Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

І. Суть спору Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] померла його баба [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] . Вказує, що за життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все, що буде належати їй на день смерті і на яке вона матиме право по закону в тому числі житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла йому. Спадщину після її смерті він прийняв в силу вимог закону. Стверджує, що спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині чи претендували б на таку, немає. Однак, в позасудовому порядку оформити право власності на вищевказаний житловий будинок не має можливості, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на такий, тому змушений звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Павлівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява від сільського голови Сапожника А. про розгляд справи без участі представника та відсутність заперечень проти задоволення позовних вимог. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 18.12.2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 12.01.2021 року. Ухвалою суду від 12.01.2021 року підготовче засідання було відкладено з метою виконання вимог ст. 197 ЦПК України на 25.01.2021 року. 25.01.2021 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.02.2021 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Встановлені судом фактичні обставини справи Житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] належав [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. За життя [PERSON] склала заповіт зареєстрований вреєстрі за № 24 від 20.11.2009 року, згідно якого зробила таке розпорядження: все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все, що буде належати їй на день смерті і на яке вона матиме право по закону в тому числі житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла своєму внуку - [PERSON] . Як вбачається із довідки Павлівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 58 від 16.11.2020 року останнім місцем проживання спадкодавця [PERSON] був буд. [ADDRESS] . Після смерті баби [PERSON] , спадкоємцем є її онук (позивач по справі) - [PERSON] , який на час відкриття спадщини постійно проживав та був зареєстрований із спадкодавцем за однією адресою. Інші спадкоємці, які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заявами до нотаріуса відсутні, що вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру. Спадкоємців які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, чи претендували б на таку, крім позивача, немає. Право власності на даний будинок належним чином позивачем не оформлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на зазначене майно. У зв`язку із вищенаведеним позивач позбавлений можливості оформити спадкове майно, тому звернувся до суду із даним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00028564616 від 17.11.2020 року; копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] серії [NUMBER] ; копією заповіту [PERSON] № 24 від 20.11.2009 року; довідкою Павлівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 58 від 16.11.2020 року; випискою з погосподарської книги № 4 за2020 рік Павлівської сільської ради № 1711 від 18.11.2020 року; постановою завідуючої Іваничівською державною нотаріальною конторою Волинської області Кононеко Л.С. від 10.12.2020 року та Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 63077860 від 29.12.2020 року. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно із частиною 1статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно достатті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ч. 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. ЦПК України встановлено, що: - відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81); - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); - згідно ст. 78 ЦПК України суд небере доуваги докази, що одержан із порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. - у відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. - статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які усвоїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. - відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). - відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновок суду Таким чином, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що є правові підстави для задоволення позову в повному обсязі та визнання за позивачем [PERSON] права власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] . VII. Судові витрати Виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за ним.

Outcome: approved