Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] , у якому зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20.02.2016. Від даного шлюбу спільних дітей вони не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені у вересні 2020 року, спільного господарства вони не ведуть, мешкають окремо. Сімейне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, що було причиною виникнення сварок. Вважає, що сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, адже це суперечитиме їхнім інтересам. Просить суд шлюб між ними розірвати, судові витрати покласти на відповідача. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Сторони до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством, позивач надала суду заяву із проханням розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала, просила відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідачем 15.01.2021 та 03.02.2021 надані до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою та лікуванням, однак документів, які підтверджують факт перебування на лікуванні, до клопотань не додано. Правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 18.11.2020 до управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області здійснено запит про реєстрацію місця проживання відповідача як внутрішньо переміщеної особи, відповідь на який надійшла до суду 07.12.2020. 08.12.2020 ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, призначено судовий розгляд справи на 9-30 20.01.2021, відповідачеві запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. Через неявку відповідача та за його клопотанням розгляд справи відкладений на 08.02.2021. В судовому засіданні 08.02.2021 у зв`язку із повторною неявкою відповідача, враховуючи наявність відомостей про завчасне та належне повідомлення відповідача про дату та час судового засідання у справі судом постановлено розглядати дану справу у відсутність відповідача згідно з вимогами ч.1, п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України та залишити без задоволення повторне клопотання [PERSON] про відкладення розгляду справи через недоведення ним поважності причин його неявки (ненадання належних доказів щодо перебування на лікуванні). ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 20.02.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис №53 (а.с.7). Відомості про наявність спільних дітей у сторін відсутні. Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний шлюб можливо та доцільно зберегти, судом не встановлено. V. Оцінка суду. Суд вважає, що у справі є достатньо відомостей про права i взаємовідносини сторін, тому немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. Регулювання сімейних відносин між подружжям здійснюється Сімейним Кодексом України. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Одним із способів захисту, які встановлені Сімейним Кодексом, є припинення правовідношення. За положенням ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього кодексу в разі, якщо суд, дослідивши фактичні взаємовідносини сторін, визнає, що збереження сім`ї неможливо. Як визначено у частині другій статті 112 Сiмейного кодексу України, суд постановляє рiшення про розiрвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б iнтересам одного з них, що має iстотне значення. Оцiнивши обставини справи і наявні докази, враховуючи законодавчо закріплений принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що шлюб мiж сторонами слiд розiрвати, оскільки вони створити мiцної сім`ї за час спiльного проживання не змогли, наразі шлюб фактично розпався, подружнi стосунки припинилися і подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу неможливе. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави за клопотанням позивача суд вважає необхідним відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Що стосується вирішення питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що у позові про розірвання шлюбу між сторонами неможливо встановити ступінь винуватості в цьому кожної із сторін, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне віднести судові витрати зі сплати судового збору на рахунок сторони, що звернулася із позовом про розірвання шлюбу. На пiдставi ст.ст.104,105,112,113 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved