Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. У січні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т. В., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ляпін Д. В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог сторона позивача зазначає, що у грудні 2020 року позивач дізнався про відсутність можливості скористатися власною банківською карткою, оскільки вона була заблокована, а за інформацією працівників банку - на його кошти було накладено арешт постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д.В. Звернувшись, 28 грудня 2020 року до приватного виконавця Ляпіна Д.В. щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та з`ясування причин арешту коштів, позивач та його представник дізналися, що 02 грудня 2020 року приватним виконавцем Ляпіним Д.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63783748 на підставі виконавчого напису № 5540 від 03 листопада 2020 року. Вказаний виконавчий напис № 5540 був виданий 03 листопада 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №490070946 від 21 травня 2008 року з усіма додатками та додатковими угодами, укладеним між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», (правонаступником якого є АТ «Альфа Банк», далі іменований - стягувач), заборгованості за кредитним договором № 490070946 від 21 травня 2008 року. З тексту виконавчого напису № 5540 від 03 листопада 2020 року також вбачається, що стягненню заборгованості проводиться за період з 01 вересня 2017 року по 01 вересня 2020 року, що строк платежу за кредитним договором № 490070946 від 21 травня 2008 року настав і що сума боргу начеб-то складає 27 401 (двадцять сім тисяч чотириста один) долар США 85 центів, що згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,58 становить: 783 144 (сімсот вісімдесят три тисячі сто сорок чотири) гривні 87 копійок, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 12 450 (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят доларів США 75 центів; прострочена заборгованість за комісією та процентами - 14 951 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят один) долар США 10 центів; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0 (нуль) доларів США 00 центів; строкова заборгованість за комісією та процентами - 0 (нуль) доларів США 00 центів; штрафні санкції - 0 (нуль) доларів США 00 центів; - сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 1 500,00 (одна тисяч; п`ятсот) гривень 00 копійок. Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом становить - 783 144,87 гривень та 1 500 гривень. Однак, представник позивача зазначає, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 10 січня 2014 року у справі № 2407-12/628/13 вимоги позовної заяви ПАТ «Альфа-Банк» станом на 21 жовтня 2013 року задоволені в повному обсязі та було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490070946 від 21 травня 2008 року у сумі: за кредитом - 181 170 (сто вісімдесят одна тисяча сто сімдесят) гривень 70 копійок; по відсотках - 2 995 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 30 копійок: по пені - 2 215 (дві тисячі двісті п`ятнадцять) гривень 57 копійок, а всього на загальну суму - 186 381 (сто вісімдесят шість тисяч триста вісімдесят одна) гривня 57 копійок. При цьому, суд у згаданому вище рішенні зазначив, що зважаючи на невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача всієї суми непогашеного кредиту, заборгованість за відсотками та пеню за невиконання умов договору, що і було зроблено ПАТ «Альфа-Банк», а також вимагати стягнення з боржника 400 (чотириста) гривень витрат по сплаті третейського збору. У подальшому, на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 10 січня 2014 року у справі № 2407-12/628/13, 07 листопада 2014 року Новозаводським районним судом міста Чернігова у справі № 751/9551/14 було винесено ухвалу про задоволення заяви ПАТ «Альфа-Банк» та про видачу ПАТ «Альфа-Банк» виконавчого листа на підставі вказаного вище рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 10 січня 2014 року у справі № 2407-12/628/13. 17 листопада 2014 року Новозаводським районним судом міста Чернігова було видано виконавчий лист у справі № 751/9551/14, який став підставою для відкриття державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві виконавчого провадження ВП № 45841220 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу у сумі 187 025,17 гривень. Згідно з квитанціями від 29 жовтня 2015 року № 0.0.454826936.1 та 0.0.454820076.1, [PERSON] сплатив відповідно усю суму боргу 187 025,17 гривень, виконавчий збір і витрати у розмірі 18 852,52 грн, та повністю виконав рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 10 січня 2014 року у справі № 2407-12/628/13, що також підтверджується і постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 09 листопада 2015 року у ВП № 45841220 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повною оплатою боргу. Також вказаною постановою було вирішено питання припинення чинності арешту з усього майна боржника та зняття з розшуку транспортного засобу. Однак, незважаючи на повне погашення позивачем у жовтні 2015 року усього боргу за кредитним договором № 490070946 від 21 травня 2008 року, ПАТ «Альфа-Банк» у березні 2016 року знову звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб SKODA, SUPERB CLASSIC 1,8, н. з. [NUMBER] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 490070946 від 21 травня 2008 року, яка на думку банку станом на 21 лютого 2016 року складала 18 325,67 доларів США. Постановою Київського апеляційного суду у справі № 753/5277/16-ц, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави - відмовлено. При цьому, Київський апеляційний суд звернув увагу на сплату [PERSON] усієї суми боргу і на судову практику, яка забороняє здійснювати нарахування відсотків за кредитом з моменту звернення з позовом до суду про стягнення усієї суми кредиту. Позивач вважає, що з урахуванням викладених обставин, розмір заборгованості не є безспірним і виконавчий напис вчинено із порушенням закону. Крім того, відповідачем вже двічі вирішувалося звернення стягнення за вказаним кредитом. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 03 листопада 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т. В., зареєстрований в реєстрі за № 5540, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з АТ «Альфа-Банк» судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 908 гривень та судового збору за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 454 гривні, а також понесені в ході розгляду справи документально підтверджені судові витрати. Процесуальні дії у цивільній справі. 22 січня 2021 року постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 63783748, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ляпіним Д. В. на підставі виконавчого напису, вчиненого 03 листопада 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т. В., за № 5540. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Аргументи учасників справи Відповідач про дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом направлення судового повідомлення про відкриття провадження у справі у спосіб передбачений ЦПК України. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Треті особи пояснення на позов та/або будь-які клопотання до суду не подавали. Відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, у відповідності до вимог частини першої статті 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що що 21 травня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 490070946 на купівлю автотранспортного засобу, відповідно до умов яких [PERSON] отримав кредит у сумі 31 911,70 доларів США та взяв на себе зобов`язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 21 травня 2015 року зі сплатою 15,5% річних за користування кредитом. Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 10 січня 2014 року у справі № 2407-12/628/13 вимоги позовної заяви ПАТ «Альфа-Банк» задоволені в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490070946 від 21 травня 2008 року у сумі: за кредитом - 181 170 (сто вісімдесят одна тисяча сто сімдесят) гривень 70 копійок; за відсотками - 2 995 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 30 копійок: за пенею - 2 215 (дві тисячі двісті п`ятнадцять) гривень 57 копійок, а всього на загальну суму - 186 381 (сто вісімдесят шість тисяч триста вісімдесят одна) гривня 57 копійок. На виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 10 січня 2014 року у справі № 2407-12/628/13, 07 листопада 2014 року Новозаводським районним судом міста Чернігова у справі № 751/9551/14 було постановлено ухвалу про задоволення заяви ПАТ «Альфа-Банк» та про видачу ПАТ «Альфа-Банк» виконавчого листа на підставі вказаного вище рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 10 січня 2014 року у справі № 2407-12/628/13. Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 09 листопада 2015 року у ВП № 45841220 закінчено виконавче провадження № 4584122 з примусового виконання виконавчого листа № 751/9551/14, виданого 17 листопада 2014 року у зв`язку з повною оплатою боргу. 03 листопада 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т. В. вчинений виконавчий напис № 5540 про звернення стягнення: з громадянина України, яким є [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 490070946 від 21 травня 2008 року з усіма додатками та додатковими угодами, укладеним між ЗАТ «Альфа-Банк», (правонаступником якого є АТ «Альфа Банк») заборгованості за кредитним договором № 490070946 від 21 травня 2008 року. Стягненню заборгованості проводиться за період з 01 вересня 2017 року по 01 вересня 2020 року, що строк платежу за кредитним договором № 490070946 від 21 травня 2008 року настав і що сума боргу складає 27 401 (двадцять сім тисяч чотириста один) долар США 85 центів, що згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,58 становить: 783 144 (сімсот вісімдесят три тисячі сто сорок чотири) гривні 87 копійок, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 12 450 (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят доларів США 75 центів; прострочена заборгованість за комісією та процентами - 14 951 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят один) долар США 10 центів; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0 (нуль) доларів США 00 центів; строкова заборгованість за комісією та процентами - 0 (нуль) доларів США 00 центів; штрафні санкції - 0 (нуль) доларів США 00 центів; - сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 1 500,00 (одна тисяч; п`ятсот) гривень 00 копійок. Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом становить - 783 144,87 гривень та 1 500 гривень. Норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Відповідно до положень статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Положеннями статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно положень статті 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до положень пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності із встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Нормативними положеннями пункту 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок). Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. При цьому, стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Установлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками банку, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Вказана обставина підтверджується копіями документів, наданих приватним виконавцем до суду, на підставі яких нотаріус вчинив виконавчий напис. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, а також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Установлено, що на час вчинення оспорюваного виконавчого напису від 03 листопада 2020 року, яким стягнуто безпосередньо заборгованість за кредитом, вже було стягнуто заборгованість за кредитом відповідно до рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 10 січня 2014 року у справі № 2407-12/628/13, що підтверджується ухвалами Новозаводського районного суду м. Чернігова, що свідчить про порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, та відповідно спростовує безспірність такої заборгованості позивача. Отже, вбачається що з позивача двічі стягується саме заборгованість, за одним кредитним договором, за двома різними виконавчими документами - виконавчим листом та виконавчим написом. Крім того, стягуючи з [PERSON] суму заборгованості, в тому числі і за комісією та процентами, за період з 01 вересня 2017 року по 01 вересня 2020 року, приватний нотаріус не врахував висновки, наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 310/11534/13-ц, відповідно до якого звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Тобто, нотаріус порушив законність нарахування відсотків і комісії за кредитним договором, порядок виконання якого, умови і строк дії якого були змінені ще 21 жовтня 2013 року шляхом подачі до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» позовної заяви стороною кредитного договору ПАТ «Альфа-Банк» і який на момент винесення виконавчого напису вже був повністю виконаний. Після 21 жовтня 2013 року, тобто після дати звернення з позовом до третейського суду, за вказаним кредитним договором № 490070946 від 21 травня 2008 року ПАТ «Альфа-Банк» могло здійснювати лише нарахування згідно з приписами частини другої статті 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу, яка була сплачена ще 29 жовтня 2015 року згідно з квитанцією № 0.0.454826936. Відтак, вказана у виконавчому написі сума є не безспірною. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які спростовують безспірність суми боргу, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, що оскаржується. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до положень статей 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Виходячи з вищевикладеної норми, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з сплати судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 908 гривень та судового збору за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 454 гривні, платіжні доручення про сплату позивачем, міститься в матеріалах справи. Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подано представником позивача копію квитанцій про оплату за договором від 28 грудня 2020 року про надання правничої допомоги на загальну суму у розмірі 12 485 грн та копію акту про прийняття-передачі наданих послуг від 01 лютого 2021 року. Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 12 485 грн.

Outcome: approved