Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ, позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому вказав, що 07.08.2013 року, близько 21 годин 00 хвилин, по вул. Жовтнева в с. Копилів Макарівського району [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Ямаха» без номерного знаку, виїхав на смугу зустрічного руху, в результаті здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На дату скоєння цієї дорожньо-транспортної пригоди (далі -ДТП) водій, [PERSON] , не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача підтверджується постановою Макарівського районного суду Київської області від 12.02.2014 року, отже, відповідальною особою за завдані збитки є відповідач по справі. В результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована згідно Полісу №АВ/3982786, строк дії якого з 12.08.2012 року по 11.08.2013 року. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу згідно Звіту №281 автомобіля «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] складає 21197,76 грн. У зв`язку з настанням події, передбаченої п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 17.06.2014 року перерахувало потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 17664,80 грн. Крім цього у зв`язку з залученням аварійного комісара МТСБУ понесло витрати в розмірі 735 грн. Враховуючи викладене, позивач, посилаючись на ст. 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону), ст. ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України, просив стягнути з відповідача на свою користь: 17664,80 грн. - понесених витрат на виплату страхового відшкодування; 735,00 грн. - витрати на аварійного комісара; та судовий збір. Ухвалою суду від 06.05.2020 року позовну заяву МТСБУ прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Вказану ухвалу суду та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 18.05.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0800104975921-0803300093227 (а.с. 89). Відповідно у встановлений судом строк, з урахуванням п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України (в редакції ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020 року), яким процесуальні строки, визначені Кодексом та встановлені судом, продовжуються на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. Поряд з тим, 17.07.2020 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №731-ІХ від 18.06.2020 року, відповідно до якого процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції згаданого вище Закону України №540-IX від 30.03.2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом, тобто 06.08.2020 року (включно). Протягом цього 20-денного строку учасники справи мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Проте, протягом зазначеного 20-денного строку відповідач не заявляв до суду клопотання про продовження йому процесуального строку, встановленого судом, для подання відзиву на позовну заяву. У зв`язку з наведеним суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справі, суд встановив наступне. 07.08.2013 року, близько 21 годин 00 хвилин по вул. Жовтнева, в с. Копилів Макарівського району Київської області з вини відповідача [PERSON] , який керував мотоциклом «Yamaha» без номерного знаку, сталася дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується постановою Макарівського районного суду Київської області від 12.02.2014 року, довідкою №9243844 про ДТП, заявою третьої особи до позивача про виплату страхового відшкодування (а.с. 37, 10, 7). На дату скоєння цієї пригоди водій, [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована згідно Полісу №АВ/3982786, строк дії якого з 10.08.2012 року по 11.08.2013 року (а.с. 9). Згідно Звіту №281 про оцінку автомобіля «ВАЗ» н.з. [NUMBER] від 06.09.2013 року розмір завданих збитків в результаті його пошкодження при ДТП складає 21197,76 грн. (а.с 11-13). У зв`язку з настанням події, передбаченої п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 13.06.2014 року перерахувало потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 17664,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1/1-21437 від 13.06.2014 року (а.с. 21), Наказом МТСБУ №3106 від 12.06.2014 року (а.с. 22), довідкою №1 від 31.03.2014 року МТСБУ про розмір шкоди (а.с. 23), заявою потерпілої сторони про виплату страхового відшкодування (а.с. 7). Вирішуючи вимоги позивача, суд керується наступним. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як передбачено ст. 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до положень ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість, транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортноі пригоди. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Статтею 38 підпунктом 38.2.1 Закону передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Враховуючи викладене, внаслідок ДТП, яке сталося через порушення відповідачем правил дорожнього руху та з його вини, та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, автомобілю третьої особи була завдана шкода, яка є у прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями відповідача, і позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 17664,80 грн., а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача. Щодо стягнення з відповідача 735 грн., витрат на залучення аварійного комісара, то у задоволенні цієї частини вимог слід відмовити, оскільки вказана сума не є шкодою, заподіяною внаслідок ДТП та не входить до витрат, які згідно ст. 29 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає відшкодуванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 грн. (а.с. 1, 2).

Outcome: partial