Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 13 листопада 2018 року між ТОВ «Авелон» та відповідачем в електронній формі укладено договір № 60200009467 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ . Відповідно до умов пункту 8.1 Договору від 13 листопада 2018 року клієнт отримує товари від постачальника на умовах договору та згідно з обраним клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів клієнту. В момент підписання договору 13 листопада 2018 року всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Пресинг-центра (ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп). Порядок отримання товарів (послуг) було визначено укладеним між сторонами договором, а також правилами отримання товарів системі ПлатиПізніше™, в редакції згідно наказу № 05/02-18 від 5 лютого 2018 року, що являються невід?ємною частиною договору. Згідно умов даного договору, відповідачу передано в оренду на умовах лізингу товар «Вітрина настільна холодильна ВХС-1,2 Арго ХL люкс полюс», встановленою вартістю 28860,00 грн. Передача товару засвідчена підписом відповідача на договорі. Відповідно до умов договору, щомісячний платіж вноситься рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи за місяцем укладення договору. За умовами пакету фінансування, платіж при отриманні товарів (від загальної суми платежів) становить 2886,00 грн., кількість місячних платежів (крім першого) 9, розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами 2886,00грн., вид договору: прямий лізинг. Перехід права власності до Клієнта: виплата всіх зобов`язань за договором. З урахуванням внесення відповідачем платежу при отриманні товару у розмірі 2967,61 грн., графік платежу було змінено і зменшено розмір щомісячного платежу до 2876,93 грн. Станом на 10 вересня 2019 року, відповідач не виконав прийнятих на себе відповідно до положень умов Пакету фінансування та п.10.4.2 Договору зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого товару. Так, за весь період дії договору відповідачем в якості оплати вартості отриманого товару було сплачено: 13 листопада 2018 року - 2967,61 грн.(платіж при отриманні товару), 3 січня 2019 року - 2886,00 грн.6 лютого 2019 року - 2886,00 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем складає 29188,62 грн., у тому числі: 20723,64 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару; 8464,98 грн. сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 Договору. За умовами договору визначена відповідальність у виді сплати неустойки за прострочення сплати платежів на строк до 10 календарних днів у розмірі 5% від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів, відповідач зобов?язався сплатити неустойку в розмірі 10 % від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. При простроченні сплати більше 30 календарних днів відповідач зобов?язався за першою вимогою позивача протягом 10 календарних днів з моменту отримання такої вимоги достроково одноразово сплатити всі платежі, згідно з пакетом фінансування. При простроченні сплати більше 30 календарних днів відповідач зобов?язався самостійно повернути товари та сплатити наявну поточну заборгованість за договором. Станом на 17 вересня 2019 року розмір заборгованості становить 29188,62 грн., з яких 20723,64 грн. - сума заборгованості за основним зобов?язанням з оплати вартості отриманого товару та 8464,98 грн. - сума штрафних санкцій. Суму заборгованості, що з урахуванням штрафних санкційу розмірі 29188,62 грн., та судові витрати в розмірі 1921 грн. просив стягнути з відповідача в судовому порядку. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 5 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно зі статтею 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 5 листопада 2019 року відповідачу направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 13 листопада 2019 року до суду повернуто конверт із вкладенням. Згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення зазначено, інші причини, що не дали змоги виконати обов?язки щодо пересилання поштового відправлення, адресат не проживає. 4 червня 2021 року відповідачу повторно направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 14 липня 2021 року до суду повернуто конверт із вкладенням. Згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення зазначено, інші причини, що не дали змоги виконати обов?язки щодо пересилання поштового відправлення, адресат не проживає. Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. За правилами статті 281 ЦПК України, яка регламентує порядок заочного розгляду справи, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позов не подав. Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи Судом встановлені наступні факти. 3 жовтня 2018 року між ТОВ «ФК «Фангарант Груп» (процесинг-центр) та ТОВ «Авелон» укладено договір про участь постачальника в системі ПлатиПізнішетм (факторингу) № 2018100301, згідно з умовами якого постачальник постачає товари клієнтам та відступає Процесинг-центру права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договорами з клієнтами, а Процесинг-центр здійснює факторингове фінансування відступлених постачальником Процесинг-центру прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг. Як вбачається з пунктів 1.1,1.3 договору № 2018100301 від 3 жовтня 2018 року «Про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™», укладеного між позивачем (Процесинг-центр) та ТОВ «Авелон» (постачальник), сторони дійшли згоди, що у момент підписання відповідного договору з клієнтом про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ останнє відступає позивачу своє право вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів. За умовами пункту 7 договору від 13 листопада 2018 року № 60200009467 Процесинг-центром виступає ТОВ «ФК «Фангарант Груп» (а.с.16). 13 листопада 2018 року між ТОВ «Авелон» та відповідачем в електронній формі укладено договір № 60200009467 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™, за умовами якого відповідач, згідно обраного ним пакету фінансування «десять платежів», отримав від постачальника на умовах лізингу (прямий лізинг, для послуг - надання послуг з розстроченням платежів) товар, а саме «Вітрина настільна холодильна ВХС-1,2 Арго ХL люкс полюс», за ціною 28860,00 грн., та зобов`язався здійснювати в рахунок оплати вартості даного товару на користь процесинг-центру ТОВ «ФК «Фангарант Груп» щомісячні платежі рівними частинами по 2886,00 грн до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення даного договору, протягом 9 (крім першого) місяців, а також при укладенні договору сплатити 10 % від загальної суми платежів 2886,00 грн. (а.с.7). В день підписання договору відповідачем сплачено 2967,61 грн., внаслідок чого зменшено розмір щомісячного платежу до 2876,93 грн. Пунктом 4 Договору від 13 листопада 2018 року визначено умови пакету фінансування, відповідно до яких вид договору визначений, для товарів - прямий лізинг, для послуг - надання послуг з розстрочення платежів; встановлено платіж при укладенні договору (від загальної суми платежів) у розмірі 10%, кількість місячних платежів (крім першого) - 9. Щомісячний платіж вноситься щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місцем укладення договору. Перехід права власності на товари до клієнта відбувається після виплати всіх зобов`язань за договором. Відповідно до пункту 7 договору від 13 листопада 2018 року процесинг-центром визначено ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп». Згідно з пунктом 8.1 договору від 13 листопада 2018 року, відповідач отримує товар від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів клієнту. В момент підписання договору всі існуючи та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь процесинг-центра. Відповідно до пункту 13.1 договору від 13 листопада 2018 року, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом строку, визначеного періодом та кількістю періодичних платежів, якщо інше у вказано в пакеті фінансування. Договір вважається автоматично пролонгованим на кожний наступний рік, якщо зобов`язання сторін за договором на кінець строку його дії не є погашеними. Відповідно до пункту 8.2. договору від 13 листопада 2018 року порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається договором та Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше в редакції згідно наказу № 05/02-18 від 5 лютого 2018 року, що є невід`ємною частиною договору. Клієнт ознайомлений з копією Правил в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua. Згідно з пунктом 9.1 договору від 13 листопада 2018 року, якщо за умови пакету фінансування не вказано інше, надання клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання договору клієнтом та постачальником. Підпис клієнта на договорі свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації. Порядок отримання товарів (послуг) визначено укладеним між сторонами договором та правилами отримання товарів системі ПлатиАвзніше™ в редакції згідно Наказу № 05/02-18 від 05 лютого 2018 року, що являються невід?ємною частиною договору. (а.с.9-15). Умовами пунктів 12.2-12.5 договору визначена відповідальність у виді сплати неустойки за прострочення сплати платежів на строк до 10 календарних днів у розмірі 5% від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів, відповідач зобов?язаний сплатити неустойку в розмірі 10 % від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. При простроченні сплати більше 30 календарних днів відповідач зобов?язаний за першою вимогою позивача протягом 10 календарних днів з моменту отримання такої вимоги достроково одноразово сплатити всі платежі, згідно з пакетом фінансування. При простроченні сплати більше 30 календарних днів відповідач зобов?язаний самостійно повернути товари та сплатити наявну поточну заборгованість за договором. Відповідач умови вказаного договору належним чином не виконав, сплатив на користь позивача в рахунок оплати вартості зазначеного товару 13 листопада 2018 року 2967,61 грн., 3 січня 2019 року 2886,00 грн. та 6 лютого 2019 року 2886,00 грн. Після чого припинив внесення чергових платежів, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. Станом на 10 вересня 2019 року, загальний розмір заборгованості становить 29188,62 грн., з яких: 20723,64 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару; 8464,98 грн. сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень пунктів 12.2-12.3 договору. Зазначені обставини підтверджуються даними розрахунку суми заборгованості станом на 10 вересня 2018 року (а.с. 6). Таким чином, відповідач допустив неналежне виконання умов, визначених змістом зобов`язання. Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю. Відповідно до вимог частини 1 статті 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). На підставі пункту 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Судом встановлено, що відповідачем укладено з ТОВ «Авелон» договір лізингу в електронній формі, отримано товар відповідно умов до вказаного договору. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Право вимоги за договором лізингу на підставі договору факторигу перейшло до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп». Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач надав належні та допустимі докази наявності між сторонами договірних відносин. Письмові документи у виді договору № 2018100301 про участь постачальника в системі ПлатиПізнішетм (факторингу), договору № 60200009467 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™, додатку № 2 (розрахунку суми заборгованості станом на 10 вересня 2019 року), графіку сплати платежів, правил отримання товарів (надання послуг) в системі ПлатиПізніше™, які долучені до позовної заяви, за електронним підписом відповідача, відповідно до розділу 5 Правил, який підтверджує факт ознайомлення з ними та отримання товару в системі ПлатиПізніше™. На підставі положень статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 цього Кодексу, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідач неналежним чином виконував умови договору від 13 листопада 2018 року, зокрема здійснив лише три платежі, а саме: 13 листопада 2018 року 2967,61 грн., 3 січня 2019 року 2886,00 грн. та 6 лютого 2019 року 2886,00 грн. Всього було сплачено 8739,61 грн. заборгованості за основним зобов`язанням. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачені в договорі строки кошти не вносив, допустив несплату чергових платежів, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість у розмірі 20 723,64 грн. Згідно правил статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до пунктів 12.2, 12.3 Договору від 13 листопада 2018 року, у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 (десяти) календарних днів клієнт сплачує неустойку в розмірі 5 (п`ять) відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 (десяти) календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 10 (десяти) відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Загальний розмір нарахованої неустойки станом на 10 вересня 2019 року, становить 8464,98 грн. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обґрунтованість вимог про стягнення боргу за договором лізингу та неустойки за прострочення виконання зобов?язання. Висновки за результатами розгляду На підставі статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором лізингу та неустойки у виді нарахованих на суму простроченої заборгованості відсотків, ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи, тому є доведеними. Щодо розподілу судових витрат При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1921 гривню. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вказаного правила з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921 гривня. На підставі викладеного,

Outcome: approved