправний дій відносно неї та її матері [PERSON] по [ADDRESS] з боку чоловіка [PERSON] ретельно розглянуто, прийнято рішення розгляд даного кримінального провадження припинити за відсутності ознак кримінального та адміністративного правопорушення (а.с. 39), З медичної довідки серії ААН № 321592 вбачається, що у [PERSON] , [INFO] психіатричні показання до виконання військової служби не виявлено (а.с.36 ). [PERSON] , [INFO] , проходив медичний огляд, що вбачається з картки обстеження та медичного огляду, яка є додатком № 13 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (а.с. 40 ). Згідно із довідкою серії ІІА № 2411506 Міністерства внутрішніх справ України [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 05.05.2021 року до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 35 ). З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021205450000411 вбачається, що 20 червня 2021 року близько 17:00 год. за адресою: [ADDRESS] жінка на ім`я [PERSON] спричинила тілесні ушкодження [PERSON] . Правова кваліфікація. Правова кваліфікація ч.1 ст. 125 КК України (а.с. 37). Згідно вимог ст.234 ЦПК України заявниця та заінтересована особа, за клопотанням їхніх представників, та за згодою заявника та заінтересованої особи, кожен були допитані в якості свідка згідно із статтями 230-232 цього Кодексу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що 24.05.2021 року вона подала до суду заяву про розлучення через подружню зраду чоловіка [PERSON] . Останній прохав відкликати з суду заяву про розірвання шлюбу, оскільки вона не погодилася, чоловік постійно погрожує їй в усній формі. Крім того, у будинку [ADDRESS] , де вони проживали під час шлюбу, [PERSON] зіпсував майно: побив кахель, ламінат, розібрав шафу-купе, розбив два телефони, запінив каналізацію, ломом пошкодив вхідні двері до будинку. Вона зверталася до поліції, але реакції не було, оскільки чоловік колишній поліцейський. 02.06.2021 року [PERSON] побив її, вона отримала черепно-мозкову травму і струс головного мозку, звернулася до лікарні, внесено відомості до ЄРДР. 31.06.2021 року о 4 год, коли вона перебувала в місті на зупинці, чоловік побачивши, її влаштував сварку, почав вимагати дитину, вдарив по обличчю. Поруч проїздила патрульна поліція, вона зупинила їх, але [PERSON] запевнив поліцію, що все добре, в них звичайна сімейна розмова і поліція поїхала звідти. 04 серпня 2021 року шлюб між ними розірвано, але побоюючись [PERSON] , останній тиждень вона проживає у Києві, де позмінно працює медичною сестрою. З сином [PERSON] спілкується добре. Проте, вона боїться залишатися в м. Конотоп, оскільки [PERSON] її переслідує. Свідок [PERSON] суду пояснив, що після того як [PERSON] вийшла з декретної відпустки на роботу, стосунки між ними погіршилися, почалися сварки. Вважає, що [PERSON] знайшла іншого чоловіка. Після подачі до суду позову про розірвання шлюбу він не міг потрапити до будинку по [ADDRESS] . Він не є власником цього будинку, але під час спільного проживання, зробив там ремонт. Проте, дружина відмовилася його там зареєструвати. З травня 2021 між ними постійні сварки, дружина здійснювала по п`ять викликів поліції. [PERSON] було притягнуто до відповідальності за хибний виклик поліції, оскільки він надав поліції відео, де видно що дружина його провокує і погрожує поліцією. 01.06.2021 він хотів забрати їхнього спільного сина, але [PERSON] його вкусила, за цим фактом внесено відомості в ЄРДР. Дійсно був випадок коли він ломом відкривав вхідні двері будинку по [ADDRESS] , бо хотів забрати свої речі, а його не впускали. На зупинці в нього була сварка з дружиною, оскільки йому не сподобалася, що їхнього чотирьохрічного сина вона залишила з сестрою і її чоловіком, а сама їхала на роботу. В цій ситуації він поводився дуже емоційно. Запевняє, що дружину жодного разу він не вдарив, не погрожував їй. До адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП його не притягнуто, оскільки протокол суд повернув для додаткового оформлення. Профілактичної бесіди працівники поліції з ним не проводили. Рішення суду про розірвання шлюбу він оскаржив до апеляційного суду. ІV. Норми права. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). V. Оцінка суду. Вислухавши думку сторін та їхніх представників, дослідивши зібрані в справі докази, допитавши свідків, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог. Належних і допустимих доказів вчинення [PERSON] фізичного насильства відносно [PERSON] не здобуто. Такого висновку суд дійшов з тих підстав, що звернення заявника до органів поліції, внесення відомостей до ЄРДР не підтверджують факт вчинення [PERSON] домашнього насильства, враховуючи, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Покази свідка [PERSON] в частині нанесення їй тілесних ушкоджень суперечать показам свідка [PERSON] , усунути вказані розбіжності під час розгляду справи в порядку окремого провадження суд позбавлений можливості, враховуючи, що інші свідки які були б очевидцями, як стверджує заявник, фізичного насильства відносно неї, відсутні. Докази притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, на час розгляду цієї справи, відсутні. Покази свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами [PERSON] , допитаних за клопотанням [PERSON] , не є належними доказами оскільки ці свідки пояснили, що їм невідомо ні про випадки сварок між сторонами по справі, ні про нанесення будь-ким з подружжя [PERSON] тілесних ушкоджень. В той же час, з показів свідка [PERSON] та [PERSON] судом встановлено, що після припинення подружніх стосунків, [PERSON] , намагаючись потрапити до будинку [ADDRESS] , ломомом пошкодив вхідні двері будинку. Крім того, мав місце випадок сварки, яку [PERSON] влаштував на зупинці, під час цієї сварки він поводився наскільки емоційно, що [PERSON] змушена були зупинити поліцейську машину, яка проїздила поруч, але [PERSON] запевнив поліцію, що відбувається звичайна розмова. Суд дійшов висновку, що вказані обставини свідчать про наявність психологічного насильства у вигляді переслідування та залякування, які чинить [PERSON] по відношенню до [PERSON] , та викликали у останньої побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість. За таких обставин, суд вважає, що заявник, як жертва домашнього психологічного насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Надана позивачем фотокартка на підтвердження спільного відпочинку з дружиною і сином на день народження останнього, не спростовує вищевказаних фактів психологічного насильства з боку [PERSON] . Суд враховує, що [PERSON] та [PERSON] на момент вирішення справи вказаної справи, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. При цьому [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , а [PERSON] по [ADDRESS] . [PERSON] не має права власності на будинок по [ADDRESS] . Суд вважає за необхідне видати стосовно [PERSON] обмежувальний припис, яким заборонити йому перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; наближатися на відстань ближче, ніж 50 м до місця проживання (перебування) [PERSON] за адресою [ADDRESS] , переслідувати [PERSON] та особисто спілкуватися з нею; встановити строк дії обмежувального припису 2 (два) місяці. В іншій частині заявлені вимоги є такими, що можуть надмірно обмежувати права особи на свободу пересування, перебування в місцях загального користування, дитячих закладах, впливати на спілкування батька з сином, обмежувати батька в обговоренні з матір`ю з використанням засобів зв`язку питань виховання дитини, а тому їх не можна визнати пропорційними меті застосування щодо заінтересованої особи обмежувального припису.

Outcome: partial