Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В підтвердження позову позивач посилається на те, що 10.05.2017 о 11 год 45 хв трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2108», державний номерний знак [NUMBER] в м. Харків рухаючись по Білгородському шосе, 5/4, допустив зіткнення з транспортним засобом автомобілем «Toyota Prius», державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Дергачівського районного суду Харківської області справа № 619/1703/17 від 15.08.2017 було закрито провадження за закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпроАП. Разом з тим, відповідно до правових позицій Верховного Суду така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпроАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в настанні ДТП. Верховний Суд в постанові від 10.04.2019 у справі № 335/8507/16-ц (http://www.reyеst.court.gov.ua/Review/81360357) зазначив, що закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпроАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Застосування пункту 7 статті 247 КУпроАП можливе виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Натомість, у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпроАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Ураховуючи наведене, висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про відсутність вини відповідача у ДТП, що сталося 20 липня 2014 року, є таким, що суперечить наведеним нормам матеріального права та встановленим судами фактичним обставинам справи, що підтверджуються судовими рішеннями, які набрали законної сили, а тому мають преюдиційне значення для правильного вирішення спору у даній справі…». Крім того, Верховний Суд в постанові від 16.04.2019 у справі № 927/623/18 (http://www.reyеst.court.gov.ua/Review/81266272) зазначив, що «…Як вбачається з постанови Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.03.2018 у справі № 750/1354/18 (провадження № 3/750/641/18) провадження у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпроАП, закрито на підставі пункту 7 статті 247 КУпроАП. З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпроАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпроАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Таким чином, постановою Дергачівського районного суду Харківської області справа № 619/1703/17 від 15.08.2017 встановлена вина відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди 10.05.2017. Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-ІV, вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 21.1. ст. 21 Закону України № 1961- ІV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. На виконання вимог Закону України № 1961- ІV цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Відповідно до п. 39.1. ст. 39 Закону України № 1961- ІV позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до\~підп.\~а)\~п.\~41.1.\~ст.\~41\~Закону України\~№ 1961-\~ІV\~МТСБУ за\~рахунок коштів\~фонду захисту\~потерпілих відшкодовує\~шкоду на\~умовах,\~визначених цим\~Законом,\~у разі\~її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно ст. 29 Закону України № 1961- ІV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України № 1961- ІV Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього\~Закону,\~повідомлення про\~дорожньо-транспортну\~пригоду,\~але не\~пізніш як\~через 90\~днів з\~дня отримання\~заяви про\~страхове відшкодування\~зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Outcome: approved