Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Лікар-психіатр звернулась до суду із заявою, в якій просить продовжити надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] який тривалий час лікується від психічної хвороби, вчиняв суспільно-небезпечні дії, після вчинення злочину лікувалась примусово. У період з 06.12.2011 року по 22.03.2017 року хворий перебував на примусовому лікуванні в Українській психіатричній лікарні з суворим наглядом м. Дніпра. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпра від 02.03.2017 року примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні у відділенні з суворим наглядом були замінені на примусове лікування в психіатричній лікарні у відділенні з посиленим наглядом.23.03.2017 року [PERSON] поступив до відділення з посиленим наглядом Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання». З 08.02.2019 року [PERSON] отримує амбулаторну примусову психіатричну допомогу у лікаря психіатра поліклініки №2 Комунального неприбуткового підприємства Обухівської районної ради «Обухівська центральна районна лікарня». [PERSON] 27.06.2019 року була оглянута комісією КЗ КОР «ОПНМО», яка дійшла до висновку про необхідність продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. В судовому засіданні лікар [PERSON] заяву підтримала, посилаючись на те, що [PERSON] має розлади психіки, такий стан є небезпечним для хворого та оточуючих людей, лікування слід призначити примусово, оскільки від добровільного лікування хвороби ухиляється. [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечив. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Громадянин [PERSON] , 1964 року народження, проживає за адресою [ADDRESS] . Постановою Обухівського районного суду Київської області від 04.11.2011 року за скоєння суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 158 п. 7 ч.2 ст. 115 КК України, щодо [PERSON] були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. У період з 06.12.2011 року по 22.03.2017 року хворий перебував на примусовому лікуванні в Українській психіатричній лікарні з суворим наглядом м.Дніпра. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпра від 02.03.2017 року примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні у відділенні з суворим наглядом були замінені на примусове лікування в психіатричній лікарні у відділенні з посиленим наглядом. \~ \~ \~ \~23.03.2017 року [PERSON] поступив до відділення з посиленим наглядом Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання». Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.08.2018 року застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні у відділенні з посиленим наглядом [PERSON] змінено на примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні з звичайним наглядом. Примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні зі звичайним наглядом [PERSON] продовжував отримувати в КЗ КОР «ОПНМО» у відділенні загального типу. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.01.2019 року примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні зі звичайним наглядом [PERSON] було змінено на примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги. З 08.02.2019 року [PERSON] отримує амбулаторну примусову психіатричну допомогу у лікаря психіатра поліклініки №2 Комунального неприбуткового підприємства Обухівської районної ради «Обухівська центральна районна лікарня». [PERSON] 27.06.2019 року був оглянутий комісією КЗ КОР «ОПНМО», яка дійшла до висновку про необхідність продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Згідно з частиною другою статті 27\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання,прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. За приписами статті12\~названого Закону амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої письмової згоди особи або без письмової згоди її законного представника уразі встановлення у неї тяжкого психічного розладу,внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги; така амбулаторна психіатрична допомога особі надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Питання про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку вирішується судом за місцем проживання особи;письмова заява про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку направляється до суду лікарем-психіатром. Особа,якій надається така допомога,повинна оглядатися лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи письмову заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, в якій повинні бути викладені передбачені законом підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги, до заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрівз обґрунтуванням необхідності продовження надання особі такої допомоги. Продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, що не може перевищувати 6місяців. Відповідно до частин першої, другої статті 342\~Цивільного процесуального\~кодексу України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню; оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника закладу з надання психіатричної допомоги є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Зважаючи на наведене та враховуючи, що [PERSON] , страждає на розлад особистості по експлозивному типу в наслідок вживання алкоголю, стан ремісії та за висновком комісією КЗ КОР «ОПНМО» від 27.06.2019 року потребує продовження амбулаторного примусового психіатричного лікування під наглядом лікаря-психіатра, тому суд вважає наявними підстави для задоволення заяви лікаря-психіатра Карлюк Є.І.. Враховуючи викладене вище, заява підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved