Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Комунальне підприємство «Лисичанськтепломережа» звернулось до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] є наймачем (власником) квартири за адресою: [ADDRESS], згідно з відомостями бази даних КП «Лисичанськтепломережа» з 22.07.1988 року, і є абонентом КП «Лисичанськтепломережа», але в письмовій формі договір про надання послуг централізованого опалення з КП «Лисичанськтепломережа», який підготував позивач, не уклав по незалежним від них причинам. У ст. 6, 627 ЦК України закріплена свобода договору, проте згідно з ч. 3 ст. 6 ЦК України вказується на той факт, що вона не є безмежною. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Форма і зміст типового договору затвердженні в «Правилах надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Таким чином, підписання договору надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання є обовязком споживача, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача від підписання типового договору суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». З вище викладеного випливає, що умови типового договору набрали юридично обовязкового значення в силу актів цивільного законодавства і є обовязковим для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд, тобто між позивачем та відповідачем встановились договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Підприємством згідно з «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 виконуються взяті на себе зобовязання по наданню послуг з теплопостачання по вказаній адресі. Факт отримання послуг підтверджується присвоєнням на вищевказану адресу абонентського номера і довідкою про приєднання квартири до системи централізованого опалення. Згідно з ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобовязанні оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів споживання на підставі платіжного документа(розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Згідно з зазначеної статті, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Отже, відповідач зобовязаний оплатити спожиті послуги, а позивач має право вимагати від боржників виконання обовязку щодо оплати наданих послуг. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливе виконання ним грошового зобовязання. 25.04.2014 року ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області було відмовлено у прийняті заяви КП «Лисичанськтепломережа» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з теплопостачання. Згідно картки абонента даного рахунку з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року включно утворилася заборгованість по сплаті наданих послуг з централізованого теплопостачання, яка складає 5 383,18 грн. Просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 5 383,18 грн. на користь КП «Лисичанськтепломережа» та судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача Глушков Г.В. в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав письмову заяву з проханням розглядати справу за відсутності їхнього представника, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 630 ЦК України, договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з довідкою про суму боргу КП «Лисичанськтепломережа», [PERSON] є абонентом КП «Лисичанськтепломережа» з 22.07.1988 року, квартира за адресою [ADDRESS] облаштовано централізованим опаленням і має особовий рахунок № [NUMBER], сума заборгованості по особовому рахунку за спожиті послуги теплопостачання за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року складає 5383,18 грн., з урахуванням донарахувань, повернення та оплати за вказаний період. Згідно з довідкою КП «Лисичанськтепломережа» станом на 01.01.2014 року за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно з особовим рахунком № [NUMBER] [PERSON], має суму заборгованості 5 383,18 грн. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжними дорученнями № 528 та 530 від 03.03.2014 року про сплату судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved