Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

КП «Азовкомунсервіс» звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані підприємством послуги з вивозу та утилізації твердих побутових відходів, з урахуванням неустойки (пені), за період з 01 січня 2012 року по 01 листопада 2014 року на загальну суму 1716 грн. 66 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка проживає за адресою [ADDRESS], за комунальні послуги в період з 01 січня 2012 року по 01 листопада 2014 року не сплачувала в зв'язку з чим заборгувала позивачу, з урахуванням пені, 1716 грн. 66 коп. В 2013 році та повторно 2014 році, з метою врегулювання питання, щодо сплати заборгованості за фактично надані послуги та про зобов'язання поновити договір з вивозу та захоронення твердих побутових відходів, відповідачці, за адресою надання послуг, було направлено лист-повідомлення. Проте заборгованість відповідачкою не сплачена. Просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, так як на попередження про необхідність погашати заборгованість вона не реагує, зобов'язати відповідачку укласти новий договір на вивіз та захоронення твердих побутових відходів та понесені судові витрати на сплату судового збору. Представник позивача в судовому засіданні вимогу позову підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю, пояснила, що в даний час не має можливості сплачувати кошти за надання послуг в зв'язку з тяжким фінансовим становищем. Судом встановленні наступні обставини справи та відповідні правовідносини. КП «Азовкомунсервіс» надає населенню м. Генічеськ послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів у відповідності до Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених Постановою КМУ №1070 від 10 грудня 2008 року. 01.07.2011 року між позивачем та [PERSON] укладено договір №7491 про надання послуг по збиранню, вивозу та утилізації твердих побутових відходів. Станом на 15.12.2011 року відповідачка мала заборгованість за використання послуг в сумі 549,70 грн. Згідно зазначеного договору відповідачка мешкає в [ADDRESS], з родиною в складі п'ятьох осіб та реально споживає послуги, що надаються позивачем, про що відповідачка в судовому засіданні не заперечувала. Згідно рішення Генічеської міської ради №163 від 08 червня 2011 року за послуги, по вивозу та утилізації твердих побутових відходів, в зазначений період встановлені тарифи 9,18 грн., на місяць на одну особу. Згідно ст. 20 ст. Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані сплачувати послуги, ще їм надаються. Розрахунковим періодом для оплати послуг є кінець місяця. Відповідно до заяви [PERSON] від 15.12.2011 року, між позивачем та відповідачкою 15.12.2011 року укладено договір №41 про реструктуризацію вищевказаної суми заборгованості, не дивлячись на це, відповідачка продовжила не сплачувати за послуги, що їй надавались відповідачем. Відповідно до заяви від 14.11.2014 року, поданої [PERSON] до КП «Азовкомунсервіс», відповідачка зобов'язалась в добровільному порядку сплачувати виниклу заборгованість рівними частинами, однак, станом на 14.01.2015 року нарахована сума заборгованості не погашена. Виходячи з наведених тарифів, відповідно до ст.. 20 ЗУ ««Про житлово-комунальні послуги», наданого до суду розрахунку, складеного позивачем, станом на 01 листопада 2014 року, за відповідачкою утворилася заборгованість по сплаті послуг в сумі 1560,60 грн., що в судовому засіданні відповідачка не оспорювала. За таких обставин, суд вважає доведеним факт ухилення відповідачки від належного виконання зобов'язань за договором №7491 від 01.07.2011р. про надання послуг по збиранню, вивозу та утилізації твердих побутових відходів. Одночасно позивачем надано до суду розрахунок неустойки (пені) за період з 01.01.2012 року по 01.11.2014 рік, що становить 156,06 грн., який суд перевірив та вважає таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ст.. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.п.5.1.1. умов договору №7491 від 01.07.2011 року, замовник несе відповідальність за прострочення терміну платежів шляхом сплати неустойки з розрахунку несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 10% загальної суми боргу. Виходячи з наведених норм закону, суд приходить до висновку, що перебіг позовної давності починається від дня, коли виконавець дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У ситуації з виникненням заборгованості по сплаті послуг, таким днем є день, коли замовник повинен був сплатити черговий платіж за надані послуги, а це відповідно до умов договору від 01.07.2011 року п.2.2. він повинен зробити не пізніше 10 числа, що слідує за звітним місяцем, але не зробив цього. КП «Азовкомунсервіс» стало відомо про несплату чергового платежу, після виникнення заборгованості і укладання договору реструктуризації від 15.12.2011р., період за який необхідно провести розрахунок пені із урахування дати звернення позивача до суду починається з 04 листопада 2013 року по 04 листопада 2014 року, і складає 55,08 грн. (9,18грн.*5 осіб=45,90грн./міс.*12 міс.=550,80 грн./10%=55,08 грн.). Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить 1615,68 грн. Оскільки умови господарювання підприємства змінилися, позивач просить зобов'язати відповідачку укласти з ним новий договір на вивіз та утилізацію твердих побутових відходів. Відповідно до ст. 35-1 ЗУ «Про відходи», власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі житлових будинків, земельних ділянок, укладають договори з юридичною особою, яка на конкурсних засадах визначена виконавцем послуг з вивезення побутових відходів; здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Відповідно до п. 3 Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 року № 1070, послуги надаються на підставі договору, який укладається між фізичною або юридичною особою (споживачем) та виконавцем послуг. Відповідно до п.1 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір з підприємством - постачальником: (виконавцем) житлово-комунальних послуг, від чого відповідач ухиляється. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов'язки, виникають, із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підприємством на адресу [PERSON] було направлено попередження про обов'язок укласти договір на вивіз та утилізацію ТПВ та про сплату заборгованості за надані послуги, яке відповідачкою було проігноровано і вимоги КП «Азовкомунсервіс» залишені без задоволення. Таким чином, між КП «Азовкомунсервіс» та [PERSON] виникли відносини, що породжують цивільні права та обов'язки, оскільки КП «Азовкомунсервіс» надає житлово-комунальні послуги, а [PERSON] ними користується. За таких обставин, суд вважає доведеним факт ухилення відповідачки від укладення договору на вивезення ТПВ, у зв'язку з чим позовні вимоги в даній частині також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати відносяться за рахунок відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки вимоги позивача задоволені повністю.

Outcome: partial