Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Київська міська протитуберкульозна лікарня №2 звернулася до суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [PERSON] перебуває на обліку в ТМО «Фтизіатрія», з 05.03.2019 року з діагнозом МРТБ (05.03.2019) верхній частки лівої легені (фіброзно-кавернозний) Дестр+МБТ+,М+,МГО, К+, Резіст 1 + (HRSE), Резіст 2(KmCm), гicт0, КАТ 4(інші), КОГ 1 (2019) становить загрозу розповсюдження цієї хвороби, а отже, потребує примусової госпіталізації до протитуберкульозного стаціонару. Також зазначає, що [PERSON] , [INFO] , відмовляється від лікування. Про свій стан необхідності проходження курсу лікування в туберкульозному стаціонарі [PERSON] був проінформований. Незважаючи на неодноразові запрошення, в протитуберкульозний заклад не з`являється, у зв`язку із чим порушує протиепідемічний режим, що становить загрозу зараження туберкульозу інших. Оскільки [PERSON] ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, заявник просив суд ухвалити рішення, яким примусово госпіталізувати [PERSON] до Київської міської протитуберкульозної лікарні №2 на строк три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації. Представник Київської міської протитуберкульозної лікарні №2 в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у заяві. Відповідно до положень ч. 2 ст. 345 ЦПК України заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не викликався, оскільки за даними протитуберкульозного закладу, становить загрозу розповсюдження хвороби. Вислухавши пояснення представника заявника та дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до наступного висновку. Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначено, що туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Пунктом 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» встановлено, що хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в ТМО «Фтизіатрія», з 05.03.2019 року з діагнозом МРТБ (05.03.2019) верхній частки лівої легені (фіброзно-кавернозний) Дестр+МБТ+,М+,МГО, К+, Резіст 1 + (HRSE), Резіст 2(KmCm), гicт0, КАТ 4(інші), КОГ 1 (2019). Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов`язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров`я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов`язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров`я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. За приписами ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Згідно з висновком центральної лікарської консультативної комісії від 23.01.2020 року № 2 [PERSON] самовільно покинув стаціонарне відділення КМТЛ №2, де лікувався з 27.11.2019 по 13.01.2020 року, в диспансерне відділення не з`явився, отже підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу на строк три місяці. Зважаючи на те, що [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу - Київської міської протитуберкульозної лікарні №2. За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення заяви Київської міської протитуберкульозної лікарні №2 про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON] до Київської міської протитуберкульозної лікарні №2 строком три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації. Відповідно до норми п.7 ч.1 ст.430, ч.2 ст.346 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення.

Outcome: approved