Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 02 листопада 2020 року [PERSON] (далі позивач) звернулася в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позовну заяву обґрунтувала тим, що 26 вересня 1987 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають чотирьох дітей: синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Через часті сварки сім`я фактично розпалась, шлюбні відносини між ними припинено, подружніх стосунків не підтримують. Відповідач заперечень проти позову не висловив. Подав заяву, в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання сторони не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримує і просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , відповідач позов визнає. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Красненським сільвиконкомом Конотопського району Сумської області, [INFO] [PERSON] , 1967 року народження, зареєструвала шлюб з [PERSON] , 1965 року народження, після реєстрації шлюбу прізвище позивача - [PERSON] , відповідача - [PERSON] (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . (а.с. 6-8). V. Норми права. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно роз`яснень у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. VI. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, вважає, що подальше спільне життя жінки й чоловіка та збереження їхнього шлюбу суперечило б їхнім інтересам та дітей, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved