Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просило стягнути з відповідача страхове відшкодування у порядку регресу у розмірі 45 612, 01 грн та вартість послуг оцінювача у розмірі 1 300, 00 грн, тобто на загальну суму у розмірі - 46 912, 01 грн, посилаючись на здійснення позивачем виплати страхового відшкодування [PERSON] - потерпілій особі у дорожньо-транспортній пригоді. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду. Третя особа у справі [PERSON] також не скористалася своїм правом на подання пояснень на позов. ІІ. Процесуальні дії. У липні 2020 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з вказаним позовом, у якому просив з відповідача стягнути суму у розмірі 46 912, 01 грн, що становить розмір страхового відшкодування, сплаченого на користь власника пошкодженого у дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 року цивільну справу за підсудністю, на підставі частини шостої статті 28 ЦПК України, до Печерського районного суду м. Києва. 21 серпня 2020 року матеріали справи надійшли до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою судді від 04 вересня 2020 року у справі відкрито провадження для розгляду справи у спрощеному порядку з викликом сторін у судове засідання. Представник позивача разом із позовною заявою подав до суду клопотання, в якому просив позов задовольнити та розглянути справу без його участі. Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження за зареєстрованим місцем проживання, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу частини восьмої ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа у справі не з`явилася у судове засідання, про яке повідомлялася за адресою проживання, про причини неявки не повідомляла, заяви по суті або з процесуальних питань не надходили до суду. На підставі частини першої ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення у справі заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. ІІІ. Фактичні обставини справи. 26 жовтня 2018 року, о 19:05 год., на вул. Грушевського, у м. Києві з вини відповідача [PERSON] , який був за кермом автомобіля «SKODA» (д/н [NUMBER] ), і не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Citroen С4» (д/н [NUMBER] ), за кермом якого перебувала [PERSON] . У результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження та спричинено матеріальні збитки. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року у справі № 757/56222/18-п, яка в апеляційному порядку не була оскаржена, встановлено доказаність вини [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, яку він також сам визнав повністю, за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності провадження у справі закрито. Згідно із звітом № 4034 від 26 жовтня 2018 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - легкового автомобіля «Citroen С4» (д/н [NUMBER] ) у результаті пошкодження його у ДТП, завдано матеріальні збитки у розмірі 68 499, 24 грн без врахування зносу. Вартість послуг суб`єкта оціночного діяльності ФОП [PERSON] складають 1 300, 00 грн. Відповідно до розрахунку розміру регламентної виплати, яка належить власнику КТЗ «Citroen С4» (д/н [NUMBER] ), розмір регламентної виплати становить 45 612, 01 грн, яку було виплачено [PERSON] за шкоду заподіяну у результаті дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, позивач відшкодував страхувальнику [PERSON] збитки, які були завдані у результаті ДТП та набув право звернення у порядку регресу до відповідача, як до особи відповідальної за завдані збитки. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Згідно з положеннями частини першої ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором, майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За приписами статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була завдана в результаті ДТП. Відповідно до частини першої, другої ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом, підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням., зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням, диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом, підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним, засобом, механізмом, іншим, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до частини першої ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відтак позов підлягає задоволенню з присудженням стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 45 612, 01грн. Пунктом 40.3 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає право МТСБУ залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Витрати за послуги суб`єкта оціночної діяльності не належать до страхового відшкодування відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відтак не підлягають стягненню з відповідача витрати за послуги суб`єкта оціночної діяльності у розмірі 1 300, 00 гривень. Згідно з статтею 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, у тому числі судовий збір сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду, у разі задоволення позову і пропорційно до задоволеної частини, а саме 2 102, 00 грн.

Outcome: partial