Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 02 серпня 2021 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Шумської міської територіальної громади в особі Шумської міської ради (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті - [PERSON] . 2. Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, що складається із: - права власності на земельну ділянку, яка розташована на території Суразької сільської ради, Шумського району Тернопільської області площею 1,67 га. у межах згідно з планом, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 6125887800:01:001:0108, яке належало померлій [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 807829, виданого Шумською державною адміністрацією 02 березня 2006 року; - права власності на земельну ділянку, яка розташована на території Суразької сільської ради, Шумського району Тернопільської області площею 0,33 га. у межах згідно з планом, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 6125887800:01:001:1361, яке належало померлій [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 807689, виданого Шумською державною адміністрацією 02 березня 2006 року; - права власності на земельну ділянку, яка розташована на території Суразької сільської ради, Шумського району Тернопільської області площею 0,2500 га. у межах згідно з планом, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 6125887800:02:001:0036, яке належало померлій [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 067501; - права власності на земельну ділянку, яка розташована на території Суразької сільської ради, Шумського району Тернопільської області площею 0,1610 га. у межах згідно з планом, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 6125887800:02:001:0037, яке належало померлій [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 067502. На випадок своєї смерті померла зробила розпорядження, склавши заповіт згідно якого, призначила позивача спадкоємцем усього належного їй майна. Спадщину після смерті померлої позивач прийняла у відповідності до ст.1268 ЦК України, оскільки на день смерті спадкодавця, проживала із ним в одному господарстві, як стверджує остання. Позивач зверталася у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, однак їй було відмовлено, оскільки пропущено шести місячний строк подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Вказаний строк пропустила з поважних причин, оскільки їй не було відомо, що [PERSON] на ім`я позивача склала заповіт. Про такий заповіт стало відомо випадково, коли прийшла до нотаріуса на консультацію. На підставі викладеного, позивач просить позов задоволити, визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а також визнати за нею, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті - [PERSON] ІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 03 серпня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 28 серпня 2021 року. 4. В судове засідання сторони не з`явилися, однак представили письмові заяви про слухання справи у їх відсутність, із повним підтриманням та визнанням позовних вимог. 5. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 6. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 7. Згідно свідоцтва про смерть cерії [NUMBER] від 02.07.2018 р., що видане Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, стверджується, що [INFO] померла - [PERSON] . 8. Померлій належить майно, яке складається: - права власності на земельну ділянку, яка розташована на території Суразької сільської ради, Шумського району Тернопільської області площею 1,67 га. у межах згідно з планом, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 6125887800:01:001:0108, яке належало померлій [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 807829, виданого Шумською державною адміністрацією 02 березня 2006 року; - права власності на земельну ділянку, яка розташована на території Суразької сільської ради, Шумського району Тернопільської області площею 0,33 га. у межах згідно з планом, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 6125887800:01:001:1361, яке належало померлій [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 807689, виданого Шумською державною адміністрацією 02 березня 2006 року; - права власності на земельну ділянку, яка розташована на території Суразької сільської ради, Шумського району Тернопільської області площею 0,2500 га. у межах згідно з планом, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 6125887800:02:001:0036, яке належало померлій [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 067501; - права власності на земельну ділянку, яка розташована на території Суразької сільської ради, Шумського району Тернопільської області площею 0,1610 га. у межах згідно з планом, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 6125887800:02:001:0037, яке належало померлій [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 067502. 9. Судом встановлено, що померла [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 19.03.2009 р. секретарем виконкому Суразької сільської ради Шумського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за № 5, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла позивачу. 10. Як вбачається із довідок № 339, 340 від 29.07.2021 р. виданих Шумською міською радою Тернопільської області, [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті була зареєстрована і постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , разом із останньою проживала однак без реєстрації [PERSON] , що дає підставу вважати позивача такою, що прийняла спадщину в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем. ІV. Оцінка Суду. 11. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав (див. пункт 4), таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. 12. Вимогами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 13. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 14. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 15. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 16. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 17. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 18. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 19. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 20. На підставі статей 1216,1217,1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). 21. Із ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. 22. У відповідності до ст.1235 ЦК України Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. 23. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 24. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 25. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 26. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. 27. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 28. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 29. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 30. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 31. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 32. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. 33. У зв`язку із чим, враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, його право підлягає захисту, а позовні вимоги в цій частині задоволенню. 34. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на земельні ділянки не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 35. Позивачем при подачі позову було сплачено 908 грн. 00 коп. судового збору. З цих підстав,

Outcome: dismissed