Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача 22 листопада 2019\~року [PERSON] звернувся до суду із указаним вище позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований Ладижинським відділом реєстрації актів громадянського стану, Вінницької області 30 серпня 2003 року, серія [NUMBER] за актовим записом №122. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30 серпня 2003 року. Від даного шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі чого вони перестали спілкуватися. Прживають окремо. Можливості зберегти сім`ю немає. 2. Виклад позиції відповідача Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала у повному обсязі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, до суду надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає в повному обсязі. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2003 року Ладижинським відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] за актовим записом №122 (а.с. 6,7). Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви (а.с.13). Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. ІV. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновок суду За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні в правовідносинах, що виникли між сторонами. Відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Згідно зі ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і в разі його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 105, 110 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, шлюбні стосунки між ними припинені і поновлювати їх сторони не мають наміру, обоє мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, тому примирення і збереження сім`ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд вбачає підстави для розірвання шлюбу, оскільки шлюб між сторонами має формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхніх малолітніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові втрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому, слід стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] 384 грн 20 коп. судового збору. Повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 384 грн 20 коп.

Outcome: approved