Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Лікар-ординатор відділення № 4 Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька [PERSON] звернувся до суду із заявою про госпіталізацію в примусовому порядку [PERSON]. Свою заяву мотивує тим, що [PERSON], [INFO], доставлена бригадою екстреної допомоги в супроводі чоловіка за направленням дільничного психіатра [PERSON] та госпіталізована 03.04.2018 року у відділення № 4 Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька з діагнозом «Хронічний маячний розлад, стан загострення у вигляді маячно-параноїдного синдрому з психомоторним збудженням, агресивністю до оточуючих». На диспансерному спостереженні у ВОПЛ № 1 м. Луцька перебуває з 03.06.2016 року. Неодноразово лікувалася стаціонарно. 04.04.2018 року була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вчиняє дії, що становлять безпосередньо небезпеку для життя та здоровя її та оточуючих, неспроможна задовільнити свої основні життєві потреби на необхідному рівні. [PERSON], [INFO], проживає в [INFO] разом з чоловіком [PERSON] та трьома доньками. Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії стаціонару: контакт не продуктивний, на поставлені запитання відповіді не в плані завданих, нецензурною лайкою, прокльонами в адресу чоловіка, його матері та дітей, а також лікуючого лікаря, завідувача відділення. Погрожує розправою, нецензурно лається. Мислення розірване, паралогічне, маячні ідеї відношення, стосунку переслідування. Вибірковий мутизм, негативізм. Проявляє імпульсивну агресивність до оточуючих, кричить, не виконує інструкцій, хворою себе не вважає. Емоційно мінлива, неадекватна, стан мовно-рухомого збудження з агресивністю швидко змінюється застиганням в одній позі, не реагування на звертання та дії оточуючих. Згоди на лікування на загальних підставах не надала. До свого стану не критична, усвідомлення хвороби не має. На диспансерному спостереженні у ВОПЛ № 1 м. Луцька перебуває з 03.06.2016 року. Лікувалася стаціонарно в відділенні № 4 в примусовому порядку за рішенням Луцького міськрайонного суду з 07.06.2016 року по 02.08.2016 року, з 06.05.2017 року по 20.06.2017 року. Оскільки [PERSON] за психічним станом на даний час потребує\~\~психіатричної допомоги, надання якої можливе\~\~лише в стаціонарних умовах, просить вирішити питання про госпіталізацію в примусовому порядку. В судовому засіданні заявник - представник Волинської обласної психіатричної лікарні №1 заяву підтримав з підстав, зазначених у ній. Прокурор в судовому засіданні заяву лікаря Волинської обласної психіатричної лікарні вважає підставною та не заперечувала щодо її задоволення. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] заяву підтримав з підстав, зазначених у ній. В судовому засіданні особа стосовно якої вирішується питання про госпіталізацію [PERSON] заяву не визнала, не вважає себе хворою, заперечує щодо необхідності лікування. Заслухавши пояснення учасників справи, думку прокурора, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. З висновку комісії лікарів-психіатрів від 04.04.2018 року № 419 вбачається, що [PERSON], [INFO], доставлена бригадою екстреної допомоги в супроводі чоловіка за направленням дільничного психіатра [PERSON] та госпіталізована у відділення № 4 Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька з діагнозом «Хронічний маячний розлад, стан вираженого загострення у вигляді афективно-параноїдного синдрому з психомоторним збудженням, агресивністю до оточуючих». З наявної медичної документації: медичної карти амбулаторного хворого № 114830, медичної карти стаціонарного хворого № 1091 та заяви чоловіка [PERSON], встановлено, що [PERSON] на диспансерному спостереженні у ВОПЛ № 1 м. Луцька перебуває з 03.06.2016 року. Лікувалася стаціонарно в відділенні № 4 з 07.06.2016 року по 02.08.2016 року, з 06.05.2017 року по 20.06.2017 року. При огляді відмічено: була доставлена ШД з дому в стані гострого психомоторного збудження з агресивністю до близьких (била чоловіка, доньку). Інструкції не виконує, на питання відповіді нецензурною лайкою, прокльонами в адресу чоловіка та його матері, дітей, медичного персоналу. Злостива, до всіх чіпляється. Контакт не продуктивний, мовно-рухоме збудження із явищами вибіркового мутизму, негативізму. Усвідомлення свого стану не має. Не критична. Виходячи із анамнезу, заяви чоловіка, огляду дільничним психіатром, лікарями-психіатрами прийомного покою відділення № 4, ЛКК лікарні прийшло до висновку, що у [PERSON] є ознаки тяжкого психічного захворювання - хронічного маячного розладу, стан вираженого загострення у вигляді афективно-параноїдного синдрому з психомоторним збудженням, агресивністю до оточуючих, внаслідок чого вона вчиняла та виявляє реальні наміри вчинити дії небезпечні для неї та оточуючих, оскільки пацієнтка потребує негайної допомоги, надання якої можливе лише в стаціонарних умовах. Відповідно до\~\~статті\~\~14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного\~\~закладу без її усвідомленої згоди\~\~або без згоди\~\~її законного представника, якщо її обстеження\~\~або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою\~\~безпосередню небезпеку для\~\~ неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності \~підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Як пояснив в судовому засіданні лікар-психіатр, [PERSON] виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для життя та здоровя оточуючих, а також не спроможна адекватно усвідомлювати свої дії, самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який\~\~забезпечує її життєдіяльність, а тому потребує госпіталізації в\~\~психіатричному стаціонарі\~\~в примусовому порядку. Відповідно до рішення Конституційного суду України прийнятого 01 червня 2016 року визнано неконституційними\~положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням ч. 2 цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.\~ Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що заява лікаря-ординатора відділення № 4 Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька про госпіталізацію в\~\~психіатричному стаціонарі\~\~в примусовому порядку [PERSON] підлягає до задоволення. На підставі наведеного ст.\~14 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved