Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Керівник Генічеської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі: Херсонської обласної державної адміністрації, Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області до [PERSON] про розірвання договору оренди водного об`єкту та повернення земельної ділянки. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Херсонської обласної ради від 02 вересня 2010 року № 1426 «Про надання у тимчасове користування водного об`єкту місцевого значення громадянину [PERSON] » відповідачу надано в тимчасове користування на умовах оренди строком на 15 років водний об`єкт місцевого значення площею 4,1 га, розташований на території Стокопанівської сільської ради Генічеського району Херсонської області. На підставі рішення Херсонської обласної ради між [PERSON] та Генічеською райдержадміністрацією 06 червня 2011 року укладено договір оренди водного об`єкту місцевого значення площею 4,1 га на території Стокопанівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, за яким орендар зобов`язаний виконувати умови цього договору, а також зобов`язаний протягом року укласти договір оренди земельної ділянки водного фонду. Наголошує на тому, що Генічеською місцевою прокуратурою встановлено, що відповідач не виконав умови договору оренди водного об`єкта в частині укладення протягом року договору оренди земельної ділянки під ним та відповідач використовує земельну ділянку водного фонду площею 4,1 га, розташовану під водним об`єктом у порушення вимог ст. ст. 59. 116, 125, 126 ЗК України та умов договору, а саме без укладення договору оренди земельної ділянки під водним об`єктом та його державної реєстрації, тобто без відповідної правової підстави. За таких обставин просить суд розірвати договір оренди, укладений з [PERSON] , а також вилучити водний об`єкт та земельну ділянку, на якій він розташований та передати їх законному розпоряднику - Херсонській обласній державній адміністрації. В судовому засіданні прокурор Черната К.О. підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, з підстав, викладених у позові. Представник позивача - Херсонської обласної державної адміністрації за довіреністю Бєлашева М.В. в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач використовує земельну ділянку водного фонду без правових підстав на це, оскільки договір оренди земельної ділянки із ним укладено не було. Просить позов задовольнити. Представник позивача - Генічеської районної державної адміністрації в судовому засіданні був відсутнім. Ним подано заяву, в якій просить розгляд справи провести за їх відсутністю за наявними матеріалами справи. Відповідач [PERSON] був повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином шляхом направлення судової повістки, яку отримав особисто, а також шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. Підстави для звернення до суду прокурора визначені у ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до норм якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. В даному випадку, звернення керівника Генічеської місцевої прокуратури до суду для представництва інтересів держави у сфері водних та земельних відносин зумовлено тією обставиною, що відповідач використовує земельну ділянку водного фонду площею 4,1 га, розташовану під водним об`єктом у порушення вимог ст. ст. 59. 116, 125, 126 ЗК України та умов договору, а саме без укладення договору оренди земельної ділянки під водним об`єктом та його державної реєстрації, тобто без відповідної правової підстави. Суд вважає, що в ході судового розгляду встановлені підстави, що свідчать про порушення [PERSON] умов договору, що надає можливість для розірвання договору за рішенням суду з огляду на наступне. Частиною 1 ст. 1 Водного кодексу України (далі - ВК України) визначено, що водний об`єкт - це природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, річка, озеро, водосховище, ставок, канал, водоносний горизонт). Водойма - безстічний або із сповільненим стоком поверхневий водний об`єкт. Статтею 3 ВК України передбачено, що усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд, до якого належать, поверхневі води, зокрема, штучні водойми (водосховища, ставки) і канали. Згідно зі статтею 4 даного Кодексу, до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими, водоймами, болотами, а також островами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Згідно зі ст. 6 ВК України води (водні об`єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Користування водними об`єктами на умовах оренди визначено у статті 51 ВК України, якою, зокрема, передбачено, що водні об`єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою. Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства. Згідно з частиною першою статті 18 ЗК України, до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. При цьому, стаття 19 ЗК України серед категорій на які поділяються землі України за основним цільовим призначенням містить таку категорію як землі водного фонду (пп. є ч. 1). Відповідно до статті 85 ВК України, порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством. Частиною 4 ст. 59 ЗК України передбачено, що громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. З положень ч. 1, 9 статті 93 ЗК України вбачається, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Судом встановлено, що 06 червня 2011 року між Генічеською районною державною адміністрацією, яка являється орендодавцем та [PERSON] , який являється орендарем було укладено Договір оренди водних об`єктів місцевого значення. Згідно вказаного договору, на підставі рішення Херсонської обласної ради від 02 вересня 2010 року № 1426 «Про надання у тимчасове користування водного об`єкту місцевого значення громадянину [PERSON] » орендарю надано в тимчасове користування на умовах оренди строком на 15 років водний об`єкт місцевого значення площею 4,1 га, розташований на території Стокопанівської сільської ради Генічеського району Херсонської області. Водний об`єкт, який знаходиться на території сільської ради надається в оренду для риборозведення (п. 2.1). Водний об`єкт був переданий орендарю, що підтверджується актом передачі-прийому водного об`єкта від 06 червня 2011 року. Відповідно до пунктів 6.4.1, 6.4.3 договору орендар зобов`язаний виконувати умови цього договору, а також зобов`язаний протягом року укласти договір оренди земельної ділянки водного фонду. Позивач, при зверненні до суду посилається на те, що всупереч встановленого обов`язку орендар не уклав договір оренди земельної ділянки водного фонду. Вказане підтверджується інформацією ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 26 вересня 2019 року, Генічеської райдержадміністрації від 28 серпня 2019 року, Генічеське управління ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі від 12 грудня 2019 року, а також Херсонської обласної державної адміністрації, яка листом від 18 лютого 2020 року повідомила прокуратурі Херсонській області про те, що розпорядженням голови Херсонської обласної державної адміністрації від 20 лютого 2017 року № 84 [PERSON] , надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки в комплексі з водним об`єктом. Зі змісту позовних вимог вбачається, що наданий дозвіл відповідачем не реалізовано, проект землеустрою на затвердження не надано, договір оренди земельної ділянки не укладено. Статтями 526 і 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання по ньому має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно пункту 1 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Разом з тим, суд вважає, що розглядаючи можливість дострокового припинення спірного договору оренди, слід виходити із приписів та умов самого договору. У відповідності до ст. 626 ЦК, договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки. За загальним правилом, установленим ч. 1 ст. 651 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. Разом з тим ч. 3 наведеної статті передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору повністю або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Суд вважає, що визначальним для вирішення питання можливості одностороннього розірвання договору, є закріплення такого права в договорі. Так, за умовами договору оренди водного об`єкту орендодавець вправі достроково розірвати договір оренди водного об`єкту у разі не укладення орендарем протягом року договору оренди земель водного фонду (п. 6.1.8 договору). Отже, умовами договору передбачено безумовне право орендодавця на розірвання договору оренди водного об`єкту у разі не укладення договору оренди земельної ділянки протягом року. В даному випадку суд приходить до висновку, що відповідачем порушено договірні умови щодо обов`язку укладення договору оренди земельної ділянки водного фонду, що закріплений в договорі від 06 червня 2011 року та не виконаний ним на момент розгляду даної справи. При цьому, порушення орендарем вказаного пункту договору є підставою для ініціювання орендодавцем дострокового розірвання договору, що закріплено в самому договорі оренди водних об`єктів місцевого значення. Суд також враховує позицію позивача, який зазначив, що порушення відповідачем умов договору призводить до недоотримання місцевим бюджетом коштів, що порушує інтереси держави та не сприяє досягненню проголошеної мети - запобіганню фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні, а також виконання поставлених бюджетних програм. Доводи позивача мають правове значення для вирішення даного спору, що відповідно до ст. 651 ЦК України та умов договору є правовою підставою для розірвання цього договору. Суд вважає, що застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо розірвання договору оренди водного об`єкту. Також задоволенню підлягає позовна вимога щодо повернення водного об`єкта та земельної ділянки, на якій він розташований у володіння Херсонської обласної державної адміністрації, оскільки вказана вимога фактично є похідною від первісної вимоги і має на меті відновлення прав позивача після розірвання вищезазначеного договору, що також узгоджується із п. 5.1 договору оренди, за яким у разі розірвання договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцю водний об`єкт у тому стані, в якому він отримав його в оренду, на підставі акта передачі - приймання. Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 4204 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволенні в повному обсязі, судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved