Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Комунальним підприємством „Жовтоводський водоканал Дніпропетровської обласної ради 15 травня 2014 року до Жовтоводського міського суду подавалась заява про видачу судового наказу щодо стягнення із [PERSON] заборгованості по оплаті за послуги по водопостачанню та водовідведенню. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2014 року у видачі судового наказу відмовлено з посиланням на те, що із доданих документів вбачається спір про право. У звязку із зазначеним КП «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, змінивши підставу якої, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.02.1999 року по 01.12.2015 року в сумі 719,37 грн. При цьому позивач посилався на те, що комунальне підприємство надає послуги по центральному водопостачанню та водовідведенню, крім іншого, і в домоволодіння за адресою бульвар Свободи (Петровського)[ADDRESS] , місто Жовті Води, де мешкає відповідач, який не своєчасно та не у повному обсязі здійснює оплату отриманих комунальних послуг, що призвело до виникнення заборгованості та змусило підприємство звернутися до суду. Також зазначив, що 26 липня 2011 року укладена угода № 283 між комунальним підприємством та [PERSON], якою останній зобов'язався погасити заборгованість по оплаті за водопостачання у розмірі 805 гривен. Таким чином строк позовної давності перервано. Після зазначеного у серпні 2011 року, лютому 2012 року, березні-травні 2014 року та вересні 2015 року він сплачував за користування наданими позивачем послуги більші суми ніж нараховувались. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, у своїй письмовій заяві\~ просив позов задовольнити та розглянути справу без його\~ участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце\~\~слухання справи повідомлений належним чином ,про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечень щодо позову не надав. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність неявки його до суду, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення без участі відповідача та постановити рішення на підставі письмових доказів, які є у справі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з'ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Між сторонами, на думку суду, склалися правовідносини в області надання комунальних послуг з водопостачання та водовідведення з одного боку, та споживання цих послуг з іншого. Ці правовідносини врегульовано\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами по наданню послуг з централізованого\~\~опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які було затверджено\~Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання цих послуг», а також нормами\~Житлового кодексу України. Так, квартира [ADDRESS] (Петровського), що у місті Жовті Води Дніпропетровської області, знаходиться у приватній власності. Правовідносини між боржником та ЖРЕД №2, яке обслуговує даний мікрорайон, базувалися на відкритому на імя [PERSON] особовому рахунку №25568.(а.с.6). Підставою для звернення підприємства до суду стало невиконання [PERSON] договору №2903164/22912 від 26.07.2011 року укладеного між ним та КП «Жовтоводський водоканал» ДОР на водопостачання та водовідведення квартир населення комунального сектору міста (а.с.7-8). Відповідно до п.13 зазначеного Договору у випадку виникнення у споживача заборгованості за надані послуги будь яка оплата (незалежно від вказаного в платіжному документі періоду оплати) відноситься на погашення заборгованості». Окрім того, позивач скориставшись своїм правом подав заяву про зміну підстав позову, пославшись на угоду №283 від 26.07.2011 року про погашення заборгованості по оплаті послуг водопостачння та водовідведення, відповідно до якої [PERSON] зобовязався оплатити суму заборгованості за період з 26.07.2011 року по 31.08.2011 року у розмірі 805,00 грн., протягом 2 місяців, щомісячно по 402, 50 грн. з дня укладення угоди (а.с.98). З досліджених судом розрахунків заборгованості, що виникла у відповідача перед позивачем, судом безспірно встановлено, що в період часу з 01.02.1999 року по 01.12.2015 року за відповідачем дійсно утворилася заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення у загальному розмірі 719,37 грн. (а.с.3-4). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, статтею 68 ЖК України встановлено, що наймач повинен своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник приміщення це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, зареєстроване в установленому законом порядку. Згідно п.23 Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1497 від 30.12.1997 року (які діяли раніше), розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати послуг є календарний місяць, плата за який вноситься не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця. У відповідності ж з п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами закону, а одностороння відмова від їх виконання не допускається. Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач повинен своєчасно та у повному обсязі, за встановленими тарифами оплачувати послуги з водопостачання та водовідведення, які було надано по квартирі. Також слід зазначити, що уклавши угоду №283 [PERSON] вчинив дію щодо переривання строку позовної давності, сплативши у серпні 2011 року , лютому 2012 року, березні - травні 2014 року, вересень 2015 року суми, більші ніж нарахувння за місяць та за відсутності нарахувань взагалі, вчиняв дії щодо оплати, чим визнавав наявну заборгованість. Окрім того, суд зважає на те, що на час виникнення (з 01 грудня 2000 року) спірних правовідносин діяв ЦК України 1963 року, і тому до правовідносин, що існували між сторонами до 01 січня 2004 року (до дня введення в дію нового ЦК України, прийнятого у 2003 році) слід керуватися нормами ЦК України 1963 року, а до правовідносин, що тривають з 01 січня 2004 року - діючим ЦК України. Тож, вирішуючи спір, суд виходить з того, що, як за ст. 71 ЦК України 1963 року, так і у відповідності зі ст. 256 ЦК України 2003 року, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому як за ст. 71 ЦК України 1963 року, так і за ст. 257 ЦК України 2003 року загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Однак, згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі (а у даному випадку про її застосування сторонами заяв не зроблено). Натомість, відповідно до\~\~ст. 75 ЦК України 1963 року позовна\~\~давність обов'язково застосовується\~\~судом, незалежно від заяви сторін, а згідно ст. 80 ЦК України 1963 року закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову\~\~є підставою для відмови в позові. Як вбачається із розрахунку наданого позивачем, [PERSON] здійснював періодичні платежі у період з 01.02.2009 року по 01 січня 2004 року чим преривав перебіг строку позовної давності. З урахуванням викладеного з відповідача на користь позивача має бути стягнута заборгованість за надані комунальні послуги з холодного водопостачання та водовідведення за період з 01.02.1999 року по 01.12.2015 року в сумі 719,37 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне покласти їх на відповідача, стягнувши з неї на користь підприємства 243 грн. 60 коп., оскільки позов задовлено у повному обсязі. На підставі викладеного, у відповідності з зазначеними нормами закону і

Outcome: approved