Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Кредитна спілка «Станіславська» звернулася з позовом до відповідачів про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 06.11.2014 року між КС «Станіславська» та [PERSON] укладено кредитний договір № 335 на суму 30000грн., на строк 24 місяці до 06.11.2016р., за користування яким відповідач зобовязувався сплатити 40% річних. З метою забезпечення умов даного кредитного договору було укладено договір поруки від 06.11.2014 року з [PERSON], яка зобовязувалася перед позивачем відповідати усім своїм майном по зобовязаннях [PERSON], які випливають з кредитного договору від 06.11.2014 року № 335. Відповідальність поручителя настає у випадку не виконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за вказаним кредитним договором. Згідно умов кредитного договору, відповідач зобовязується повертати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі, порядку та строки, що встановлюються графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Проте в супереч умов кредитного договору, дане зобовязання не виконується. Крім того, відповідач не виконує зобовязання, передбачене п. 4.2 кредитного договору, а саме не повертає кредит не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку користування кредитом. Строк користування кредитом закінчився 06.11.2016 року. Відповідно до п. 2.2 кредитного договору, у разі виникнення прострочення сплати кредиту та процентів за користування кредитом, якщо час прострочення становить більше 30 днів, позичальник сплачує підвищений процент у розмірі 60% річних від суми несплаченого кредиту, починаючи з дати виникнення прострочення платежу і до дати сплати простроченного платежу. На пропозицію позивача погасити заборгованість в добровільному порядку відповідачі не реагували. Позичальник в усному і в телефонному порядку повідомлявся про заборгованість по кредиту і про необхідність проведення оплати суми кредиту і підвищених процентів за користування кредитом. Про це також повідомлялася і поручитель, проте заборгованість не була сплачена. У звязку з чим станом на 29.09.2017р. заборгованість по кредиту становить 49093,25грн., з яких: 24721,10грн. - заборгованість по кредиту; 24372,15грн. проценти за користування кредитом. Тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів зазначену заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 335 від 06.11.2014 року кредитна спілка «Станіславська» надала [PERSON] кредит в сумі 30000грн. на строк 24 місяці, до 06.11.2016 року, зі сплатою 40% річних (а.с.3-4,5). П. 4.2 кредитного договору, визначено, що позичальник зобовязаний повністю повернути кредит не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого п.1.2 цього договору. Відповідно до п. 2.2.1 кредитного договору, у разі виникнення прострочення сплати кредиту та процентів за користування кредитом, якщо час прострочення становить більше 30 днів, позичальник сплачує кредитодовцеві підвищений процент у розмірі 60% річних від суми несплаченого кредиту, починаючи з дати виникнення прострочення платежу і до дати сплати простроченного платежу. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку кредитного договору № 335 від 06.11.2014 року. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Проте відповідач [PERSON] систематично порушував умови кредитного договору, в звязку з чим, згідно розрахунку заборгованості (а.с.11), станом на 29.09.2017 року заборгованість відповідача становить 49093,25грн., з яких: 24721,10грн. - заборгованість по кредиту; 24372,15грн. проценти за користування кредитом. Зазначена обставина нічим не спростована. Також, в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №335 від 06.11.2014 року між КС «Станіславська» та [PERSON] було укладено договір поруки від 06.11.2014 року, відповідно до якого поручитель зобовязувалася перед кредитором відповідати усім своїм майном по зобовязаннях [PERSON], які виникають з кредитного договору № 335 від 06.11.2014 року. Відповідальність поручителя настає у випадку не виконанням або неналежного виконання позичальником своїх грошових зобовязань за кредитним договором № 335 від 06.11.2014 року (а.с.8). У зв'язку з наведеним, поручитель повинен нести солідарну відповідальність з боржником. Частиною 1 ст. 553 ЦК України, передбачено, що за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову КС «Станіславська» оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання кредитного договору №335 від 06.11.2014 року. Через порушення умов Договору з боку позичальника своєчасне погашення кредиту та відсотків не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом та відсотками, яку відповідачі у добровільному порядку не погасили, тому кредитною спілкою позивачем відповідно до умов кредитного договору було нараховано підвищений процент через необхідність звернення до суду з цим позовом. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості за договором №335 від 06.11.2014 року, у розмірі 49093,25 гривень а також понесені позивачем судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 553, 554, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: approved