Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, уточнивши позо в ході розгляду справи. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив наступне. 11.07.2012 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України Концерн «Міські теплові мережі» (далі - Концерн «МТМ») звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з січня по вересень 2009 року в сумі 673,62 грн. 06.03.2013 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/975/13-ц (провадження № 2-с/333/39/13) судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення було скасовано. Згідно п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України у разі скасування судового наказу, заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Позивач в період часу з січня по вересень 2009 року надав послуги з централізованого опалення до житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] Зазначений будинок належить до житлового фонду комунального власності м. Запоріжжя. У спірному періоді власником квартири [ADDRESS] [PERSON] Цей факт встановлений рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2008 року справі № 2-1110/08; ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2009 року по справі № 6-289/09; рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2012 року по справі № 0827/362/2012 (провадження № 0827/2-639/2012); ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20.06.2012 року по справі № 22-ц 3519/2012 року. Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2008 року встановлено, що 18.02.2005 року Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської Ради було видане свідоцтво про право власності на [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] Щодо вказаного рішення Шевченківським районним судом м. Запоріжжя була постановлена ухвала 17.09.2009 року по справі № 6-289/09 про роз'яснення зазначеного рішення. В резолютивній частині ухвали роз'яснено наступне: «...Орендному підприємству Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації скасувати реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] і [PERSON] та поновити реєстрацію на вищевказану квартиру за територіальною громадою в особі Запорізької міської ради». Дана ухвала набрала законної сили 23.09.2009 року. Концерн «МТМ» вже звертався до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за надані послуги за адресою: [ADDRESS] з [PERSON], в тому числі й за період з січня по вересень 2009 року. Однак, Шевченківський районний суд м. Запоріжжя своїм рішенням від 15.05.2012 року справі № 0827/362/2012 (провадження № 0827/2-639/2012) відмовив Концерну «МТМ» в задоволенні позовних вимог в цій частині, а саме за період з січня по вересень 2009 року в сумі 673,62 грн., мотивуючи це тим, що [PERSON] став фактичним користувачем квартири [ADDRESS] та став споживати послуги, які надавалися позивачем лише з 23.09.2009 року, тобто у відповідача виникла заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у приміщенні в період з жовтня 2009 року по грудень 2009 року на загальну суму 300,98 грн., яку він зобов'язаний своєчасно оплачувати. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20.06.2012 року по справі № 22ц- 3519/2012 року досліджувались вищевказані рішення та ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя і встановлено наступне: «…рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2008 року, яке набрало законної сили 08.07.2008 року, за [PERSON], [PERSON], [PERSON] було визнано право користування квартирою [ADDRESS]. Проте скористатись своїм правом на реєстрацію в цій квартирі та вселення в неї [PERSON] не міг, оскільки вона продовжувала залишатись зареєстрованою на праві власності за [PERSON] і [PERSON], а ОП «ЗМБТІ» відмовляло в скасуванні реєстрації права власності у зв'язку з тим, що в зазначеному судовому рішенні було вказано про повернення сторін у первісний стан, але не зазначено конкретно про скасування цієї реєстрації. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2009 року про роз'яснення вказаного рішення, яка набрала законної сили 23.09.2009 року, було роз'яснено, що повернення сторін у первісний стан, зокрема, включає в себе скасування ОП «ЗМБТІ» реєстрації права власності на [ADDRESS] за [PERSON] і [PERSON] та поновлення реєстрації на цю квартиру за територіальною громадою в особі Запорізької міської ради. Тільки з часу набрання чинності вказаною ухвалою 23.09.2009 року стало можливим припинення права власності на спірну квартиру за іншими особами та фактичний перехід її у володіння [PERSON] Таким чином, з огляду на вищевикладене, позивач вважає, що звертається до суду з позовом до належного відповідача, а тому просить суд стягнути з [PERSON]. на користь Концерну «МТМ» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з січня 2009 року по вересень 2009 року в сумі 673 грн. 62 коп. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача Волошина М.В. позов підтримала з підстав, викладених у ньому, надала аналогічні пояснення. Крім того, просила суд поновити строк позовної давності з тих підстав, що про своє порушене право Концерн «МТМ» дізнався лише у червні 2012 році, після набрання законної сили рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Також зазначила, що в уточненому позові помилково зазначено по батькові відповідача «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». Просила суд задовольнити позов у повному обсязі з урахування вказаних пояснень. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував, просив застосувати строк позовної давності. Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до пункту 1.1 Статуту Концерну «Міські теплові мережі» (а.с. 16) концерн «Міські теплові мережі» створено на підставі 34 сесії 23 скликання Запорізької міської ради від 11.01.2002 року № 17 «Про створення комунальних підприємств теплових мереж». Відповідно до п. 2.1 зазначеного Статуту основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючі з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізована постачання гарячої води визначено Концерн «Міські теплові мережі». Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 200 від 28.04.2011 року «Про визначення виконавців комунальних послуг» Концерн «Міські теплові мережі» визначений виконавцем послуг з централізованого опалення, підігріву питної води щодо населення, що мешкає в житловому фонді комунальної власності міста Запоріжжі в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Позивач в період часу з січня по вересень 2009 року надав послуги з централізованого опалення до житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Зазначений будинок належить до житлового фонду комунального власності м. Запоріжжя. Відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с. 8) за період з січня по вересень 2009 року вартість наданих послуг з опалення квартири за адресою: [ADDRESS] склала 673,62 грн. При цьому, оплата наданих послуг здійснена не була і заборгованість відповідно склала 673, 62 грн. Відповідно до інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно № 23648554 від 01.07.2014 року наданої реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції Запорізької області (а.с. 145) до 21.10.2009 року власником квартири за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON]. Крім того, факт того, що у спірному періоді власником зазначеної квартири була відповідач, підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2008 року у справі № 2-1110/08 (а.с. 10-12); ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2009 року у справі № 6-289/09 (а.с. 13); рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2012 р. у справі № 0827/2-362/2012 (провадження № 0827/2-639/2012) (а.с. 14); ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20.06.2012 року у справі № 22ц-3519/2012 р. (а.с. 15). Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачами житлово-комунальних послуг є фізичні чи юридичні особи, які отримують або мають намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Відповідно до пункту 18 вказаних Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Крім того, відповідно до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем належних доказів, які б спростовували доводи позивача щодо наявності заборгованості за надані комунальні послуги та її розміру, не надано. Отже, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення на загальну суму 673,62 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved