Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

І. Короткий зміст пред`явленого позову. В січні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 03 листопада 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області між нею та [PERSON] був укладений шлюб. В період шлюбу, а саме 07 грудня 2006 року ними був придбаний автомобіль марки «BMW», модель 520, 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який був поставлений на облік на ім`я [PERSON] . Крім того, у [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» наявні зобов`язання за кредитними договорами, які укладались в інтересах сім`ї, зокрема заборгованість по договору №SAMDN520000933058134 від 19 червня 2013 року у розмірі 21979 гривень 92 копійки, заборгованість по договору №19080618969479 1807 гривень 35 копійок, заборгованість по договору №19080818978086 1465 гривень 38 копійок. [PERSON] ухиляється від досягнення домовленості про порядок поділу вказаного майна. У зв`язку з цим [PERSON] просить визнати автомобіль марки «BMW», модель 520, 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; поділити вказаний автомобіль, залишивши автомобіль у власності [PERSON] та стягнувши з нього Ѕ частину вартості автомобіля у розмірі 44050 гривень; визнати спільними зобов`язання [PERSON] та [PERSON] за договором №SAMDN520000933058134 від 19 червня 2013 року, укладеним з АТ КБ «Приватбанк». В ході підготовчого провадження [PERSON] подала заяву про зміну підстав позову та просила визнати автомобіль марки «BMW», модель 520, 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; поділити вказаний автомобіль, стягнути з [PERSON] грошову компенсацію Ѕ частини вартості спірного автомобіля у розмірі 44050 гривень; визнати спільними зобов`язання [PERSON] та [PERSON] за договором №SAMDN520000933058134 від 19 червня 2013 року, укладеним з АТ КБ «Приватбанк». ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.44-45). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.71). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, в канцелярії суду було витребувано копію рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2021 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.73-74). ІІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач та її представник позивача [PERSON] з підтримали пред`явлений позов та наполягали на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши, що вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що з 03 листопада 2004 року по 27 серпня 2021 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.9) та копією рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2021 року (а.с.76-78). За час перебування у шлюбі, а саме 07 грудня 2006 року подружжя придбало автомобіль марки «BMW», модель 520, 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , згідно копії довідки територіального сервісного центру №3243 від 27 липня 2021 року (а.с.68). Спірні правовідносини врегульовані гл.8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя » СК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права щодо позовних вимог про стягнення грошової компенсації частини автомобіля. Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної\~сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.3 ст.61\~СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. В силу положення ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної\~власності на майно, набуте за час шлюбу. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) зроблено висновок, що у статті 60\~СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). б. норми матеріального права щодо позовних вимог про визнання зобов`язання за кредитним договором спільним боргом подружжя. Відповідно до ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст.520\~ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. в. норми процесуального права. Відповідно до положення ч.ч.1-2, ч.4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з\~ч.1\~ст.13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо позовних вимог про стягнення грошової компенсації частини автомобіля. Встановлено, що автомобіль марки «BMW», модель 520, 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , був набутий [PERSON] за час перебування у шлюбі з [PERSON] . Тому вказане майно належить сторонам на праві спільної\~сумісної власності в рівних частках. До вказаного висновку суд виходить також з презумпції права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки, тягар доказування того, що майно не належить до спільної сумісної власності, покладається на того з подружжя, хто заперечує належність майна до об`єктів спільної сумісної власності подружжя. 13 березня 2019 року [PERSON] відчужив спірний автомобіль на користь третьої особи, що підтверджується довідкою регіонального сервісного центру МВС №3243 від 27 липня 2021 року (а.с.68). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] надавала відповідачу згоду на відчуження цього автомобіля. Таким чином, спірний автомобіль був відчужений відповідачем без відома та згоди [PERSON] як співвласника спірного майна. Зі звіту про незалежну оцінку транспортного засобу марки «BMW», модель 520, 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ринкова вартість автомобіля станом на 14 грудня 2020 року, тобто на час пред`явлення позову до суду, становить 88100 гривень (а.с.15-28). З огляду на це, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути компенсацію вартості Ѕ частки в автомобілі марки «BMW», модель 520, 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 44050 гривень (88100 / 2). б. щодо позовних вимог про визнання зобов`язання за кредитним договором спільним боргом подружжя. З довідки АТ КБ «Приватбанк» (а.с.29) вбачається, що між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» був укладений договір №SAMDN52000093305813 від 19 червня 2013 року. Станом на 16 грудня 2020 року [PERSON] має заборгованість за вказаним договором у розмірі 21979 гривень 92 копійки. Разом з цим, в матеріалах цивільної справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що грошові кошти, отримані за вказаним кредитом були витрачені в інтересах сім`ї. З цієї підстави, судом не вбачається підстав для визнання суми заборгованості за кредитом спільним боргом [PERSON] та [PERSON] , з покладенням на сторін обов`язку з його повернення в рівних частках. Крім цього, у разі визнання заборгованості за кредитним договором спільним боргом подружжя та його поділ в рівних долях, необхідним є з`ясування згоди кредитора, тобто в даному разі АТ КБ «Приватбанк», щодо переведення частини боргу на іншу особу. Зважаючи на те, що у такому випадку буде здійснено заміну боржника у зобов`язанні. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції (а.с.1,43) вбачається, що при зверненні до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1134 гривні. Пред`явлений нею позов задоволений частково, а саме на 38,86% (44050 / 113352,65 ? 100%). З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 440 гривень 67 копійок (1134 ? 38,86% / 100). На підставі викладеного та

Outcome: partial