Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Кредитна спілка «Компаньйон» звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що на підставі заяви на отримання кредиту від 25 жовтня 2013 року, поданої членом кредитної спілки «Компаньйон» [PERSON], був укладений договір кредитування № КС-7822/25.10.2013 Кр від 25.10.2013 року, на підставі якого [PERSON] було виплачено 6600,00 грн. Протягом дії договору [PERSON] недобросовісним чином виконувала свої обовязки за договором, частково робила оплати за плановими нарахованими відсотками, не погашаючи основну суму кредиту, тобто не виконувала умови договору. У звязку з поданням позовної заяви та повернення кредиту у судовому порядку згідно п. 2 Додаткової Угоди до Договору кредитування № КС-7822/25.10.2013 Кр від 25.10.2013 року позивачем була застосована процентна ставка 135% річних. Згідно Закону України № 4313а «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» відсотки по додатковій угоді були застосовані до 14.04.2014 року, а з 15.04.2014 року були нараховані відсотки згідно п.3.2. договору кредитування № КС-7822/25.10.2013 Кр від 25.10.2013 року. Таким чином, сума заборгованості за основною сумою кредиту становить 5932,79 грн. і відсотки за користування кредитом 6680 грн. 49 коп., що в загальній сумі становить 12613,28 грн., яку просив стягнути з [PERSON] Під час розгляду справи позивач за первинним позовом збільшив розмір позовних вимог і просив стягнути з [PERSON] на користь кредитної спілки «Компаньйон» за договором № КС-7822/25.10.2013 р. суму кредиту - 5932 грн. 79 коп. і відсотки за користування кредитом -7770 грн. 93 коп., що в загальній сумі складає 13703 грн. 72 коп.; а також 1378 грн. 00 коп. судового збору. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до Кредитної спілки «Компаньйон» посилаючись на те, що 25.10.2013 року між нею та КС «Компаньйон» був укладений Договір кредитування № КС-7822/25.10.2013-КР. Оформлення договору кредитування здійснювалося у приміщенні ПАТ СК «АСКО-ДС» за адресою м. Рубіжне, вул. Пушкіна, 13. Надання їй для заповнення бланків документів, необхідних для оформлення кредиту, та відібрання від неї заяв здійснювалося за вказаною адресою [PERSON] Представника КС «Компаньйон» [PERSON] вона взагалі не бачила та не спілкувалася з нею при отриманні кредиту. При заповненні заяви на отримання кредиту, вона повідомила, що кредит їй потрібен на власні споживчі цілі, для здійснення ремонту у квартирі, проте їй було розяснено, що цільове призначення такого кредиту потрібно вказати як «соціальні потреби». Після цього, їй було надано пакет документів, які вона заповнила під диктовку вказаної особи. Оформлення документів та видача кредиту відбулося в один день, 25.10.2013р. на протязі трьох годин. При цьому, фактично на руки вона отримала не 6600,00грн., яка була зазначена нею у заяві про надання кредиту, а майже на 1 тисячу менше 5670грн., на що їй було повідомлено, що кредит надано за правилами кредитної спілки за вирахуванням витрат на страхування та якогось внеску. Вже після отримання кредиту вона дізналась, що із необхідної їй суми були утримані вартість страховки її життя та здоровя та «внесок до резервного капіталу». Окрім того, документи, що підтверджували б наявність рішення відповідного органу управління відповідача щодо прийняття її, [PERSON] до членів кредитної спілки, відповідачем не надано, та їй взагалі не було відомо, що вона є її членом та має права, визначені Статутом Кредитної спілки, у тому числі й на отримання доходу на свій пайовий внесок, який жодного разу їй не виплачувався. З наданих відповідачем документів до первинного позову, а також з огляду на те, що підписання нею документів для отримання кредиту та його фактичне отримання відбулося в один день, протягом трьох годин, та її не було проінформовано про наявність рішення Кредитного комітету щодо розгляду її заяви, вважає, що кредитний комітет відповідача взагалі не приймав рішення щодо надання їй кредиту. Отже, підписуючи з нею, [PERSON] договір кредитування 25.10.2016р., за відсутності рішення кредитного комітету кредитної спілки щодо надання їй кредиту, [PERSON], що діяла на підставі довіреності від 27.09.2013р. № 28/13, не\~мала на те повноважень і відповідно не володіла необхідним обсягом цивільної дієздатності, що\~суперечить вимогам ч.2 ст.203 ЦК України\~і є підставою недійсності правочину. Враховуючи фактичне цільове призначення кредитних коштів, укладений договір кредитування є саме споживчим кредитом, а тому для нього встановлено особливий порядок укладення. Вона була фактично ознайомлена лише з тією інформацією, яка була викладеною безпосередньо в Графіку розрахунків, який був розроблений відповідачем. Жодні документи, зокрема, у вигляді інформаційного листа чи пам'ятки позичальника, що свідчать про те, що вона ознайомлена з усіма умовами кредитування перед укладенням кредитного договору, їй не надавалося. Із аналізу матеріалів Договору кредитування КС-7822/25.10.2013-КС від 25.10.2013 року та Додаткової Угоди до вказаного договору, витікає що в їх змісті відсутні встановлені законодавством обов'язкові умови, які необхідні для їх укладення, а саме: - всупереч вимогам ст.11 Закону України «Про захист прав споживача»\~належно не наведено детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, у тому числі перелік і розмір інших фінансових зобов'язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору, тощо;\~не визначено сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також не зазначено її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту; б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов'язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь фінансової установи, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту. Оскільки, вказані обов'язкові відомості не зазначені в кредитному договорі, то відсутні підстави вважати, що кредитний договір відповідає вимогам чинного законодавства України. Вважає, що відповідач за зустрічним позовом скористався тим, що їй об'єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору, і її фактично було введено в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач, в порушення вимог ч. 2 ст.11\~та абзацу 16 ч.1 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів»\~не надав їй відомості, які були їй потрібні при укладенні договору, та по суті примусив її до сплати платежів на незаконних підставах. Окрім того, несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови щодо відповідальності позичальника у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Так, відповідно до положень Додаткової угоди до Договору кредитуванн № КС-7822/25.10.2013-КР, встановлюється, що у випадку стягнення боргу у судовому порядку, плата за користуванням кредитом становить 135% річних за весь період користування кредитом, тобто фактично встановлюється відповідальність Позичальника за порушення терміну повернення кредиту у вигляді збільшення відсотків за його користування майже втричі, тобто понад 50 відсотків розміру самого кредиту. Тому вважає, що зазначена умова є несправедливою та наведене є підставою для визнання її недійсною. Окрім того, згідно положень вказаної Додаткової угоди, вона набирає чинності у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково, обовязково за рішенням кредитного комітету кредитної спілки. Таким чином, фактично положеннями Додаткової угоди встановлено право Кредитодавця в односторонньому порядку змінювати розмір процентної ставки за договором, шляхом прийняття рішення Кредитного комітету, що суперечить положенням п. 11 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Слід зазначити, що за первинним позовом відповідач скористався вказаним правом, та визначив розмір заборгованості за сплати процентів з використанням збільшеної процентної ставки 135% за період до 14.04.2014р., при цьому навіть не повідомив її, [PERSON] про прийняття відповідного рішення Кредитним комітетом. Просить суд визнати недійсним Договір кредитування № КС-7822/25.10.2013-КР від 25.10.2013р., укладений між [PERSON] та Кредитною спілкою «КОМПАНЬЙОН», код ЄДРПОУ 26341572); застосувати правові наслідки недійсності правочину, а саме зобов,язати [PERSON] повернути КС «КОМПАНЬЙОН» кредитні кошти, отримані за договором кредитування № КС-7822/25.10.2013-КР від 25.10.2013р., у сумі 6\~600,00 грн., зобов,язати Кредитну спілку «КОМПАНЬЙОН» зарахувати в рахунок повернення кредитних коштів за договором кредитування № КС-7822/25.10.2013-КР від 25.10.2013р. суми коштів, фактично сплачених [PERSON] на виконання умов цього договору, а саме: 4830,00грн. на погашення кредиту, 231,00грн. - внесок до резервного капіталу, 700,00грн. на укладення договору страхування. Всього на загальну суму 5761,00 грн., зобов'язати [PERSON] повернути КС «КОМПАНЬЙОН» решту суми отриманих коштів у розмірі 839,00 грн. В судовому засіданні представники\~\~позивача за первинним позовом\~підтримали позовні вимоги в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Позовні вимоги за зустрічним позовом не визнали, просили відмовити в його задоволенні, пославшись на письмові заперечення проти позову, які наявні в матеріалах справи. Додатково в судовому засіданні представник КС «Компаньйон» пояснив, що спірний договір - це третій договір кредитування укладений між [PERSON] та КС «Компаньйон». Укладення спірного договору відбувалось в офісі страхової компанії «АСКО Донбас-Північний». [PERSON] було подано заяву на отримання кредиту, а кредитною спілкою «Компаньйон» підготовлено всі необхідні документи для видачі кредиту. Кредитною спілкою був укладений договір з «АСКО Донбас-Північний» про надання послуг по страхуванню членів кредитної спілки «Компаньйон» за ризиками згідно договору кредитування. Страхування є добровільним і не є обовязковою умовою договору. За договором кредитування № КС-7822/25.10.2013 р. [PERSON], яка є членом кредитної спілки, отримала споживчий кредит в сумі 6600,00 грн., про що свідчить видатковий касовий ордер.Саме [PERSON] оформлювала кредитний договір і видала на руки [PERSON] гроші в сумі 6000 грн. Всі умови, в тому числі щодо застосування процентної ставки 135%, обумовлені кредитним договором і додатковою угодою. Окремо про застосування процентної ставки 135% [PERSON] не повідомлялась, бо застосування такої процентної ставки за рішеннями кредитного комітету передбачено додатковою угодою до кредитного договору. Після 14.04.2014 р. року процентна ставка у розмірі 135% при нарахуванні відсотків КС «Компаньйон» не застосовувалась на підставі Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». [PERSON] листом було повідомлено про наслідки несплати кредиту та про те, що справа буде передана до суду. Рішення кредитного комітету про видачу кредиту [PERSON] приймалось. Однак, не всі документи кредитної спілки були вивезені з непідконтрольної території, тобто з м.Луганська, де знаходився головний офіс Кредитної спілки, зокрема і рішення про прийняття [PERSON] до членів Кредитної спілки та рішення кредитного комітету про видачу [PERSON] кредиту. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала, позовні вимоги за первинним позовом не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Додатково [PERSON] суду пояснила, що спірний кредитний договір вона укладала в присутності [PERSON], яка є працівником страхової компанії, і ніякої [PERSON] не бачила. Видатково-касовий ордер на суму 6600 грн. вона підписала, бо їй сказали, що так належить. Пояснили, що з суми 6600 грн. вирахували 231 грн. як внесок до резервного капіталу кредитної спілки та 700 грн. у звязку з укладенням договору страхування. Укладати кредитний договір її ніхто не примушував, вона звернулась за отриманням кредиту, бо потребувала грошей. Представник [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала, надала пояснення, аналогічні, викладеним в зустрічній позовній заяві, позовні вимоги за первинним позовом не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Додатково в судовому засіданні представник [PERSON] пояснила, що надана КС «Компаньйон» електронна версія витягу з рішення про надання [PERSON] кредиту не є належним доказом дійсного прийняття такого рішення. Не погоджується з розрахунком відсотків, наданим КС «Компаньйон», оскільки відсотки нараховані виходячи із відсоткової ставки 135% не на суму залишку основної суми кредиту. Свідок [PERSON] суду пояснила, що 25.10.2013 року, на момент укладання договору страхування між Страховою компанією «АСКО Донбас-Північний» та [PERSON] вона працювала директором філії Рубіжанської страхової компанії «АСКО Донбас-Північний». Між страховою компанією і Кредитною спілкою «Компаньйон» на той час існував договір про надання агентських послуг. Тобто, співробітники КС «Компаньйон» мали можливість укладати від імені страхової компанії договори страхування як агенти. Надання [PERSON] кредиту відбувалось в приміщенні страхової компанії, яка знаходиться за адресою: вул. Пушкіна, буд. 13, м. Рубіжне Луганської області. Надання кредитів КС «Компаньйон» відбувалось наступним чином. Людина, яка була кредитним інспектором кредитної спілки, залишила у приміщенні страхової компанії на правах реклами свої буклети та бланки деяких документів, зокрема, зразки заявки про надання кредиту. Тобто, кожна людина, яка приходила до страхової компанії, могла ознайомитись з цими документами. Якщо особа мала зацікавленість в отриманні кредиту, то первинну інформацію, наприклад щодо документів, які необхідні для отримання кредиту, як звязатись з кредитною спілкою «Компаньйон», могла отримати в страховій компанії. Працівники страхової компанії не були консультантами, але надавали інформацію як її розуміли, надавали телефони, адреси кредитної спілки, могли надати приблизну інформацію щодо самого кредиту. Якщо людина хотіла отримати кредит, могла заповнити попередньо заявку на отримання кредиту, тоді працівники страхової компанії пересилали таку заявку електронною поштою кредитному інспектору кредитної спілки. В момент укладання кредитного договору та отримання коштів особа могла здійснити страхування, сплатити в касу страхової компанії страховий платіж, отримати договір страхування. Умовами цього договору страхування безпосередньо було наступне: страхова компанія страхувала неповернення кредиту особою у разі настання смерті, інвалідності. Вигодонабувачем за даним договором страхування в частині непогашеної суми кредиту боргу виступала кредитна спілка «Компаньйон». Як вона, свідок зрозуміла зі слів [PERSON], яка прийшла до приміщення страхової компанії з тим, щоб отримати кредит у КС «Компаньйон», що [PERSON] вже брала кредит у цій кредитній спілці. Тому вона, свідок звязавшись з представником кредитної спілки, переслала заявку на отримання кредиту підписану [PERSON] і довідку про її доходи. Інспектор привіз гроші та документи для оформлення кредитного договору з [PERSON] Кредит вона, свідок не надавала [PERSON], бо не є співробітником кредитної спілки «Компаньйон». Всі документи на оформлення кредиту підписувала особисто [PERSON] Від [PERSON] гроші за договором страхування були отримані в касу страхової компанії. Кредитний інспектор привіз 6600 гр., міг пояснити [PERSON], що з цих грошей частина може піти на страховку та інші платежі, проти чого [PERSON] не заперечувала. Кредит надавався в той проміжок часу, коли сплачувалась страховка. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги за первинним позовом підлягають частковому задоволенню, позовні вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про кредитні спілки»\~кредитна спілка - неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та надання фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. За змістом п. 2 ч. 2 ст.23 Закону України «Про кредитні спілки»\~кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки. Згідно вимог\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Судом встановлено, що 25.10.2013 року [PERSON] звернулась до Кредитної спілки «Компаньйон» із заявою про надання їй кредиту у сумі 6600 грн. на 36 місяців на соціальні потреби. (а.с.7) В то й же день між КС «Компаньйон» та [PERSON] було укладено договір кредитування № КС7822/25.10.2013-КР від 25.10.2013року (а.с.10), відповідно до якого Кредитна спілка зобов,язалась надати [PERSON] кредит у сумі 6600 грн. на соціальні потреби строком на 36 фактичних місяців від дати надання кредиту, тобто з 25 жовтня 2013 року по 25 жовтня 2016 року, на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а [PERSON] взяла на себе зобовязання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором. При цьому сторони договору передбачили, що плата за користування кредитом (проценти) становить 0,128767% на день від суми залишку кредиту, виходячи із річної процентної ставки 47%. Також Кредитна спілка та [PERSON] встановили у договорі, що погашення кредиту і процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, що є невід'ємною частииною договору кредитування, (п.3.4.договору). Графіком розрахунків сторони договору кредитування встановили, що зобовязання позичальника з повернення кредиту та сплата процентів повинно виконуватися частинами, при цьому цим графіком встановлені конкретні строки та розміри кожної частини грошового зобовязання позичальника по поверненню кредиту та по сплаті процентів. Також сторони передбачили у кредитному договорі, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається у такому порядку: спочатку проценти, а в наступну чергу - основна сума кредиту (п.3.6.договору). Крім того, Кредитна спілка «Компаньйон» і [PERSON] того ж дня 25.10.2013року уклали Додаткову угоду до договору кредитування № КС7822/25.10.2013-КР від 25.10.2013року (а.с.12), яка набуває чинності у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково, обовязково за рішенням кредитного комітету кредитної спілки, в якій п.3.2. договору кредитування виклали у наступній редакції: «плата за користування кредитом (відсотки) становить 0,36986% на день від залишку кредиту, виходячи із річної процентної ставки 135%. Відсотки нараховуються на фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня надання кредиту». Пунктом 2 Додаткової угоди передбачили, що у разі стягнення боргу у судовому порядку плата за користування кредитом становить 135% річних із залишку основної суми кредиту за весь час користування кредитом, при цьому кредитна спілка проводить перерахунок оплати. Як в кредитному договорі, так і в додатковій угоді [PERSON] власноручно зазначила, що з договором кредитування та додатковою угодою ознайомлена, з усіма пунктами згодна, один екземпляр отримала, про що свідчить її підпис. В зустрічному позові [PERSON] просить визнати вищезазначений договір кредитування недійсним, посилаючись на те, що фактично вона на руки отримала не 6600,00грн., яка була зазначена нею у заяві про надання кредиту, а 5670 грн. Доказів, що підтверджували б наявність рішення відповідача щодо прийняття її, [PERSON] до членів кредитної спілки та рішення кредитного комітету про надання їй кредиту, відповідачем не надано, тому вважає, що такі рішення взагалі не приймались. Підписуючи з нею, [PERSON] договір кредитування 25.10.2016р. за відсутності рішення кредитного комітету кредитної спілки щодо надання їй кредиту, [PERSON], що діла на підставі довіреності від 27.09.2013р. № 28/13, не\~мала на те повноважень і відповідно не володіла необхідним обсягом цивільної дієздатності. Вважає, що відповідач за зустрічним позовом скористався тим, що їй об'єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні спірного договору, і її фактично було введено в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач, в порушення вимог ч. 2 ст.11\~та абзацу 16 ч.1 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів»\~не надав їй відомості, які були їй потрібні при укладенні договору, та по суті примусив її до сплати платежів на незаконних підставах. Окрім того, несправедливими є положення договору в тій частині, що у випадку стягнення боргу у судовому порядку, плата за користуванням кредитом становить 135% річних за весь період користування кредитом. Окрім того, положеннями Додаткової угоди встановлено право кредитодавця в односторонньому порядку змінювати розмір процентної ставки за договором, шляхом прийняття рішення Кредитного комітету, що суперечить положенням п. 11 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідач за зустрічним позовом скористався вказаним правом та визначив розмір заборгованості за сплати процентів з використанням збільшеної процентної ставки 135%, при цьому навіть не повідомив її, [PERSON] про прийняття відповідного рішення Кредитним комітетом. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. ч. 1-3, 5\~ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Пунктом 1 ст.625 ЦК України\~передбачено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до положень ст.ст.\~6,627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частина 1 ст.638 ЦК України\~передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов'язково повинна бути досягнута згода. Виходячи з положень ст. ст.\~1048,1054 ЦК України\~істотними умовами кредитного договору є умови про предмет, ціну та строк його дії, порядок одержання і розмір процентів, який визначається договором. Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема:а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення;в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у договорі про надання споживчого кредиту або у додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його кеглем, меншим за кегль шрифту основного тексту, злиття кольору шрифту з кольором фону. Так, у спірному договорі кредитування чітко визначені розмір кредиту, строк, на який його надано, процентна ставка та окреслений графік (схема) погашення кредиту, наведені взаємні права і обов'язки та інше. Окрім того, пунктом 9.4 укладеного між сторонами договору кредитування передбачено, що позичальник підтверджує, що зміст частини другої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~йому відомий, а кредитодавець повідомив позичальнику у письмовій формі зазначену у вказаній нормі інформацію. Зазначеним спростовуються доводи позивача за зустрічним позовом про те, що договір кредитування не відповідає вимогам чинного законодавства, а КС «Компаньйон» неналежним чином надав інформацію про умови кредитування. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов'язання. За положеннями ч. 5 ст.11, ст.18 Закону України «Про захист прав споживача» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.\~Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Між сторонами були узгодженні усі положення договору кредитування, у тому числі і порядок нарахування відсотків та право КС «Компаньйон» на підвищення відсоткової ставки з 0,128767% за день від суми залишку кредиту із річної процентної ставки 47%, передбаченої п.3.2. договору, до 0,36896% за день від суми залишку кредиту із річної процентної ставки 135%, п.1. додаткової угоди від 25.10.2013року до договору кредитування, у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю, або частково, за рішенням кредитного комітету кредитної спілки, а також п.2 зазначеної додаткової угоди, яким передбачено плату за користування кредитом 135% річних з залишку основної суми кредиту за весь період користування кредитом та здійснення перерахунку оплати у разі стягнення боргу у судовому порядку. Рішенням кредитного комітету КС «Компаньйон» від 14.09.2016 року було встановлено порушення умов договору кредитування боржником [PERSON], що є підставою для набрання чинності Додаткової угоди та ухвалено про застосування п.2 Додаткової угоди щодо перерахунку плати за користування кредитом та передачі справи боржника до суду (а.с.16). Отже, як було встановлено судом, з позичальником [PERSON] були узгоджені умови\~\~нарахування збільшеної відсоткової ставки на прострочену заборгованість, про що сторони домовились укладаючи Додаткову угоду від 25.10.2013 року до договору кредитування, [PERSON] була ознайомлена та дала згоду на застосування зазначених умов при наявності порушень нею строків сплати платежів за договором кредитування та власноруч підписала цю угоду, а тому відсутні підстави вважати, що процентна ставка в 135% була встановлена КС «Компаньйон» в односторонньому порядку. Суд також зазначає, що підвищена відсоткова ставка 135% річних не є несправедливою умовою договору, а виступає наслідком порушення [PERSON] своїх зобов,язань за даним кредитним договором. Отже, кредитор має право на одержання збільшеної ставки відсотків за наявності передбачених умовами Додаткової угоди підстав. При цьому, при настанні цих умов, додаткова згода позичальника та його попередження про таке збільшення не передбачена.\~ Що стосується доводів про недійсність правочину з підстав несправедливості умов останнього з посиланням на положення ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», яка регулює питання недійсності угоди у зв'язку зі здійсненням нечесної підприємницької практики (недобросовісна конкуренція та діяльність) та будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною, суд зазначає наступне. \~ Згідно із ч. 1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину.\~ \~ Відповідно роз'яснень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними»\~правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суд зазначає, що позивачем за зустрічним позовом не надано доказів тому, що КС «Компаньйон» нав'язувала їй послуги щодо кредитування чи примушувала її до укладення договору на визначених у договорі умовах, що її ввели в оману щодо зазначених нею обставин. Про умови договору кредитування і додаткової угоди до нього [PERSON] була повідомленою до моменту їх підписання, тобто мала змогу на свій розсуд погодитись чи не погодитись з запропонованими умовами, скористатись іншою кредитною установою. Посилання позивача за зустрічним позовом в тій частині, що при укладенні кредитного договору представник КС «Компаньйон» була відсутня, а кредит їй надавала [PERSON], спростовуються показаннями останньої, яка в судовому засіданні, будучи допитаною в якості свідка, пояснила, що кредит [PERSON] вона не надавала, бо не мала на це повноважень, кредит видавався [PERSON] уповноваженим представником КС «Компаньйон». Посилання сторони позивача за зустрічним позовом на те, що фактично на руки [PERSON] отримала не 6600 грн. кредиту, а 5670 грн., спростовуються видатковим касовим ордером від 25.10.2013 р., в якому міститься підпис [PERSON] на підтвердження отримання нею саме 6600 грн. кредиту. А доводи про те, що частина із коштів, отриманих за договором, використані для оплати вартості страховки та внеску до резервного капіталу, не свідчать про відсутність між сторонами кредитних зобов'язань за договором кредитування та не звільняють [PERSON] від обов'язку повернути кредит в отриманому нею розмірі 6600 грн. Також суд зазначає, що позивачем за первинним позовом дійсно не було надано рішення про прийняття [PERSON] до членів Кредитної спілки «Компаньйон» та рішення кредитного комітету про надання [PERSON] кредиту з посиланням на те, що зазначені документи не були вивезені і залишились в головному офісі Кредитної спілки, який знаходиться в м.Луганську, тобто на території тимчасово непідконтрольній українській владі. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] зазначає, що їй взагалі невідомо про те, що вона є членом Кредитної спілки «Компаньйон». Однак, зазначене спростовується наявною в матеріалах справи заявою [PERSON] про прийняття її до членів КС «Компаньйон» від 16.08.2012 р. (а.с.71), а також прибутковим касовим ордером №3621 від 16.08.2012 р., з якого вбачається, що [PERSON] було сплачено вступний та обов'язковий пайовий внесок (а.с.73). Окрім того, в спірному договорі кредитування зазначено, що він укладений з [PERSON] саме як з членом КС «Компаньйон». Що стосується ненадання позивачем за первинним позовом рішення кредитного комітету про надання [PERSON] кредиту, то суд зазначає наступне. Кредитною спілкою «Компаньйон» надано суду електронну версію витягу з протоколу №25/10 засідання Кредитного комітету кредитної спілки від 25.10.2013 р. про надання члену кредитної спідки [PERSON] кредиту в сумі 6600 грн. (а.с.122), яка не містить підписів членів кредитного комітету. Однак, з огляду на те, що договір кредитування було укладено, а [PERSON] було отримано кредит, що сторонами не заперечувалось і підтверджується видатковим касовим ордером від 25.10.2013 р., відсутні достатні і обґрунтовані підстави вважати, що представником КС «Компаньйон» [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від 28.09.2013 р.., виданої головою правління КС «Компаньйон», договір кредитування було укладено без прийняття кредитним комітетом КС «Компаньйон» рішення про надання [PERSON] кредиту. Отже, з огляду на викладене вище суд дійшов висновку, що сторона позивача за зустрічним позовом не надала суду доказів, які б могли бути підставою для визнання спірного договору недійсним. За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав для задоволення зустрічного позову не вбачається та в його задоволенні слід відмовити за необґрунтованістю. Як було зазначено судом вище, між сторонами було укладено договір кредитування №КС-7822/25.10.2013 - КР від 25 жовтня 2013 року, відповідно до якого Кредитна спілка «Компаньйон» надала [PERSON] кредит, але остання в порушення умов договору кредитування свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого має заборгованість за кредитом.\~\~\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] повідомлялась КС «Компаньйон» про наявність заборгованості за договором кредитування, останній було запропоновано протягом 7 днів з дня отримання повідомлення сплатити\~\~ заборгованість та розяснені наслідки у разі несплати заборгованості щодо направлення справи до суду. Зазначені вимоги КС «Компаньйон» були направлені на адресу [PERSON] двома рекомендованими відправленнями 16.02.2015 року та 22.10.2015 року, про що свідчить штамп поштового відділення (а.с.74,76). Згідно розрахунку, наданого позивачем за первинним позовом, станом на 16.02.2017 року сума заборгованості [PERSON] за договором кредитування складає 13703,72 грн., з яких 5932,79 грн. заборгованість по кредиту, 7770,93 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом. Разом з тим, перевіривши розрахунок суми заборгованості по відсоткам на предмет його відповідності положенням договору кредитування і додаткової угоди до нього, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з тексту позовної заяви КС «Компаньйон», позивач за первинним позовом обґрунтовуючи позов в частині стягнення відсотків посилався на те, що розмір відсотків за період з 25.10.2013 року до 14.04.2014 року розраховується у відповідності до п. 2 додаткової угоди і відсоток застосовується у звязку з погашенням кредиту у судовому порядку. Так в пункті\~2 додаткової угоди до договору кредитування від 25.10.2013 року передбачено: додати до договору кредитування п. 3.10 у разі стягнення боргу у судовому порядку плата за користування кредитом становить 135% річних з залишку основної суми кредиту за весь період користування кредитом, при цьому кредитна спілка проводить перерахунок оплати. Отже договором передбачено, що розмір процентної ставки 135% застосовується до залишку основної суми кредиту, зі здійсненням його перерахунку. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, ним нарахування відсотків за період з 25.10.2013 року по 13.04.2014 року здійснювалося, виходячи із відсоткової ставки 135% річних (а.с.80-86). При цьому, нарахування відсотків у зазначеному вище розмірі в період з 25.10.2013 року по 13.11.2013 року здійснювалося на суму 6600 грн., в період з 14.11.2013 року по 24.12.2013 року на суму 6416,37 грн., в період з 25.12.2013 року по 20.01.2014 року на суму 6410,02 грн., в період з 21.01.2014 року по 24.02.2014 року на суму 6287,88 грн., в період з 25.02.2014 року по 25.03.2014 року на суму 6226,26 грн., в період з 26.03.2014 року по 13.04.2014 року включно на суму 6113,76 грн. Як вбачається із матеріалів справи станом на час прийняття кредитним комітетом КС «Компаньйон» 14.09.2016 року рішення про застосування п. 2 додаткової угоди до договору кредитування №\~КС-7822 від 25.10.2013 року заборгованість [PERSON] за тілом кредиту складала 5932,79 грн. Однак, позивачем нарахування відсотків у період з 25.10.2013 року по 13.04.2014 року здійснювалося не з залишку основної суми кредиту, який виник станом на 14.09.2016 року та становить суму\~5932,79 грн., що є порушенням вимог\~п. 3.10 додаткової угоди. Так, позивачем у вересні 2016 року перерахунок відсотків здійснений на частину основної суми кредиту, яка була сплачена в період з 25.10.2013 року по 13.04.2014 року. Як вбачається із матеріалів справи, в зазначений вище період в рахунок погашення відсотків було сплачено 1238,96 грн., про що зазначено в розрахунку заборгованості, наданого позивачем за первинним позовом. Отже, заборгованість за відсотками за період з 25.10.2013 року по 13.04.2014 року складає 2491,38 грн., виходячи з наступного розрахунку: 5932,79 грн. (заборгованість з основної суми кредиту) х 135% : 365 днів х 170 днів (кількість днів у періоді) 1238,96 грн. (сплачені відсотки). В той час як позивачем за первинним позовом нараховано 2749,43 грн., тобто на 258,05 грн. більше. Відповідно загальна заборгованість за відсотками за період з 25.10.2013 р. по 16.02.2017 р. складає 7770,93 грн. - 258,05 грн., що дорівнює 7512,88 грн. За таких обставин, суд вважає за необхідне первинний позов задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Компаньйон» заборгованість за договором кредитування №КС-7822/25.10.2013 - КР від 25 жовтня 2013 року у розмірі 13445, 67 грн., з яких: 5932,79 грн. заборгованість по кредиту; 7512,88 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом. У відповідності до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем за первинним позовом при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 1378 грн. що підтверджується платіжними дорученнями. Оскільки позовні вимоги КС «Компаньйон» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором задоволені частково, то з останньої підлягає стягненню судовий збір на користь позивача відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial