Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулось в суду із зазначеним позовом та просило стягнути з [PERSON] 44\~334 грн. 70 коп. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 27 листопада 2015 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв [PERSON] , який керував автомобілем «Мерседес Бенц», реєстраційний номер [NUMBER] та [PERSON] , який керував автомобілем «Опель Кадет», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок якої пасажир автомобіля «Опель Кадет» [PERSON] від отриманих травм померла на місці дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 березня 2017 року винним у настанні ДТП визнано [PERSON] . На момент настання ДТП відповідач не мав договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку із чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в розмірі 44 334 грн. 70 коп. Таким чином до позивача перейшло право зворотної вимоги до винної у заподіяних збитках особи, тобто до відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суду подав клопотання в якому просив розглядати справу без участі представника. Позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 березня 2017 року по справі № 344/2312/16-к, який залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2017 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Як встановлено у вироку 27 листопада 2015 року приблизно о 22 годині 20 хвилин водій [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, який відповідає тяжкому отруєнню, що знижує реакцію і унеможливлює належним чином реагувати на зміну дорожньої обстановки, керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц», реєстраційний номер [NUMBER] рухався по вул. Коновальця в м. Івано-Франківську, у напрямку с. Черніїв Тисменицького району, зі швидкістю близько 140-150 км/год., що значно перевищує максимально допустиму на даній ділянці дороги. При наближенні до автомобіля «Опель Кадет», що рухався із значно меншою швидкістю, ніж автомобіль «Мерседес Бенц», водій [PERSON] , маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для руху, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення із автомобілем «Опель Кадет» під керуванням водія [PERSON] . У результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пасажир автомобіля «Опель Кадет», [PERSON] , у відповідності до висновку №918 від 20.01.2016 судово-медичної експертизи, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку легкого ступеня важкості, крововиливом під мяку мозкову оболонку, забоєм м`яких тканин голови з саднами в лобній ділянці, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоровя і не є небезпечними для життя в момент спричинення. Пасажир автомобіля «Опель Кадет», [PERSON] , згідно висновку експерта №494 від 18.01.2016, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми голови, грудної клітки, живота та їх органів з крововиливами під м`яку мозкову оболонку головного мозку, мозочка, перелому шийного відділу хребта з розривом, крововиливами під оболонки спинного мозку, множинні переломи ребер справа з крововиливами в міжреберні проміжки, забою легень з крововиливами в тканину, розривами легеневої тканини, крововиливи, розриви печінки, селезінки, сечового міхура, множинні переломи кісток тазу з крововиливами в клітковину тазових органів, яка ускладнилась тяжким травматичним шоком, внаслідок яких наступила її смерть. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні ДТП 27 листопада 2015 року є встановленою. Оскільки на момент заподіяння шкоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, потерпілий [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. 01 лютого 2018 року МТСБУ перерахувало потерпілому [PERSON] суму страхового відшкодування в загальному розмірі 44 334 грн. 70 коп., відповідно до платіжного доручення від 01 лютого 2018 року № 901484. Відповідно до пп. а п. 41.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 40.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати експертів для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, що передбачено ч. 1 ст. 1191 ЦК України. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ, після сплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, що спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Отже, за аналізом наведених правових норм, позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 44 334 грн. 70 коп. виплаченого страхового відшкодування в користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору. Відповідно до ч. 4-5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 38, 40.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 15, 1191 ЦК України,

Outcome: approved