Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з 400 грн на 1/3 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем від спільного шлюбу має неповнолітніх дітей. У 2009 році шлюб з відповідачем розірвано. На підставі рішення Новозаводського районного суду Чернігівської області від 05.10.2010 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 400 грн щомісячно. Відповідач добровільно сплачує аліменти у вказаній сумі. Однак на даний час рівень життя значно збільшився і тих доходів, які має позивач та стягнута судом сума аліментів вже не забезпечує належне матеріальне утримання та фізичний розвиток дітей. Крім того, у законодавстві відбулися зміни та встановлено мінімальний розмір аліментів в розмірі, який є не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, але вказав, що не заперечує сплачувати аліменти у розмірі 800 грн. Зазначив, що на його утриманні знаходиться ще одна малолітня дитина, а тому у збільшеному розмірі він не в змозі сплачувати аліменти. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Як вбачається із матеріалів справи, сторони з 19 січня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 31 жовтня 2013 року (а.с.22). Сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.3) та [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно довідки Управління адміністративних послуг від 15.06.2018 року малолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають з позивачем [ADDRESS] (а.с.35). Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05.10.2010 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 400 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.5-6). Позивач перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради та до лютого 2018 року отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям в розмірі 3 631,84 грн (а.с.33). З грудня 2016 року по лютий 2018 року позивач перебувала на обліку в Чернігівському міському центрі зайнятості, що підтверджується довідкою №1633 від 14.06.2018 року (а.с.34). Крім того, позивач має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.36). На його утримання примусово стягуються аліменти з [PERSON] згідно виконавчого листа №751/1834/17 (а.с.37-38). Відповідач з 16 травня 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]В.(а.с.24). У вказаному шлюбі народився [PERSON], [INFO] (а.с.25). Також, вбачається, що відповідач з 11.06.2018 року перебуває на обліку в Чернігівському міському центрі зайнятості як безробітний (а.с.32). Сторони доказів про наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна у їх власності суду не надали. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13. Суд погоджується з доводами позивача про те, що за час, який минув після стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн, значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» складає 1860 грн. Крім того, інфляційні процеси, які відбулися в державі за останні роки не дозволяють позивачу забезпечити належне матеріальне утримання дітей та їх нормальний фізіологічний розвиток на визначену судом суму аліментів. Водночас суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів - із стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у частці від доходу забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації без звернення до суду, що буде сприятиме кращому захисту інтересів дітей. Однак, визначений позивачем розмір аліментів, на думку суду, є значно завищеним. Враховуючи, що на утриманні відповідача є малолітня дитина, 2017 року народження, виходячи із засад справедливості та захисту прав малолітніх дітей, суд вважає необхідним змінити розмір аліментів, встановлений вищевказаним рішенням суду, стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У всіх інших випадках, в тому числі у разі зміни як способу стягнення аліментів так і розміру їх стягнення, стягнення аліментів відбувається за загальним правилом - з дня набрання рішенням законної сили. Зокрема, як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За вищезазначених підстав, позов підлягає частковому задоволенню. V. Розподіл судових витрат Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial