Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У березні 2020 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про поділ набутого у шлюбі та відчуженого не в інтересах сім`ї автомобіля марки Mercedes-Benz, модель GLC 4 MATIC, 2016 року випуску, номер кузова: [NUMBER] (далі також - спірний автомобіль), шляхом стягнення грошової компенсації половини його вартості в розмірі 515 427,84 грн. Вимоги позову мотивовані тим, що за нормами сімейного законодавства спірний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а з огляду на те, що відповідач здійснила його відчуження без згоди позивача, він підлягає поділу у заявлений спосіб виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, просила стягнути з неї на користь позивача половину вартості спірного автомобіля виходячи з його вартості, зазначеної у договорі купівлі-продажу, в сумі 74 500 грн. Заперечуючи проти вимог позову, зазначила, що у 2018 р. її стосунки з позивачем остаточно зіпсувались та між ними розпочались численні судові спори, у зв`язку з чим їй необхідні були кошти для захисту своїх прав у судових процесах. Оскільки позивач фактично вижив її з їх спільного будинку, відібрав дітей, бізнес, позбавив джерел існування і усіх заощаджень, одягу, взуття, інших транспортних засобів, що були продані позивачем за підробленими договорами, вона перебувала у вкрай скрутному матеріальному становищі та вирішила продати спірний автомобіль. 26.07.2019 вона уклала із своєю матір`ю договір купівлі-продажу спірного автомобіля, продавши його за 149 000 грн. Цей договір було укладено на вкрай невигідних для неї умовах, внаслідок збігу тяжких обставин, які створив для неї сам позивач. Згодом спірний автомобіль був викрадений позивачем за адресою його місця проживання, куди вона приїхала за своїми дітьми. Тоді ж у неї було викрадено і ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Окрім відчуженого нею автомобіля у них з позивачем були і інші транспортні засоби, які залишились в користуванні позивача. На її думку, позивач фактично викрав у неї усі зареєстровані за нею автомобілі, але довести вона це не може, поліція бездіє, а позивач вирішує усі питання на свою користь завдяки своїм зв`язкам та високим статкам. Посилаючись на неправомірнісь дій позивача та відсутність достатніх доказів того, що спірний автомобіль не міг бути відчужений за суму, визначену у договорі купівлі-продажу,відповідач вважає, що його поділ має бути здійснено за його продажною ціною. ІІ. Процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою від 15.05.2020 суд (під головуванням судді Даниленка В. В.) відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 11.08.2020, яке не відбулося у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2020 справу передано до провадження судді Трусової Т. О. Ухвалою від 09.09.2020 суддя Трусова Т. О. прийняла справу до свого провадження та призначила її в підготовче засідання на 23.02.2021. Ухвалою від 14.09.2020 задоволено заяву позивача про забезпечення позову, поданої одночасно з позовною заявою, шляхом накладення арешту на належну відповідачу квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . 23.02.2021 від відповідача надійшла заява про відкладення підготовчого засідання. Ухвалою від 23.02.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 05.05.2021. 26.04.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 05.05.2021 розгляд справи відкладено на 16.08.2021 у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи відзиву на позов, про наявність якого заявив представник позивача. 16.08.2021 суд прийняв до розгляду відзив на позов та відклав розгляд справи на 10.09.2021 у зв`язку з неявкою відповідача. 09.09.2021 від відповідача надійшло клопотання про поновлення процесуального строку та призначення експертизи. 10.09.2021 від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В судовому засіданні 10.09.2021 суд залишив без розгляду клопотання відповідача про призначення експертизита не знайшов підстав для відкладення розгляду справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 12.11.2008 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 13). Сторони визнають, що з травня 2019 року шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, і вони стали проживати окремо. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.02.2021 шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу сторони набули у власність автомобіль Mercedes-Benz, модель GLC 4 MATIC, 2016 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , який був зареєстрований за відповідачем на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 14-18, 19). На підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 26.07.2019 № 8046/2019/1585 відповідач [PERSON] відчужила спірний автомобіль на користь своєї матері [PERSON] , що визнається сторонами і підтверджується копією цього договору та інформацією Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві (а.с. 25, 26). Відповідно до пункту 3 договору купівлі-продажу транспортного засобу продаж автомобіля здійснено за 149 000 грн. IV. Мотивувальна частина рішення. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, яка знайшла своє вираження у статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), відповідно до положень якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 3 статті 61 СК України визначено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно…, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За приписами статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Отже ураховуючи, що спірний автомобіль набутий у власність вперіод зареєстрованого шлюбу сторін, він є об`єктом права їх спільної сумісної власності, що не заперечується відповідачем. За приписами частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Способи та порядок поділу майна подружжя визначені статтею 71 СК України, згідно приписів якої майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України, та за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини 4, 5 статті 71 СК України). За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 70 СК України, при поділі майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. Сторони не посилались на наявність між ними домовленості або шлюбного договору, які б визначали нерівність їх часток у спільному сумісному майні подружжя, а тому слід виходити з того, що частки подружжя у праві спільної сумісної власності на майно є рівними. Автомобіль є неподільною річчю, оскільки його неможливо поділити без втрати його цільового призначення. До того ж за обставинами справи установлено, що заявлений до поділу автомобіль був відчужений відповідачем в період зареєстрованого шлюбу сторін за договором купівлі-продажу та перейшов у власність третьої особи (матері відповідача). Відповідно до статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Наведене означає, що один лише факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі на час укладення одним з подружжя угоди щодо розпорядження спільним майном не є беззаперечним доказом надання другим з подружжя згоди на його укладення, а що стосується цінного майна, то наявність такої згоди може бути доведена лише письмовими доказами. Позивач посилається на те, що письмової згоди на продаж автомобіля він не надавав, і вказана обставина відповідачем не заперечується. Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що відповідач розпорядилась спільним майном на власний розсуд, без згоди і урахування інтересів другого з подружжя (позивача [PERSON] ), а відтак єдиним можливим способом захисту його порушених прав є стягнення з відповідача грошової компенсації половини вартості відчуженого не в інтересах сім`ї автомобіля, що не суперечить вимогам частин 2, 4 статті 71 СК України. За принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи і в межах заявлених нею вимог, а відтак суд не приймає до уваги доводи відповідачапро набуття під час шлюбу інших транспортних засобів, які залишились у володінні позивача, оскільки їх поділ не є предметом розгляду цієї справи. Відповідач визнає, що зазначена у договорі купівлі-продажу вартість спірного автомобіля не відповідає його реальній вартості, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для покладення даного договору в обґрунтування свого рішення. Водночас позивачем на підтвердження вартості спірного автомобіля надано висновок судової автотоварознавчої експертизи № 497/03/2020 від 10.03.2020, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля марки Mercedes-Benz, модель GLC 4 MATIC, 2016 року випуску, визначена станом на 10.03.2020, складає 1 030 855,69 грн. (а.с. 27-49). Зі змісту вказаного висновку вбачається, що вартість спірного автомобіля визначена експертом на рівні середньої ринкової вартості продажу аналогічного автомобіля, схожого за технічними та іншими характеристиками, скорегованої в бік зменшення ціни пропозиції на 3,75%. За формою та змістом висновок експерта відповідає вимогам статті 102 ЦПК України, його складено кваліфікованим судовим експертом, обізнаним про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, за вірною методологією, з дотриманням вимог нормативно-законодавчих документів, зокрема, Закону України «Про судову експертизу», Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Національного стандарту № 1 «Про оцінку майна і майнових прав», жодних доказів на його спростування відповідачем не надано, а тому суд покладає його в обґрунтування рішення як об`єктивний доказ, що підтверджує вартість спірного автомобіля. Отже на підставі оцінки наведених сторонами аргументів і наданих ними доказів суд визнає обґрунтованими та доведеними вимоги позову про поділ автомобіля шляхом стягнення з відповідача грошової компенсації половини його вартості в сумі 515 427,84 грн. (1 030 855,69/2). V. Розподіл судових витрат між сторонами. За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. Отже з огляду на результат розгляду справи суд поклада на відповідача в повному обсязі сплачений позивачем судовий збір в сумі 5 154,28 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved