Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] 13.10.2020 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Краснолиманське» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, і в обґрунтування вимог зазначив, що з 18.10.2018 по 31.07.2020 він працював у відповідача, був звільнений згідно зі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. При звільненні відповідач не виплатив йому заробітну плату. 01.09.2020 він звернувся до підприємства із заявою про погашення заборгованості із заробітної плати, надання довідок про її розмір, про розмір середньоденного заробітку та про те, що у день звільнення він працював, однак від отримання заяви відповідач відмовився. З огляду на це він розрахував заборгованість самостійно і за його підрахунками заборгованість із заробітної плати становить: за листопад 2019 року - 24543,60 грн, за грудень 2019 року - 9361,96 грн, за січень 2020 року - 8400,00 грн, за лютий 2020 року - 15523,76 грн, за березень 2020 року - 20925,89 грн, за квітень 2020 року - 21663,00 грн, за травень 2020 року - 13255,69 грн, за червень 2020 року - 8284,27 грн, за липень 2020 року - 25275,33 грн, а всього - 147233,50 грн. Розмір його середньоденного заробітку становить 552,31 грн, який він вирахував, виходячи із заробітної плати за останні два місяці і кількості робочих днів за цей період. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 147233,50 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.08.2020 по 08.10.2020 (49 днів) в сумі 27063,19 грн, а також понесені ним судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 840,80 грн. 10.11.2020 позивачем подано суду та надіслано відповідачеві заяву про збільшення позовних вимог, в якій він зазначив, що заборгованість підприємством перед ним досі не погашена. Отримавши відзив із довідками, які раніше відповідач йому не надав, він збільшує позовні вимоги і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати: за листопад 2019 року - 4297,60 грн, за грудень 2019 року - 2486,38 грн, за січень 2020 року - 6762,65 грн, за лютий 2020 року - 12496,62 грн, за березень 2020 року - 16845,34 грн, за квітень 2020 року - 17438,71 грн, за травень 2020 року - 8070,83 грн, за червень 2020 року - 68,84 грн, за липень 2020 року - 20346,64 грн, а всього - 88813,61 грн. Також зазначив, що оскільки у день звільнення 31.07.2020 він не працював, і вимога про розрахунок була пред`явлена ним у заяві на ім`я відповідача від 01.09.2020, загальна затримка розрахунку при звільненні за період з 03.09.2020 по 10.11.2020 становить 48 днів. Виходячи з розміру його середньоденного заробітку, обрахованого відповідачем в сумі 1205,90 грн, просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 57883,20 грн, а також понесені ним судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 840,80 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. До суду позивач [PERSON] та його представник адвокат Костенко В.О. не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату та час розгляду справи, надали суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, в яких заявлені вимоги підтримали. Відповідачем ТОВ «Краснолиманське» у наданому відзиві висловлене прохання про розгляд справи без участі представника відповідача. Згідно з відзивом позовні вимоги відповідачем не визнаються. Трудові правовідносини між сторонами відповідачем не заперечуються, але зазначається, що вимоги є безпідставними. У день звільнення 31.07.2020 позивач не працював, із вимогою про проведення з ним розрахунку не звертався, і, на думку відповідача, час затримки розрахунку при звільненні починається з моменту, коли відповідач отримав позовну заяву [PERSON] - 06.10.2020. Вини підприємства у несвоєчасній виплаті належних [PERSON] сум немає, тому просить відмовити у задоволенні позову. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 15.10.2020 ухвалою суду відкрите провадження у справі (спрощене позовне провадження), відповідачеві запропоновано подати судові відзив на позовну заяву, зобов`язано надати суду довідки про нараховані належні позивачеві суми, про розмір його середньоденного заробітку на час звільнення та про те, чи працював він у день звільнення. Призначено розгляд справи на 10.11.2020. 30.10.2020 судом отримано відзив ДП «ВК «Краснолиманська» із додатками. Судовий розгляд справи відкладався на 27.11.2020 через подання позивачем заяви про збільшення позовних вимог. Відповіді на цю заяву від відповідача не надійшло. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно з відомостями трудової книжки [NUMBER] [PERSON] з 18.10.2018 по 31.07.2020 працював у ТОВ «Краснолиманське», був звільнений з посади гірника очисного забою підземного 5 розряду з повним підземним робочим днем в шахті наказом №214к від 31.07.2020 за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України (а.с.13-14,37,39). У день звільнення 31.07.2020 [PERSON] не працював (а.с.38). 01.09.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про погашення заборгованості із заробітної плати та надання довідок, однак заява не була вручена відповідачеві засобом поштового зв`язку та повернена на адресу [PERSON] (а.с.15-19). З довідки №275 від 28.10.2020, наданої відповідачем суду, вбачається, що підприємство має заборгованість із заробітної плати перед [PERSON] , яка складає: за листопад 2019 року - 4297,60 грн, за грудень 2019 року - 2486,38 грн, за січень 2020 року - 6762,65 грн, за лютий 2020 року - 12496,62 грн, за березень 2020 року - 16845,34 грн, за квітень 2020 року - 17438,71 грн, за травень 2020 року - 8070,83 грн, за червень 2020 року - 68,84 грн, за липень 2020 року - 20346,64 грн, а всього - 88813,61 грн (а.с.41-42). Довідкою №274 від 28.10.2020 визначено, що середньоденний заробіток [PERSON] у ТОВ «Краснолиманське» за останні два місяці становить 1205,90 грн (а.с.40). V. Оцінка суду. Враховуючи неявку сторін до суду та подані ними заяви суд вважає за можливе розглянути справу без їхньої участі на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду, у спосіб, визначений законами. Конституція України у статті 43 гарантує, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. За положеннями статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За приписами ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною першою статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Під час розгляду справи належними і допустимими доказами встановлено, що позивач дійсно перебував у трудових відносинах із відповідачем, але обов`язку з оплати його праці відповідач повною мірою не виконав, і на момент звільнення [PERSON] не були виплачені всі належні йому суми. В даному випадку моментом пред`явлення позивачем вимоги про розрахунок суд вважає 01.09.2020 - день, коли позивачем було направлено відповідачеві відповідну заяву, і неотримання її відповідачем на висновки суду не впливає, оскільки [PERSON] виконав покладений на нього статтею 116 КЗпП України обов`язок звернутися до підприємства із вимогою про розрахунок, отримання цього листа у відділенні поштового зв`язку залежить від волевиявлення відповідача, який не виявив бажання отримувати вхідну кореспонденцію, направлену на його адресу у законний спосіб, маючи для цього можливість і час (листа було повернене відправникові за закінченням терміну зберігання 17.09.2020). Отже, заборгованість із заробітної плати, яку просить стягнути позивач і наявність якої в сумі 88813,61 грн відповідач фактично визнає у наданому відзиві і підтверджує довідкою, підлягає стягненню з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] в повному обсязі. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Отже, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок та виплатити всі суми, що йому належать, і у разі невиконання такого обов`язку настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання, на що звертає увагу суд, є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Розмір середньоденного заробітку позивача за відомостями, наданими відповідачем, становить 1205,90 грн, і саме такий розмір середньоденного заробітку просить позивач врахувати при розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у заяві про збільшення позовних вимог. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України стягує середній заробіток за період, вказаний позивачем - 03.09.2020 по 10.11.2020, що складає 48 робочих днів. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 57883,20 грн із розрахунку 1205,90 грн середньоденного заробітку, помножених на 48 робочих днів. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За приписами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн, сплачений [PERSON] при пред`явленні позову за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Крім того, з відповідача в дохід держави має бути стягнено судовий збір в розмірі 840,80 грн за вимогу про стягнення заборгованості із заробітної плати, оскільки за цією вимогою позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved