Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовною заявою, яку згодом уточнила, в якій просить: - стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію за Ѕ частину автомобіля марки Gelly Emgrand 7 2013 року випуску, державний номер [NUMBER] в сумі 75\~121 грн. 47 коп.; - стягнути з відповідача на користь позивача витрати пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., а також судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп. сплачений за клопотання про проведення судово товарознавчої експертизи, витрати на проведення експертизи в сумі 1\~015 грн. 20 коп., витрати на правову допомогу в сумі 3\~500 грн. 00 коп., а всього 5\~572 грн. 40 коп. Уточнена позовна заява обґрунтована тим, що позивач [PERSON] вступила 17.02.2012 року в шлюб з відповідачем [PERSON] . В шлюбі народилась дитина син [PERSON] , [INFO] . В період перебування у шлюбі, на сумісні кошти вони придбали 26.12.2013 року автомобіль Gelly Emgrand 7, який було зареєстровано за відповідачем [PERSON] , на підставі договору купівлі продажу. На підставі рішення суду від 22.01.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Після припинення шлюбних відносин, вказаний автомобіль залишився в користуванні та розпорядженні відповідача. Згідно норм чинного законодавства позивач по справі має право на Ѕ частину зазначеного автомобіля. Позивачу стало відомо, що 08.02.2018 року відповідач продав належним їм на праві спільної сумісної власності автомобіль, марки Gelly Emgrand 7 2013 року випуску, державний номер [NUMBER] [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 08.02.2018 року. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач в порушення вимог ст. 68 СК України розпорядився спільним сумісним майном без згоди позивача, після припинення ними спільного сумісного проживання, тобто вибуття транспортного засобу 08.02.2018 року із спільної сумісної власності подружжя відбулось поза волею позивача, а кошти, отримані від продажу автомобілю, було використано не в інтересах сім`ї. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.01.2015 року про розірвання шлюбу встановлено, що позивач з відповідачем на час розірвання шлюбу, не підтримували шлюбні відносини та не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету. В той час, саме 08.02.2018 року відповідач розпорядився спільним сумісним майном, вже після припинення шлюбних відносин. На підставі викладеного, позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати грошову компенсацію за Ѕ частину вартості спірного автомобіля. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судовому засіданні представник позивача адвокат Чеботар Н.А. просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що автомобіль був придбаний в період перебування в шлюбі [PERSON] та [PERSON] , а саме в 2013 році. Автомобіль був придбаний за спільні кошти, а тому він є спільною сумісною власністю, незважаючи на те, що право власності зареєстровано за відповідачем [PERSON] . В 2015 році шлюб між сторонами був розірваний. Позивачу стало відомо, що в 2018 році відповідач продав належним їм на праві власності автомобіль, без її зголи, а тому законним буде стягнути з відповідача грошову компенсацію за Ѕ частину автомобіля. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Ігнатов Є.Є. заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позовну заява необґрунтована та не підтверджена доказами, а тому не підлягає задоволенню в повному обсязі. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 613 /а.с.7/. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 січня 2015 року шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 17 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 71 був розірваний /а.с.6/. Згідно довідки № 31/8/2343-762 від 04.10.2018 року наданої за підписом начальника територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області Масюкова А.А. встановлено, що згідно бази даних НАІС ДДАІ МВС України з 04.01.2014 року автомобіль Gelly Emgrand 7 д/з [NUMBER] , куз. [NUMBER] , 2013 року було зареєстровано за [PERSON] [INFO] на підставі Довідки рахунок ВІА № 144307 від 26.12.2013 року ІП Центр Автоукраїна. З 08.02.2018 року автомобіль Gelly Emgrand 7 д/з [NUMBER] , куз. [NUMBER] , 2013 року зареєстровано за [PERSON] [INFO] на підставі ДКП 2343/2018/818088 від 08.02.2018 року /а.с.79/. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] встановлено, що автомобіль Gelly Emgrand 7 д/з [NUMBER] , куз. [NUMBER] , 2013 року з 08.02.2018 року зареєстровано за [PERSON] /а.с.194-195/. Згідно висновку експерта від 24.12.2012 року № СЕ-19/108-20/288-АВ/11/1-213 встановлено, що середня ринкова (довідкова) вартість транспортного засобу автомобіля Gelly Emgrand 7 2013 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , з об`ємом двигуна 1792 см3 , типом кузову Хетчбек В, типом КПП механіка, з комплектацією стандарт, станом на момент дослідження, а саме на 24.12.2020 року може складати: 150\~242 грн. 93 коп. /а.с.204-207/. ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Згідно ст.10\~ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 15 Цивільного кодексу України\~передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, а саме кожна особа має право па захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 Цивільного кодексу України\~передбачає захист цивільних прав та інтересів судом, а саме кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідносин. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1, 3\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до вимог ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1\~ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно вимог\~ст. 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2\~ст. 364 ЦК України). Так судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.02.2012 року, який рішенням суду від 22.01.2015 року було розірвано. Згідно інформації, яка була надана Територіальним сервісним центром № 2343 автомобіль Gelly Emgrand 7 д/з [NUMBER] , куз. [NUMBER] , 2013 року випуску була зареєстрована за [PERSON] з 04.01.2014 року. Таким чином, з наведених вище норм закону можна зробити висновок, що вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя і частки у цьому майні дружини та чоловіка є рівними. Відповідна презумпція жодним чином не спростована. Крім того, судом також встановлено, що з 08.02.2018 року автомобіль зареєстровано за [PERSON] на підставі ДКП 2343/2018/818088 від 08.02.2018 року. Отже, відповідач дійсно в порушення вимог ст. 68 СК України розпорядився спільним сумісним майном без згоди позивача, після припинення між сторонами спільного сумісного проживання, тобто вибуття транспортного засобу із спільної сумісної власності подружжя відбулось без згоди позивача. Суд, вирішуючи спір, також зазначає наступне. У зв`язку з тим, що позивач продав транспортний засіб без згоди позивача, внаслідок чого позивач не мала можливості надати експерту спірний автомобіль для його огляду, судом було призначено по справі саме авто товарознавчу експертизу, на вирішення якої було поставлено питання щодо визначення середньої ринкової вартості транспортного засобу Gelly Emgrand 7 д/з [NUMBER] , 2003 року випуску, з об`ємом двигуна 1792 см3 , типом кузову Хетчбек В, типом КПП механіка, з комплектацією стандарт, станом на момент проведення дослідження. Як вже було встановлено судом, судовим експертом середня ринкова (довідкова) вартість спірного автомобіля станом на момент проведення дослідження, а саме на 24.12.2020 року, може складати 150\~242 грн. 93 коп. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав йог на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. В даному випадку, суд приходиться до висновку, що відповідач дійсно повинен відшкодувати на користь позивача компенсації вартості автомобіля в розмірі 75\~121 грн. 47 коп., оскільки автомобіль неможливо витребувати у добросовісного набувача, тому що витребування майна шляхом віндифікації застосовується до відносин речово правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховоного суду від 21.03.2018 року справа №726/2165/15-ц та постанові Верховного суду від 03.05.2018 року справа № 755/20923/14-ц. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, слід зазначити таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 3\~500 грн. 00 коп. Вимогами\~статті 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч.2\~ст.137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3\~ст.137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Так позивачем до матеріалів справи долучено: - договір № 48 про надання правової допомоги від 18.09.2019 року /а.с.230-231/; - розрахунок витрат на правову допомогу до договору на надання правової допомоги № 48 від 18.09.2019 року /а.с.229/; - квитанцію про сплату гонорару по договору про надання правової допомоги № 48 від 18.09.2019 року /а.с.228/. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3\~500 грн. 80 коп. є обґрунтованими, оскільки до позову надані докази, що свідчать про оплату гонорару, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а тому підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України до судових витрат також належать витрати, які пов`язані з проведенням експертизи. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Так позивачем надано копію квитанцію № П381/8977627/1 від 10 червня 2020 року про сплату вартості експертного дослідження /а.с.193/. Таким чином, позивачем надано докази, що свідчать про сплату нею вартості експертного дослідження, а тому ці вимоги також підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий розмір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивач звертаючись до суду сплатив судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. (за подачу позовної заяви /а.с.1/, а також 384 грн. 20 коп. /а.с.129/ (за подачу клопотання про призначення експертизи). Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача також підлягає до стягнення сума сплаченого судового збору в розмірі 1\~089 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved