Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

І. Вимоги Позивача та заперечення Відповідача. Позивач звернувся до Суду із позовом до Відповідача про захист прав споживача у якому просить суд: Зобов`язати Відповідача усунути перешкоди у користуванні Позивачем поточним рахунком у гривні, відкритим Позивачем у Відповідача та якій обслуговується через банківську картку № [NUMBER] , виданою Відповідачем на ім`я Позивача та електронних систем Приват 24, шляхом розблокування даного поточного рахунку (поновлення проведення зупинених фінансових операцій за даним рахунком). Зобов`язати Відповідача усунути перешкоди у користуванні Позивачем поточним рахунком у гривні, відкритим Позивачем у Відповідача та якій обслуговується через банківську картку № [NUMBER] , виданою Відповідачем на ім`я Позивача та електронних систем Приват 24, шляхом розблокування даного поточного рахунку (поновлення проведення зупинених фінансових операцій за даним рахунком). Стягнути з Відповідача на користь Позивача три відсотки пені за кожен день невиконання (прострочення виконання, неналежного виконання) зобов`язань Відповідачем перед Позивачем від суми 1400000,00 гривень, яка безпідставно заблокована на поточному рахунку, відкритому Позивачем у Відповідача та якій обслуговується через банківську картку № [NUMBER] , виданою Позивачем на ім`я Відповідача - а саме з 20 листопада 2018 року по день ухвалення рішення по справі. Стягнути з Відповідача на користь Позивача три відсотки пені за кожен день невиконання (прострочення виконання, неналежного виконання) зобов`язань Відповідачем перед Позивачем від суми 4000,00 євро, яка безпідставно заблокована на поточному рахунку, відкритому Позивачем у Відповідача та якій обслуговується через банківську картку № [NUMBER] , виданою Позивачем на ім`я Відповідача - а саме з 20 листопада 2018 року по день ухвалення рішення по справі. Стягнути з Відповідача на користь Позивача понесені витрати на отримання правової допомоги у розмірі 50 000,00 гривень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав. Надав суду пояснення у справі від 02 серпня 2019 року у яких заперечував проти позовних вимог позивача та просив у задоволенні позовної заяви позивачеві відмовити повністю. ІІ. Заяви (клопотання) сторін по справі. 02 серпня 2019 року представник відповідача надав суду пояснення у справі у яких заперечував проти позовних вимог позивача та просив у задоволенні позовної заяви позивачеві відмовити повністю. До вищезазначених пояснень у справі від 02 серпня 2019 року були додані Інструктивний лист НБУ «Щодо фінансових операцій з отримання готівки» від 13 квітня 2016 року № 25-0004/31760, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг відповідачем (заявлено представником Відповідача, як актуальні станом на 01 квітня 2018 року та розміщені на офіційному сайті Відповідача: https://privatbank.ua/terms) та Виписку з карткових рахунків (заявлено представником відповідача, як Виписка з карткових рахунків позивача в період 10 квітня 2018 року - 10 липня 2018 року). 05 та 16 серпня 2019 року представник позивача надав до суду заяви, в яких підтримав позовні вимоги та просив суд розглянути справу у стислі терміни, мотивуючи це тим, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, родина якого знаходиться у скрутному фінансовому становищі та нагально потребує на грошові кошти, що були заблоковані відповідачем на карткових рахунках позивача. 16 серпня 2019 року представник відповідача надав суду клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 50000 гривень. До даного клопотання на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката були надані копії наступних документів: Додаткової угоди від 25 квітня 2019року № 1 до Договору про надання правової допомоги від 25 квітня 2019 року № 1/19; Акту № 1 приймання-передачі юридичних послуг з правової допомоги від 16 серпня 2019 року за Договором про надання правової допомоги від 25 квітня 2019 року № 1/19; Прибуткового касового ордеру № 4 від 05 червня 2019 року; Прибуткового касового ордеру № 5 від 16 серпня 2019 року. 16 серпня 2019 року представник позивача подав до суду заперечення на пояснення представника відповідача від 02 серпня 2019 року у яких просив задовольнити первісні позовні вимоги повністю. До вищезазначених заперечень представника позивача від 16 серпня 2019 року на пояснення представника відповідача від 02 серпня 2019 року були додані роздруківки з ЄДРСР Постанов Верховного Суду. 21 серпня 2019 року представник відповідача надав суду заперечення від 20 серпня 2019 року проти заперечень представника позивача від 16 серпня 2019року у яких заперечував проти позовних вимог Позивача та просив у задоволенні позовної заяви позивачеві відмовити повністю. Інші заяви та клопотання сторін по справі не були підтримані представниками сторін, що були присутніми у судових засіданнях та судом не розглядалися. ІІІ. Процесуальні дії Суду у справі. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2019 року справа була передана судді Абухіну Р.Д. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 червня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 05 серпня 2019 року в загальному порядку. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2019 року було закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті 16 серпня 2019 року. ІV. Стислий виклад позицій Позивача та Відповідача В обґрунтування своєї позиції позивач у своїй позовній заяві зазначав наступне. 04 грудня 2013 року, між позивачем та відповідачем був укладений Договір про надання банківських послуг, що підтверджується Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у відповідача, складеною позивачем 04 грудня 2013 року. На виконання умов Договору про надання банківських послуг відповідач відкрив позивачу поточні рахунки у гривні та євро, які обслуговувались та обслуговуються платиновими банківськими картками відповідача № [NUMBER] та № [NUMBER] відповідно (надалі - «карткові рахунки»). 20 листопада 2018 року відповідачем в односторонньому порядку були зупинені розрахунки по картковим рахункам і проведено блокування щодо відповідача електронних платіжних систем Приват 24 без будь яких попереджень. Незважаючи на неодноразові звернення розивача та його представника - адвоката Щукіна О.С. до відповідача про розблокування карткових рахунків та електронних систем Приват 24 відповідач не поновив право Позивача на використання особистих карткових рахунків та електронної платіжної системи Приват 24. В своїх відповідях Відповідач посилався на п.1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг Відповідачем (розміщені на офіційному сайті Відповідача https://privatbank.ua/terms) згідно якого у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов Договору та/або у разі виникнення овердрафта Банк має право призупинити розрахунки за карткою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень та/або відмовити від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин), а також вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній Банком частці у разі невиконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за Договором. При цьому у своїх відповідях Відповідач не конкретизував які саме дії з боку Позивача призвели до порушення вищезазначених Умов і правил надання банківських послуг Відповідачем та без посилань на порушення діючого законодавства України. У позовній заяві Позивач зазначає, що він є законослухняним громадянином та не порушував чинне законодавство та договірні зобов`язання, прийняті перед Відповідачем (зокрема п.1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг Відповідачем) та іншими особами і у нього немає ніяких конфліктів з будь-якими фізичними особами (у тому числі фізичними особами - підприємцями) та юридичними особами. Жодних претензій та позовів до Позивача з боку будь-яких фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців) та юридичних осіб не заявлялось та не подавалось. Також будь-якими фізичними особами (у тому числі фізичними особами - підприємцями) та юридичними особами не було подано до компетентних державних правоохоронних органів заяв про скоєння Позивачем або іншими особами з використанням приналежних йому банківських карток адміністративних або кримінальних правопорушень. У якості правового обґрунтування власної правової позиції Позивач зазначив наступне. Своїми діями Відповідач при блокуванні карткових рахунків Позивача у тому числі порушує ст. 41 Конституції України; ст.ст. 321, 525, 526, ч.ч. 1 та 2 ст. 1066, ст. 1073, ст. 1074 ЦК України. Окремо Позивач зазначає, що зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється в разі накладення арешту відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-III, а також в інших випадках, передбачених договором, Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII, іншими законами та / або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, кореспондентському рахунку. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми або інше передбачено договором, законом або умовами такого обтяження. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII банки є суб`єктами первинного фінансового моніторингу. Відповідно з ч.ч. 1-2 ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII банк може призупинити здійснення фінансових операцій за рахунком тільки на два робочих дні з дня зупинення (включно). Прийняти рішення про блокування рахунку до п`яти робочих днів може спеціально уповноважений орган (Державна служба фінансового моніторингу України), про що зобов`язаний негайно повідомити Відповідачу, як суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право призупинити здійснення фінансової операції, яка містить ознаки, передбачені статтями 15 і / або 16 цього закону, і / або фінансові операції по зарахуванню або списанню коштів, відбувається в результаті дій, які містять ознаки скоєння злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, і зобов`язаний призупинити здійснення фінансової операції, якщо її учасником або вигодоодержувачем за ним є особа, яку включено до переліку осіб, пов`язаних із здійсненням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції (якщо види і умови застосування санкцій передбачають призупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинки повідомити Державну службу фінансового моніторингу України в установленому законодавством порядку про таку фінансову операцію, її учасників і про залишок коштів на рахунку клієнта, відкритому суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової операції, і в разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Така зупинка фінансових операцій здійснюється на два робочих дня з дня зупинення (включно). Державна служба фінансового моніторингу України може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової операції, здійснене відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення», на термін до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкта первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінально-процесуального кодексу України. У такому випадку суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний в день отримання, але не пізніше 11:00 наступного робочого дня після отримання відповідного рішення повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за якими були зупинені, і в разі зупинки фінансових операцій на транзитних рахунках суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Частиною 5 ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII передбачено, що в разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом терміну подальшої зупинки відповідних фінансових операцій або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її, і в разі, якщо за результатами перевірки: ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування, або скоєння іншого злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов`язаний негайно скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних фінансових операцій або зупинення видаткових фінансових операцій і повідомити про це суб`єкта первинного фінансового моніторингу, якщо є мотивовані підозри, то спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинки відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, і в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб`єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення терміну призупинення відповідних фінансових операцій. Термін призупинення відповідних фінансових операцій триває спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідної узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів. Строки зупинення фінансової операції суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені вище є остаточними та продовженню не підлягають. Таким чином, правомірність блокування будь-якого банківського рахунку (у тому числі карткових рахунків Позивача з боку Відповідача) можлива тільки в разі подальшого здійснення банком дій, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII, а також за умови дотримання вищезазначених термінів зупинення фінансових операцій і блокування карткового рахунки і при наявності підстав, які чітко визначені чинним законодавством України. При цьому, нормами чинного законодавства України не передбачено право з боку Відповідача на блокування, припинення обслуговування карткових рахунків Позивача з підстави поданої скарги з боку третіх осіб на термін що перевищує 2 (два) робочих дні. У даному випадку ці терміни були істотно порушені з боку Відповідача. При цьому як на час прийняття Відповідачем рішення щодо блокування розрахунків картковим рахункам і електронних платіжних систем Приват 24 так і у подальшому у Відповідача були відсутні належні та достатні докази вчинення Позивачем незаконних фінансових операцій. Також у позовній заяві Позивач зазначає, що у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII він є споживачем фінансових послуг Відповідача, а Відповідач їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. При цьому згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% (трьох відсотків) вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Виходячи з зазначеного Позивач вважає, що з Відповідача на користь Позивача, відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII підлягає стягненню три відсотки пені за кожен день прострочення від розміру грошових коштів, що знаходяться на картковому рахунку № [NUMBER] та по картковому рахунку № [NUMBER] , починаючи з моменту зупинення обслуговування та блокування розрахунків за даними картковими рахунками, а саме з 20 листопада 2018 року по день ухвалення рішення по справі. На виконання п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України Позивачем було заявлено, що розмір судових витрат, які Позивач понесе або очікує понести в зв`язку із розглядом справи, провадження у якій буде порушено на підставі його позовної заяви буде складатися з витрати на отримання платної правової допомоги у розмірі 50000 гривень. У Запереченнях від 16 серпня 2019 року на Пояснення представника відповідача від 02 серпня 2019 року представник Позивача підтримав вищезазначену позицію та додатково зазначив, що правомірність блокування карткового рахунку Позивача є можливою виключно у випадку подальшого вчинення Відповідачем дій, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII, а також за умови дотримання строків зупинення фінансових операцій та блокування карткових рахунків. Проте відповідні заходи Відповідачем на виконання зазначених вище вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII вчинені не були. Відповідачем не надано жодного доказу про порушення чинного законодавства з боку Позивача, та базуються лише на припущеннях та безпідставних твердженнях належно невстановлених третіх осіб, які самостійно не заявляли жодним чином ніяких претензій до Позивача та не зверталися до із відповідними вимогами до правоохоронних органів. В обґрунтування своєї позиції Відповідач у поданих до Суду Поясненнях представника Відповідача у справі від 02 серпня 2019 року зазначав наступне. Позивач, підписавши 04 грудня 2013 року Анкету-заяву на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Відповідачем, тим самим уклав з Відповідачем договір, який відповідно до ст. 634 ЦК України є договором приєднання. Згідно вищезазначеної Анкети-заяви на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Позивач погодився на укладення договору з позивачем та з Умовами та Правилами надання банківських послуг Відповідачем, які розміщені на офіційному сайті Відповідача: https://privatbank.ua/terms. 20 листопада 2018 року Відповідачем було призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжних карток, держателем якої є Позивач, на підставі звернення [PERSON] який повідомив, що за домовленістю із своїм знайомим [PERSON] здійснив передплату за договором на поставку товару ПраТ «Ічнянський молоко-консервний комбінат» але не на рахунок даного підприємства, а для того, щоб уникнути сплати податків, переказав грошові кошти 10 квітня 2018 року в сумі 373920 грн. через касу відділення № 90 Харківського ГРУ Відповідача двома транзакціями на суму 213920 гривень та 160000 гривень на приналежну Позивачеві банківську картку № [NUMBER] , номер якої йому надав [PERSON] . Але у подальшому дані грошові кошти не були отримані ПраТ «Ічнянський молоко-консервний комбінат», а [PERSON] зник з місця постійного перебування. За даним фактом гр. [PERSON] (за його повідомленням) звернувся до правоохоронних органів. В ході проведення перевірки Відповідачем встановлено, що банківську картку № [NUMBER] випущено на ім`я Позивача, а 10 квітня 2018 року на дану банківську картку дійсно було зараховано переказ на суму 373920 грн. У подальшому представник Відповідача посилається не те, що Позивач повідомив Відповідача, що займається оптовим продажом продуктів харчування. Крім інших покупців у нього є покупець [PERSON] , який залишився винним йому грошові кошті в сумі близькій до 27 тис. доларів США та перестав виходити на контакт. 10 квітня 2018 року на банківську картку Позивача № [NUMBER] дійсно було зараховано переказ на суму 373920 грн. та ці кошти є частиною заборгованості [PERSON] перед ним і повертати їх відправнику він не збирається. Представник Відповідача заявляє, що Позивачу з боку Відповідача було запропоновано надати документи, які підтверджують нешахрайський характер вказаного переказу, але до теперішнього часу документи не надано, у зв`язку із чим на карткові рахунки Позивача встановлено обмеження до надання підтверджуючих документів. А саме Відповідачем було призупинено здійснення операцій з використанням платіжних карток (електронних платіжних засобів), держателем яких є Позивач, з метою недопущення використання Позивачем послуг Відповідача для легалізації кримінальних доходів та залучення Відповідача до здійснення ризикової діяльності. У якості правового обґрунтування власної правової позиції Відповідач зазначив наступне. Відповідно до ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року № 2121-III, на банки покладено обов`язок щодо проведення ідентифікації та верифікації клієнтів відповідно до вимог законодавства України Згідно положень зазначеної статті, банк здійснює ідентифікацію, верифікацію клієнта (особи, представника клієнта) і вживає заходів відповідно до законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, до відкриття рахунка клієнту, укладення договорів чи здійснення фінансових операцій, зазначених у частині другій цієї статті. Положення ч.ч. 1., 2 ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII регламентують, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу відповідно до законодавства зобов`язаний на підставі поданих клієнтом (представником клієнта) офіційних документів або засвідчених в установленому порядку їх копій (якщо інше не передбачено цим Законом) здійснювати ідентифікацію та верифікацію клієнта (представника клієнта). При цьому, документи мають бути чинними (дійсними) на момент їх подання та включати всі необхідні ідентифікаційні дані. Окрім того, у разі виникнення сумнівів у достовірності чи повноті наданої інформації про клієнта суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний провести поглиблену перевірку клієнта. На виконання вищезазначеного обов`язку, положеннями ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року № 2121-III та ч. 7 ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII передбачено, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу - має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні у' документи), необхідну (необхідні) для ідентифікації, верифікації, вивчення клієнта, уточнення інформації про клієнта, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитись від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції у разі ненадання клієнтом необхідних для вивчення клієнтів документів чи відомостей або встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику. Надалі представник Відповідача заявляє, що документи щодо походження коштів, які надійшли на рахунки Позивача, останнім до Відповідача не надавалися. Таких документів Позивач і до сьогодні не надав. Окрім того, представник Відповідача із посиланням на п. 1.1.3.2.3. Умов та Правил банківських послуг Відповідачем зазначав, що у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов Договору та/або у разі виникнення овердрафта Банк має право призупинити розрахунки за карткою (заблокувати картку та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній Банком частці у разі невиконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за Договором. Відповідно до п. 1.1.3.2.14. Умов та Правил банківських послуг Відповідачем Банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання Банку для проведення незаконних операцій. Пунктом 1.1.2.1.4. Умов та Правил надання банківських послуг Відповідачем передбачений обов`язок клієнта не використовувати картрахунки (для карток, емітованих на ім`я клієнта - фізичної особи) для операцій, пов`язаних з підприємницькою діяльністю. Пунктом 7.7 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 передбачено, шо забороняється використовувати поточні рахунки фізичних осіб л) для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності. Пунктом 12 Розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 передбачено, шо емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу, а також про вилучення електронного платіжного засобу за наявності обставин, шо можуть свідчити про незаконне використання електронного платіжного засобу та/ або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором. Таким чином, по відношенню до Позивача Відповідач діє в рамках укладеного між сторонами договору банківського рахунку та в межах чинного законодавства і відповідно у задоволенні у позові Позивача до Відповідача слід відмовити повністю. Щодо стягнення пені заявленою Позивачем, то Відповідач зазначав, що це є можливим лише у разі встановлення факту правомірності здійснення Позивачем відповідного грошового переказу, що на сьогодні перевіряється на предмет встановлення наявності/відсутності у діях Позивача протиправних діянь направлених на порушення майнових прав третіх осіб. Щодо стягнення з Відповідача витрат Позивача на правову допомогу у розмірі 50000 гривень, то Відповідачем зазначалося, що на підтвердження надання адвокатом Позивача юридичних послуг надано лише договір про надання правової допомоги від 25 квітня 2019 року а жодного акту приймання-передачі наданих юридичних послуг на суму 50000 гривень у матеріалах справи не міститься. Також Відповідачем не надано будь-якого фінансового документа, який підтверджував би оплату Позивачем послуг адвоката. Також вимога про сплату 50000 гривень є завищеною та не є співмірною з критеріями, визначеними ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Також із посиланням на ч. 1 ст. 262 ЦПК України (суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.) Відповідач просив суд постановити окрему ухвалу і направити її правоохоронних органів щодо скоєння Позивачем злочинів, передбачених ст.ст. 209, 212 КК України. У Запереченнях від 20 серпня 2019 року проти пояснень Позивача від 16 серпня 2019 року представник Відповідача підтримав вищезазначену позицію та додатково зазначив, що у своїй діяльності Відповідач керується не лише законами України, а й розпорядчими актами Національного банку України та договором, укладеним між Відповідачем та Позивачем в даному випадку - це Умови та Правила надання банківських послуг Відповідачем, яких Позивач погодився дотримуватися, вступаючи у правовідносини із Відповідачем. Отримуючи платіжну картку фізичної особи, Позивач погодився із застереженням не використовувати платіжну картку фізичної особи у господарській діяльності (п.7.7 Інструкції НБУ «Про порядок відкриття, використання та закриття рахунків у національній та іноземних валютах» від 12 листопада 2003 року № 492; п 1.1.2.1.4.Умов і Правил надання банківських послуг Відповідачем). Відповідачем була надана Виписка за картковими рахунками із яких Відповідач вважає, що Позивач, використовував власні картки фізичної особи для проведення розрахунків із своїми контрагентами у господарській діяльності. Також Відповідач зазначив, що Позивач цей факт також підтвердив у поясненнях наданих Відповідачу. За заявою третьої особи [PERSON] Відповідачу стало відомо про наявність кримінального провадження щодо ймовірних шахрайських дій, за участю чи використанням платіжних інструментів Позивача. Надалі Відповідач стверджує, що на пропозицію Відповідача надати пояснення та підтвердження законності здійснення платіжних операцій за карткою - Позивач Відповідачу відмовив. Відповідач, як фінансова установа має обов`язок безперервного моніторингу діяльності своїх клієнтів, і в разі виникнення сумнівів щодо правомірності діяльності клієнта - проводити поглиблену перевірку, а клієнт зобов`язаний надати запитувану інформацію, а в разі ухилення клієнта від такої взаємодії - банк має право відмовитися від підтримання ділових відносин чи проведення фінансових операцій (ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII). Статтею 34 Інструкції НБУ «Про порядок відкриття, використання та закриття рахунків у національній та іноземних валютах» від 12 листопада 2003 року № 492 банку надається право витребувати від клієнта інші документи та відомості, крім визначених цією Інструкцією, з метою ідентифікації та верифікації його особи, вивчення змісту діяльності та фінансового стану. Стаття 13 Інструкції НБУ «Про порядок відкриття, використання та закриття рахунків у національній та іноземних валютах» від 12 листопада 2003 року № 492 наділяє банк правом відмовити клієнту в обслуговуванні рахунку у випадках, передбачених законодавством України і договором. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг Відповідачем Позивач та Відповідач досягли згоди у яких випадках Відповідач має право відмовити в обслуговуванні карткового рахунку Позивача. Окрім п. 