Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» звернулася з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що розпорядженням Великомихайлівської районної адміністрації Одеської області малолітній [PERSON] влаштований до КУ«Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» на повне державне забезпечення тимчасово, оскільки фактично залишився без батьківського піклування. Мати [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання не відоме. За час перебування дитини у закладі відповідач жодного разу не відвідувала сина, не дзвонила, долею та здоров`ям малолітнього не цікавилась, моральної та матеріальної допомоги не надавала, тобто самоусунулась від виховання дитини та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] , рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 22.05.2019р. позбавлена батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та стосовно [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищезазначене, адміністрація КНП«Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини «Сонечко» просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина. Також позивач заявив вимогу про стягнення аліментів на особистий рахунок дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надала клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про дату, місце та час судового засідання відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на адресу суду не надходило. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ст.280-282 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, згідно до пункту 1 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. [INFO] народився [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 22.11.2019р., актовий запис №205, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Судом отримано інформацію з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.25). Розпорядженням Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області від 22.11.2019 року №283/А-209 тимчасово влаштовано малолітнього [PERSON] , [INFO] , до державного закладу на повне державне забезпечення (а.с.19). Відповідно до частини першої статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.164 СК України можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Великомихайлівська районна державна адміністрація Одеської області ухвалила висновок, згідно з яким вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , оскільки за час перебування малолітньої в КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко», [PERSON] жодного разу не відвідала дитину, не цікавилась його долею та здоров`ям ні в усній, ні в письмовій формі, матеріальної допомоги не надавала. Суд вживав всі можливі заходи щодо виклику відповідача в судове засідання, однак [PERSON] в судові засідання не з`являлась, пояснень з приводу позовних вимог не надавала. Відповідач у добровільному порядку матеріально дитину не утримує. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-и) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно з нормами ч.6 ст.19 СК України , суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Підстав для сумніву у достовірності висновку спеціалістів, його компетентності або об`єктивності у суду не має. У відповідності до положення пунктів 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід застосовувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оцінивши усі докази в сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні безперечно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини і на цих підставах повинна бути позбавлена батьківських прав. Однак, разом з тим, позбавлення батьківських прав не звільняє відповідача від виконання обов`язку утримання малолітньої дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 22.05.2019р. по справі №523/17219/18 вирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , на користь малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на особисті рахунки дітей, аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 04 грудня 2018 року і до досягнення старшою дитиною [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] . Відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII (зі змінами та доповненнями), загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку [PERSON] , що у відсотковому вираження складає 33%, однак з урахуванням наданих доказів та факту існування рішення суду про стягнення вліментів на утримання старших дітей в розмірі 1/3 частини доходу відповідача на кожного (тобто вже 66%), суд вважає за необхідне визначити аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, ,що не буде суперечити вимогам Закону України «Про виконавче провадження». З урахуванням встановлених обставин, що мають істотне значення суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, встановлено наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] й стягнення з неї аліментів на утримання малолітного [PERSON] [INFO] , з урахуванням наявності ще неповнолітніх дітей на утримання яких стягнуто аліменти ( [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ) , в розмірі 1/6 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2020 року і до досягнення сином [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] , що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання малолітньої дитини. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, враховуючи вказану норму, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. щодо розгляду вимог нематеріального характеру про позбавлення батьківських прав та 840,80 грн. щодо вимог матеріального характеру про стягнення аліментів - всього в сумі 1681,60 грн.

Outcome: partial