Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:90:803:0033), укладеного 26.11.2015 між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «ОСОКОРКИ» (далі - ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ») в особі голови кооперативу [PERSON] (далі - [PERSON] ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІТІ КОТТЕДЖІС» (далі - ТОВ «СІТІ КОТТЕДЖІС), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною (далі - ПН КМНО Тверська І.В.) за реєстровим № 1210. Позов обґрунтований посиланням на те, що позивач є членом ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ», а оспорюваний договір було укладено всупереч його інтересам та без згоди його і інших членів кооперативу, в колективній власності яких перебувала спірна земельна ділянка. Позивач вказує, що [PERSON] не мав повноважень на укладення оспорюваного правочину, оскільки не був уповноважений на це вищим органом управління кооперативу - загальними зборами його членів, адже згідно пункту 10.2.10 Статуту ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ» прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном кооперативу входить до компетенції загальних зборів членів кооперативу. За міркуванням позивача оспорюваний договір є також фіктивним правочином, оскільки він не був спрямований на реальне настання правових наслідків, а укладений з метою незаконного заволодіння майном кооперативу та приховування земельної ділянки від можливого звернення стягнення на неї. Позивач також вважає, що оспорюваний договір був укладений всупереч інтересам суспільства та членів ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ». Позивач зазначає, що [PERSON] з метою заволодіння його грошовими коштами та коштами невизначеного кола осіб створив фінансову піраміду шляхом організації інвестиційної діяльності в будівництво житлового багатоквартирного будинку. При цьому реальних намірів доводити будівництво житлового будинку до кінця та вводити його в експлуатацію [PERSON] не мав із самого початку, а свою пропозицію про вступ позивача до членів ОК ЖБК «ОСОКОРКИ» та сплати ним відповідних грошових коштів аргументував тим, що ціни на квартири він пропонує дуже низькі, а якість будівництва квартир буде на самому високому рівні. Для реалізації свого плану [PERSON] на початку 2012 р. задіяв цілий ряд підконтрольних йому юридичних осіб, а саме: ОК ЖБК «Осокорки», в діяльності якого він приймав безпосередню участь; ОК «ГРІН ВАЙТ»; ТОВ «СІТІ КОТТЕДЖІС», мажоритарним учасником якої був його син [PERSON] , ТОВ «СІТІ КОТТЕДЖІС» на час укладення оспорюваного договору виступало засновником ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ». Учасниками ТОВ «СІТІ КОТТЕДЖІС» були [PERSON] та ТОВ «Інститут земельно-кадастрової інформації», а його керівником була фіктивна особа [PERSON] . Засновниками ОК «ГРІН ВАЙТ» були [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а керівником та засновником ТОВ «ДЖИН-ДЖЕР» була [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як пов`язані із [PERSON] особи увійшли до складу членів ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ». Використовуючи вказаних суб`єктів господарювання для прикриття своєї діяльності, [PERSON] у травні 2013 р. придбав через процедуру прилюдних торгів за 218 045 грн. спірну земельну ділянку в садово-дачному кооперативі «ОСОКОРКИ» за адресою: [ADDRESS], не передбачену за своїм цільовим призначенням для будівництва багатоквартирного будинку. Реалізовуючи свій план, [PERSON] втягнув в укладення договорів про порядок сплати пайового внеску членом кооперативу і надання приміщення цілий ряд фізичних осіб. Тобто фінансування в будівництво відбувалося шляхом вступу позивача та інших осіб до членів ОК ЖБК «ОСОКОРКИ». Із моменту укладення договорів про порядок сплати пайового внеску членом кооперативу і надання приміщення позивач та інші особи набули прав та обов`язків членів кооперативу ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ». Так, 07.06.2012 між ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ» в особі [PERSON] та позивачем було укладено договір № 5 про порядок сплати пайового внеску членом кооперативу і надання приміщення, на виконання умов якого позивач в період із червня по жовтень 2012 р. сплатив на користь ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ» 324 000 грн. і набув та обов`язків його члена. В період із квітня 2012 р. по червень 2014 р. за сприянням [PERSON] із ОК «ЖБК «Осокорки» платоспроможними фізичними особами було укладено ще близько 10 - 15 таких договорів, в результаті чого [PERSON] та його спільниками було залучено від фізичних осіб грошових коштів на суму близько 5 мільйонів гривень. На незначну частину залучених від вкладників коштів [PERSON] та його спільники через ОК «ГРІН ВАЙТ» створили ілюзію формального виконання ними своїх договірних зобов`язань - добудували коробку будинку та 18.04.2016 через Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві зареєстрували за ОК «ГРІН ВАЙТ» право власності на недобудований будинок за адресою: [ADDRESS] . 21.06.2016 ОК «ГРІН ВАЙТ» продав позивачу та іншим вкладникам майнові права на проінвестовані ними квартири. При цьому вкладники реально не знали та не могли знати про відсутність у [PERSON] та його спільників дозвільних документів на будівництво, про існування судових рішень та заборон контролюючих органів щодо будівництва об`єкту ще в 2013 р. та про невідповідність цільовому призначенню земельної ділянки будівництва, яке на ній було розпочато в 2013 р., тобто про здійснення самочинного будівництва. На підставі звернення депутата Київської міської ради Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві було проведено позапланову перевірку об`єкту будівництва - садового будинку, розташованого на вищевказаній земельній ділянці, за результатами якої встановлено невиконання суб`єктом містобудування містобудівних умов та обмежень, а саме: відстань від протипожежного проїзду до стіни будинку становить менше 5,0 м., не отримано позитивний висновок ПАТ «Київгаз», проектні рішення і виконавчі креслення не зареєстровані в містобудівному кадастрі, не отримані необхідні технічні умови, не дотримані вимоги п. 1 містобудівних умов і обмежень. Було встановлено, що будівництво ведеться з порушеннями п. 3.22 та п. 3.48 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», ч. 2. ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 1.17 ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва». Того ж дня Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, яким встановлено зазначені порушення, за що передбачена відповідальність п. 8 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та видано припис про зупинення виконання будівельних робіт з 19.08.2013 та усунення встановлених порушень у термін до 23.09.2013. На підставі зазначених акту перевірки, протоколу та припису Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві прийнято постанову про накладення ОК на «ЖБК «ОСОКОРКИ» штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2013 у справі № 826/14687/13-а, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2014 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.04.2015 в задоволенні позову ОК «ЖБК «Осокорки» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві відмовлено за безпідставністю вимог. Окрім того ухвалою Дарницького районного суду міста Києва у справі № 2/753/1238/13 від 29.07.2013 забезпечено позов та заборонено ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ» та будь-яким іншим особам вчиняти дії, пов`язані з будівництвом житлового будинку на вищевказаній земельній ділянці. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 31.10.2013 у справі № 2602/2347/12 Дарницьку районну прокуратуру м. Києва повідомлено про порушення ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ» вимог законодавства щодо будівництва будинку. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.10.2013 у цивільній справі № 2602/2347/12, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.11.2015, зобов`язано ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ» знести за власний рахунок самочинне будівництво. В подальшому, з метою виведення спірної земельної ділянки з-під можливого забезпечення кримінального провадження (арешту) та звернення стягнення на неї в рахунок компенсації заподіяних злочином збитків [PERSON] , діючи від імені ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ», не маючи на те жодних правових підстав та повноважень, шляхом укладення оспорюваного договору переоформив право власності на земельну ділянку на ТОВ «СІТІ КОТТЕДЖІС». Відповідачі [PERSON] та ОК «ЖК «ОСОКОРКИ» про день та час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем їх проживання ( [PERSON] ) та місцезнаходження (ОК «ЖК «ОСОКОРКИ), проте в судове засідання не з`явилися без повідомлення причин неявки, відзиви на позовну заяву від них не надійшли. Від ТОВ «СІТІ КОТТЕДЖІС» надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, які мотивовані посиланням на те, що на час укладення оспорюваного договору ОК «ЖК «ОСОКОРКИ» був законним власником земельної ділянки і вправі був розпорядитися нею на власний розсуд. При укладенні договору були дотримані усі вимоги закону, була проведена належна оцінка земельної ділянки і відомостей про її обтяження в реєстрі не було. Від третьої особи ТОВ «ДЖИН ДЖЕР» надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, аналогічними запереченням ТОВ «СІТІ КОТТЕДЖІС». Зі змісту вказаного відзиву вбачається, що 06.11.2017 між ТОВ «СІТІ КОТТЕДЖІС» та ТОВ «ДЖИН ДЖЕР» укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, на якій відсутні будь-які будівлі та споруди. Третя особа ПН КМНО Тверська І.В. надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, пояснення щодо позовної заяви нею не надані. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду. 19.03.2018 до суду надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки ділянки та витребування майна за недійсним правочином разом із клопотаннями про забезпечення позову та про виклик свідків (т. 1 а.с. 2-20, 85-97, 174-185). 30.03.2018 представник позивачів подав клопотання про витребування доказів (т. 1 а.с. 221-230). 23.04.2018 суд постановив ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:90:803:0033 (т. 1 а.с. 235-236). 23.04.2018 суд постановив ухвалу про залишення позову без руху (т. 1 а.с. 237-238). 07.06.2017 на виконання вимог ухвали суду про усунення недоліків до суду надійшла позовна заява в новій редакції, позивачем у якій зазначений лише [PERSON] (т. 2 а.с. 1-17). Ухвалою від 25.06.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку загального провадження в підготовче засідання на 03.10.2018 (т. 2 а.с. 20-23). 01.10.2018 від ТОВ «СІТІ КОТТЕДЖІС» та ТОВ «ДЖИН ДЖЕР» подали відзиви на позовну заяву (т. 2 а.с. 62-63, 69-70). 03.10.2018 суд залучив до участі у справі як третю особу ТОВ «ДЖИН ДЖЕР», постановив ухвалу про витребування доказів та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 06.12.2018 (т. 2 а.с. 75-76, 77). 25.10.2018 представник позивача подав клопотання про долучення доказів, відповіді на відзив та клопотання про виклик та допит свідків (т. 2 а.с. 95-98, 108-115, 117-130, 132-139). 29.11.2018 ПН КМНО Тверська І.В. надала витребувані судом документи та заяву про розгляд справи за її відсутності (т. 2 а.с. 141). 06.12.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 21.03.2019 (т. 5 а.с. 170-172). 14.01.2019 представник позивача подав письмові пояснення до позову (т. 5 а.с. 183-196). 21.03.2019 представник позивача подав клопотання про перенесення розгляду справи (т. 5 а.с. 208-210). 21.03.2019 суд відклав розгляд справи на 12.09.2019 (т. 5 а.с. 214). 12.09.2019 представник позивача подав заяву про проведення судового засідання за його відсутності, інші учасники справи до суду не з`явилися, у зв`язку з чим суд розглянув справу без фіксування судового засідання технічними засобами. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 07.02.2012 [PERSON] , ТОВ «Інститут земельно-кадастрової інформації» та ТОВ «СІТІ КОТТЕДЖІС» провели установчі збори, на яких прийняли рішення про заснування ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ», затвердження списку членів кооперативу у складі трьох вищевказаних осіб та статуту кооперативу, обрання органів управління, затвердження розміру вступного внеску та надання голові кооперативу повноважень на здійснення державної реєстрації кооперативу (т. 2 а.с. 217). 16.02.2012 проведено державну реєстрацію ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ» з занесенням відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зі Статуту ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ» (в редакції від 07.02.2012) вбачається, що кооператив засновано для задоволення та захисту законних соціальних, економічних та інших спільних інтересів членів кооперативу в сфері забезпечення їх житловими та нежитловими приміщеннями шляхом будівництва житла та його наступної експлуатації (т. 2 а.с. 234-245). 07.06.2012 між ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ» (кооперативом) та [PERSON] (членом кооперативу) укладено договір про порядок сплати пайового внеску членом кооперативу і надання приміщення № 5 з додатками (т. 1 а.с. 147-151). Відповідно до умов цього договору член кооперативу зобов`язується сплатити пайовий внесок в сумі 324 000 грн. з розстрочкою платежу, а кооператив за умови сплати пайового внеску в повному обсязі зобов`язується в строк до 30.09.2012 здати в експлуатацію садовий будинок за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:90:803:0033), передати члену кооперативу двокімнатну квартиру загальною площею 52,3 кв.м. на третьому поверсі, умовний номер 20, та забезпечити можливість отримання членом кооперативу приміщення по завершенню будівництва і після введення його в експлуатацію. [PERSON] вніс на рахунок ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ» пайовий внесок в загальному розмірі 324 000 грн., що підтверджується актом від 11.10.2012 та карткою рахунку (т. 2 а.с. 105, 106). Водночас судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:90:803:0033, на якій кооператив зобов`язався побудувати будинок, виділялась члену Садівничого товариства «Здоров`я-1» [PERSON] для ведення садівництва та була набута у власність ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ» на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.05.2013, тобто майже через рік після укладення договору з позивачем (т. 2 а.с. 142-144). 31.10.2013 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення у цивільній справі № 2602/2347/12 за позовом Органу самоорганізації населення «Комітет мікрорайону «Осокорська садиба» та позовом третіх осіб з самостійними вимогами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Садівничого товариства «Здоров`я-1» до [PERSON] та ОК «ЖБК Осокорки», яким зобов`язав ОК «ЖБК Осокорки» знести за власний рахунок самочинне будівництво, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:90:803:0033). Вказаним рішенням, яке набрало законної сили 26.11.2015, встановлено, що у січні 2012 р. ОК «ЖБК Осокорки» розпочав будівництво житлового будинку на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, будинок збудовано з істотними порушеннями будівельних норм і правил та з порушенням прав інших осіб. В ході розгляду даної цивільної справи суд постановив ухвалу від 29.07.2013 про забезпечення позову шляхом заборони ОК «ЖБК Осокорки» та будь-яким іншим особам вчиняти дії, пов`язані з будівництвом на вищевказаній земельній ділянці (т. 1 а.с. 203-204). Проте вимоги вказаної ухвали ОК «ЖБК Осокорки» не виконав та продовжив будівництво, у зв`язку з чим 26.08.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 12015100020007355 було внесено відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 382 КК України, а суд за результатами розгляду цивільної справи № 2602/2347/12 постановив ухвалу, якою повідомив прокурора про порушення закону (т. 1 а.с. 186, 205-207). З позовної заяви вбачається, на даний час на розгляді в суді перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. 26.11.2015 між ОК «ЖБК Осокорки»(продавцем) в особі голови кооперативу [PERSON] та ТОВ «СІТІ КОТТЕДЖІС» (покупцем) в особі директора Попова В.О . укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0677, кадастровий номер: 8000000000:90:803:0033, розташованої за адресою: [ADDRESS] (т. 2 а.с. 71-72). Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за реєстровим № 1210. В подальшому ТОВ «СІТІ КОТТЕДЖІС» відчужило вищевказану земельну ділянку на користь ТОВ «ДЖИН ДЖЕР», про що свідчить укладений між ними договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06.11.2017, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. за реєстровим № 1750 (т. 2 а.с. 64-65). З 2017 року Слідчим управлінням ГУ НП у м. Києві розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1201710010000423, за ознаками шахрайства, вчиненого групою осіб, в особливо великих розмірах, у якому позивач та інші особи, які внесли до ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ» пайові внески, мають процесуальний статус потерпілих та цивільних позивачів, що підтверджується наданими позивачем копіями матеріалів кримінального провадження (т. 1 а.с. 21-30, 131-146). IV. Зміст спірних правовідносин, оцінка суду, норми права та мотиви їх застосування. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України підставою для судового захисту цивільного права або інтересу є його порушення, невизнання або оспорювання. За приписами частини 1 статті 12, частини 1 статті 13 цього Кодексу особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, але у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до положень частин 2 та 3 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відтак правом оспорювати правочин цивільний закон наділяє не лише сторону (сторони) правочину, а й інших, третіх осіб, які не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи». З огляду на зазначене та з урахуванням положень статей 4, 5 ЦПК України можна дійти висновку, що кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Як розтлумачив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 01.12.2004 за № 18-рп/2004, поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто не випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушенням охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага. Водночас за відсутності об`єктивного порушення прав чи законних інтересів особи її вимоги не підлягають задоволенню. Таким чином оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина 3 статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. За положеннями частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частин першої-третьої та п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначено Законом України від 10.07.2003 № 1087-IV «Про кооперацію» (далі - Закон № 1087-IV ). Статтею 1 цього Закону встановлено, що кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Вказана норма також дає визначення обслуговуючого кооперативу як кооперативу, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Відповідно до статті 6 Закону № 1087-IV кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу (ч. 1 ст. 10 Закону № 1087-IV). Стаття 12 Закону № 1087-IV визначає перелік основних прав та обов`язків члена кооперативу, серед яких, зокрема, право на участь у господарській діяльності кооперативу та управлінні кооперативом, право голосу на загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління, та обов`язки додержуватися статуту кооперативу, виконувати рішення органів управління та органів контролю кооперативу, виконання своїх зобов`язань перед кооперативом, сплата визначених статутом внесків. Отже, вищезазначений Закон визначає кооператив як юридичну особу, створену фізичними та/або юридичними особами для спільної діяльності у тій чи іншій сфері. Статтею 15 Закону № 1087-IV визначено, що вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу відноситься, зокрема, затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу, утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу, прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном. Зі статуту ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ» (в редакції від 09.09.2013, чинній на час вчинення оспорюваного правочину, далі - Статут) вбачається, що його засновниками є ТОВ «ІНСТИТУТ ЗЕМЕЛЬНО-КАДАСТРОВОЇ ІНФОРМАЦІЇ» та ТОВ «СІТІ КОТТЕДЖІС» (т. 2 а.с. 195-208). Відповідно до статті 6 Статуту членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом Кооперативу, додержуються вимог Статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених цим Статутом. Голова кооперативу протягом 10 днів з моменту отримання відповідної заяви від набувача членства приймає по ній рішення. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство. Статтею 13 Статуту визначено, що при вступі до кооперативу кожна особа сплачує вступний внесок у грошовій формі в розмірі, визначеному рішенням загальних зборів, сплата якого є обов`язковою умовою членства в кооперативі. Пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду часу. Паї є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу. Згідно статті 10 Статуту вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу, до компетенції яких відноситься, зокрема, затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу, утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу, визначення розмірів вступного, членського внесків та інших внесків, визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу, прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном. Загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності не менше двох третин уповноважених. Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу, зокрема, про відчуження майна кооперативу на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна кооперативу, вважається прийнятим, якщо на нього проголосувало не менше 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах членів кооперативу. Відповідно до статті 11 Статуту члени правління і голова кооперативу обираються загальними зборами членів кооперативу, що кореспондує статті 16 Закону № 1087-IV. З аналізу наведених законодавчих норм та положень статуту ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ», зокрема, статті 2, відповідно до якої метою діяльності кооперативу є забезпечення житлом та задоволення економічних, соціальних та інших потреб виключно членів кооперативу, та з огляду на зміст укладеного сторонами договору про порядок сплати пайового внеску та акту про сплату пайового внеску, у яких щодо позивача вживається термін «член кооперативу», суд дійшов висновку, що позивач є членом ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ». Як член ОК «ЖБК «ОСОКОРКИ» позивач має права та обов`язки, визначені статтею 7 Статуту, зокрема, право брати участь у господарській діяльності кооперативу та в управлінні кооперативом, право голосу на загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління. Водночас з матеріалів реєстраційної справи ОК «ЖБК Осокорки»вбачається, що прийняття до членів кооперативу як позивача, так і інших осіб, які сплатили пайовий внесок, за визначеною Статутом процедурою не відбувалось і відомості про позивача як про члена кооперативу ні до Статуту, ні до інших юридично значимих документів кооперативу, не вносились. Рішенням позачергових загальних зборів членів кооперативу від 19.10.2015, на яких були присутні лише представники ТОВ «ІНСТИТУТ ЗЕМЕЛЬНО-КАДАСТРОВОЇ ІНФОРМАЦІЇ» та ТОВ «СІТІ КОТТЕДЖІС», [PERSON] було обрано на посаду голови кооперативу, у зв`язку з чим до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено відповідні відомості (т. 2 а.с. 176, 180-182). Про проведення вказаних загальних зборів членів кооперативу позивач не повідомлявся, участі у них не брав і за (або проти) обрання [PERSON] головою кооперативу не голосував. Наказом № 3-К від 19.10.2015 [PERSON] з 20.10.2015 призначено на посаду голови ОК «ЖБК Осокорки» (т. 2 а.с. 175). Зі змісту оспорюваного договору вбачається, що при його укладенні [PERSON] діяв на підставі статуту ОК «ЖБК Осокорки»та рішення позачергових загальних зборів членів кооперативу від 10.11.2015. Протокол загальних зборів членів кооперативу від 10.11.2015 суду не надано, а відтак не доведено, що позивач повідомлявся про їх проведення і брав у них участь. За змістом частини 1 статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Отже враховуючи, що при обранні [PERSON] головою ОК «ЖБК Осокорки» та прийнятті рішення про відчуження належної кооперативу земельної ділянки не було дотримано положень Статуту та Закону № 1087-IV, суд дійшов висновку, що оспорюваний договір купівлі-продажу земельної ділянки вчинено особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, а його зміст суперечить закону. Закон № 1087-IV дає визначення, що пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки. Пунктом 13.3.5. статті 13 статуту ОК «ЖБК Осокорки» передбачено, що в разі, якщо член кооперативу втратив право на житло до набуття на нього права власності, він вибуває з кооперативу і має право на одержання від кооперативу фактично сплаченої ним вартості паю грішми. Судом встановлено, що рішення Дарницького районного суду м. Києва у цивільній справі № 2602/2347/12 про знесення самочинного будівництва було виконано, а відтак позивач втратив право на житло і, відповідно, набув право на одержання від кооперативу сплаченої ним вартості паю. Більше того, у разі винесення судом обвинувального вироку у кримінальному провадженні, у якому позивач має процесуальний статус потерпілого та цивільного позивача, він матиме право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди. Доказів наявності у ОК «ЖБК Осокорки» та [PERSON] грошових коштів та іншого майна, за рахунок якого можливо сплатити позивачу внесений ним пай або відшкодувати завдану майнову шкоду, суду не надано. Наведені обставини дають достатні підстави вважати, що що оспорюваний договір порушує майнові права позивача, а відтак він має обґрунтовану юридичну заінтересованість у визнанні його недійсним. Отже на підставі оцінки наведених сторонами аргументів і наданих ними доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про недійсність договору купівлі-продажу земельної ділянки з підстав недодержання в момент його вчинення вимог, встановлених частинами першою та другою статті 203 ЦК України. Що стосується посилань позивача на фіктивність оспорюваного правочину, то їх дослідження є недоцільним, оскільки у даному випадку суд встановив недодержання в момент його вчинення вимог, встановлених частинами першою та другою статті 203 ЦК України, що є достатньою підставою для визнання договору недійсним. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на результат розгляду справи суд покладає на сторін визнаного недійсним правочину в рівних частках сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1 057,20 грн. (т. 1 а.с. 1, 84) та поштові витрати позивача в розмірі 212 грн.(т. 2 а.с. 106а-106в, 215а, 130а, 139а). На підставі викладеного,

Outcome: approved