Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В позові зазначено, що позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] . За цією адресою зареєстровані відповідачі, які там не проживають. Позивачка зазначає, що в цьому будинку відповідачі не проживають, їх речей та належного їм майна там немає, але в зв`язку з тим, що вони зареєстровані в будинку позивачки, вона позбавлена права вільно розпоряджатися належним їй на праві власності житловим будинком. Позивачка просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] . ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судове засідання позивачка не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, жодних заперечень проти заочного розгляду справи не зазначено. В судове засідання відповідачі не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися шляхом направлення судових повісток про виклик за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило, тому суд вважає, що відповідачі були повідомлені належним чином про дату, час і місце судового засідання, визнає їх неявку неповажною та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та здійснення судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 28 жовтня 2016 року державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області Лайзорик О.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1594, спадкоємцем зазначеного в свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] , є [PERSON] .. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: житлового будинку [ADDRESS] , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 02 квітня 1980 року. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 жовтня 2016 року. Згідно довідок, виданих головою квартального комітету № 40 Мелітопольської міської ради Запорізької області від 16 червня 2021 року, відповідачі з 2000 року не проживають в будинку [ADDRESS] . Згідно довідок, виданих відділом реєстрації місця проживання Департаменту реєстраційних послуг Мелітопольської міської ради Запорізької області від 30 червня 2021 року, місце проживання відповідачів зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що до теперішнього часу відповідачі не зняті з реєстрації у будинку [ADDRESS] . ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, нормами ЦК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Разом із цим, право користуватися житловим приміщенням у членів сім`ї власника житла втрачається за умови відсутності такого члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом було встановлено, що відповідачі не проживають в належному позивачці будинку з 2000 року, тобто понад один рік, їх речей та належного їм майна в будинку немає, вимог щодо подальшого проживання у вказаному будинку відповідачі не пред`являли, будь-які домовленості між позивачкою як власником житла та відповідачами як членами сім`ї власника житла щодо їх проживання в будинку відсутні. Вказані обставини порушують права позивачки як власника будинку. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] .

Outcome: approved