Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 01.09.2021\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про визнання\~права власності\~на земельну\~ділянку,\~мотивуючи тим,\~що 29.12.2011\~ [PERSON] \~подарувала [PERSON] Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимовою Т.І. в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 5897. Відповідачка набула права власності на 1/2 частину житлового будинку на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.02.2011 після смерті померлого [PERSON] , який є власником 1/2 частини земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,0543 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Відповідачка не бажає укладати договір купівлі-продажу 1/2 частки земельної ділянки по [ADDRESS] . Заяви, клопотання 17.11.2021 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та його представника. 04.10.2021 від відповідачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Аргументи учасників справи Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяв від 17.11.2021 позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяви від 04.10.2021 не заперечує проти задоволення позову. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 19.04.2000 серії ІІІ-ОД № 002281, [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Ізмаїльської міської ради народних депутатів від 05.02.1998 № 175 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0543 га в межах згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва і господарських будівель (а.с. 14). На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.04.2000, укладеному між [PERSON] та [PERSON] , посвідченому приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округу Єфимовою Т.І., 0,2715 кв. м (1/2) земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 17). 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.12.2011, що підтверджено витягом про державну реєстрацію прав від 28.12.2011 (а.с. 9, 10). Згідно рішенню Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.02.2011 № 2-2062/11, [PERSON] помер [INFO] , за відповідачкою [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , припинено право власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] за померлим [PERSON] (а.с. 19-20). 21.12.2011 відповідачці [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). 29.12.2011 між [PERSON] та [PERSON] укладений договір дарування частини житлового будинку, за яким [PERSON] подарувала останній 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І. (а.с. 11), витягом з Державного реєстру правочинів від 29.12.2011 (а.с. 12) та витягом про державну реєстрацію прав від 21.04.2012 (а.с. 13). Позиція суду У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч.\~4\~ст.\~82\~ЦПК України, \~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно роз`яснень п. 3 ч. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України (станом на час укладення договору дарування), до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч. 1 та 2 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні і ділянки, зокрема, співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України (станом на час укладення договору дарування), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності\~на жилий\~будинок,\~будівлю або\~споруду,\~розміщені на\~земельній ділянці,\~ що\~ перебуває\~у власності\~ іншої\~особи,\~переходить право\~власності на\~земельну ділянку\~або її\~частину,\~на якій\~вони розміщені,\~без зміни\~її цільового\~призначення. Згідно висновку\~Великої Палати\~Верховного Суду\~у постанові\~від 16.06.2020\~року по\~справі №\~689/26/17, при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної дол. земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). Судом встановлено, що на час укладення сторонами договору дарування від 29.12.2011 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , договір про\~відчуження 1/2\~частини земельної\~ділянки для\~обслуговування цього\~будинку загальною\~площею 0,0543\~га укладено не\~було,\~що порушує загальний\~принцип цілісності\~об`єкта\~нерухомості,\~спорудженого на\~земельній ділянці,\~з такою\~ділянкою,\~тому позовні\~вимоги [PERSON] \~про визнання\~за нею\~права власності\~на 1/2\~частину земельної\~ділянки за адресою: [ADDRESS] підлягають задоволенню.

Outcome: approved