Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Керівник Бердянської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави, де вказав, що була проведена прокурорська перевірка додержання вимог земельного та водного законодавства під час надання у власність громадянам земельних ділянок уздовж прибережної смуги Азовського моря. В ході перевірки встановлено, що пунктом 5, 5.57 рішення Бердянської міської ради № 41 від 25. 02. 2010 року «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» затверджено проект відведення земельної ділянки та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0619 га, розташовану по вул. Сибірякова, 29-г в м. Бердянську. На підставі цього рішення [PERSON] видано державний акт серії ЯК № 913495 на право власності на земельну ділянку по вул. Сибірякова, 29-г в м. Бердянську, кадастровий номер 2310400000:08:007:0348. Прокурор вважає п. 5, 5.57 рішення Бердянської міської ради № 41 від 25. 02. 2010 року таким, що не відповідає вимогам закону, і просить визнати його недійсним і скасувати за таких підстав. Проекти відводу земельної ділянки, затверджені спірним рішенням міської ради розроблялися та затверджувалися без розробки містобудівного обґрунтування обєкту, без встановлення містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок з порушенням водного, земельного та містобудівного законодавства. Згідно генерального плану м. Бердянська, затвердженого рішенням Бердянської міської ради № 8 від 25. 06. 2009 року, вказані у рішенні території запроектовані для розміщення оздоровчих установ та установ відпочинку, зелених насаджень загального користування. На час прийняття Бердянською міською радою цього рішення містобудівна документація м. Бердянська не затверджувалась, відсутні детальні плани територій окремих районів міста, зокрема, Бердянської коси. Будівництво нових дачних районів в межах м. Бердянська не передбачено. Спірна земельна ділянка у відповідності до ст. 51 ЗК України відноситься до земель рекреаційного призначення, проектна документація щодо відведення земельної ділянки затверджена без проведення державної експертизи землевпорядної організації. Розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації від 16. 04. 2010 року № 101 пунктом 14. 4 Бердянську міську раду зобовязано скасувати висновки, надані з 20. 05. 2009 року стосовно відведення земельних ділянок під індивідуальне дачне будівництво на територіях рекреаційного призначення. Земельна ділянка по вул. Сибірякова 29-г розміщується на території оздоровчих установ та установ відпочинку, проте спірним рішенням Бердянської міської ради вона передана у власність [PERSON] для індивідуального дачного будівництва. Таким чином, Бердянською міською радою під час прийняття рішення № 12 від 27. 05. 2010 року порушено порядок надання земельних ділянок у власність, визначений Конституцією України, Земельним та Водним кодексами України, тому вказане рішення є протиправним і підлягає скасуванню, державний акт, виданий [PERSON] на право власності на земельну ділянку по вул. Сибірякова 29-г в м. Бердянську, необхідно визнати недійсним. 12. 12. 2011 року [PERSON] за договором купівлі продажу земельної ділянки продала її [PERSON] У звязку із вищенаведеним позивач просить визнати п. 5, 5.57рішення Бердянської міської ради № 41 від 25. 02. 2010 року скасувати, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 913395 визнати недійсним, а земельну ділянку повернути за належністю територіальній громаді Бердянської міської ради. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача Бердянської міської ради за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і зазначив, що Бердянською міською радою на час винесення спірного рішення не були порушені норми законодавства, яке діяло на той момент, висновки управління архітектури та земельних відносин виконкому Бердянської міської ради були позитивними і відкликані лише 22. 03. 2011 року. Підстав для відмови [PERSON] у наданні їй земельної ділянки на час прийняття спірного рішення Бердянською міською радою не існувало, міська рада при прийнятті рішення про надання земельної ділянки не мала повноважень витребувати додаткові матеріали, не передбачені діючим законодавством. Міська рада врахувала затверджений проект землеустрою і позитивні висновки по ньому, і винесла обгрунтоване рішення, яке є рішенням ненормативного характеру, і вичерпало свою дію фактом свого виконання. Відповідачка [PERSON] до суду не явилася, про день слухання справи повідомлена за останнім відомим місцем реєстрації, заперечень проти позову не надала, і суд розглядає справу за її відсутності на підставі наявних доказів. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні проти позовної вимоги заперечує на тих підставах, що [PERSON] надавалася земельна ділянка, яка була віднесена до земель житлової та громадської забудови і необхідності у проведенні обовязкової державної експертизи землевпорядної документації не було. На час винесення Бердянською міською радою спірного рішення діяли позитивні висновки щодо погодження проектів відведення земельної ділянки, у тому числі, і той факт, що у подальшому вони були відкликані, не свідчить про незаконність надання земельної ділянки у власність, оскільки висновки скасовані не були. Стаття 1212 ЦК України не може бути застосована, оскільки земельну ділянку можна витребувати тільки шляхом пред»явлення виндикаційного позову, а інших підстав для витребування земельної ділянки немає. На момент прийняття спірного рішення не вимагалося проведення державної експертизи землевпорядної організації при розроблення проекту землеустрою, ця вимога була прийнята пізніше. [PERSON] були передані землі житлової та громадської забудови, які були встановлені у м. Бердянську ще у 50- х роках, що підтверджено матеріалами БМБТІ. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову прокурора у повному обсязі, виходячи із наступного. Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 5, 5.57 рішення Бердянської міської ради № 41 від 25. 02. 2010 року 79-ї сесії пятого скликання «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» затверджено проект відведення земельної ділянки та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0619 га, для індивідуального дачного будівництва в межах норм безоплатної приватизації, яка розташована по вул. Сибірякова, 29-г в м. Бердянську. Позивач просить визнати недійсним та скасувати п. 5. 5.57 рішення Бердянської міської ради у звязку з його невідповідністю закону, а відтак визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку на ім.»я [PERSON] серії ЯК № 913495 від 07. 09. 2010 року , яка надана для ведення індивідуального дачного будівництва. Згідно до положень ст. 84 Земельного Кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, крім інших, землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Законом. У відповідності до ст. 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті у тому числі, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами. Згідно до ст. 88 Водного Кодексу України (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водоймі в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від узрізу води. Відповідно до ст. 90 цього ж Кодексу прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватись лише для будівництва санаторіїв та інших лікувально оздоровчих закладів, з обовязковим централізованим водопостачанням і каналізацією. За умовами ст. 60 Земельного Кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Розмір та межі захисної смуги уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів з урахуванням містобудівної документації. Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08. 05. 2013 року, складеного Державною інспекцією сільського господарства у Запорізькій області у ході перевірки встановлено порушення пунктом 5 рішення Бердянської міської ради № 41 від 22. 02. 2010 року порядку надання земельних ділянок у власність зокрема, [PERSON] Як убачається з акту станом на теперішній час проект прибережної захисної смуги на території міста Бердянська, Бердянської коси не розроблений, та в передбаченому законом порядку не затверджений. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають обовязковій державній експертизі, зокрема і проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду, оздоровчого та рекреаційного призначення. У відповідності до ст. 118, ч. 4 ст. 123 ЗК України у разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обовязковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. Всупереч вказаним вимогам закону проекти землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки обовязкову державну експертизу землевпорядної документації не пройшли, чим не дотримано порядок набуття права на землю. Вказана земельна ділянка розташована в межах двокілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря, а саме на відстані 124 м від узрізу води Азовського моря. Відповідно до проектних рішень генерального плану розвитку міста зазначена земельна ділянка не запланована для індивідуального дачного будівництва. Проект відведення затверджений без розробки містобудівного обґрунтування обєкту, не встановлені містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки. Крім того, будівництво нових дачних районів в міських населених пунктах згідно п. 3. 39 ДБН 360- 92 «Планування і забудова» сільських поселень» не допускається. Як вбачається з відповіді заступника міського голови від 12. 12. 2014 року на момент прийняття спірного рішення Бердянською міською радою діяв Генеральний план м. Бердянська, затверджений рішенням шістдесят восьмої сесії Бердянської міської ради пятого скликання, таким чином за адресою виділеної відповідачу земельної ділянки передбачено лише розміщення території малоповерхової житлової забудови. З листа начальника управління архітектури та земельних відносин у м. Бердянську від 22. 03. 2011 року вбачається, що на виконання п. 14. 4 розпорядження голови Запорізької облдержадміністрації від 16. 04. 2010 року № 101 «Про результати комплексної перевірки діяльності Бердянської міської ради Запорізької області та її виконавчого комітету» відкликано висновки управління архітектури та містобудування, що були видані громадянам під індивідуальне дачне будівництво з 20. 05. 2009 року з вимогами п. 3.41* ДБН 360-92 «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень». Всі вищевикладені обставини дають можливість суду зробити висновок про порушення Бердянською міською радою положення чинного законодавства в частині підстав та порядку надання земельних ділянок у власність, про незаконність п. 5,5.57 рішення 79 сесії Бердянської міської ради пятого скликання № 41 від 25. 02. 2010 року про передачу [PERSON] земельної ділянки по вул. Сибірякова, 29-г і необхідності його скасування. Згідно копії договору купівлі продажу від 12. 12. 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 3935, витягу про реєстрацію у Державному реєстрі правочинів [PERSON] продала земельну ділянку [PERSON]. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 5,5.57 рішення Бердянської міської ради № 41 від 25. 02. 2010 року земельна ділянка надана [PERSON] в порядку безоплатної приватизації. Частина 3 ст. 388 ЦК України, яка передбачає, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Згідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Спірна земельна ділянка вибула з володіння держави всупереч вимогам законодавства, у [PERSON] і [PERSON] не виникло право власності на землю, а укладений між ними договір є нікчемним і не може бути підставою для виникнення будь - яких прав та обовязків. [PERSON] не набула право власності на підставі договору купівлі - продажу, оскільки право власності на вказану земельну ділянку не належало [PERSON], і вона не мала права її відчужувати. Згідно правового висновку Верховного суду України по справі № 6-523цс15 землі в межах двох кілометрів прибережних захисних смуг морських заток і лиманів не можуть передаватись у власність громадян, оскільки це землі водного фонду України. Згідно до правової позиції Верхового суду України по справі № 6-57-ц13 якщо право власності на земельну ділянку набуто на підставі незаконного розпорядження органу місцевого самоврядування, такий державний акт підлягає визнанню недійсним без врахування вимог ст. 140 ЗК України. Доводи відповідачів не спростовують позовні вимоги, а отже не можуть прийматись судом до уваги, висновки землевпорядних організацій про погодження відведення цієї земельної ділянки були відкликані як незаконні, що свідчить про порушення Бердянською міською законності при виділенні спірної земельної ділянки у власність. Той факт, що на момент винесення Бердянською міською радою спірного рішення діяли положення, які дозволяли надавати у власність громадянам земельної ділянки у водозахисній зоні, не означає, що виявлені в подальшому порушення законодавства України не повинні бути виправлені. Таким чином усі доводи позивача ґрунтуються на законі, а отже підлягають задоволенню у повному обсязі. Представник відповідача Бердянської міської ради за довіреністю [PERSON] і представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні заявили про застосування позовної давності, оскільки спірне рішення було прийняте 25. 02. 2010 року, а прокурор звернувся до суду тільки 07. 06. 2013 року, тобто з пропуском 3- х річного строку позовної давності. Прокурор у судовому засіданні, посилаючись на Закон України від 20. 12. 2011 року, заперечує проти застосування позовної давності, оскільки звернення до суду з цим позовом ґрунтувалося саме на тому нормативному акті, який дав право на подання позову у межах 3- річної давності з дня набуття чинності саме цим Законом. Вислухавши думку сторін, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами ст. ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове майно. Суд не вбачає підстав для застосування позовної давності до позовних вимог прокурора, бо позивач звернувся до суду 07. 06. 2013 року за захистом прав територіальної громади м. Бердянська у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20. 12. 2011 року, який набрав чинності 15. 01. 2012 року, тобто у межах позовної давності, встановленої законом. На час звернення до суду не існувало правових висновків Верховного суду України за 2014 і 2016 роки, на які посилається у своєму виступі представник відповідача [PERSON], а тому вони застосовані бути не можуть.

Outcome: approved