Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі по тексту - МТСБУ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Позов обґрунтований тим, що 10.12.2011 року, о 11 год. 50 хв., на вул. Грушевського, в м. Рівне, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Форд», д.н.з. [NUMBER], який знаходився під керуванням та належить на праві приватної власності гр. [PERSON] Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15.04.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 11.06.2013 року, задоволено позов [PERSON] до МТСБУ, про стягнення страхового відшкодування. Задовольняючи позов, суди виходили з того, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON], оскільки під час розгляду справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності на підставі ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно із постановою Рівненського міського суду від 10.02.2012 року, про закриття провадження у справі за відсутності події складу адміністративного правопорушення, встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася у зв'язку з порушенням Правил дорожнього руху України гр. [PERSON], та застосувавши положення ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, дійшли висновку про наявність правових підстав для покладення на нього цивільно-правової відповідальності. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.11.2013 року, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15.04.2013 року та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 11.06.2013 року, скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 01.10.2014 року Апеляційний суд міста Києва ухвалив рішення про часткове задоволення позову гр. [PERSON] та стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України страхового відшкодування. Згідно рішення Апеляційного суду міста Києва від 01.10.2014 року, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля «Форд», д.н.з. [NUMBER], згідно Звіту про оцінку автомобіля № 046Г1 від 15.03.2012 року, складає: 12769 (дванадцять тисяч сімсот шістдесят дев'ять) гривень, 10 копійок. На підставі Наказу № 5234 від 14.07.2014 року позивач відшкодував гр. [PERSON] майнову шкоду в розмірі 12769 (дванадцять тисяч сімсот шістдесят дев'ять) гривень, 10 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 7766 від 21.10.2014 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився надіслав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити в його відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі. Пояснив що відсутні докази вини [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді тобто немає рішення суду за яким відповідача було би визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. В огляді транспортного засобу «Форд», д.н.з. [NUMBER], [PERSON] участі не приймав, про такий огляд відповідачу не повідомляли. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.12.2011 року, о 11 год. 50 хв., на вул. Грушевського, в м. Рівне, сталась ДТП за участю автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON] та автомобіля «Форд», д.н.з. [NUMBER], який знаходився під керуванням та належить на праві приватної власності гр. [PERSON] Протокол про адміністративне правопорушення органами ДАІ відносно [PERSON] за порушення ст. 124 КУпАП 10.12.2011 року складався. 10.02.2012 року Рівненський міський суд ухвалив постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] Згідно інформації наданої управлінням МВС України в Рівненській області Управлінням Державтоінспекції №35/13-1769 від 10.04.2015 року вбачається, що відносно гр.[PERSON] 10.12.2011 року складено протокол у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом без полюсу наземного страхування транспортних засобів та накладено штраф в розмірі 425 грн. Інших протоколів про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення ст. 124 КУпАП не складалося. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушенням, що включає як складові елементи шкоди, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача. Згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Представник позивача в своїй позовній заяві посилається на рішення від 01.10.2014 року Апеляційного суду міста Києва яким частково задоволено позов гр. [PERSON] та стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України страхового відшкодування на підставі того, що [PERSON] було визнано винним. З даною позицією суд погодитись не може у зв'язку з тим, що у вищевказаному рішенні також було вказано, що страхове відшкодування підлягає стягненню з МТСБ України, оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, а [PERSON] має право на отримання страхового відшкодування (регламентної виплати) від МТСБ України. Також в позовній заяві представник позивача вказує, що згідно з звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Форд», д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження при ДТП становить 12769,10, але самого звіту для огляду в судовому засіданні суду надано не було. Вина відповідача [PERSON] не підтверджена належними і допустимими доказами, передбаченими ст.57 ЦПК України, зокрема висновком судової автотехнічної експертизи, письмовими доказами. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову повністю. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, судові витрати суд залишає за рахунок позивача. На підставі викладеного, ст.ст.16, 1166, 1191 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed