Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача 1.1. 27.06.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з часу подання позовної заяви до суду і до повноліття дітей на її, [PERSON] користь. 1.2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на даний час діти проживають разом з нею, відповідач проживає окремо, жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. 1.3. Відповідач [PERSON] направив до суду відзив на позов в якому заявлену вимогу визнав частково та зазначив, що не має можливості сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 2.1. Позивач [PERSON] в судовому засіданні частково змінила вимоги та погодилась на стягнення з відповідача аліментів в розмірі 3300 грн. на обох дітей. 2.2 Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. ІІІ. Мотивація позиції суду. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. ІV. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. З 1 січня 2019 встановлений прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розмірі 1921 грн., згідно з абзацом 4 статті 7 Закону України « Про Державний бюджет України на 2019 рік». Відповідно до ч.2 ст.4 Закону, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в перерахунку становить 768,40 грн. Враховуючи ту обставину, що позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір на користь держави в розмірі 768 грн.40 коп. за розгляд справи в суді.

Outcome: approved