Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В листопаді 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом, який обґрунтували тим, що вони є власниками відповідно кімнат [ADDRESS] та [ADDRESS] . 11 грудня 2006 року Бориспільська міська державна нотаріальна контора здійснила державну реєстрацію арешту на вказані об`єкти нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця ВДВС м. Бориспіль №б/н від 07 грудня 2006 року. Згідно з постановою державного виконавця арешт був накладений на майно [PERSON] в межах суми 29053 гривень 15 копійок. Таким чином, реєстрація арешту на кімнати [ADDRESS] та № [NUMBER] в гуртожитку в [ADDRESS] , Бориспільською міською державною нотаріальною конторою була здійснена помилково. Водночас, помилкове накладення арешту на вказані кімнати в гуртожитку позбавляє позивачів права вільно розпоряджатися власним майном. У зв`язку з цим, [PERSON] та [PERSON] просять зняти арешт з кімнат [ADDRESS] та [ADDRESS] , зареєстрований Бориспільською міською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №4196957. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2020 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.51-52). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.68). ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Представник позивачів [PERSON] надала до суду заяву, якою підтримала пред`явлений позов та просила його задовольнити, а розгляд цивільної справи проводити за її відсутності. Завідувач Бориспільської міської державної нотаріальної контори Кардашевська М.В. надала до суду заяву, якою просила розглянути цивільну справу без присутності представника нотаріальної контори у зв`язку з великим навантаженням та при вирішенні справи поклалась на розсуд суду (а.с.55). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, про час та місце розгляду цивільної справи повідомлена належним чином, але свої пояснення щодо пред`явленого позову не надала. IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] є власником кімнати № [NUMBER] в гуртожитку в [ADDRESS] . В свою чергу, [PERSON] є власником кімнати № [NUMBER] в гуртожитку в [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються дублікатами свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] та №11416 від 18 березня 2014 року (а.с.17,23), а також копією свідоцтва про шлюб (а.с.22), згідно якого [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище на « [PERSON] ». З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №217357687 від 22 липня 2020 року та №228711412 від 20 жовтня 2020 року (а.с.18,24) встановлено, що 11 грудня 2006 року Бориспільська міська державна нотаріальна контора здійснила державну реєстрацію арешту на кімнати №28 та №30 в гуртожитку в [ADDRESS] . Реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №4196957 від 11 грудня 2006 року. Вказаний арешт був накладений на підставі постанови державного виконавця ВДВС м. Борисполя серія та номер б/н від 07 грудня 2006 року з виконання ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2006 року у справі №2-2142/2006, якою був накладений арешт на майно, яке належить на праві власності [PERSON] , в межах 29053 гривень 15 копійок (а.с.64). При зверненні позивачів до Бориспільського МВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, їм було рекомендовано звернутись до суду з позовом про зняття арешту з майна (а.с.25,26). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються положеннями Закону України «Про виконавче провадження». V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. У відповідності до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з\~ч.4\~та ч.5\~ст.59\~цього Закону\~підставами для\~зняття виконавцем\~арешту з\~усього майна\~(коштів)\~боржника або\~його частини\~є: 1)\~отримання виконавцем\~документального підтвердження,\~що рахунок\~боржника має\~спеціальний режим\~використання та/або\~звернення стягнення\~на такі\~кошти заборонено\~законом; 2)\~надходження на\~рахунок органу\~державної виконавчої\~служби,\~рахунок приватного\~виконавця суми\~коштів,\~стягнених з\~боржника (у\~тому числі\~від реалізації\~майна боржника),\~необхідної для\~задоволення вимог\~усіх стягувачів,\~стягнення виконавчого\~збору,\~витрат виконавчого\~провадження та\~штрафів,\~накладених на\~боржника; 3)\~отримання виконавцем\~документів,\~що підтверджують\~про повний\~розрахунок за\~придбане майно\~на електронних\~торгах; 4)\~наявність письмового\~висновку експерта,\~суб`єкта оціночної\~діяльності -\~суб`єкта господарювання\~щодо неможливості\~чи недоцільності\~реалізації арештованого\~майна боржника\~у зв`язку\~із значним\~ступенем його\~зношення,\~пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті\~61\~цього Закону,\~письмової заяви\~стягувача про\~його бажання\~залишити за\~собою нереалізоване\~майно; 6)\~отримання виконавцем\~судового рішення\~про скасування\~заходів забезпечення\~позову; 7)\~погашення заборгованості\~із сплати\~періодичних платежів,\~якщо виконання\~рішення може\~бути забезпечено\~в інший\~спосіб,\~ніж звернення\~стягнення на\~майно боржника; 8)\~отримання виконавцем\~документального підтвердження\~наявності на\~одному чи\~кількох рахунках\~боржника коштів,\~достатніх для\~виконання рішення\~про забезпечення\~позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу\~XIII\~«Прикінцеві та\~перехідні положення»\~цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.317\~та ст.319\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа №2-2142/2006 за позовом ЗАТ «Київський страховий дім» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2006 року були вжиті заходи забезпечення позову у вигляді арешту майна, яке належить на праві власності [PERSON] в межах суми 29053 гривень 15 копійок (а.с.64). На підставі цього судового рішення державний виконавець ВДВС у м. Борисполі виніс постанову про накладення арешту на все нерухоме майно [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, наведені позивачами, які свідчать про помилковість здійснення державної реєстрації арешту на кімнати [ADDRESS] та №30 в гуртожитку в [ADDRESS] . В той час як накладений арешт перешкоджає позивачам на власний розсуд розпоряджатись вказаними об`єктами нерухомого майна. За вказаних обставин суд вважає за необхідне зняти арешт, зареєстрований Бориспільською міською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №4196957. На підставі викладеного та

Outcome: approved