Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] , [PERSON] (далі - Позивач) звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Головного спеціаліста сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції державного реєстратора Замфір Олега Миколайовича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , про визнання незаконним та скасування запису про право власності. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.02.2014 року між ПАТ «Банк Київська Русь» та [PERSON] (далі - Позивач -1) було укладено Кредитний договір за умовами якого Позивач -1 отримала споживчий кредит у розмірі 300 000 (триста тисяч) грн. 00 коп. Далі, 11.02.2014 року між ПАТ «Банк Київська Русь» та [PERSON] було укладено Договір поруки (далі - Договір поруки), за умовами якого останній зобов`язувався перед ПАТ «Банк Київська Русь» солідарно та в повному обсязі відповідати за повернення Позивачем -1 кредиту у розмірі 300 000 (триста тисяч) грн. 00 коп. Також 11.02.2014 року між ПАТ «Банк Київська Русь» та [PERSON] (далі - Позивач -2) було укладено Договір поруки (далі - Договір поруки -2), за умовами якого остання зобов`язувалася перед ПАТ «Банк Київська Русь» солідарно та в повному обсязі відповідати за повернення Позивачем -1 кредиту у розмірі 300 000 (триста тисяч) грн. 00 коп. Також 11.02.2014 року між ПАТ «Банк Київська Русь» та позивачами було укладено Договір іпотеки, за умовами якого позивачі з метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору передали в іпотеку банку двокімнатну квартиру [ADDRESS] (далі - Договір іпотеки). 01.11.2017 року між ПАТ «Банк Київська Русь» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», було укладено Договір № ЕА -2017-10-12-000104-с/42 про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги, за умовами якого товариство набуло право вимоги до позичальника та поручителів за кредитним договором та договорами поруки. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обмежень від 08.12.2017 року державним реєстратором Замфір Олегом Миколайовичем було зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] , за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». 19.12.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] . Оскільки позивачі не отримували будь-яких повідомлень про заміну іпотекодержателя, та вимог про усунення порушення зобов`язань за кредитним договором, а сама реєстрація права власності була проведена за іпотекодержателем без проведення оцінки такого іпотечного майна та подання заявником усіх необхідних документів, позивачі змушені звернутися до суду та просити суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати незаконним та скасувати запис від 01.12.2017 року про право власності № 23808984, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором Замфір Олегом Миколайовичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, ідентифікаційний номер : 38596173 від 08.12.2017 року про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Представник ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» подав пояснення на позовну заяву (а.с.166-174 том 1, а.с. 14-19 том 2), в яких просили відмовити в задоволені позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Головного спеціаліста сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції державного реєстратора Замфір Олега Миколайовича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , про визнання незаконним та скасування запису про право власності. В обґрунтування таких заперечень вказаний відповідач посилався на відсутність будь-яких порушень з боку іпотекодержателя та державного реєстратора під час здійснення процедури державної реєстрації речового права на іпотечне майно за відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивачів у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі по мотивам, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача-1 ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» у відкритому судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволені уточнених позовних вимог в повному обсязі з підстав недоведеності та необґрунтованості. Відповідач -2 - Головний спеціаліст сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції державний реєстратор Замфір Олег Миколайович, у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 30.10.2018 року у прийняті заяви про уточнення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Головного спеціаліста сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції державного реєстратора Замфір Олега Миколайовича, про визнання рішення державного реєстратора незаконним та його скасування, витребування майна та визнання права власності від 18.09.2018 року відмовлено. Ухвалою від 30.10.2018 року клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів по цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»», Головного спеціаліста сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції Замфір Олега Миколайовича, про визнання рішення державного реєстратора незаконним та його скасування було задоволено. Вирішено витребувати з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 58) копію реєстраційної справи щодо реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності № 23808984 на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»», здійсненого 01 грудня 2017 року державним реєстратором головним спеціалістом сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції Замфір Олегом Миколайовичем. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, ідентифікаційний номер : 38596173 від 08.12.2017 року 07:47:2017, 07:47:40, [PERSON] . Ухвалою від 30.11.2018 року клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів по цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»», Головного спеціаліста сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції Замфір Олега Миколайовича, про визнання рішення державного реєстратора незаконним та його скасування задоволено. Вирішено витребувати у державного реєстратора Замфір Олега Миколайовича ([ADDRESS]) копію реєстраційної справи щодо реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності № 23808984 на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»», здійсненого 01 грудня 2017 року державним реєстратором головним спеціалістом сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції Замфір Олегом Миколайовичем. Ухвалою від 11.03.2019 року клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів по цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»», Головного спеціаліста сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції Замфір Олега Миколайовича, про визнання рішення державного реєстратора незаконним та його скасування задоволено. Вирішено витребувати у державного реєстратора Рівної Олександри Володимирівни, яка є державним нотаріусом П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори (місце знаходження: 49006, м. Дніпро, вул. Шмідта, 43а, тел. (0562)42-01-78), належним чином завірені фотокопії письмових матеріалів на підставі яких було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, ідентифікаційний номер : 38596173 від 08.12.2017 року, на підставі якого було зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп». Ухвалою від 30.08.2019 року клопотання позивачів про прийняття уточненої позовної заяви було задоволено. Вирішено прийняти до свого провадження уточнену позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», державного реєстратора Покровського районного управління юстиції Замфір Олега Миколайовича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , [PERSON] , про визнання рішення державного реєстратора незаконним та скасування запису про право власності. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про відмову у задоволені позову з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 11.02.2014 року між ПАТ «Банк Київська Русь» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 15314-41.4-14-2, за умовами якого Позивач -1 отримала споживчий кредит у розмірі 300 000 (триста тисяч) грн. 00 коп. Судом також встановлено, що 11.02.2014 року між ПАТ «Банк Київська Русь» та [PERSON] було укладено Договір поруки № 15032-41.4, за умовами якого останній зобов`язувався перед ПАТ «Банк Київська Русь» солідарно та в повному обсязі відповідати за повернення Позивачем -1 кредиту у розмірі 300 000 (триста тисяч) грн. 00 коп. Судом також встановлено, що 11.02.2014 року між ПАТ «Банк Київська Русь» та [PERSON] було укладено Договір поруки № 15315-41.4-14.5, за умовами якого остання зобов`язувалася перед ПАТ «Банк Київська Русь» солідарно та в повному обсязі відповідати за повернення Позивачем -1 кредиту у розмірі 300 000 (триста тисяч) грн. 00 коп. Судом також встановлено, що 11.02.2014 року між ПАТ «Банк Київська Русь» та[PERSON] , [PERSON] було укладено Договір іпотеки, за умовами якого вказані позивачі з метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору передали в іпотеку банку двокімнатну квартиру [ADDRESS] . (а.с. 7-16, том 1). Матеріалами справи підтверджено, що 19.03.2015 року на підставі постанови правління НБУ № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19.03.2015 року прийнято рішення № 61 про запровадження з 20.03.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Київська Русь». В подальшому на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було розміщено оголошення про проведення 20.10.2017 року відкритих торгів (аукціону) з продажу активів, які обліковуються на балансі ПАТ «Банк Київська Русь». Також судом встановлено, що 01.11.2017 року між ПАТ «Банк Київська Русь» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», було укладено Договір № ЕА -2017-10-12-000104-с/42 про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги, за умовами якого товариство набуло право вимоги до позичальника та поручителів за кредитним договором та договорами поруки на суму 482 314 грн. 58 коп., та право іпотекодержателя за вказаним іпотечним договором від 11.02.2014 року. Матеріалами справи також підтверджено, що відповідне письмове повідомлення про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором 03.11.2017 року було надіслано ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу позивачів (а.с. 207-210, том 1). Судом також встановлено, що одночасно із цим 03.11.2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на адресу позивачів була надіслана вимога/іпотечне повідомлення про дострокове погашення кредиту. Вказана вимога була складена у письмовій формі, містить підпис уповноваженого представника сторони, та відправлена рекомендованим листом із повідомленням про вручення та описом вкладення у лист (а.с. 204-206, том 1). Доказів виконання позивачами вказаної вимоги матеріали справи не містять. Матеріалами справи підтверджено, що рішенням про державну реєстрацію прав та їх обмежень, ідентифікаційний номер : 38596173 від 08.12.2017 року державним реєстратором Замфір Олегом Миколайовичем було зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] , за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», як іпотекодержателем. Із матеріалів справи також вбачається, що 19.12.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] . Оскільки сторона позивачів вважає, що вказана державна реєстрація відбулась протиправно, через обставину не отримання боржниками будь-яких вимог про усунення порушення зобов`язань за кредитним договором та заміну іпотекодержателя, без здійснення іпотекодержателем оцінки такого іпотечного майна та не подання заявником усіх необхідних документів до державного реєстратора, а відповідач наголошує на відсутності будь-яких порушень з боку іпотекодержателя та державного реєстратора під час вчинення вказаної реєстраційної дії, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Щодо доводів сторони позивачів про неповідомлення такого учасника справи про зміну іпотекодержателя та необхідності усунення порушень Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Сам договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно. Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. У разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки, яке обирає на свій вибір, окрім іншого, на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, або шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленою ст.37 Закону України «Про іпотеку» . Договір іпотеки, укладеним між сторонами, є чинним. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводиться на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015року № 1127. Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію». Частиною 4 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію» передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Підстави для державної реєстрації прав визначені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію», зокрема, вона проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації. Наведеними правовими нормами та Порядком визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію», Порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Позивачі не виконали умови кредитного договору, внаслідок чого за ними утворилась заборгованість, а тому суд приходить до висновку про те, що у іпотекодержателя виникло право на задоволення своїх вимог, як іпотекодержателя, за рахунок предмета іпотеки шляхом його прийняття у свою власність згідно з укладеним між сторонами договором іпотеки. Таким чином, відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яка на думку суду відбулась з дотриманням вимог чинного законодавства. Чинним законодавством передбачений порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса (у примусовому порядку), так і позасудове (добровільне) врегулювання згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, зокрема й шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. Тобто передача іпотекодавцем права власності на предмет іпотеки є умовою звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку. Відповідно до ч.1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Так само, згідно п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553) для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У наведених нормах матеріального закону визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Однією із таких обставин законодавцем визначена як обставина необхідності повідомлення боржника про порушення умов договору шляхом надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, відповідної письмової вимоги про усунення порушення. У пункті 7.5 Договору вказаного договору іпотеки сторони погодили, що всі повідомлення за договором будуть вважатись зробленими належним чином у разі якщо вони здійснені у письмовій формі за підписом уповноваженого представника сторони, що відправила повідомлення та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або врученні особисто за адресами Сторін, що зазначені у договорі. Таким чином слід дійти висновку про те, що сторони дійшли згоди щодо процедури направлення всіх повідомлень, які необхідні будуть при виконанні умов договору іпотеки. В даному випадку, матеріалами справи підтверджено, що 03.11.2017 року (а.с. 204-206 т.1.) на адресу позивачів іпотекодержателем були надіслана відповідні повідомлення про заміну іпотекодержателя та вимога про усунення порушень кредитного договору. Такі повідомлення були складені у письмовій формі, містять підпис уповноваженого представника сторони, та відправлені рекомендованим листом із повідомленням про вручення та описом вкладення у лист. Тобто, відповідачем було вжито відповідних та передбачених договором заходів щодо повідомлення позивачів про наведені обставини, однак такі поштові відправлення були повернути на адресу ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» із відміткою підприємства поштового зв`язку «За закінченням терміну зберігання» . Отже, суд доходить висновку, що не отримання вказаних поштових відправлень зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони позивачів, щодо отримання кореспонденції, яка надходила на їх адресу. І факт не отримання такої кореспонденції не може бути розцінений судом як факт не направлення такої кореспонденції іпотекодержателем. Відповідно до частин другої-четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Отже, якщо іпотекодавець узгодив з іпотекодержателем процедуру надсилання повідомлень, які необхідні будуть при виконанні умов договору іпотеки, він повинен діяти добросовісно, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Тобто в даному випадку, виходячи із засад добросовісної поведінки учасника цивільних правовідносин, сторона позивачів отримавши повідомлення підприємства поштового зв`язку про надходження кореспонденції, мали б отримати її, а не ухилятись від здійснення таких дій. За таких обставин, суд вважає, що відсутність у матеріалах справи відомостей про отримання позивачами вказаних повідомлень про заміну іпотекодержателя та письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності не є підставою для скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Щодо доводів сторони позивачів про не здійснення іпотекодержателем оцінки іпотечного майна на момент здійснення реєстраційних дій. Як зазначалось вище, у ч. 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» та п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься вичерпний перелік обов`язкових для подання державному реєстратору документів. Серед визначеного законодавцем переліку таких документів відсутнє посилання на будь-який документ, що має засвідчувати чи підтверджувати факт оцінки іпотечного майна. Разом із цим, судом встановлено, що набуття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність було здійснено за вартістю, що була визначена на підставі оцінки такого нерухомого майна відповідним суб`єктом оціночної діяльності, на підтвердження чого суду було надано відповідний Звіт від 24.11.2017 року, виконаний ФОП [PERSON] (а.с.23-45 том 2). Вищенаведене у своїй сукупності дає всі підстави суду відхилили доводи сторони позивача щодо не здійснення іпотекодержателем оцінки іпотечного майна. Щодо інших доводів сторони позивача про не подання відповідачем, як заявником, усіх необхідних документів до державного реєстратора, суд вказує що такі твердження нічим об`єктивно не були підтвердженні під час розгляду справи по суті. Суд зазначає з цього приводу, що відповідно до ч.1 ст.81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Тобто сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. При цьому само по собі доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків, зокрема надання належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відтак, суд лише з одних формальних міркувань, не може вважати що вказаний реєстраційний запис є незаконним. З огляду на наведене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з наведених стороною позивача міркувань. Внаслідок чого суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивачів. Таким чином, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на Позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed