Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Луцька міська рада звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в рамках кримінального провадження встановлено, що 18.08.2017 року відповідач спричинив [PERSON] тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.01.2018 року кримінальне провадження закрито у звязку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення. Вказує, що внаслідок отриманих [PERSON] під час вчинення злочину травм, потерпілий проходив стаціонарне лікування в КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» в період з 18.08.2017 року по 22.08.2017 в нейрохірургічному відділенні. Відповідно до наданої довідки КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» витрати на лікування потерпілої від злочину становлять 1024 грн. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача на користь місцевого бюджету міста Луцька витрати на лікування потерпілої від злочину [PERSON] в сумі 1024 грн.. Ухвалою суду від 19 квітня 2018 року вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. У встановлений строк відповідач не подав відзив. До початку судового засідання представник позивача подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без їх участі на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. За змістом ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Згідно зі ст. 61 ч. 4 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 18.08.2017 року [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 4) Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.01.2018 року кримінальне провадження закрито у звязку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (а.с. 5). Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день; кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого; визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми витрат за місяць (в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Із матеріалів справи вбачається, що згідно повідомлення Комунального закладу «Луцька міська клінічна лікарня» потерпілий від злочину [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 18.08.2017 року по 22.08.2017 року, тобто 4 ліжко-днів, що становить один день 256 грн., 256 грн. х 4 дні = 1024 грн. (а.с. 7). Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь місцевого бюджету витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 1024 грн. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України , з відповідача слід стягнути в дохід держави 1762 грн. судового збору.

Outcome: approved