Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

І. Зміст вимог та заперечень учасників справи. Позивач - [PERSON] звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на: - житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,5682 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області; - земельну ділянку площею 0,0946 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаного спадкового майна. Вказану спадщину прийняла дружина спадкодавця - [PERSON] , оскільки проживала на час відкриття спадщини з померлим. [INFO] померла її мама - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з: - житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - земельної ділянки площею 0,5682 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області; - земельної ділянки площею 0,0946 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги. [PERSON] після смерті [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що спадкуванню підлягає житловий будинок який відноситься до суспільної групи колгоспний двір та відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки. ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі. Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І.М. від 06.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 24.05.2019 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області підготовче засідання по даній цивільній справі відкладено з підстав зазначених в п.1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. ІІІ. Позиції сторін. Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом, спадщину належним чином прийняла. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - представник Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, суду подав відзив на позовну заяву про визнання права власності в якій просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнають повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] у віці 73 років в с.Вістря Монастириського району Тернопільської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №02. Ще за життя померлому належали: - житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується записами в погосподарській книзі, копія якої міститься в матеріалах справи і згідно якої [PERSON] зазначений як голова. - земельна ділянка площею 0,5682 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6102892182016 сформованого 28.11.2016 року; належно завіреною копією Кадастрового плану земельної ділянки, які знаходяться в матеріалах справи; - земельна ділянка площею 0,0946 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6102892342016 сформованого 28.11.2016 року; належно завіреною копією Кадастрового плану земельної ділянки, які знаходяться в матеріалах справи. Вказану спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] . Факт фактичного прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 08.04.2019 року №172, згідно якої встановлено, що на день смерті [PERSON] з ним проживала та була зареєстрована [PERSON] [INFO] у віці 74 років в с.Вістря Монастириського району Тернопільської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №12. Ще за життя померлій фактично належали: - житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , головою якого був [PERSON] - земельна ділянка площею 0,5682 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6102892182016 сформованого 28.11.2016 року; належно завіреної копії Кадастрового плану земельної ділянки, які знаходяться в матеріалах справи; - земельна ділянка площею 0,0946 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6102892342016 сформованого 28.11.2016 року; належно завіреної копії Кадастрового плану земельної ділянки, які знаходяться в матеріалах справи. Вказану спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом і як особа яка вчасно звернулася в нотаріальну контору для прийняття спадщини, а саме в строки передбачені ст. 1270 ЦК України, про що свідчить копія спадкової справи №17/2018 (індекс справи 02-14) до майна померлого [INFO] [PERSON] розпочатої за заявою [PERSON] 23.01.2018 року. Родинні відносини позивача з померлими [PERSON] та [PERSON] підтверджується: -Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 31.08.1974 року, згідно якого [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] ; -Свідоцтвом про укладення шлюбу, копія якого міститься в матеріалах справи, згідно якого [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що спадкуванню підлягає житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS] і який належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був [PERSON] . До введення вдію Закону України «Про власність» частка майна померлого члена колгоспного двору з майна колгоспного двору не виділялась, а залишалась в спільній власності решти членів колгоспного двору. Майно колгоспного двору спадкувались тільки в разі смерті останнього члену колгоспного двору. Такий порядок спадкування поширюється на випадки припинення колгоспного двору з цих підстав до 01.07.1990 року. З введенням в дію Закону України «Про власність» в разі смерті члена колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його членів, проте з 15.04.1991 року двір втратив статус колгоспного двору. Як судом було встановлено, що вказане майно [PERSON] успадкувала його дружина, як спадкоємець першої черги - [PERSON] , оскільки проживала на час смерті з померлим. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час смерті [PERSON] та відкриття спадщини проживала разом з померлим. Відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна і відсутності правовстановлюючих документів на нього, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку. В зв`язку з тим, що [PERSON] за життя не оформила спадкових прав на спадкове майно після смерті [PERSON] , але фактично вступила у володіння та користування даним майном як спадкоємець за законом першої черги суд визначає, що власником даного майна після смерті [PERSON] була його дружина [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом було встановлено, що спадкоємцем після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом у відповідності до ст. 1261 ЦК України. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів - державного акту на землю та свідоцтва про право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується відмовою приватного нотаріуса Монастириського нотаріального округу Садівського М.А. від 11.04.2018 року №108/02-14, у видачі свідоцтва про право на спадщину. Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. Згідно технічного паспорта, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] , був побудований в 1971 році. Згідно п.43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 (в редакції постанови КМУ від 23.08.2016 року №553), для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; 2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. З листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючі документи відсутні, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним в позовній заяві щодо спадщини у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, а отже, позивач [PERSON] має право на прийняття спадщини за законом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями. Щодо спадкування позивачем вказаних в позовній заяві земельних ділянок, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як слідує з матеріалів справи оригінал Державного акту був втрачений. На даний час виготовити правовстановлюючі документи на вищевказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно закону після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним в позовній заяві, а отже вона як спадкоємець за законом має право на вказане в позовній заяві спадкове майно, інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині судом не встановлено. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини на вказане в позовній заяві майно в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред`явлено, а [PERSON] фактично прийняла спадщину, тому є підстави визнати за нею право власності на спадкове майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являються житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки. В зв`язку з наведеним та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на спадкове майно згідно позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved