Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Маріупольський міський центр зайнятості звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 1052,91 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 28.03.2014 року після звернення [PERSON] до центру зайнятості йому було надано статус безробітного та ознайомлено з правами та обов'язками зареєстрованого безробітного. Під час реєстрації в центрі зайнятості відповідач приховав, що мав діючий цивільно-правовий договір, на підставі якого мав роботу та зайнятість і відносився до зайнятого населення, внаслідок чого не мав права перебувати на обліку в центрі зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю. Недостовірними даними, що не були своєчасно повідомлені центру зайнятості, є факт знаходження відповідача у трудових відносинах з ПАТ «Донецькобленерго» на умовах трудового договору від 29.01.2015 року №20-С. Відповідач отриману допомогу добровільно не повернув. У зв'язку із цим, посилаючись на положення п.2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», статтю 1166 ЦК України просить стягнути незаконно одержану допомогу по безробіттю за весь період її виплати з 29.01.2015 року по 31.03.2015 року в сумі 1052,91 грн. та судовий збір в сумі 1378,00 грн. Представник позивача Кузьменко Н.В., яка діє на підставі довіреності, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 28 березня 2014 року [PERSON] звернувся із заявою до Маріупольського міського центру зайнятості про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, в якій вказав, що ознайомлений із правами та обов'язками, передбаченими даними законами. Згідно із наказом № НТ 140402 від 02.04.2014 року відповідачу було надано статус безробітного з 28.03.2014 року. Наказом № НТ 140404 від 04.04.2014 року відповідачу була призначена допомога по безробіттю з 04.04.2014 року по 29.03.2015 року та розпочата її виплата з 03.07.2014 року. Згідно із наказом № НТ 150514 від 14.05.2015 року відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю з 27.03.2015 року та припинено реєстрацію з 14.05.2015 року. Згідно наказу №НТ160226 від 26.02.2016 року прийнято рішення про повернення коштів відповідно до пункту 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» за весь період виплати з 29.01.2015 року по 26.03.2015 року в сумі 1052,91 грн. На підставі вказаних наказів міського центру зайнятості [PERSON] перебував на обліку в центрі зайнятості як безробітний та отримував допомогу по безробіттю. Маріупольським міським центром зайнятості в порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним шляхом звіряння даних, які були підставою для призначення матеріальної допомоги, було проведено перевірку та складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №4 від 13.01.2016 року, згідно із яким встановлено, що у період з 29.01.2015 року відповідач мав діючий договір цивільного-правового характеру від 29.01.2015 року №20-С, укладений з ПАТ «Донецькобленерго», який мав оплатний характер. Про вказаний факт працевлаштування відповідач міський центр зайнятості не повідомив, що свідчить про не зазначення ним всіх обставин, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю. Статтею 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Згідно довідки із Маріупольського міського центру зайнятості від 25.02.2016 року відповідач за період з січня 2015 року по березень 2015 року отримав допомогу по безробіттю в загальному розмірі 1052,91 грн. З метою досудового врегулювання питання про добровільну сплату незаконно отриманих коштів, на адресу відповідача було направлено лист № 10-1126 від 26.02.2016 року про необхідність добровільного повернення коштів, сплачених як допомога по безробіттю на рахунок центру зайнятості. Станом на день винесення рішення, допомога по безробіттю відповідачем не сплачена. Згідно з ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані у встановленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ч. 3 ст. 36 наведеного закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. З огляду на те, що даний спір є цивільно-правовим, що також підтверджується висновками Верховного суду України в постанові від 22.09.2015 року у справі №21-1884а15, тому до спірних правовідносин мають застосовуватися загальні положення відшкодування шкоди, передбачені главою 82 Цивільного кодексу України. Згідно статті 1166 Цивільного кодексу майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахування вказаних положень відповідач має відшкодувати реальну вартість втраченого майна, тобто компенсувати саме той розмір витрат, які поніс позивач внаслідок неправомірних дій відповідача. Розмір завданої шкоди має бути доведеним позивачем. Позивачем було доведено представленим власним розрахунком розмір завданої шкоди в сумі 1052,91 грн., який підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved