Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Концерн «МТМ» в особі представника за довіреністю Лойко А.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь концерну заборгованість за договором постачання теплової енергії в гарячій воді за період з 01.01.2019 року по 30.04.2019 року в розмірі 12 438,38 грн., 3% річних у розмірі 149,14 грн., пеню - 1 751,80 грн., а також - судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. В обґрунтування позову вказав про те, що на підставі договору №442 про постачання теплової енергії в гарячій воді, укладеного 01.01.2005 між [PERSON] та концерном, останнім з січня 2019 року по квітень 2019 року було відпущено теплову енергію до нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , - власником якого є відповідач. Заперечень щодо якості наданих послуг чи щодо нарахувань [PERSON] не надавав, проте оплату наданих йому послуг здійснив лише частково, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, про стягнення якої з урахуванням пені та 3% річних просить позивач. Ухвалою від 07 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Сторони були повідомлені про місце, дату й час розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України та відповідним повідомленням на офіційному сайті Судової влади; надано час для подання відзиву та заперечень. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, у визначений судом строк відзив на позовну заяву суду не надав, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч.8 ст. 178, ч.2 ст. 247, ст. 279, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 01січня 2005 року між концерном «Міські теплові мережі» в особі директора філії Жовтневого району Фоміча С.В. та [PERSON] було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій води до нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , - строком дії п`ять років з подальшою пролонгацією на наступний рік, окрім досягнення взаємної згоди сторін про його розірвання (а.с.9-14). Згідно умов договору (п.1.2,1.3) Концерн зобов`язався постачати споживачу теплову енергію в гарячій воді у приміщення за вказаною адресою, яка підлягала сплаті споживачем в передбаченому пп. 6.1-6.7 договору порядку, за порушення якого п.7.2.3 передбачено пеню. Відповідач [PERSON] , власноруч підписуючи договір погодився з усіма його умовами, в тому числі щодо прав та обов`язків споживача за ним (пп.3.1-3.2.25). Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк. За ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до п.5 ч.3 ст.20 та п.5 ч.2 ст.7 Законів України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 та№ 2189-VIII від 09.11.2017 відповідно (далі - Закони України №1875-IV,№ 2189-VIII)споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року, плата за надані послуги вноситься щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Як вбачається з доданих до позову копій актів приймання-передачі теплової енергії за січень-квітень 2019 року (а.с.18,18зв.), Концерн свої зобов`язання за договором виконав, проте, як зазначено позивачем у позові і проти чого не надано заперечень відповідачем, зобов`язання зі сплати спожитих послуг останній належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 12 438,38 грн. з урахуванням 3% річних у розмірі 149,14 грн. та пені - 1 751,80 грн., що підтверджується відповідними розрахунками (а.с.5-6,8). За змістом ст. 525, ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, та не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За правилами ст.546, 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого неустойкою. Положеннями ст.ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Положеннями ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з наведених вимог законодавства, враховуючи та аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що відповідач, належним чином не виконуючи зобов`язання споживача зі сплати спожитих житлово-комунальних послуг, порушив встановлений законом строк і порядок для їх оплати, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем, - 2 102, 00 гривень судового збору в порядку ст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved