Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича №98 від 30.01.2017 року про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» коштів у розмірі 45 747,58 грн, та стягнення витрат на правову допомогу (а.с.1-8). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкрите виконавче провадження №53815546 щодо примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з неї на користь ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» 45 747,58 грн за кредитним договором №L01.230.71671 від 01.02.2016 укладеним з первісним кредитором ПАТ «Ідея-Банк». Зазначає, що спірний виконавчий напис вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, норм матеріального права, оскільки кредитний договір не посвідчений нотаріально, їй не направлено листа про інформування про вчинення виконавчого напису, в матеріалах справи відсутні первинні документи, що вона отримала кошти, а також виконавчий напис вчинений після спливу трирічного строку. Крім того, позивачка заперечує факт укладання кредитного договору, факт підписання розрахунку платежів, та в матеріалах справи відсутня виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 07 травня 2021 року прийняв справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач та треті особи у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та письмових пояснень не надіслали. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 01 лютого 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея-Банк» та [PERSON] , укладено кредитний договір №L01.230.71671, згідно якого надано кредит в розмірі 37 017,00 грн строком на 95 місяців, зі сплатою процентів в розмірі 14,00% річних від залишкової суми кредиту, сплатою плати за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,3200% від початкової суми кредиту (а.с.17-19). 30 січня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. був вчинений виконавчий напис №98, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє», яке є правонаступником ПАТ «Ідея-Банк», заборгованість за кредитним договором №L01.230.71671 від 01.02.2016, за період з 01.06.2016 до 07.12.2016 в розмірі 36 780,25 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7 367,33 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями, 1 600,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 45 747 грн 58 коп (а.с.15). 21.04.2017 року державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області відкрито виконавче провадження №53815546 з примусового виконання виконавчого напису №98 від 30.01.2027 року (а.с.14зв). Крім того, під час примусового виконання виконавчого напису державний виконавець 21.04.2017 року постановою про відкриття виконавчого провадження стягнув з боржника виконавчий збір/основну винагороду в розмірі 4 574,76 грн та витрати на проведення виконавчих дій 150,00 грн (а.с. 14зв). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Так, зі змісту виконавчого напису вбачається, що між ПАТ «Ідея-Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» укладений договір факторингу №17/11-1 від 17.11.2016 року. Однак в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані докази, які б підтверджували, що до ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №L01.230.71671 від 01.02.2016. З установлених судом обставин справи не вбачається, що, звертаючись до нотаріуса з вимогою вчинення виконавчого напису, відповідач, з метою підтвердження наявності заборгованості [PERSON] , надав, з урахуванням положень Переліку документів, належні докази на підтвердження безспірності заборгованості боржника, оскільки надані документи не відображають інформацію щодо здійснення боржником останньої оплати по кредиту, пропущення позичальником терміну внесення чергового платежу за кредитним договором, не вбачається яким саме чином нараховувались відсотки за користування кредитними коштами та не можливо встановити дійсний розмір заборгованості, тим більше за період з 01.06.2016 року до 07.12.2016 року, який зазначений у спірному виконавчому написі. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У той же час належних та допустимих доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача, відповідачем суду не надано. Таким чином на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», а також відсутні підстави для визнання суми заборгованості за договором №L01.230.71671 від 01.02.2016 як безспірною, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Правнича допомога позивачу надавалася на підставі договору про надання правничої допомоги від 02.11.2020 адвокатом Переверзєвим О.О. (а.с.13) та ордеру (а.с.9). Позивач сплатив на користь адвоката 6 500,00 грн за надання правничої допомоги, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 11.12.2020 (а.с.12) та актом прийняття-передачі наданих послуг судових витрат від 11.12.2020 (а.с.11). Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт (адвокат не приймав участь у судовому розгляді, оскільки справа розглядається без повідомлення сторін), з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 5 500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved