Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

І. Суть спору Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] померла його матір - [PERSON] , що була зареєстрована в [ADDRESS] , після смерті якої залишилось спадкове майно. Стверджує, що у встановлений законом строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки мав незадовільний стан здоров`я. Вважає, що пропустив строк подачі заяви в нотаріальну контору з поважних причин, а тому просить суд ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась [INFO] внаслідок смерті матері [PERSON] ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі, просить суд розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача - Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з`явився, а подав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та зазначає, що не заперечує проти позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, а подала заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі та зазначає, що проти позову не заперечує. Третя особа - представник Мостиської державної нотаріальної контори, у судове засідання не з`явився, проте надіслав копію спадкової справи після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] . Окрім цього, надіслав на адресу суду листа, в якому просив також розгляд справи проводити у їх відсутності. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 10.02.2020 року постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.03.2020 року постановлено ухвалу про залучення у даній справі співвідповідача. Відповідно до вимог частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Обставини справи, встановлені судом, застосоване судом законодавство та висновки суду. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері позивача [PERSON] ). При визначенні норм спадкового законодавства, які підлягають до застосування у спадковому спорі, тобто чинного до 01 січня 2004 року ЦК УРСР чи діючого з даної дати ЦК України, необхідно враховувати висновки, надані у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2007 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Так, визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом, тобто ЦК України. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася після її смерті [INFO] , тому шестимісячний строк на її прийняття закінчується до 07 червня 2004 року, у зв`язку з чим спірні спадкові відносини регулюються саме ЦК України. Установлено, що померла [PERSON] на час відкриття спадщини була зареєстрована в [ADDRESS] і проживала окремо від позивача [PERSON] . До складу спадкового майна, належного [PERSON] входило таке спадкове майно, зокрема, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТП «Галичина. За життя [PERSON] склав заповіт, у відповідності до якого спадкоємцями належного їй майна визначила [PERSON] , позивача по справі та [PERSON] , відповідачку по справі. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Слід зазначити те, що відповідачка [PERSON] прийняла спадщину (у встановлений законом строк звернулась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та відповідно в подальшому отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом), що стверджується копією спадкової справи, котра міститься в матеріалах даної цивільної справи. З повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори за №3/01-16/63 від 24.02.2020 року, адресованого позивачу [PERSON] , вбачається, що нотаріусом відмовлено позивачу при його зверненні в нотаріальну контору із заявою у видачі свідоцтва про право на спадщину, з мотивів пропуску ним шестимісячного строку для прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджуються такими доказами по справі: письмовою заявою відповідачки [PERSON] адресованій суду, з якої відомо, що така не заперечує щодо визначення позивачу [PERSON] додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері - спадкодавця [PERSON] , свідоцтвом про смерть спадкодавця [PERSON] ; довідкою виданою Чернівською сільською радою Мостиського району Львівської області від 14.01.2020р.; копією паспорта позивача [PERSON] ; медичними документами, з яких вбачається, що позивач [PERSON] постійно перебував на лікуванні, іншими матеріалами справи. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані за наявності сукупності обставин коли у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачем [PERSON] , з поважних причин, а саме в зв`язку з його постійним та тривалим лікуванням, що стверджується медичними документами, котрі знаходяться при даній цивільній справі, яку суд рахує обставиною, що унеможливила своєчасне звернення позивача [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Окрім того, дана обставина є об`єктивною та не залежала від його волі на особисте подання заяви про прийняття спадщини. Зазначене вказує на те, що позивач [PERSON] не міг вчасно подати до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, а отже неподання ним такої заяви пов`язано з об`єктивними труднощами на вчинення цієї дії. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст.2 ЦПК України. Стаття 17 Закону України «Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Ільхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на викладене, аналізуючи зібрані в справі докази у їх сукупності, беручи до уваги визнання відповідачами позову, враховуючи обставини на які посилався позивач [PERSON] при звернені до суду, беручи до уваги що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , суд вважає, що зазначені позивачем обставини являються поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини та вважає за можливе визначити позивачу [PERSON] додатковий строк терміном 3 місяці з дня набрання даним рішенням законної сили для подання до органів уповноважених займатися відкриттям та веденням спадкових справ заяв про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері - спадкодавця [PERSON] V. Вирішення питання щодо судових витрат. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, а також думку позивача [PERSON] , котрий просив понесений ним судовий збір у розмірі 840,80 грн., залишити за ним, суд вважає, що необхідно вищевказану суму судового збору все таки залишити за позивачем.

Outcome: approved