Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до [PERSON] , яка у подальшому була уточнена, про визнання права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовної заяви вказала, що відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 24 вересня 2003 року належить кв. [ADDRESS] . До придбання квартири, а саме з квітня 1998 року сторони почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу у квартирі позивача у [ADDRESS] , а з вересня 2003 року у квартирі відповідача. У подальшому, шлюб між сторонами був зареєстрований 28 січня 2006 року. Вселення до квартири відповідача у жовтні 2003 року проводилося за його згодою та домовленістю, що позивач буде проживати у квартирі постійно та однією сім`єю з відповідачем, а з 28 січня 2006 року позивач взагалі проживає у квартирі відповідача як член родини власника. Враховуючи тривалість проживання позивача у квартирі, що належить на праві власності відповідачу, вона вважає, що у вказану квартиру вона вселилися у встановленому законом порядку та набула право користування нею, через що просить визнати за нею право користування кв. [ADDRESS] . Відзив на позовну заяву Не надходив. Процесуальні дії у справі Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 29 липня 2019 року ухвалою суду провадження у справі зупинено до набрання рішенням у цивільній справі № 333/3934/19 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання житлового будинку з господарськими спорудами об`єктом спільної сумісної власності подружжя й подів внаслідок істотного збільшення його у своїй вартості. Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року провадження у цивільній справі поновлено, призначено підготовче засідання. 24 липня 2020 року ухвалою суду підготовче засідання у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Клопотання представника позивача задоволено, викликано у судове засідання свідків. 28 жовтня 2020 року у судовому засіданні представник позивача від виклику свідків відмовився. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві, просили її задовольнити. Відповідач у судовому засіданні вказав, що позивач вселилася до спірного помешкання та на теперішній час фактично проживає й ньому, проте з позовними вимогами він не згоден, у задоволенні позову просить відмовити. Представник позивача у судовому засідання проти задоволення позову заперечував. Установлені судом фактичні обставини у справі Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , Відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради 24 лютого 2000 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що вчинено актовий запис за № 86. 24 вересня 2003 року на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Лучко Н.Г., зареєстрованому у реєстрі за № 1389, [PERSON] набув право власності на кв. [ADDRESS] . З 28 січня 2006 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у зареєстрованому Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції шлюбі, про що вчинено актовий запис за № 26. На теперішній час шлюб між сторонами не розірвано. Оскільки відповідач у судовому засіданні визнав факт вселення до кв. [ADDRESS] , вказана обставина відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Наявні у матеріалах справи фотографії не приймаються до уваги як докази, оскільки час їх знімання зазначений позивачем власноруч. Також вчинення сторонами спільних фотографій не є доказом їх проживання у кв. [ADDRESS] . Позиція суду та нормативно - правове обґрунтування Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 1 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована 17 липня 1997 року, дата набрання чинності 11 вересня 1997 року) закріплено принцип нерухомості права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 59 СК України передбачено, що той із подружжя, хто є власником майна, визначає режим володіння та користування ним з урахуванням інтересів сім`ї, насамперед дітей. Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач, як дружина відповідача у справі, має право користування належною на праві власності відповідачу квартирою. Це право насамперед пов`язано і належність позивача до родини відповідача через перебування їх у шлюбних відносинах. Оскільки відомості щодо розірвання шлюбу між сторонами у справі відсутні, проте право позивача на користування квартирою не визнається відповідачем, що було підставою для звернення позивача із позовною заявою до суду, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви про визнання за нею право користування квартирою [ADDRESS] . Розподіл судових витрат. У зв`язку із задоволенням позову відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 536, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved