Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просила визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що її матері [PERSON] був виданий ордер на зазначену квартиру на сім`ю з чотирьох осіб, а саме: на [PERSON] , її чоловіка [PERSON] , доньку позивача по справі [PERSON] та сина відповідача по справі [PERSON] .. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] помер її чоловік [PERSON] на теперішній час у спірній квартирі залишились проживати позивач та її дати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач зареєстрований у квартирі, однак з серпня 2019 року не проживає у ній, спірною квартирою не користується, його речі у квартирі відсутні, участі у сплаті комунальних послуг не приймає. Зі слів сусідів позивачу відомо, що відповідач мешкає у м. Харкові, однак його місце знаходження їй невідоме. Позивач самостійно сплачує комунальні послуги, виходячи із кількості зареєстрованих осіб, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Крім того, позивач позбавлена можливості оформити субсидію. Аргументи учасників справи. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не надав, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Представник третьої особи Пісочинської селищної\~ради Харківського\~району Харківської\~областіТягнибок Іван надав суду письмові пояснення, в яких просив вирішити справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів в межах діючого законодавства України. Будь-яких заяв та клопотань від третьої особи не надходило. Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2020 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 листопада 2020 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити, у разі неявки відповідача просила ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ч. 10\~ст. 187 ЦПК України\~шляхом виклику через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Пісочинської селищної\~ради Харківського\~району Харківської\~областіТягнибок Іван у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до\~статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 20 січня 1989 року на підставі рішення Виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів м. Харкова від 20 грудня 1988 року №940 Головою Виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів м. Харкова на ім`я [PERSON] був виданий ордер №365 на право користування квартирою [ADDRESS] на сім`ю з чотирьох осіб: [PERSON] , [PERSON] (чоловік), [PERSON] (донька), [PERSON] (син). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10 листопада 2017 року. [INFO] помер [PERSON] (чоловік), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13 лютого 2018 року. Як вбачається зі змісту довідки про реєстрацію місця проживання особи №855, виданої 02 жовтня 2019 року Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області та довідки №2156 від 13 травня 2020 року, виданої Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , а також діти позивача [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зі змісту акту, складеного депутатом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області Кісєльовою Л.Г. 25 травня 2020 року в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами спірної квартири і мешкають відповідно у квартирі [ADDRESS] та [ADDRESS] , у спірній квартирі фактично проживають позивач [PERSON] та її діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] не проживає в квартирі більше півроку, фінансової участі у сплаті комунальних послуг не приймає, постійно проживає у м. Харкові протягом останнього року, до Пісочинської селищної ради зі скаргами щодо усунення перешкод у користуванні спірною квартирою не звертався. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Згідно зі статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до статті 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом із ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами й несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина, їхні діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із ним і ведуть спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права й обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до частини першої статті 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У частині третій статті 71 вказаного кодексу наведено випадки, в яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Вичерпного переліку поважності причин непроживання в житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. В свою чергу доказами, що відповідач не проживає в спірному приміщенні, можуть бути зокрема: правовстановлюючі документи, які підтверджують факт власності спірним майном; довідка з ЖЕКу/ОСББ про склад сім`ї або проживаючих; показання свідків; матеріали судових або виконавчих проваджень; документи про створення іншої сім`ї; трудові контракти відповідача в іншій місцевості; договори орендованого помешкання відповідачем у іншій місцевості / оплата комунальних послуг; листи / телеграми з іншого регіону тощо. Згідно зі статтею 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Засадничими принципами цивільного судочинства, як відомо, є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їхня достатність та переконливість. Такої правої позиції дійшов Верховний Суд в постанові від 22 листопада 2018 року по справі №760/13113/14-ц. Прим цьому, Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи в жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Суд має всебічно перевірити доводи сторін щодо поважності причин відсутності у жилому приміщенні понад зазначені у статті 71 ЖК Української РСР строки. Факт відсутності відповідача [PERSON] у спірній квартирі понад шість місяців підтверджується актом, складеним депутатом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області Кісєльовою Л.Г. 25 травня 2020 року в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами спірної квартири. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо поважності причин непроживання відповідача за місцем реєстрації. Крім того, як вбачається зі змісту вказаного акту, відповідач не звертався до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області із заявами або скаргами щодо чинення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Тобто, позивачем в ході судового розгляду надані достатні докази на підтвердження факту відсутності відповідача у спірній квартирі понад шість місяців, а також на підтвердження відсутності поважних причин такої відсутності відповідача. Отже, під час судового розгляду судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] , понад шість місяців, а саме з серпня 2019 року, його особистих речей в квартирі немає, перешкод у його проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено. Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою понад один рік, суду не надано. Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджав відповідачу у користуванні спірним будинком в матеріалах справи також відсутні. За положеннями\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Щодо судових витрат Згідно квитанції №83264 від 01 червня 2020 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved