Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - позивач МТСБУ) звернулось до суду з вказаним позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в порядку регресу, в якому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь кошти в розмірі понесених витрат в сумі 21689,66 грн., та судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 02.11.2012 року з вини відповідача, який керував транспортним засобом - автомобілем марки «БМВ», державний номерний знак [NUMBER], була скоєна ДТП, внаслідок якої пошкоджено транспортний засіб - автомобіль марки «РЕНО», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON], яким керував [PERSON] Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2012 року винним у ДТП визнано [PERSON]. Розмір завданих збитків власнику транспортного засобу - автомобілю марки «РЕНО», державний номерний знак [NUMBER], відповідно до звіту № 905 від 14.11.2012 року, становить 25205,59 грн. Витрати на оплату послуг аварійного комісара становлять 685,00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована та в добровільному порядку він не відшкодував заподіяну [PERSON] шкоду, позивач, відповідно до чинного законодавства, здійснив виплату відшкодування [PERSON] розмірі 21004,66 грн. Позивач звертався до відповідача про компенсацію витрат в добровільному порядку, однак відповідач на звернення не відреагував. З огляду на викладені обставини позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судове засідання 03.12.2015 року представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав до суду заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, на підставі наявних документів. Проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 58). Відповідач до суду двічі поспіль не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 61, 62), про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.11.2012 року в м. Києві, по вул. Щербакова сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу - автомобіля марки «БМВ», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON], яким керував [PERSON] та транспортного засобу - автомобіля марки «РЕНО», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON], яким керував [PERSON] Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки «РЕНО», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON] у період з 28.11.2011 року по 27.11.2012 року була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за полісом №АВ/0249726 (а.с. 7). Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб - автомобіль марки РЕНО», державний номерний знак [NUMBER] зазнав пошкоджень (а. с. 8-9). Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2012 року у справі №3/2610/9234/2012 визнано винним у вчинені вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу (а.с. 10). Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Оскільки відповідач не надав даних про наявність полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, власник «РЕНО», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] звернувся із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до МТСБУ (а.с. 5-6). Так, як визначено у п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Статут МТСБУ затверджується зборами засновників (членів) МТСБУ, погоджується з Уповноваженим органом та реєструється відповідно до вимог законодавства. МТСБУ не може виступати засновником чи співзасновником юридичних осіб, що займаються підприємницькою діяльністю та/або мають на меті одержання прибутку. Відповідно до підпункту а) п. 41.1 ст. 41 цього ж Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Як визначено у п. 22.1 ст. 22 цього ж Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 9.1 та п. 9.2 ст. 9 цього ж Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно ст. 29 цього ж Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно звіту № 905 від 14.11.2012 року дослідження спеціаліста - авто товарознавця, складеного ТОВ «Сальвадор» про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу: «РЕНО», державний номерний знак [NUMBER], матеріальний збиток складає 25205,59 грн. (а.с. 11- 39). Про огляд транспортного засобу марки «РЕНО», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] повідомлявся належним чином, проте на огляд не прибув (а. с. 41). За надання послуг аварійного комісара МТСБУ було сплачено 685,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 5013 від 12.12.2012 року (а. с. 42). 01.02.2013 року МТСБУ видало наказ № 190 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] (а.с. 43), на підставі якого грошові кошти в розмірі 21004,66 грн. були перераховані [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням № 1/1-19207 від 05.02.2013 року (а.с. 45). Відповідно до п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: зокрема, відповідно до п. 38.2.1. цієї ж статті та цього Закону, до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Аналогічне положення містить ст. 1191 ЦК України, відповідно до частини першої якої, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з моменту виплати страхового відшкодування у МТСБУ виникло право вимоги до відповідача щодо відшкодування спричиненого збитку в межах фактичних витрат позивача, що складаються з суми страхового відшкодування в розмір 21004,66 грн. та додаткових витрат за послуги аварійного комісара в розмірі 685,0 грн. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з пп.1 п.1 ч.2 ст.4 цього ж Закону, ставка судового збору за подачу до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. (в редакції станом на 31.08.2015 року - на дату звернення до суду). Відповідно до ст. 8 Закону України. «Про Державний бюджет України на 2015 рік», встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату в розмірі 1218,00 грн. (в редакції станом на 31.08.2015 року - на дату звернення до суду). Як вбачається з даного позову він є позовом майнового характеру, ціна позову становить 21689,66 грн., позов задоволений в повному обсязі, тобто судовий збір за подання позову до суду становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 243,60 грн., позивачем сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., відповідно до Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на 31.08.2015 року - на дату звернення до суду), що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 243,60 грн. сплачена позивачем згідно платіжного доручення від 27.08.2015 року №603 (а.с. 4). Враховуючи викладене та

Outcome: approved