Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10 січня 2018 року між ним, [PERSON] , та [PERSON] (далі - Відповідач), було укладено Договір позики, згідно якого він передав відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США 00 центів готівкою, в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , а відповідач зобов`язався повернути позивачу вказану грошову суму до кінця 2018 року. Факт надання позивачем відповідачу позики підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою від 10 січня 2018 року. Оскільки, у вказаний строк відповідач свій обов`язок з повернення грошових коштів не виконав, позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з [PERSON] на свою, [PERSON] , користь суму заборгованості за Договором позики від 10 січня 2018 року станом на 25 червня 2019 року у розмірі 265 671 (двісті шістдесят п`ять тисяч шістсот сімдесят одна) грн. 36 коп., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 261 900 (двісті шістдесят одна тисяча дев`ятсот) грн. 00 коп. та 3 % річних у розмірі 3 771 (три тисячі сімсот сімдесят одна) грн. 36 коп. та судові витрати по справі у розмірі 2 656 (дві тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 72 коп. Представник відповідача у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву (а.с.37-39), в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх заперечень посилався на ті обставини, що жодного договору та жодної розписки між позивачем та відповідачем не укладалось, грошових коштів позивач відповідачу не надавав, належними та допустимими доказами позовні вимоги не обґрунтовуються. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилався на обставини, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача у відкритому судовому засідання позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. Після оголошення перерви у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, про що свідчить його власноручний підпис у повідомленні про день та час слухання справи, причин нявки суду не повідомив. Суд зазначає з цього приводу, що однією з основних засад цивільного судочинства, у відповідність до ст. 2 ЦПК України, є неприпустимість зловживання процесуальних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи. Ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р., гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. В даному випадку, систематичне не прибуття сторони відповідача у судові засідання, ухилення відповідача від участі в проведенні експертних дій, постійне зміна такою стороною своїх представників, які заявляли суду систематичні клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення із матеріалами позову, мають у своїй сукупності всі ознаки дій, які спрямовані на затягування розгляду справи по суті. Оскільки стороні відповідача надавалась реальна можливість висловити у повному обсязі свої заперечення щодо пред`явленого до нього позову та наведених позивачем розрахунків суми позову, та здійснити повну подачу всіх доказів на їх обґрунтування, і наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання представник відповідача в судове засідання не з`явився, суд, з метою уникнення надмірно тривалого судового розгляду судової справи, вважає за можливим завершити судовий розгляд шляхом ухвалення рішення за відсутності такого учасника справи. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 14.11.2019 року вирішено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 14.11.2019 року клопотання представника відповідача про призначення судово - почеркознавчої експертизи по цивільній справі за вищевказаним позовом,було задоволено. Вирішено призначити по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, судово - почеркознавчу експертизу, провадження по даній цивільній справі зупинити на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 06.04.2020 року скасовано ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2019 року по даній цивільній справі про призначення судово - почеркознавчої експертизи через ненадання відповідачем зразків підпису для проведення експертного дослідження. Ухвалою суду від 01.09.2020 року клопотання представника відповідача про призначення потворної судово - почеркознавчої експертизи по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості було повернуто учаснику справи, який його заявив. Ухвалою суду від 01.09.2020 року судом було задоволено заяву представника відповідача та вирішено викликати та допитати в якості свідка [PERSON] , як особу яка зазначена у тексті розписки свідком обставини її складання та факту передачі грошових коштів. Щодо допиту в якості свідка іншої особи, зазначеної у тексті розписки як « [PERSON] » то суд вказує, що представник відповідача, який заявляв клопотання про виклик такої особи в якості свідка, так і не надав суду будь-яких відомостей щодо повного ім`я, місця проживання (перебування) або місце роботи такої особи, у зв`язку із чим суд позбавлений можливості викликати та провести її допит в якості свідка. Ухвалою суду від 16.10.2020 року клопотання представника відповідача про призначення потворної судово - почеркознавчої експертизи по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості було повернуто учаснику справи, який його заявив. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 10 січня 2018 року від імені [PERSON] було складено у простій письмовій формі розписку про отримання відповідачем від позивача [PERSON] позики у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США 00 центів готівкою. Згідно тексту вказаної розписки [PERSON] зобов`язалася повернути кредитору зазначену грошову суму до кінця 2018 року (а.