Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

КС «Меркурій» звернулась до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи його тим, що 26 травня 2010 року між КС «Меркурій» та відповідачкою був укладений кредитний договір №10/07.010, відповідно до якого позивач надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 34 484, 00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою 0, 175% від загальної суми кредиту за кожний день користування кредитними коштами. Однак, відповідачка нерегулярно вносила платежі за кредитним договором, внаслідок чого в неї виникла заборгованість, яка станом на 16 червня 2014 року становить 49 253, 98 грн., та складається з: суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16 539, 00 грн.; суми заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 26 червня 2013 року по 16 червня 2014 року в розмірі 27 437, 76 грн.; інфляційних витрат за тілом кредиту за період з 26 червня 2012 року по 16 червня 2014 року в розмірі 1 984, 68 грн.; інфляційних витрат по відсоткам за користування кредитом за період з 26 червня 2012 року по 16 червня 2014 року в розмірі 3 292, 54 грн. Представник КС «Меркурій» у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, однак вказала, що після подання дійсного позову відповідачка оплатила в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 5 749, 14 грн. Щодо сплати [PERSON] суми в розмірі 11 432, 40 грн., представник позивача зазначила, що дана сума була внесена відповідачкою після подання позову в рахунок погашення відсотків за користування кредитними коштами. Тому представник позивача погоджується зменшити позовні вимоги, зменшивши суму заборгованості на 5 749, 14 грн. [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги КС «Меркурій» в частині стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, однак за виключенням сум 5 749, 14 грн. та 11 432, 40 грн., які були нею оплачені на користь спілки в рахунок погашення вищевказаної заборгованості. Крім того, відповідачка заперечувала проти стягнення з неї інфляційних витрат, оскільки кредитний договір був укладений в національній валюті. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позовні вимоги КС «Меркурій» підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 26 травня 2010 року між КС «Меркурій» та [PERSON] був укладений кредитний договір №10/07.010, відповідно до якого позивач надав відповідачці грошові кошти в розмірі 34 484, 00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою 0, 175% від загальної суми кредиту за кожний день користування кредитними коштами Відповідно до п. 1.4 кредитного договору отримані кошти по кредиту погашаються рівними частинами до 26 числа кожного місяця, з фактично отриманої суми, згідно договору та додатку №1 до договору, який є невід'ємною частиною кредитного договору. 13 травня 2011 року за заявою відповідачки було пролонговано сплату кредитних коштів за вищевказаним кредитним договором на 12 місяців, що вбачається з протоколу №233/СР засідання спостережної ради КС «Меркурій». В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак, в порушення вищевказаних норм та умов кредитного договору, [PERSON] вносила платежі за кредитним договором нерегулярно, а саме: 03 жовтня 2013 року нею було сплачено на рахунок КС «Меркурій» 1 248, 40 грн., а 12 грудня 2013 року - 2 286, 48 грн., що підтверджується відповідними копіями касових ордерів, наданих представником позивача до суду. Починаючи з 03 жовтня 2013 року [PERSON] перестала погашати заборгованість за кредитним договором, в результаті чого в неї станом на 16 червня 2014 року утворилась прострочена заборгованість у розмірі 43 976, 76 грн., яка складається з: суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16 539, 00 грн.; суми заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 26 червня 2013 року по 16 червня 2014 року в розмірі 27 437, 76 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Проте, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] після подання дійсного позову, сплатила заборгованість на загальну суму 17 181, 54 грн., що підтверджується відповідними копіями прибуткових касових ордерів від 27 червня 2014 року на суму 11 432, 40 грн. та від 01 липня 2014 року на суму 5 749, 14 грн., що призводить до зменшення суми загальної заборгованості відповідачки перед КС «Меркурій». Вищевикладене спростовує доводи представника КС «Меркурій» щодо неможливості врахування суми в розмірі 11 432, 40 грн. в рахунок погашення загальної суми заборгованості за кредитним договором. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем, з урахуванням факту сплати вищевказаної суми, складає 26 795, 22 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періодів порівнянні з базовим. Тобто відповідно до ст. 625 ЦК України встановлений індекс інфляції враховується при обчисленні суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов'язань у грошовій одиниці України, тобто в гривні, що спростовує твердження відповідачки щодо неможливості стягнення інфляційних витрат у разі, якщо кредитний договір був укладений в національній валюті. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Судом встановлено, що заборгованість відповідачки нарахована за період з 26 червня 2012 року по 16 червня 2014 року.

Outcome: partial