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг Відповідачем відповідні повноваження надані Відповідачу згідно п. 1.1.3.2.19 Умов та Правил надання банківських послуг Відповідачем Відповідач має право: - відмовитись від проведення фінансової операції у разі, якщо фінансова операція містить ознаки такої, що згідно чинним законодавством підлягає фінансовому моніторингу; - від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції у разі ненадання Клієнтом необхідних для вивчення Клієнтів та/або для виконання суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, документів чи відомостей або встановлення Клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику; - від здійснення видаткових операцій за рахунком Клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання Банку для проведення незаконних операцій. Узагальнюючі Відповідач вказує, що Позивач почав використовувати власний картковий рахунок фізичної особи для здійснення підприємницької діяльності; не надав на вимогу Відповідача підтверджуючих документів; ухиляється від проведення верифікації фінансових операцій; до Відповідача надійшов сигнал від третьої особи про можливе вчинення Позивачем злочину та саме за даних обставин Відповідач скористався наявним у нього правом призупинення розрахунків за карткою, визначених п. 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг Відповідачем та п. 1 Розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 прийняв рішення про блокування коштів на рахунках Позивача у відповідності до вимог законодавства та Умов та Правил надання банківських послуг Відповідачем, маючи достатній обсяг повноважень. З огляду на таке, представник Відповідача повторно вважає позов необґрунтованим, та таким, що не може бути задоволений судом. Щодо заявленої пені та її розміру то Відповідач повторно зазначається, що не погоджується із такими вимогами, вважає їх не доведеними, з огляду на те що згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII строки початку нарахування пені відраховуються за кожен день не надання послуги (у даному випадку фінансової операції із списання грошових коштів із карткового рахунку Позивача). Позивач ніяк не доводить що Відповідач не виконав його доручення із розпорядження належними Позивачеві коштами на картковому рахунку. Із посиланням на п 1.7. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою НБУ від 21 січня 2004 року № 22 Позивач належно не довів, що він звертався до Відповідача із дорученням про перерахування коштів, і коли він із таким дорученням звертався. Тому Відповідач вважає, що дата, яку Позивач визначає як датою порушення свого права та починає нараховувати пеню (20 листопада 2018 року) ніяк не обґрунтована, визначена тільки зі слів Позивача, тому не погоджується із строком її нарахування, а порушення права на розпорядження коштами не доведеним. VІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 04 грудня 2013 року, між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір про надання банківських послуг (договір банківського рахунку), що підтверджується Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Відповідача, підписаною Позивачем 04 грудня 2013 року (а.с. 29). На виконання умов Договору про надання банківських послуг Відповідач відкрив Позивачу поточні рахунки у гривні та євро, які обслуговувались та обслуговуються платиновими банківськими картками Відповідача № [NUMBER] та № [NUMBER] відповідно. Дані обставини не заперечувалися у поданих Позивачем та Відповідачем заявах до Суду, а також представниками Позивача та Відповідача у судових засіданнях. 20 листопада 2018 року Відповідачем в односторонньому порядку були зупинені розрахунки по картковим рахункам № [NUMBER] та № [NUMBER] , які відкриті на ім`я Відповідача і проведено блокування щодо Відповідача електронних платіжних систем Приват 24 без будь яких попереджень. Дані обставини не заперечувалися у поданих Позивачем та Відповідачем заявах до Суду, а також представниками Позивача та Відповідача у судових засіданнях. 29 листопада 2018 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про надання письмових пояснень щодо блокування його карткових рахунків (а.с. 30). У відповідь на дану заяву Відповідач у своєму листі від 27 грудня 2018 року відмовив у її задоволенні (а.с. 44). 25 квітня 2019 року представник Позивача адвокат Щукін О.С. звернувся до Відповідача із заявою щодо проведення повторної перевірки та розблокування банківського рахунку .У відповідь на дану заяву Відповідач у своїх листах від 03 травня та 11 травня 2019 року відмовив у її задоволенні (а.с. 46-47). 07 травня 2019 року безпосередньо Позивач звернувся до Відповідача із заявою щодо проведення повторної перевірки та розблокування банківського рахунку (а.с. 36-40). У відповідь на дану заяву Відповідач у своєму листі від 13 травня 2019 року відмовив у її задоволенні (а.с.50). В своїх вищенаведених відповідях Відповідач переважно посилався на п.1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг Відповідачем (https://privatbank.ua/terms) згідно якого у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов Договору та/або у разі виникнення овердрафта Банк має право призупинити розрахунки за карткою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень та/або відмовити від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин), а також вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній Банком частці у разі невиконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за Договором. Щодо заявлених Відповідачем наступних фактичних обставин справи - що Позивач використовував власні карткові рахунки, відкриті як фізичною особою для розрахунків за результатами підприємницької діяльності Позивача; що Позивач вчиняв протиправні дії із використанням приналежних йому електронних платіжних засобів Відповідача (зокрема для отримання коштів від [PERSON] шляхом вчинення щодо нього шахрайській дій); що Позивач не надав на вимогу Відповідача підтверджуючих документів, щодо фінансових операцій за його картковими рахунками та ухиляється від проведення верифікації даних фінансових операцій - то Суд вважає дані обставини належно не доведеними Відповідачем. Зазначені вище фактичні обставини заявлені як такі, що дійсно мали місце лише у Поясненнях представника Відповідача від 02 серпня 2019 року та у Запереченнях представника Відповідача від 20 серпня 2019 року проти Заперечень представника Позивача від 16 серпня 2019 року. Окрім цього Відповідачем та його представником не надано жодного належного да допустимого доказу на підтвердження даних обставин. Окремо Суд зазначає, що з наданої Відповідачем на підтвердження того, що Позивач використовував власні карткові рахунки, відкриті як фізичною особою для розрахунків за результатами підприємницької діяльності Позивача Виписки з карткового рахунку не вбачається, що вона складена відносно саме карткового рахунку Відповідача (виписка не містить посилань на персональні дані Позивача, зокрема прізвища, ім`я по Батькові та повний номер карткового рахунку або електронного платіжного засобу), не містить у рядку «Опис операції» посилань на відповідну операцію, що містить усі необхідні ознаки, що дозволяють вважати її такою, що є наслідком підприємницької діяльності власника карткового рахунку, щодо якого надана Виписка з карткового рахунку. У будь-якому випадку Виписка з карткового рахунку надана Відповідачем без згоди Позивача та в порушення інших положень діючого порядку збереження та розкриття банками банківської таємниці - ст. 1076 ЦК України; ст.ст. 60 - 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-III та згідно ст. 78 ЦПК України не є допустимим доказом. Звідси Суд не визнає Виписку з карткового рахунку належним та допустим доказом на підтвердження обставин використання Позивачем власних карткових рахунків, відкритих як фізичною особою для розрахунків за результатами підприємницької діяльності Позивача. VІІ. Оцінка Суду Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних правових підстав. Між Позивачем та Відповідачем 04 грудня 2013 року укладений договір про надання Відповідачем банківських послуг, що за своєю правовою природою є змішаним договором (ч. 2 ст. 628 ЦК України) із превалюванням елементів договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України). Даний договір банківського рахунку 04 грудня 2013 року був укладений згідно ст.ст. 207, 633, 634 ЦК України шляхом підписання Позивачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Відповідачем, що за своєю правовою природою є договором приєднання Позивача до публічного договору банківського рахунку Відповідача. Суд зазначає, що згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Із врахуванням вищевикладеного Суд приходить до висновку, що в частині умов договору банківського рахунку, укладеного між Відповідачем та Позивачем не передбачених Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Відповідачем, що була підписана Позивачем 04 грудня 2013 року для врегулювання відносин, що склалися між Відповідачем та Позивачем слід керуватися актами цивільного законодавства України. Щодо визнання Умов та Правил надання банківських послуг Відповідачем в редакції Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг Відповідачем, наданої Відповідачем (заявлено представником Відповідача, як актуальні станом на 01 квітня 2018 року та розміщені на офіційному сайті Відповідача: https://privatbank.ua/terms) складовою договору банківського рахунку, укладеного 04 грудня 2013 року між Позивачем та Відповідачем та які за правовою позицією Відповідача надають йому право блокувати карткові рахунки Позивача то Суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ч. 1 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення договору банківського рахунку між Відповідачем та Позивачем) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. У ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблені наступні висновки (на прикладі кредитних договорів, укладених АТ КБ «ПРИВАТБАНК»): -у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений; -у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (https://privatbank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто АТ КБ «ПРИВАТБАНК» міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані з боку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умови та правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин; -пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг та правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», оскільки Умови та правила надання банківських послуг та правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. -відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримав вимог узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 в силу положень ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII також підлягає обов`язковому врахуванню Судом при застосуванні відповідних норм права. У Анкеті-заяві Позивача від 04 грудня 2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Відповідачем відсутні такі умови договору банківського рахунку, як встановлення додаткових зобов`язань Позивача щодо використання карткових рахунків та додаткових підстав блокування Відповідачем карткових рахунків Позивача. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Умови та Правила надання банківських послуг Відповідачем та Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг Відповідачем було ознайомлено Позивача, який при цьому погодився з ними, підписуючи Анкет-заяву від 04 грудня 2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Відповідачем. За таких обставин та без наданих Відповідачем підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг Відповідачем, відсутність у Анкет-заяві Позивача від 04 грудня 2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Відповідачем домовленості сторін про встановлення додаткових зобов`язань Позивача щодо розпорядження його картковими рахунками та підстав блокування Відповідачем карткових рахунків Позивача, наданий Відповідачем Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг Відповідачем не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із Позивачем договору банківського рахунку, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Таким чином наданий Відповідачем Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг Відповідачем не можна вважати складовою договору банківського рахунку між Позивачем та Відповідачем, оскільки вони не підписані Позивачем та не датований як документ. також відсутні інші письмові докази які б вказували на те, що Відповідач та Позивач на момент підписання Позивачем Анкети-заяви Позивача від 04 грудня 2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Відповідачем погодили істотні умови договору банківського рахунку. Також, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг Відповідачем прямо не передбачені в Анкеті-заяві Позивачі від 04 грудня 2013 року, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття Позивачем запропонованих йому Відповідачем умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору банківського рахунку. За таких обставин, відсутні правові підстави для визнання Умов та Правил надання банківських послуг Відповідачем такою яка має силу договору банківського рахунку, укладеного між Позивачем та Відповідачем та відповідно такою, що надає Відповідачеві повноваження блокувати карткові рахунки Позивача по додаткових підставах (відносно діючого законодавства України), передбачених Умови та Правила надання банківських послуг Відповідачем. Звідси Суд не бере до уваги Умови та Правила надання банківських послуг Відповідачем при вирішенні справи по суті та застосовує інші норми чинного законодавства України. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно зі ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦКУ, визначається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або іншими вимогами, що звичайно ставляться. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1066 ЦКУ за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Згідно ст. 1073 ЦКУ, в разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного одержувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Статтею 1074 ЦКУ передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також в разі зупинення фінансових операцій, можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму або фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-III встановлено, що арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, які перебувають у банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця або рішення суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється в разі накладення арешту відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-III, а також в інших випадках, передбачених договором, Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII, іншими законами та / або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, кореспондентському рахунку. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми або інше передбачено договором, законом або умовами такого обтяження. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII банки є суб`єктами первинного фінансового моніторингу. Відповідно з ч.ч. 1-2 ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII банк може призупинити здійснення фінансових операцій за рахунком тільки на два робочих дні з дня зупинення (включно). Прийняти рішення про блокування рахунку до п`яти робочих днів може спеціально уповноважений орган (Держфінмоніторинг), про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. про що зобов`язаний повідомити в правоохоронні органи. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право призупинити здійснення фінансової операції, яка містить ознаки, передбачені статтями 15 і / або 16 цього закону, і / або фінансові операції по зарахуванню або списанню коштів, відбувається в результаті дій, які містять ознаки скоєння злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, і зобов`язаний призупинити здійснення фінансової операції, якщо її учасником або вигодоодержувачем за ним є особа, яку включено до переліку осіб, пов`язаних із здійсненням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції (якщо види і умови застосування санкцій передбачають призупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинки повідомити Держфінмоніторинг в установленому законодавством порядку про таку фінансову операцію, її учасників і про залишок коштів на рахунку клієнта, відкритому суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової операції, і в разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Така зупинка фінансових операцій здійснюється на два робочих дня з дня зупинення (включно). Держфінмоніторинг може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової операції, здійснене відповідно до частини 1 ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII, на термін до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкта первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінально-процесуального кодексу України. У такому випадку суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний в день отримання, але не пізніше 11:00 наступного робочого дня після отримання відповідного рішення повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за якими були зупинені, і в разі зупинки фінансових операцій на транзитних рахунках суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Частиною 5 ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII передбачено, що в разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом терміну подальшої зупинки відповідних фінансових операцій або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її, і в разі, якщо за результатами перевірки: ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування, або скоєння іншого злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов`язаний негайно скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних фінансових операцій або зупинення видаткових фінансових операцій і повідомити про це суб`єкта первинного фінансового моніторингу, якщо є мотивовані підозри, то спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинки відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, і в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб`єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення терміну призупинення відповідних фінансових операцій. Термін призупинення відповідних фінансових операцій триває спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідної узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів. Вищезазначені строки зупинення фінансової операції суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені вище, є остаточними та продовженню не підлягають. Таким чином, правомірність блокування Відповідачем карткових рахунків Позивача була можлива тільки по підставах, за процедурою та у межах термінів, встановлених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII. При цьому як випливає із матеріалів справи Відповідач здійснив блокування карткових рахунків Позивача поза підставах, не дотримавши процедуру та із значним перевищенням термінів, встановлених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII тим самим порушивши право Позивача на вільне володіння та розпорядження приналежним йому майном - грошовими коштами, що знаходились на заблокованих Відповідачем карткових рахунках Позивача. Таким чином Суд вважає належно фактично та юридично обґрунтованою позицію Позивача в частині заявлених до Відповідача вимог, щодо усунення Відповідачем перешкод у користуванні Позивачем картковими рахунками, відкритими у Відповідача та електронних систем Приват 24, шляхом розблокування даних карткових рахунків (поновлення Відповідачем проведення зупинених фінансових операцій за даними картковими рахунками) та задовольняє дані вимоги Позивача у повному обсязі. Щодо можливості стягнення пені за порушення Відповідачем законодавства про захист прав споживачів, то суд зазначає наступне. У відповідності зі ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Таким чином згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII та позиції, що неодноразово підтверджувалась судовою практикою (Постанова Верховного суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1699цс16, тощо) особа, що користується картковим рахунком за договором про надання банківських послуг є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, у тому числі згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII встановлено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% (трьох відсотків) вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. При цьому, на картковому рахунку Позивача відкритому у Відповідача № [NUMBER] з 20 листопада 2018 року заблоковано у результаті протиправних дій Відповідача сума грошових коштів в гривні у розмірі 1400000,00 гривень та на картковому рахунку № [NUMBER] заблокована сума грошових коштів в іноземній валюті, а саме 4 000 євро. На підставі зазначеного, Суд вважає, що з Відповідача на користь Позивача, відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII підлягає стягнення три відсотки пені за кожен день прострочення з 20 листопада 2018 року, а саме від суми 1.400.000,00 гривень, яка знаходиться на картковому рахунку № [NUMBER] розмір пені складає 11 298 000 гривень; та три відсотки пені від суми 4000 євро, яка знаходиться на картковому рахунку № [NUMBER] по курсу гривні до євро, встановленого НБУ де розмір пені складає 911 264,40 гривень. Щодо початку періоду нарахування вищезазначеної пені, то Суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 1066 ЦК України банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Згідно п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Звідси Суд вважає, що забезпечення Відповідачем можливості безперешкодного розпорядження Позивачем грошовими коштами на його карткових рахунках, відкритих у Відповідача є необхідною складовою (матеріальним благом) послуги з обслуговування Відповідачем карткових рахунків Позивача за договором банківського рахунку. Як було доведено вище 20 листопада 2018 року Відповідач протиправно позбавив Позивача можливості безперешкодного розпорядження належними йому грошовими коштами на його карткових рахунках чим саме з 20 листопада 2018 року почав неналежно надавати Позивачеві послугу з обслуговування карткових рахунків Позивача за договором банківського рахунку, укладених з Відповідачем. Щодо постановлення судом окремої ухвали щодо скоєння Позивачем злочинів, передбачених ст.ст. 209, 212 КК України та її направлення до правоохоронних органів суд зазначає наступне Згідно ч.ч. 1, 8, 11 ст. 262 ЦАК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанції. Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено. Суд зазначає, що у матеріалах справи не містяться належні та допустимі докази які свідчать про скоєння Позивачем злочинів, передбачених ст.ст. 209, 212 КК України та звідси Суд у даній частині відмовляє Відповідачеві у задоволенні клопотання про постановлення окремої ухвали щодо Позивача. При цьому Суд зазначає, що у Відповідача є усі процесуальні можливості для самостійного подання відповідних заяв до правоохоронних органів і дане рішення Відповідача у реалізації даних прав не обмежує. VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Отже, у зв`язку з тим, що Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір за розгляд справи Судом у розмірі 9605 гривень на користь держави стягується (компенсується) за рахунок Відповідача. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, у тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати (у тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу), пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встановлено, що внаслідок порушення Відповідачем прав Позивача, як споживача останній поніс додаткові для нього витрати по сплаті юридичних послуг адвоката Щукіна О.С. при розгляді справи Судом в загальному розмірі 50000 гривень, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями документів, а саме: Договору про надання правової допомоги від 25 квітня 2019 року № 1/19 (а.с. 52); Додаткової угоди від 25 квітня 2019року № 1 до Договору про надання правової допомоги від 25 квітня 2019 року № 1/19 ; Акту № 1 приймання-передачі юридичних послуг з правової допомоги від 16 серпня 2019 року за Договором про надання правової допомоги від 25 квітня 2019 року № 1/19 ; Прибуткового касового ордеру № 4 від 05 червня 2019 року ; Прибуткового касового ордеру № 5 від 16 серпня 2019 року . Суд із врахуванням ч. 2 ст. 137 ЦПК України вважає, що вищенаведені документи належно підтверджують, що зазначені вище юридичні послуги фактично та належно надані з боку адвоката Щукіна О.С. на користь Позивача., а загальна вартість послуг наданих з боку адвоката Щукіна О.С. на користь Позивача дійсно становить 50000,00 гривень, а також те, що вартість послуг адвоката Щукіна О.С. із надання правничої допомоги Позивачеві при розгляді Судом справи сплачена Позивачем у повному обсязі - 50000,00 гривень та є його фактичними витратами на професійну правничу допомогу. У тому числі Суд зазначає, що розмір витрат Позивача на оплату професійної правничої допомоги по справі: визначений у повній відповідності із умовами Договору про надання правової допомоги від 25 квітня 2019 року № 1/19 із врахуванням Додаткової угоди від 25 квітня 2019 року № 1; відповідає попередньому (орієнтовному) розрахунку витрат на оплату послуг адвоката Щукіна О.С., зазначених у позовній заяві, поданої Позивачем до Суду; належно підтверджується відповідними доказами щодо обсягу наданих адвокатом Щукіним О.С. послуг Позивачеві та їх вартості, що фактично сплачена Позивачем; є повністю співмірним із складністю справи та наданих адвокатом Щукіним О.С. послуг Позивачеві; часом, витраченим адвокатом Щукіним О. С . на надання послуг Позивачеві і обсягом наданих адвокатом Щукіним О. С . послуг. При визначенні вищезазначеного розміру витрат Позивача на професійну правничу допомогу, що покладається на Відповідача Суд враховує положення ч. 3 ст. 141 ЦПК України та зазначає, що дані витрати Позивача безпосередньо пов`язані із розглядом справи; розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову та значенням справи для Позивача (скрутне майнове становище родини Позивача через неправомірне блокування Відповідачем грошових коштів Позивача на його карткових рахунках). Таким чином Суд стягує з Відповідача на користь Позивача судові витрати, понесені Позивачем на професійну правничу допомогу при розгляді справи Судом у розмірі 50000 гривень. Вирішуючи дану справу, Суд бере до уваги, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. При цьому згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи Суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved