Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Кримське республіканське підприємство «Вода Криму» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги. Свої вимоги позивач мотивує тим, що квартира, в якій проживає відповідачка водолічильником не обладнана, тому витрати води в ній проводиться відповідно до норм, затверджених виконкомом Сімферопольської міської ради №538 від 11.04.1997 року. Відповідачка з 01.09.2012 року припинила оплату за водопостачання та водовідведення, загальна сума заборгованості за надані послуги за період з 01.09.2012 року по 01.08.2013 року складає 1204,95 грн. З урахуванням наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення, а також судові витрати. У судове засідання представник позивача за довіреністю - [PERSON], не з'явилася. Про місце, дату та час слухання справи сповіщена належним чином, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи сповіщена належним чином. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку, на підставі даних та доказів, що є в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Кримське республіканське підприємство «Вода Криму» надає послуги з водопостачання та водовідведення. Однак, з 01.09.2012 року відповідачка не проводить належним чином сплату поточного споживання послуг з водопостачання та водовідведення, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 1204, 95 грн. станом на 01.08.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Договір між сторонами на надання послуг з водопостачання та водовідведення не укладався. Проте, виходячи із загальних засад та змісту цивільного законодавства України, звичаїв ділового обороту та частини 2 статті 642 ЦК України, з урахуванням того, що позивач надавав відповідачці послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачка, у свою чергу їх приймала та претензій щодо їхньої неналежної якості, або нерегулярно не заявляла. Квартира в якій проживає відповідачка, водолічильником не обладнана, а тому витрати води в ній проводиться по нормам, затверджених рішенням Виконавчого комітету Сімферопольської міської ради № 538 від 11.04.1997 року. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана здійснювати на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно. виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має повне право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Пунктом 2 цієї статті визначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій передбачених актами цивільного законодавства. У випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільного права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади АРК або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. ст. 509, 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або іншими, вимогами, що зазвичай пред'являються. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до наданого позивачем розрахунку, за період з 01.09.2012 року по 01.08.2013 року [PERSON] не виконує свої зобов'язання - не сплачує послуги з водопостачання та водовідведення, що нею споживаються, у зв'язку з чим виникла заборгованість на суму 1204, 95 грн. Судом не ставиться під сумнів наданий позивачем розрахунок, оскільки відповідачкою не надано заперечень на існуючий розрахунок. За таких обставин, враховуючи надані докази позивачем на підтвердження своїх вимог, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги у сумі 1204 (одна тисяча двісті чотири) 95 коп. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved