Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Міська рада звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що на підставі ордеру на поселення [PERSON] та члени її родини були вселені до кімнати № 412 (старий номер 415) гуртожитку, розташованого по проспекту Іоанна Путивльського, 95 в м. Путивль Сумської області. Посилаючись на те, що відповідачі у справі фактично в гуртожитку не проживають та ніколи не проживали, плати за житлово-комунальні послуги не здійснюють, в звязку з чим утворилася заборгованість, просила на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР визнати їх такими, що втратили право користування кімнатою № 412 (старий номер 415) вказаного гуртожитку. Позивач в судове засідання не зявився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, відповідач [PERSON] та як представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] надала на адресу суду письмову заяву, в якій позов визнала повністю. Про правові наслідки такого рішення обізнана. Треті особи в судове засідання також не зявилися, надали на адресу суду письмові заяви, в яких просили справу слухати за їх відсутності, письмових заперечень проти позову не направили. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову в судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на матеріали справи, гуртожиток по проспекту Іоанна Путивльського, 95 в м. Путивль Сумської області є комунальною власністю територіальної громади м. Путивль Сумської області. Відповідачі з квітня 2013 року зареєстровані в кімнаті № 412 (старий номер 415) гуртожитку, але фактично в даному помешканні не проживають, витрат на житлово-комунальні послуги не несуть і станом на 01.06.2017 мають заборгованість 3238,19 грн. В силу ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК Української РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За встановлених обставин, наявні у справі докази та їх належна оцінка свідчать про те, що відповідачі понад шість місяців у згаданій кімнаті не проживають, поважності причин своєї відсутності всупереч ст. 60 ЦПК України не довели, а тому їх слід визнати такими, що втратили право на користування цим житлом. В звязку із повним задоволенням позову підлягають стягненню з відповідачів у дольовому порядку на користь позивача 1600 грн. судового збору та 920 грн. витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved