Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Короткий зміст та фактичні обставини. Позивач, [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В судовому засіданні представники позивача [PERSON] , [PERSON] в обгрунування позовних вимог зазначили, що листом від 30 листопада 2018 року від приватного нотаріуса Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області Томчука С.М., позивач по справі дізнався про смерть [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований в [ADDRESS] . Також його було повідомлено про те, що останнім на його ім`я було складено заповіт. Звернувшись до нотаріальної контори з`ясувалось, що дійсно померлий [PERSON] залишив йому у спадок земельну ділянку кадастровий номер 6325785900:02:000:0163 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, яка належала померлому на праві власності. Вважають , що строк позивач пропустив з поважної причини, так як про смерть спадкодавця та складений заповіт на його ім`я він дізнався лише з листа нотаріуса, який отримав 30 листопада 2018 року. Тоді ж нотаріусом була надана копія заповіту . Вважає, що його не було вчасно повідомлено про відкриття спадщини після померлого [PERSON] , та взагалі він не знав про наявність заповіту, так як на території Шевченківскього району Харківської області не перебував в зв`язку з тим, що постійно мешкає в м.Харкові де і працює, тому змушений звернутися до суду за захистом свого не визнаного права та просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом строком в 1 (один) місяць. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти пред`явленого позову в обґрунтування позовних вимог зазначив наступне . Померлий, [PERSON] є його батько. Шлюб між батьками розірваний але вони підгримували стосунки між собою. Він після закінчення школи , продовжив навчання у м. Харкові. Батько за життя хворів на хронічні захворювання, як алкоголізмом так і наркоманією, в наслідок чого скоював умисні злочини, за що був неодноразово засуджений. Не зважаючи ні на що, він спілкувався з батьком та по мірі можливості, допомагав йому. Перед своєю смертю , зловживання алкоголем батьком усугубились. Він втратив можливість отримання грошей, через втрату картки, яку як він поясняв не міг відновити, у зв`язку з тим ,що у нього місцевий підприємець [PERSON] забрала усі документи. Коли він потрапив до лікарні у складному стані з отруєнням, йому зателефонували з сільської ради . Приїхавши, він привіз ліки але батько спасти вже не змогли. Питанням поховання займався він та допомагали працівники сільської ради. Коли стало питання щодо поховання, з`ясувалось що документів батька ніде немає. В лікарні пояснили , що документи перебувають у [PERSON] місцевого підприємця, та дали її номер телефону. Зателефонувавши останньої вона сказала , що документи знаходяться у м. Харкові і привезе їх її син [PERSON] .. 20 листопада 2019 року в с.м.т. Шевченкове поблизу магазину «[INFO]» [PERSON] передав йому документи : паспорт , ідентифікаційний код та трудову книжку батька, виказав йому співчуття. Про існування заповіту на особу , яку він взагалі ніколи не бачив йому повідомив батько, пояснивши що родина [PERSON] забрала у нього документи , щоб він не міг його скасувати. Також зазначив ,що фотокопія, яка надана суду позивачем свідчить про той факт,що заповіт перебував саме у позивача. Вважає що у позивача було достатньої часу за для звернення до нотаріуса, а зазначені причини пропуску строку не можуть вважатися поважними. Прохав в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності Чуненко В.Б. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Третя особа: приватний нотаріус Томчук С.М. в судовому засіданні пояснив ,що він чітко не пам`ятає, при яких обставинах ним був посвідчений заповіт він імені [PERSON] Засвідчив , що згідно діючого Порядку виготовлено було два примірника заповіту ,один на спеціальному бланку , інший на звичайному паперовому носію формату А4, який і зберігається в спадковій справі. До нього звернувся [PERSON] як спадкоємець першої черги і він йому повідомив про заповіт на ім`я [PERSON] Коли тривалий час після спливу строку вступу у спадщину [PERSON] не звернувся за спадщиною , він йому листом від 30 листопада 2018 року повідомив про це особисто. Суд, заслухавши учасників судового процесу : представників позивача, відповідача та його представника , третю особу, пояснення свідків, дослідивши надані у справи докази , дійшов наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Мотивувальна частина. Джерела права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до заповіту складеного 25 липня 2017 року [PERSON] , [INFO] та посвідченого приватним нотаріусом Шевченківського нотаріального округу Харківської області Томчуком С.М. за №689, на випадок своєї смерті заповідав земельну ділянку за кадастровим номером 6325785900:02:000:0163 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Семенівської сільської ради Шевченківскього раойну Харківської області, яка належить йому на праві приватної власності у власність - [PERSON] , [INFO] . Сторонами не заперечується той факт, що [PERSON] , [INFO] (відпоідач за справою) є сином [PERSON] , померлого [INFO] . З відповіді №11/01-16 приватного нотаріуса Шевченківскього районного нотаріального округу Харківської області від 14 січня 2019 року наданої [PERSON] зазначено, що заведена спадкова справа за №142-2017 від 28 грудня 2017 року , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Цей факт підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №50453765 від 28 грудня 2017 року . Окрім того зазначена інформація , що померлим [PERSON] було складено заповіт, за яким належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповідано у власність [PERSON] . Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] та спадкоємець першої черги за законом відповідач [PERSON] , що підтверджується паспортними даними позивача та відповідача, а також заповітом від 25 липня 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Томчуком С.М. Допитані в судовому засіданні свідки зазначили наступне. [PERSON] , колишня дружина [PERSON] в судовому засіданні зазначила,що розлучились вони з чоловіком в 2015 році , так його захворювання на алкоголізм та наркоманію було вже не виліковне. Вони продовжували спілкуватись , вона допомагала йому чим могла . У 2017 році після звільнення він встав на облік на біржі труда і отримував гроші. Чоловік продовжував зловживати спиртними напоями, ніде не працював. 18 листопада 2017 року сину зателефонували , що батько у лікарні. Коли син приїхав , йому дали список ліків але це не допомогло він помер , скоріше від алкогольного отруєння. Коли встало питання щодо поховання , з`ясувалось ,що у домі немає жодних документів. В лікарні стало відомо , що вони у [PERSON] , місцевого підприємця, яка допомагає таким як її чоловік , за чарку горілки позбавитися своєї власності. Син за телефоном , що далі у лікарні зателефонував їй, і вона сказала що документи всі в м. Харкові і їх привезе її син. 20 листопада 2017 року [PERSON] привіз сину документи : паспорт , ідентифікаційний код та трудову книжку. Похованням займалась вона, син та представники сільради. [PERSON] не мав наміру складати заповіт на чужу людину , ми обговорювали це питання , і вирішили, що син все успадкує. Свідок [PERSON] голова Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області пояснив, що [PERSON] знає з дитинства. Батько [PERSON] він аморальний спосіб життя , пиячив не працював, був засуджений неодноразово. Коли він потрапив до лікарні, вони зателефонували сину. Після його смерті допомагали з похованням але виникли труднощі, так як були відсутні документи , саме паспорт. У лікарні повідомили, що документи знаходяться у [PERSON] яка ним опікалась. 20 листопада 2017 року, як їм повідомив [PERSON] він в с.м.т. Шевченкове біля магазину «[INFO]» зустрівся з [PERSON] ,який віддав паспорт , ідентифікаційний код та трудову книжку [PERSON] Похованням померлого займалась його родина і допомагала сільрада. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила ,що Войтових знає як односельців з 1995 року. Родина була нормальна , поки [PERSON] не почав пиячити . Після розлучення вони спілкувалися. Син, виріс поїхав до міста. [PERSON] , казав ,що стоїть на біржі труда, ніде не працював ,знайшов собі таку ж співмешканку. Вона його бачила у вересні він казав, що втратив картку на яку нараховують гроші, а поновити не може тому що, коли був п`яний підписав [PERSON] заповіт на земельну ділянку, і та забрала у нього усі документи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні засвідчила, що працює головним бухгалтером в Семенівській сільської раді , родину Войтових знає тривалий час. Коли [PERSON] звернувся за допомогою з похованням, з`ясувалось що немає документів для цього. У лікарні повідомили ,що документи знаходяться у [PERSON] 20 листопада 2017 року, біля приміщення магазину «[INFO]» в с.м.т. Шевченкове [PERSON] зустрівся з молодим чоловіком , якого він назвав [PERSON] і який віддав йому документи : паспорт, ідентифікаційний код, трудову книжку. Похованням займався [PERSON] та допомагала сільрада. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що виникають із спадкування, щодо порядку відкриття спадщини, прийняття спадщини та продовження строків для прийняття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частина перша ст. 1233 Цивільного кодексу України встановлює,що право на спадкування мають особи визначені в заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її згідно положень ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України. З правилами ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця згідно ч. 1, 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1. у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2. ці обставини визнані судом поважними. При ви рішенні справи по суті судом застосовуються правові позиції викладені у постановах Верховного суду за подібними правовідносинами. Так, у постанові Верховного суду у справі 656/291/19 від 13 березня 2019 року Першою судовою палатою касаційного суду позивачу поновлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини , враховуючи той факт ,що остання не була опізнана своєчасно ,що на її ім`я було батьком було складено заповіт. Також дана постанова містіть посилання на той факт , що вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 Цивільного кодексу України , для прийняття спадщини суд має врахувати , що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Сукупність наданих до суду доказів позивачем та відповідачем