Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 26.08.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 вересня 2019 року Сихівським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 352, мотивуючи тим, що через місяць після укладення шлюбу між ними стали виникати непорозуміння, з грудня 2019 року подружнє життя припинено, сім`я розпалася та носить виключно формальний характер, оскільки між ними відсутній духовний та фізичний зв`язок, сторони проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу не можливе. Заяви, клопотання 20.01.2021 року від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність (а.с. 27). Процесуальні дії суду Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Грубіян Л.І. від 04.09.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 8). Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Смокіної Г.І. від 18.01.2021 року цивільну справу прийнято до свого провадження у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 24). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2021 року ухвалено провести розгляд справи в заочному порядку. Аргументи учасників справи Позивач в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяви від 20.01.2021 року позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку (а.с. 27). В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Фактичні обставини справи, встановлені судом 24.09.2019 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Сихівським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 352 (а.с. 6). Спільних дітей від шлюбу не мають. Сторони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з підстав наявності непорозумінь та відсутності духовного та фізичного зв`язку, примирення не можливе та суперечить інтересам позивача. Позиція суду У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, а також його розірвання, що відповідає частині 1 статті 16 Загальної декларації прав людини та статті 16Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок в частині 1 підпункту «с». Приймаючи до уваги, що сторони однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved