Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Концерн «МТМ»\~звернувся до\~суду з\~позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води). У позові зазначає, що згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», з 01.01.2009 року у м. Запоріжжі виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Концерн «МТМ» надавав послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою [ADDRESS] ,\~споживачем цих\~послуг є\~відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] . Згідно позовної заяви, концерн «МТМ» у період з 01.08.2011р. по 01.08.2015р. надав послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води (підігріву питної води) у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 8905,24 грн. Державою за рахунок субсидії здійснено часткове погашення боргу в розмірі 977,15 грн. за надані послуги. Таким чином, станом на 01.08.2015 сума заборгованості складає 7928,09 грн. Відповідачі у добровільному порядку заборгованість не погашають, тому позивач просить суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за вказаний період і стягнути судові витрати по оплаті судового збору. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] \~у судовому\~засіданні проти\~задоволення позову\~заперечувала.\~Суду пояснила,\~що з\~2011\~по 2015\~року вона\~не отримувала\~послуги з\~теплопостачання у\~свою квартиру\~за адресою [ADDRESS] , весь цей час у квартирі було холодно, опалення не здійснювалось. Надання послуги відновилось у 2015 році, однак відповідачу не було зрозуміло з яких підстав робиться розрахунок, тому вона не вважала за необхідне сплачувати за опалення. Крім того, позивач просить застосувати до позовних вимог строк позовної давнини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. За нормами ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. За змістом статті 24 ч. 3 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відсутність відповідного договору не є підставою для відмови у стягненні заборгованості за послуги опалення, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією в даних правовідносинах є надання послуг та їх отримання відповідачем. Концерн «МТМ» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «Міські теплові мережі» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Концерн «МТМ», який є виконавцем послуг, у період з 01.08.2011 по 01.08.2015 надав послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води (підігріву питної води) у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 8905,24 грн. Державою за рахунок субсидії здійснено часткове погашення боргу в розмірі 977,15 грн. за надані послуги. Таким чином, станом на 01.08.2015 сума заборгованості складає 7928,09 грн. За вказаний період заперечень з боку боржників на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на адресу Концерну «МТМ» не надходило. Доказів відсутності\~опалення у\~квартирі за\~адресою [ADDRESS] у\~період з 2011 по 2015 року, відповідачем не надано. Посилання відповідача на хибність розрахунків за період з 2015 року, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Що стосується строків позовної давнини, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з частинами 1,5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давніш починається зі спливом строку виконання. Відповідачі припинили виконувати свої обов`язки перед позивачем у серпні 2011 року. У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 23.10.2015 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя було скасовано судовий наказ від 28.08.2015 року про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) було скасовано. Таким чином, враховуючи вимоги ст. 261 ЦК України перебіг строку позовної давності для позивача розпочався з 01.09.2011 року. До суду з заявою про видачу судового наказу позивач звернувся 28.08.2015 року. Таким чином, позовні вимоги за період з 01.08.2011 по 01.09.2012 залишились поза межами позовної давнини. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за період з 01.10.2012 по 01.08.2015 у розмірі 7457,74 грн. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають відшкодуванню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору.

Outcome: partial