свідчать про таке. Відповідно до глави 9 Порядку вчиненная нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5(зі змінами) далі по тексту Порядок) , що діяло на час виникнення правовідносин, тексти договорів, заповітів, довіреностей, свідоцтв, актів про морські протести та протести векселів, перекладів у разі засвідчення нотаріусом вірності перекладу документа з однієї мови на іншу, заяв, на яких нотаріусом засвідчується справжність підпису, за винятком заяв у електронній формі заяв та примірників документів, що залишаються у справах нотаріуса, а також дублікатів нотаріальних документів, викладаються на спеціальних бланках нотаріальних документів з лицьового та зворотного боку цих бланків. Частина 2. Порядку передбачає у разі якщо документ викладено на спеціальному бланку нотаріальних документів, на примірнику документа, що залишається у справах нотаріуса, нотаріус після посвідчувального напису у правому нижньому куті аркуша зазначає серію та номери використаних на нотаріальну дію спеціальних бланків нотаріальних документів. За умовами 3.5 Глави 7 Порядку на вимогу фізичних або юридичних осіб, щодо яких вчинялася нотаріальна дія, нотаріуси вправі видавати копії документів, що зберігаються у справах державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву або приватного нотаріуса. Вірність таких копій засвідчується за правилами цієї глави з проставлянням відмітки «Зі справ нотаріальної контори (архіву, приватного нотаріуса)». В матеріалах справи міститься фотокопія заповіту посвідченого приватним нотаріусом Томчуком С.М. від 25 липня 2017 року, з якої вбачається , що заповіт виконаний на спеціальному бланку як і передбачено Положенням. В судовому зсіданні приватний нотаріус Томчук С.М. пояснив, що позивач до нього з заявами про віддачу дублікату заповіту не звертався. Окрім того спростував твердження позивача про те ,що саме ним була видана надана до суду фотокопія. В судовому зсіданні зі згоди сторін ,судом оглянута спадкова справа №142-2017 від 28 грудня 2017 року , заведена після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Матеріали справи містять другий примірник заповіту, серія та номер використаного на нотаріальну дію спеціального бланку нотаріальних документів, які співпадають. Оригінал заповіту ані позивачем, ані його представниками суду не наданий, пояснити походження вказаної копії представники позивача в судовому засіданні не змогли. Таким чином, суд дійшов висновку ,що відповідно до Порядку нотаріусом складається та посвідчується заповіт , який виготовляться на спеціальному бланку та передається заповідачу . З пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] вбачається ,що 20 листопада 2017 року , саме позивач передав [PERSON] документи на ім`я померлого. Свідок [PERSON] засвідчила, що [PERSON] зазначав ,що під впливом алкоголю він підписав заповіт, і у нього родиною [PERSON] були забрані усі документи. Надана позивачем фотокопія заповіту свідчить про той факт , що зняття вона була з оригінального документу , який міг знаходиться або у [PERSON] , або у особи на ім`я якого він складений, тобто позивача. Згідно статті 63 Закону України « Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій,отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Аналіз зазначений норм свідчить про той факт , що нотаріус має бути освіченим щодо місця проживання інших спадкоємців. Надана фотокопія заповіту не містить інформації щодо місця реєстрації або фактичного місця проживання позивача. Допустимих та належних доказів того , що приватний нотаріус був опізнаний , щодо місця проживання або реєстрації [PERSON] суду не надано . Щодо виклику спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі, суд приходить до висновку ,що це є правом нотаріуса , а не його прямий обов`язок. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини встановила, зокрема, правило, юридичної визначеності (певності), котре, з-поміж іншого, є складовою законного права можливого правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування юридичної визначеності має на меті забезпечення остаточності так званих юридичних станів, захист потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Відтак, встановлені у справі докази: смерть спадкодавця у 2017 році, доведеність наявності у позивача документів померлого, наявність фотокопії заповіту виготовлену на спеціальному бланку , яка мала бути тільки у спадкодавця або спадкоємця , обізнаність щодо часу його смерті , не ініціювання спадкоємцем питання прийняття спадщини за заповітом протягом 6-місячного строку після смерті спадкодавця, звернення позивача до суду із позовом у 2019 році, тобто після виникнення права на спадщину за законом та заповітом, доводять , що позивач не надав до суду достатніх , належних та допустимих доказів того, що йому не було відомо про складений [PERSON] заповіт на його ім`я, та у нього були непереборні труднощі у своєчасній подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, в тому числі і на час закінчення даного строку. Оцінивши надані докази у їх сукупності надавши їм належну правову оцінку , суд дійшов до висновку ,що позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] є не доведеними та такими ,що не підлягають задоволенню. В силу вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed