Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

І.Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У квітні 2019 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Аргументує свої вимоги тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею, знаходиться повністю на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона просить стягнути на свою користь з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ІІ.Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 25.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в спрощеному провадженні на 08 год. 00 хв. 20 травня 2019 року. ІІІ. Позиції сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, у разі неявки відповідача в судове засідання, просила справу розглянути заочно. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. 28 серпня 2004 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу її прізвище змінено на [PERSON] (а.с.7) [INFO] народився [PERSON] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8) Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №024/5-09-635 від 23.04.2019 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстрований син [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.02.2019 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 1ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідних положеннях ст.3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року, що 27 вересня 1991 року набула чинності для України, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до Прилуцького міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Павлова В.Г. від 20 лютого 2019 року відмовлено [PERSON] у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Оцінюючи докази у справі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати подання заяви до суду. Такий визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст.7 СК України. У зв`язку з цим позовні вимоги задовольнити. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. VI. Судові витрати. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved