Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

І. Зміст і підстави позовних вимог. 1.24 травня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області з вимогою про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями. Позов обґрунтувала тим, що 08 червня 2015 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, в обсяг спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями. Позивач є спадкоємцем після померлого та прийняла спадщину відповідно до чинного законодавства. Враховуючи те, що правовстановлюючий документ на житловий будинок та надвірні будівлі не видавався, позивач не може оформити право власності на вказане будинковолодіння. ІІ. Позиція сторін. 2.У судове засідання сторони не зявилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач позовні вимоги визнав. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Встановлені Судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 3.Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 253375 (а.с.7) [PERSON] помер 08 червня 2015 року. 4.Відповідно до довідки Виконавчого комітету Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 1149 від 23 травня 2016 року (а.с.10), спірне будинковолодіння, яке розташоване в с. Курінь Бахмацького району Чернігівської області, вулиця В.Кеслера (Орджонікідзе), буд. 88, станом на 15 квітня 1991 року відносилось до суспільної групи „робітничий двір, членами якого рахувались: голова домогосподарства - [PERSON], дружина [PERSON] 5.Довідкою Прилуцького міжміського бюро технічної інвентаризації від 09 червня 2015 року (а.с.11) підтверджується, що право власності на спірний житловий будинок не зареєстровано. 6.Згідно з технічним паспортом на будинок № 88 по вулиці В. Кеслера с. Курінь Бахмацького району Чернігівської області (а.с.12-16), дане будинковолодіння збудоване у 1954-1985 роках на відведеній в законному порядку земельній ділянці, його інвентаризаційна вартість становить 176375 гривень. 7.Інформацією з Бахмацької державної нотаріальної контори та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.30-31) підтверджується, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] відкрита за заявою позивача. 8.Позивач не може оформити право власності на спірне будинковолодіння, що підтверджується листом Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 23 травня 2017 року № 1242/02-14 (а.с.17). ІV. Оцінка Суду. 9.На підставі статей 1216; 1217; 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 10.Окрім іншого, згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування: у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 11.Суд знаходить, що в даних правовідносинах виникнення права власності у позивача повязується з правом спадкування. 12.Так, в даній ситуації Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано у системі робітничого двору. Зокрема, частина четверта статті 3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року № 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав 13.Окрім іншого, порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від\~12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Відповідно до пункту 20 Вказівок, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, суспільна група господарства встановлювалася в залежності від роду занять голови господарства (сім'ї). Господарства, в яких після перетворення колгоспу в радгосп залишились лише непрацюючі пенсіонери за віком (бувші члени колгоспу), відносились до господарств колгоспників. Господарства пенсіонерів і учнів-стипендіатів, які не мали працюючих членів сім'ї, відносились до тієї суспільної групи, до якої ці особи відносились до виходу на пенсію або стипендію. Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, відносились до суспільної групи робітників або службовців, в залежності від виконуваної роботи. 14.З іншої сторони, згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 15.Крім того, відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року „Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок суди мають врахувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу реєстрації у виконкомі місцевої ради. 16.Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. 17.Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. 18.У звязку із чим, враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане будинковолодіння в нотаріальній конторі не може, тому що правовстановлюючий документ на житловий будинок та надвірні будівлі не видавався, її право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачами права на частину житлового будинку та надвірних будівель не порушує права та законні інтереси інших осіб. Крім того, судом враховується, що відповідачі позовні вимоги визнали, що відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підставив, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Outcome: approved