Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Комунальна організація «Перечинська центральна районна лікарня» звернулася до суду із заявою, у якій просить примусово госпіталізувати [PERSON] до протитуберкульозного відділення Вільшанської обласної психіатричної лікарні для проходження стаціонарного лікування строком на три місяці. Заяву мотивує тим, що [PERSON], [INFO], житель [ADDRESS], хворіє туберкульозом легень з 2004 року. При цьому, лікується нерегулярно, зловживає алкоголем, постійно перериває курси лікування. На даний час процес перейшов у хронічний. У 2012 році [PERSON] направлявся на примусове лікування за рішенням суду, але виконавчою службою на лікування не доставлений. Самостійно звернувся до фтизіатра у стані середньої важкості, після чого був направлений на лікування в обласне клінічне територіально-медичне об'єднання «Фтизіатрія», де було встановлено хіміорезистетність (ХРТБ). [PERSON] бактеріовиділювач. Він лікувався в обласному клінічному територіально-медичному об'єднанні «Фтизіатрія» з 17 по 24 лютого 2014 року з діагнозом: ХРТБ (11.09.13) фіброзно-кавернозний Дестр+МБТ+М+К+Резист+І (НЕ) Кат. 4.3.А (НЛ) Ког 3 (2013). За 7 днів лікування постійно перебував у стані алкогольного сп'яніння, поводив себе неадекватно, грубив медперсоналу, а 24 лютого 2014 року самовільно залишив стаціонар. Прихильності до амбулаторного лікування у нього немає. У сім'ї у співмешканки [PERSON] є новонароджена дитина. Хворий продовжує бактеріовиділення і несе епідеміологічну загрозу для оточуючих, особливо для дитини. На неодноразові звернення представників Перечинської ЦРЛ до [PERSON] з вимогою про проходження обстеження та лікування такий категорично відмовляється, що ставить під загрозу розповсюдження туберкульозу серед населення. Оскільки хворий [PERSON] є епідеміологічно небезпечним, прихильності до лікування не має, при цьому потребує проходження курсу лікування терміном на 20 місяців у протитуберкульозному відділенні Вільшанської ОПЛ, тому просить заяву задовольнити. У судове засідання представники Перечинської ЦРЛ Лешко М.Ю. та Мулеса М.В. не з'явилися, однак подали спільну заяву, у якій просять справу розглянути без їх участі, вимоги, викладені у заві, підтримують у повному обсязі. [PERSON] у судове засідання не викликалася, оскільки є бактеріовидільником, небезпечним для оточуючих і становить загрозу розповсюдження хвороби, тому суд розглядає справу у його відсутності, що відповідає положенням ч. 1 ст. 285 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» туберкульоз є соціально небезпечною інфекційною хворобою, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Протидія захворюванню на туберкульоз є складовою державної політики щодо забезпечення якісної і доступної медичної допомоги, реалізації державних цільових програм лікування найбільш поширених небезпечних для здоров'я і життя людини захворювань, проведення обов'язкових профілактичних медичних оглядів з метою ранньої діагностики захворювань, надання гарантованого обсягу безоплатної медичної допомоги. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 11 цього Закону у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. З висновку засідання клініко-експертної комісії Перечинської ЦРЛ від 02 липня 2014 року вбачається, що хворий [PERSON], [INFO], житель [ADDRESS], хворіє туберкульозом легень з 2004 року. Лікується не регулярно. Зловживає алкоголем. Постійно перериває курси лікування. Процес перейшов у хронічний. В 2012 році направлявся на примусове лікування за рішенням суду, але виконавчою службою на лікування не доставлений. Звернувся самостійно у стані середньої важкості до фтизіатра і направлений на лікування в ОКТ «Фтизіатрія». Встановлено хіміорезистетність (ХРТБ). Хвоний бактеріовиділювач. Лікувався в ОКТМО «Фтизіатрія» з 17 лютого 201 року по 24 лютого 2014 року з діагнозом: ХРТБ (11.09.13) фіброзно-кавернозний Дестр+МБТ+М+К+Резист+І (НЕ) Кат. 4.3.А (НЛ) Ког 3 (2013). За 7 днів лікування постійно перебував у стані алкогольного сп'яніння, поводив себе неадекватно, грубив медперсоналу, а 24 лютого 2014 року самовільно залишив стаціонар. Прихильності до амбулаторного лікування не має. В сім'ї у співмешканки є новонароджена дитина. Хворий продовжує бактеріовиділення і несе епідеміологічну загрозу для оточуючих, особливо для дитини. Потребує примусового лікування в умовах Вільшанської ОПЛ. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно ст. 283 ЦПК України заява про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу, який здійснює медичний (диспансерний) нагляд за цим хворим, або до суду за місцем виявлення такого хворого. Відповідно до ч. 1 ст. 286 ЦПК України розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Оскільки [PERSON] страждає заразною формою туберкульозу, є постійним джерелом розповсюдження туберкульозу серед населення, не бажає добровільно пройти курс лікування, що призводить до порушення права на безпечну санітарно-еідеміологічну ситуацію необмеженого кола осіб, а тому суд вважає за необхідне госпіталізувати такого в примусовому порядку до протитуберкульозного закладу. Тому,

Outcome: approved