Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] 24.06.2021 звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що він, внаслідок роботи на підприємстві відповідача, в умовах впливу шкідливих факторів, 07.12.1993 в віці 32 року зазнав нещасного випадку на виробництві та в результаті травми було встановлено ступінь втрапити працездатності 40%, також позивач з вини відповідача працюючи на його підприємствах, отримав хронічне професійне захворювання. Оглядом МСЕК йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 20%, що призводить до постійних душевних переживань та глибоких моральних страждань. В зв`язку отриманням травними на виробництві та отримання хронічного професійного захворювання порушено нормальні життєві зв`язки, позивач позбавлений можливості реалізувати свої звички. Тому просить суд стягнути з відповідача на його користь 210 000,00 грн., у якості відшкодування спричиненої моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Стислий виклад заперечень відповідача. 03.08.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в позові, посилаючись на те, що: -винні дії відповідача не встановлені; -із наведених позивачем обставин не вбачається, яким саме чином Приватне акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» порушило його законні права та інтереси, і, як наслідок, він отримав моральні страждання; - кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, -тривалий стаж роботи позивача в шкідливих умовах, яка збільшує рівень професійного ризику, залежить від самого працівника, і він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. - виникнення захворювання є вина самого позивача. -довідка МСЕК підтверджує тільки втрату фізичного здоров`я, але не може бути беззаперечним доказом заподіяння моральної шкоди; Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 29.06.2021 провадження у справі відкрито та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано докази по справі. 19.08.2021 до суду надійшли витребувані документи. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Позивач у судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. У судовому засіданні 16.08.2021 представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] з 06.01.1983 по 07.07 1983, з 21.03.1985 по 13.09.1985, з22.09.1993 по 20.05.2015, з 04.07.2019 по 02.06.2021 працював на підприємстві відповідача на різних дільницях та роботах. Його загальний стаж роботи на ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»- 26 р. 02 міс. 43 дня. Відповідно до Акту про нещасний випадок на підприємстві №38 від 13.12.1993 позивач отримав черепно-мозкову травму. Відповідно до Акту №1 розслідування хронічного професійного захворювання від 24.05.2012 року Професійне захворювання виникла за таких обставин: Працюючи з 01.12.2009р. по 21.02.2012р. слюсарем черговим та з ремонту устаткування в кар`єрі, підпадав під шкідливий вплив виробничого пилу, концентрація якого в повітрі з зони перевищення ГДК через недосконалість робочих місць. А також працюючи шахті «Центральна», ШБУ, кар`єрі та ЦПКР ВАТ «ІнГЗК»: підземним бурильником з 09.03.83 р. по 25,02.85р.; з 21.03.85р. по 13.09.86р.; з 22.09.39 по 27.03.95 р.; з 01.08.99р. по з 04.07.00р.; з 04.07.00р. по 01.10.00р.; слюсарем черговим та з ремонту устаткування з 06.01.83р. по 09.03.83р.; з 01.08.99 04.07.00р.; 01.08.05 по 03.07.06р.; з 26.10.06р. по 17.07.09р.; з 17.07.09р. по 17.07.09 по 03.11.09 згідно з зазначеною санітарно - гігієнічної характеристики умов праці, підпадав вазі виробничого пилу. Причина професійного захворювання: робота впродовж 13 років 9 місяців виробничого пилу: ПАТ «ІнГЗК» - пил з вмістом двоокису кремнію - 7,2 - 15,2 мг/м3 при ГДК - 2, мг/м3 11 років 7 місяців. ТОВ «ПРОМРЕМОНТ» - пил з вмістом двоокису кремнію - 4,6 мг/м3 при ГДК - 2,0 мг/м3 2 роки 3 місяці Так, наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується витребуваними судом письмовими доказами, зокрема довідками та, виписками. Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які регулюють відшкодування моральної шкоди. Норми права, які застосовує суд. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом достовірно встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Ушкодження здоров`я, спричиняє йому моральні страждання. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу встановлено втрата професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 90 000 гривень. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, у зв`язку з необґрунтованістю. При цьому, виходячи з викладеного вище, суд до уваги не приймає доводи відповідача, зазначені у відзиві на позов, оскільки обов`язок створити безпечні умови праці законодавством покладено саме на роботодавця - відповідача по справі. У свою чергу також, спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки виписками та довідками МСЕК встановлений факт втрати професійної працездатності і це не є доказами заподіяння моральної шкоди. Позивач змушений переносити фізичні страждання, позбавляє нормальних життєвих зв`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, що у своїй сукупності і вказує на заподіяння позивачу моральної шкоди. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 900,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial