Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Лікар-психіатр Гребінківської ЦРЛ [PERSON] звернувся до суду із заявою про надання амбулаторної психіатричної допомоги [PERSON], 196 9 року народження. В заяві вказав, що [PERSON] хворий на шизофренію, параноїдної форми, епізодичний тип перебігу, стан ремісії з помірно вираженим дефектом по апатіко-абулічному типу. Па диспансерному обліку у психіатра ЦРЛ знаходиться з 2000 року. На протязі цього часу хворій) багато разів лікувався з приводу даного захворювання стаціонарно в умовах Полтавської клінічної психіатричної лікарні та психлікарні № 2 «Снітино». Остання госпіталізація в ПОКДЛ з 23.02.2012 року по 14.04.2012 року з приводу загострення психозу у стані тяжкого психічного розладу (епікриз 636). Відповідно до повідомлення № 01-50/35 від 12.04.2012 року, хворий [PERSON] перебував на лікуванні з суспільно-небезпечними тенденціями у формі агресивних намірів на адресу рідних і знайомих - період загострення психозу. Хворий схильний до проявів неадекватної поведінки з патологічною імпульсивністю, дисфорій як у стосунках з рідними, так і по відношенню до сусідів, розладу сну. Від прийому підтримуючого лікування категорично відмовляється, на прийом до лікаря- психіатра не з 'являється взагалі. При загостренні психозу у хворого мають місце патологічна імпульсивність, дисфорії, розлади сну, негативізм, часті зміни настрою, категорична відмова від прийому ліків. У разі неподання [PERSON] АППД, його стан може різко погіршитися, що завдасть значної шкоди його здоров ю і негативно вплине на оточуючих. На підставі вищевикладеного, [PERSON] просить суд винести рішення про надання [PERSON] амбулаторної психіатричної примусової допомоги. Заслухавши пояснення лікаря-психіатра, думку прокурора про необхідність задоволення заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із висновку ЛКК від 22.06.2012 року, [PERSON], [INFO], інвалід III групи, мешканець с. Наталівка Іребіпківського району Полтавської області, страждає психічним захворюванням у формі шизофренії, параноїдної форми, внаслідок чого перебуває на диспансерному обліку з 2000 року, лікувався неодноразово стаціонарно в ПОКГІЛ і психлікарні № 2. В психічному статусі домінують патологічна імпульсивність, розлади сну, параноїдна симптоматика, прояви агресивної поведінки, категорична відмова від лікування, що може кваліфікуватись як тяжкий психічний розлад, внаслідок чого хворий [PERSON] може вчиняти чи виявляти реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. У зв'язку з цим, члени ЛКК прийшли до висновку про те, що [PERSON] потребує призначення амбулаторної психіатричної примусової допомоги. У відповідності до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-111, амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представн ика у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі неподання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надасться лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду.

Outcome: approved