с. 6, т.1). Оскільки відповідач у добровільному порядку своїх договірних зобов`язань перед позивачем не виконав вказану суму іноземної валюти у строк, визначений розпискою, не повернув останньому, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Щодо стягнення основної суми боргу суд зазначає про наступне. За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд вимушений відхилити доводи сторони відповідача з того приводу, що жодної розписки між позивачем та відповідачем не укладалось. Так, судом в межах розгляду даної справи за клопотання представника відповідача відповідною ухвалою суду від 14.11.2019 року було вирішено призначити відповідну експертизу на вирішення якої поставити питання щодо того, чи виконано текст та підпис у розписці від 10.01.2018 року саме відповідачем [PERSON] . Вказаною ухвалою, у тому числі, було зобов`язано відповідача надати документи для проведення експертизи, документи, які містять вільні зразки почерку такої особи. Сторони були повідомлені про наслідки ухилення від участі в проведенні даної експертизи. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. 10.01.2020 року до суду надійшло клопотання судового експерта Ю.В. Соломаха про надання вільних зразків почерку [PERSON] , у тому числі, виконані під диктовку у вигляді спеціально складеного тексту, якій містить фрази, слова і цифри, узяті із тексту досліджуваної розписки. З метою забезпечення проведення експертного дослідження 13.01.2020 року судом було відновлено провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 28.01.2020 року, про що постановлено відповідну ухвалу. Однак, 28.01.2020 року відповідач до суду не з`явився, зі слів його представника через хворобливий стан. Будь-яких доказів на підтвердження хвороби такої сторони суду ні в цей день, ні згодом, так надано і не було. У зв`язку із чим таке судове засідання було відкладено, про день та час наступного судового засідання повідомлено учасникам справи у тому числі повноважного представника відповідача, про що міститься відповідна розписка у матеріалах останньої. 04.02.2020 року у судове засідання з приводу відібрання вільних та експериментальних зразків почерку ані відповідача [PERSON] , ані його представник не з`явились, причини неявки суду не повідомили. 02.04.2020 року судовий експерт повідомив суд про неможливість проведення призначеної експертизи через невиконання його клопотання стороною відповідача, у зв`язку із чим 06.04.2020 року за відповідною ухвалою суду було відновлено провадження по справі. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач, будучи достеменно обізнаним про свій процесуальний обов`язок надання своїх зразків почерку для проведення експертного дослідження, фактично почав ухилятись від виконання такого обов`язку, що розцінюється судом як ухилення від участі в проведенні експертизи. Відповідно до вимог ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Таким чином, суд вважає доведеним факт власноручного складання відповідачем [PERSON] тексту вказаної розписки, за умовами якої відповідач отримаввід [PERSON] суми позики у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США 00 центів. Суд зазначає, що письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Також допитаний під час розгляду справи по суті свідок [PERSON] надав суду пояснення із змісту яких вбачається, що 10 січня 2018 року він особисто був присутній при передачі грошових коштів в іноземній валюті [PERSON] [PERSON] , та складання останнім відповідної розписки. За вищевказаних обставин та вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що між сторонами по справі було укладено договір позики, за умовами якого відповідач прийняв позику, та зобов`язався повернути її у визначений договором строк. Доказів повернення вказаної грошової суми в іноземній валюті позивачеві матеріали справи не містять. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. В даному випадку сума зобов`язання за договором позики визначена сторонами в іноземній валюті. Разом із цим, позикодавець за договором позики в іноземній валюті має вільно обрати валюту стягнення, або визначену у договорів позики (розписці) або у національній одиниці - гривні. Оскільки факт не повернення у повному обсязі позики відповідачем підтверджено матеріалами справи, і останнім не спростовано шляхом подання належних, допустимих та достатніх доказів на адресу суду, а позивач пред`явив вимогу про стягнення такої суми заборгованості у гривні, то із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом такої позики у розмірі у розмірі 261 900 (двісті шістдесят одна тисяча дев`ятсот) грн. 00 коп. Щодо стягнення із відповідача 3 % річних від простроченої суми. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних за весь час простроченняна підставі ст.625 ЦК України підлягає задоволенню, оскільки правові підстави такого стягнення прямо передбачені матеріальним законом. Таким чином, з огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення із відповідача, як позичальника, на користь позивача за Договором позики від 10.01.2018 року грошової суми у розмірі основного боргу сумі у розмірі 261 900 (двісті шістдесят одна тисяча дев`ятсот) грн. 00 коп., 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 3 771 (три тисячі сімсот сімдесят одна) грн. 36 коп. за період з 01.01.2019 року по 25.06.2019 року. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 656 (дві тисячі шістсот п`ятдесят шість) грн. 72 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved