Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 30.04.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому просив розірвати шлюб укладений між сторонами та зареєстрований 21.07.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис №191; судові витрати по сплаті судового збору просив стягнути з відповідача на користь позивача. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.07.2012 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу подружжя мають дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] ; сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між сторонами не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні погляди на життя та ведення спільного господарства, сумісне господарство не ведуть, позивач вважає, що за таких обставин сім`ю зберегти неможливо. На підставі зазначеного, позивач вважає що збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, через що позивач наполягає на його розірванні. Позивач зазначає, що примирення не можливе. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.06.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи по суті призначено на 24.06.2020 року. Позивач в судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, 24.06.2020 року через канцелярію суду подала відзив, у якому позов визнала та просила його задовольнити. Додатково представник відповідача подала на адресу суду заяву, в якій зазначила, що відповідач є інвалідом ІІ групи з дитинства, в зв`язку з чим просить відмовити позивачу у стягненні судових витрат з відповідача. Розгляд справи відкладено на 17.08.2020 року. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, позивач не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, відому суду електронну адресу, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач не з`явилася, 17.08.2020 року через канцелярію суду представник позивача за дорученням подала заяву, у якій просила розгляд справи провести у її відсутності. Розгляд справи відкладено на 07.09.2020 року. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, позивач не з`явився, разом із позовною заявою подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач не з`явилася, 17.08.2020 року через канцелярію суду представник позивача за дорученням подала заяву, у якій зазначила, що відповідач позов визнає і просить його задовольнити. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що 21 липня 2012 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні 21 липня 2012 року складено відповідний актовий запис №191, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище чоловіка та дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Під час перебування сторін у шлюбі у них народилися діти: - донька - [PERSON] , [INFO] , про що 20.02.2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №157, та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] ; - син - [PERSON] , [INFO] , про що 18.05.2017 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №393, та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] ; - син - [PERSON] , [INFO] , про що 06.09.2018 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №706, та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Позивач зазначає, що у зв`язку із постійними сварками між подружжям припинилися шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться. Сторони спільно не проживають. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено. ІV. Оцінка Суду. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим, що у тому числі підтверджується письмовою заявою відповідача про визнання позову. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторонами не заявлено вимогу про зміну прізвищ, а тому суд залишає без змін після розірвання шлюбу прізвища сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами.

Outcome: approved