Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] (а.с.2-4). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є квартиронаймачем вищевказаної квартири. Крім неї у вказаній квартирі зареєстрований відповідач по справі. Зазначає, що понад 10 років [PERSON] за зазначеною адресою не проживає, кореспонденції не отримує, особистих речей в квартирі не має, комунальні платежі не сплачує. Таким чином реєстрація відповідача у квартирі створює проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються виходячи з кількості зареєстрованих осіб. Посилаючись на ст.ст.71, 72 ЖК України, вважає, що [PERSON] втратив право користування даним житловим приміщенням. ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи, пояснення учасників справи в судовому засіданні. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 30 березня 2020 року відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 29 квітня 2020 року розгляд справи відкладався у зв`язку із заявленим клопотанням позивача. Крім того, залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Комунальне підприємство «Новозаводське» Чернігівської міської ради. Протокольною ухвалою суду від 18.05.2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання позивач не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Третя особа в судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. З урахуванням вищевикладеного судом 16.06.2020 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання проводити у відсутність сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Згідно особового рахунку КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради №055270-4 [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] (а.с.7). Як вбачається із копії довідки КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради№400 від 24.01.2014 року [PERSON] з 13.05.2013 року є наймачем квартири [ADDRESS] . [PERSON] є піднаймачем (а.с.8). Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відсутні відомості про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.33, 54). Відповідно довідки Управління адміністративних послуг від 13.05.2020 року №6144 (а.с.42), відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Однак, згідно акту мешканців будинку [ADDRESS] від 16.09.2009 року вбачається, що відповідач за вищевказаною адресою зареєстрований, але не проживає з 06.05.2004 року (а.с.12). Із копій квитанцій за оплату комунальних послуг вбачається, що платником послуг є [PERSON] (а.с.9-11). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] - знайомі позивача, в судовому засіданні показали, що відповідач з 2004 року не проживає у квартирі [ADDRESS] , він виїхав добровільно, особисті речі його відсутні, замки від вхідних дверей позивачка не змінювала та будь-яких перешкод у користуванні квартирою не чинила. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Серед основних прав і свобод людини і громадянина Конституція України проголошує право на житло. Тобто право на житло - це одне із найважливіших соціально-економічних прав громадянина України, оскільки воно стосується основ життя людини. Відповідно до ст. 25 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоров`я і добробуту її самої та її родини. Повага до права людини на житло закріплена також у статті 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Згідно приписів ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї. Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. При цьому, статтею 78 Житлового Кодексу України встановлені права і обов`язки тимчасово відсутніх наймача та членів його сім`ї, згідно якої - тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов`язки за договором найму жилого приміщення. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, на підставі аналізу зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, беручи до уваги, що відповідач зареєстрований, але не проживає в спірній квартирі більше шести місяців, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймає, поважність причин відсутності відповідача у вказаному житлі в судовому засіданні встановлено не було, отже згідно ст. 71 ЖК України, він має бути визнаний таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . V. Розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив із того, що відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, однак за відсутності такої вимоги суд не стягує судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved