Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача. Позивачі звернулися до суду із цим позовом і в обґрунтування вимог вказали, що під час шлюбу між [PERSON] і [PERSON] був збудований жилий будинок [ADDRESS] , право власності на будинок зареєстроване за [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаного будинку. Заповіту він не залишив, спадкоємцями за законом першої черги на момент відкриття спадщини були [PERSON] як дружина померлого, [PERSON] та [PERSON] - як його дочки та мати померлого [PERSON] . Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини [PERSON] подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а інші спадкоємці такої заяви не подавали, прийнявши спадщину на підставі ст.549 ЦК УРСР. Таким чином, всі спадкоємці успадкували після смерті [PERSON] по 1/8 частині будинку, але жоден не отримав свідоцтво про право на спадщину. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/8 частину будинку. Заповіту вона також не залишила і її спадкоємцями першої черги за правом представлення є її онуки [PERSON] та [PERSON] [PERSON] заяви про прийняття спадщини не подавала, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не мешкала, тому спадщину не прийняла. [PERSON] прийняла спадщину на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкала з [PERSON] . Наразі спадкоємці бажають нотаріально оформити свої спадкові права і звернулися із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину, крім того [PERSON] подала заяву про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. Нотаріусами відмовлено у видачі свідоцтв з підстав неможливості з`ясувати коло спадкоємців після смерті спадкодавців, оскільки після смерті [PERSON] було відкрито дві спадкові справи, які на теперішній час зберігаються у обласному нотаріальному архіві в м. Донецьку, що тимчасово непідконтрольне державній владі України. Вважають, що за ними належить визнати право власності на частини будинку та просять суд визнати за [PERSON] право власності на 5/8 частин вказаного будинку загальною площею 85,5 кв.м, у тому числі жилою 53,8 кв.м, та 5/8 частин господарських споруд: Б-1 гараж, В-1 літня кухня, Г-1 душ, Д-1 вбиральня, Е-1 вигрібна яма, З-1 навіс, І водопровід, ІІ-ІV замощення, №1,3-7 огорожа; за [PERSON] право власності на 1/4 частину вказаного будинку та 1/4 частину вказаних господарських споруд; за [PERSON] право власності на 1/8 частину вказаного будинку та 1/8 частину вказаних господарських споруд. ІІ. Заяви (клопотання) та позиції учасників справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та наполягала на їхньому задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві. Позивачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, в яких підтримали позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] адвокат Малькевич Є.А. в судовому засіданні також підтримав заявлені вимоги і просив суд задовольнити їх. Представник відповідача - Мирноградської міської ради також не прибув у судове засідання, від відповідача надійшов лист про розгляд справи без участі представника за наявними у справі доказами, в якому зазначено про відсутність заперечень проти позовних вимог. В позовній заяві стороною позивача заявлене клопотання про витребування у Мирноградської державної нотаріальної контори інформації щодо спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] . Разом із позовною заявою позивачем [PERSON] подане суду клопотання про здійснення її допиту в якості свідка. 26.04.2021 представником позивача подане клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не подано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 25.03.2021 ухвалою суду відкрите загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче засідання на 26.04.2021, відповідачеві запропоновано подати відзив на позовну заяву, витребувані відомості з Мирноградської міської нотаріальної контори про наявність спадкової справи, заповітів, спадкових договорів тощо після смерті [PERSON] та [PERSON] 01.04.2021 витребувані від нотаріуса відомості отримано судом. 26.04.2021 підготовче провадження у справі ухвалою суду закрите, розгляд справи призначено на 19.05.2021. 19.05.2021 та 15.07.2021 у справі оголошувалися перерви для витребування додаткових відомостей за клопотанням позивачів. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] , який народився [INFO] , є сином [PERSON] (а.с.23), інших дітей у [PERSON] за відомостями Мирноградського ВДРАЦС у Покровському районі Донецької області Східного МУ Міністерства юстиції (м. Харків) не виявлено (а.с.96-97). [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 12.07.1980 (а.с.14). [PERSON] , яка народилася [INFO] , і [PERSON] , народжена [INFO] , є дочками [PERSON] і [PERSON] (а.с.17-22). Договором від 31.03.1986, посвідченим Красноармійською державною нотаріальною конторою 21.06.1986, [PERSON] надано у безстрокове користування земельну ділянку площею 600 кв.м за адресою: [ADDRESS] , для будівництва жилого будинку з цегли з трьох кімнат, коридору, комори, ванни, кухні; з надвірними господарськими і побутовими спорудами: гаражем, сараєм, літньою кухнею на праві приватної власності (а.с.38-39). 24.05.1994 [PERSON] . Димитровським БТІ видане реєстраційне посвідчення про право приватної власності на будинок [ADDRESS] на підставі вказаного договору (а.с.40). Відомості КП «БТІ Мирноградської міської ради» від 20.11.2020 підтверджують вищенаведені обставини і, крім цього, вказують, що загальна площа житлового будинку змінена з 86,0 кв.м на 85,5 кв.м за рахунок монтажу перегородки, це перепланування не потребує прийняття до експлуатації і не відноситься до самочинного перепланування (а.с.33). Відомості про будинок [ADDRESS] за Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні (а.с.34). В будинку [ADDRESS] (на т.ч. - м. Мирноград) з 31.05.1994 були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , при цьому [PERSON] та [PERSON] зареєстровані там і по теперішній час (а.с.31). 11.11.2020 КП «БТІ Мирноградської міської ради» видано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , згідно з яким будинок має загальну площу 85,5 кв.м та складається з прихожої 9,7 кв.м, чотирьох житлових кімнат - 12,1 кв.м, 17,5 кв.м, 14,2 кв.м, 10,0 кв.м, ванної 4,3 кв.м, кухні 14,5 кв.м та коридору 3,2 кв.м, побудований у 1991 році, також у 1991 році до нього здійснено прибудову, збудовано навіс, ганок, гараж, оглядову яму, погріб, душ, вбиральню, вигрібну яму, у 1993 - літню кухню, у 1994 - навіс,хвіртку та огорожу, у 2010 - замощення, у 2017 - вимощення, у 2019 - замощення та огорожу, у 2020 - огорожу. Раніше до побудови будинку на земельній ділянці прокладено у 1988 році водопровід та у 1990 році зведено огорожу (а.с.35-37). Станом на 22.02.2021 оціночна вартість житлового будинку з господарчими будівлями за адресою: [ADDRESS] , становить 136550,00 грн без ПДВ (а.с.32). [INFO] [PERSON] помер у м. Димитрові Донецької області (а.с.25). [INFO] у м. Димитрові Донецької області померла [PERSON] (а.с.24). За даними Мирноградської державної нотаріальної контори від 29.03.2021 (а.с.47-51) на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , було відкрито дві спадкові справи: -11.11.1998 за заявою матері спадкодавця [PERSON] під №382, в якій свідоцтва про право на спадщину не видавалися; -20.10.1999 №364, за якою неможливо встановити, хто подавав заяву про прийняття спадщини, кому видавалися свідоцтва і на яке майно, оскільки спадкова справа була передана на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву в м. Донецьку. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. На майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , 09.09.2020 відкрито спадкову справу №63/2020 приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу Зарею В.В. Заповіт від імені [PERSON] посвідчено 25.10.1974 Другою покровською державною нотаріальною конторою, місцем зберігання документів є Донецький обласний державний нотаріальний архів, м. Донецьк (а.с.80). Постановою державного нотаріуса Мирноградської державної нотаріальної контори від 16.10.2020 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , через неможливість з`ясування за двома відкритими спадковими справами кола спадкоємців останнього та майно, на яке видано свідоцтво про право на спадщину (а.с.27). Постановою державного нотаріуса Мирноградської державної нотаріальної контори від 16.10.2020 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , через неможливість з`ясування за двома відкритими спадковими справами кола спадкоємців останнього та майно, на яке видано свідоцтво про право на спадщину (а.с.28). Постановою державного нотаріуса Мирноградської державної нотаріальної контори від 10.03.2021 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, що складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , через неможливість з`ясування кола спадкоємців останнього та майно, на яке видано свідоцтво про право на спадщину чи свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя (а.с.26). З листа приватного нотаріуса Мирноградського міського нотаріального округу Зарі В.В. від 18.03.2021 вбачається, що через неможливість встановлення кола спадкоємців та складу спадкового майна померлого [PERSON] та, відповідно, складу спадкового майна померлої [PERSON] , підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину немає (а.с.30). За відомостями Мирноградської державної нотаріальної контори від 05.08.2021 відсутні письмові підтвердження щодо видачі свідоцтва про право на спадщину до майна [PERSON] будь-яким особам (а.с.91). За даними Донецького обласного нотаріального архіву всі документи Другої покровської держнотконтори за 1973-2001 роки, прийняті на зберігання у Донецький обласний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву у м. Донецьку (а.с.80). В Мирноградській державній нотаріальній конторі відсутні письмові підтвердження щодо видачі свідоцтва про права на спадщину до майна [PERSON] будь-яким особам (а.с.91). Допитана в якості свідка позивач [PERSON] пояснила суду, що у [PERSON] інших дітей, крім [PERSON] , не було, батько чоловіка помер давно. У побудованому будинку вони жили всі разом - вона, чоловік, дочки та свекруха. Коли першим помер чоловік, вони залишилися з дочками та свекрухою. Потім дочка [PERSON] вийшла заміж та переїхала. Коли померла свекруха, в будинку залишилися вона та дочка [PERSON] , так і живуть там з сином [PERSON] . Земельна ділянка, яку виділили під будівництво будинку, знаходилася на місці саду, по вулиці вже був будинок №62 , тому їхньому будинку присвоїли літеру «а». Коли чоловік помер, вона подавала заяву про спадщину, але через брак коштів не довела справу до кінця та спадкові права не оформила. Свекруха також подавала заяву про спадкування після смерті сина, так само не отримала за життя свідоцтво про право на спадщину. V. Оцінка суду. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В розумінні ст.22 КпШС України (1969 року зі змінами, які діяли на час придбання у власність будинку і зведення господарських споруд), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.71 Закону України «Про нотаріат» вiд 02.09.1993 №3425-XII у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається державним нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з них видається державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини. Як встановлено судом, перешкодою до оформлення нотаріусом спадкових прав позивачів є знаходження спадкових справ, відкритих після смерті [PERSON] , в обласному нотаріальному архіві в місті Донецьку, яке через озброєний конфлікт в державі є зараз непідконтрольною Україні територією. Доступ до архіву на даний час відсутній. В умовах перебування архівних спадкових справ в м. Донецьку і відмови нотаріуса у видачі відповідних свідоцтв позивачі не мають змоги відновити свої спадкові права. В контексті поширення державою додаткових гарантій прав громадян в оформленні спадкових прав, перешкодою до чого є проведення антитерористичної операції, при вирішенні даної справи, коли у позивача відсутні будь-яки способи відновлення своїх майнових прав, слід орієнтуватись на положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За вищеокреслених негативних умов, які склались у позивачів, способом відновлення існуючих у них майнових прав має бути судовий захист. Вирішуючи даний спір в судовому порядку за наявності відмови нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину і свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, суд з дотриманням вимог, що врегульовані цивільним законодавством, що не суперечить і Закону України «Про нотаріат», має встановити: факт смерті спадкодавця й місце відкриття спадщини; коло спадкоємців; факт реєстрації шлюбу; склад та місцезнаходження майна, набутого під час шлюбу; а також інші обставини, які можуть стати правовою перешкодою до видачі вказаних свідоцтв. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, шлюбні відносини [PERSON] та позивача [PERSON] зареєстровані у встановленому порядку 12.07.1980, відомості про розірвання шлюбу за життя спадкодавця відсутні. В розумінні ст.525 ЦК України (1963 р.) часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON] [INFO] . Факт смерті спадкодавця підтверджено свідоцтвом про його смерть. Місцем відкриття спадщини згідно зі ст.526 ЦК України (1963 р.) є м. Димитров (нині - м. Мирноград) Донецької області. Спадкові справи заведені Димитровською міською нотаріальною конторою. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до п.п.1,2 ст.549 ЦК України (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як з`ясовано судом, спадкові справи після смерті [PERSON] були заведені на підставі заяви його матері [PERSON] , а також за заявою особи, відомості про яку відсутні, однак свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися. Позивачі та померла наразі [PERSON] за правилами ст.529 ЦК України (1963 р.) були спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину фактично. Спадщину становить 1/2 частина спірного жилого будинку (за мінусом 1/2 частини будинку, на яку як подружжя претендує позивач), що має розподілятись порівну між спадкоємцями. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України (1963р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Оскільки відомостей про наявність інших спадкоємців судовим розглядом не здобуто, то позивачі після смерті [PERSON] здобули кожен право на ту частину, на яку вони за законом мають право і які належать їм з моменту відкриття спадщини - [PERSON] - Ѕ належна їй як подружжю і 1/8 після смерті [PERSON] ; [PERSON] , [PERSON] - по 1/8 частині після смерті [PERSON] . Також 1/8 частина будинку була фактично успадкована [PERSON] як матір`ю спадкодавця. За положеннями ст.560 ЦК України (1963 р.) спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. В даному випадку наявні спадкові справи не були завершені кінцевою процедурою - видачею свідоцтва про право на спадщину. Втім, граничний строк видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежений (ст.561 ЦК України 1963 р., підпункт 4.10 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5). Щодо спадкування після смерті [PERSON] суд зазначає таке. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1213 ЦК України). За ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина друга ст.1258 ЦК України вказує, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Отже, після смерті [PERSON] , враховуючи, що її син [PERSON] помер раніше, а інших спадкоємців першої черги вона не мала, її майно спадкують її рідні онуки - [PERSON] і [PERSON] . Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України) Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки [PERSON] на час відкриття спадщини не мешкала разом із [PERSON] і не подавала заяви про прийняття спадщини, а [PERSON] прийняла спадщину згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, майно після смерті [PERSON] фактично успадкувала [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право спадщину на нерухоме майно. При цьому відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, який має розглядатися судом у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивачеві [PERSON] нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину так само через неможливість встановлення кола спадкоємців та склад спадкового майна, як це відбулося і з майном померлого [PERSON] . Тому до цього випадку також мають застосовуватися описані вище мотиви суду щодо згоди з тим, що за негативних умов, які склалися у позивача у зв`язку із перебуванням архівних нотаріальних справ у м. Донецьку, способом відновлення існуючих майнових прав має бути судовий захист. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Як вбачається з матеріалів справи, право власності на спірний жилий будинок належить [PERSON] . В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на вказане нерухоме майно станом на відомості про власника відсутні, оскільки цей реєстр запроваджений з 2013 року. Таким чином, понад 23 роки з моменту смерті [PERSON] за ним зберігається вчинена БТІ реєстрація права власності на будинок. Під забороною (арештом, обтяженням) будинок не перебуває. Тож, в ході розгляду справи доведено відсутність перешкод правового характеру щодо визнання за позивачами права власності на спірне нерухоме майно як в порядку спадкування за законом за всіма позивачами як за спадкоємцями першої черги, так і на половину майна за позивачем [PERSON] , що було придбано нею із чоловіком за його життя у шлюбі. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про визнання за позивачами права власності на вказані ними частини жилого будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved