Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок пожежі, посилаючись на те, що вона є власником автомобіля будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 14.10.2019р. близько 15 год. позивач побачила як горять її господарські будівлі. Згідно звіту Іванківського РС ГУ ДСУ з НС від 14.10.2019р. про ймовірну причину виникнення пожежі загорання трав`яного настилу, встановлено, що внаслідок пожежі було знищено дві господарські будівлі: 1-а господарча будівля розміром 7?5м, дерев`яна, дах шиферний, перекриття дерев`яне, опалення-освітлення відсутнє; 2-а господарча будівля розміром 5?5м, дерев`яна, дах шиферний, перекриття дерев`яне, опалення-освітлення відсутнє. Причиною пожежі послужило необережне поводження з вогнем. Після пожежі, позивачем було приблизно встановлені збитки на загальну суму 75000,0 грн., а саме: -Зварювальний апарат потужністю 250 А (трьохфазний) вартістю 2500,0 грн.; -Електропилка «Стенд» потужністю 3 кВт (трьохфазний) вартістю 4000,0 грн.; -Електропилка «Стенд» потужністю 4 кВт (трьохфазний) вартістю 6000,0 грн.; -Двигун компресора потужністю 1,5 кВт вартістю 2500,0 грн.; -Циркулярна пила вартістю 1600,0 грн.; -Циркулярна пила вартістю 1800,0 грн.; -Пральна машина «Indesit» вартістю 800,0 грн.; -Електронагрівач масляний вартістю 800,0 грн.; -Дошка обрізна в об`ємі 11 куб.м., вартісю 8800,0 грн.; -Дві господарські будівлі (сарай), загальною вартістю 40000,0 грн.; -Гараж металевий вартістю 8000,0 грн. З листа Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області від 29.10.2019р. вбачається, що 13.10.2019р. [PERSON] протягом дня спалювання гілля на своїй присадибній ділянці в [ADDRESS] , яка розташована неподалік господарства [PERSON] . Згідно пояснень місцевих жителів пожежа в господарстві [PERSON] виникла в результаті спалювання [PERSON] гілля на своїй присадибній ділянці, що також підтверджується напрямком виникнення пожежі. В діях [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 196 КК України, а вбачаються цивільно-правові відносини. Зазначила, що наслідки пожежі та знищення її майна постали для неї як суттєво психотравмуючи, обумовили порушення психоемоційної сфери існування особистості, досі перешкоджають можливостям активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних психологічних переживань, тобто, спричинили позивачу моральні страждання. Просить суд стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду (збитки) завдану їй внаслідок необережного поводження з вогнем в розмірі 75000,0 грн. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 29.01.2021р. у справі відкрите провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено судове засідання на 04.03.2021р.; 24.02.2021р. відповідачем [PERSON] надано суду відзив по справі; Ухвалою від 03.06.2021р. закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду в судове засідання на 05.08.2021р. Позиції сторін Позивач та його представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладені в позовній заяві. Відповідач позов не визнав, подав суду відзив на позовну заяву, згідно якого, зазначив, що 14.10.2019р. він перебував на території домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та обрізав та палити гілля з старих дерев, але постійно контролював весь процес паління і допаливши гілля, погасив всі залишки вогню, ще й затоптав жаринки. Зазначив, що бачив пожежу в домогосподарстві [PERSON] , і допомагав його гасити, та спалах був зовсім з іншого боку, а не з його господарства. Доказів, які доводять факт виникнення пожежі саме з його вини матеріали позову не містять, кримінальне провадження розпочате не було. Звернув увагу суду на те, що позивач не надала суду доказів наявності майна, вартість якого вона просить відшкодувати. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що рішенням Іванківського районного суду Київської області від 08.09.2006р. визнано за [PERSON] , 1949 року народження, право власності на домоволодіння по [ADDRESS] , яке зареєстроване в по господарській книзі №4 Термахівської сільської ради Іванківського району Київської області, особовий рахунок № [NUMBER] на ім.»я [PERSON] , який помер [INFO] /а.с.7/. На підставі вказаного рішення суду [PERSON] зареєструвала право власності на домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] /а.с.8/. Згідно з актом про пожежу від 14.10.2019 року, орієнтовний час пожежі 14 година 01 хвилин 14.10.2019 року. Пожежею, знищено три господарські будівля, 5 м.куб. дошки, 5 м.куб. жерток для паркану, пральна машина, компресор та обладнання до нього, дві циркулярки, зварювальний апарат, автозапчастини, господарський інвентар та речі побутового вжитку. Пожежею пошкоджено металевий гараж. Ймовірна причина пожежі необережне поводження з вогнем /а.с. 12-13/. Згідно Звіту про ймовірну причину виникнення пожежі складеного 14.10.2019 року провідним інспектором Іванківського РС ГУ ДСНС України у Київській області лейтенантом служби цивільного захисту Покотило В. найбільш вірогідною причиною пожежі є необережне поводження з вогнем /а.с.14/. Із висновку про результати звернення громадянина від 29.10.2019р. Іванківський ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області, вбачається, що 13.10.2019р. гр. [PERSON] на протязі дня спалював гілля на своїй присадибній ділянці в [ADDRESS] , яка розташована неподалік господарства гр. [PERSON] , згідно її пояснень та пояснень місцевих жителів пожежа в господарстві гр. [PERSON] , виникла в результаті спалювання гр. [PERSON] гілля на своїй присадибній ділянці, що підтверджується напрямом виникнення пожежі. Однак відсутні ознаки злочину, передбачені ст. 196 КК України, а вбачаються цивільно-правові відносини /а.с.15/. Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, згідно з вимогами ч. 3 ст.386\~ЦК має власник майна. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як наслідок, для відшкодування шкоди за правилами та приписами ст.1166\~ЦК України необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди та причинний зв`язок між ними. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо особа, яка заподіяла шкоду, не була уповноважена на такі дії. Наявність шкоди та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки особи, що завдала шкоду. Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 18 березня 2020 року по справі № 760/8139/14-ц (провадження № 61-43768св18), «цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Аналіз положень статті 1166\~ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 2 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~6\~від 27.03.1992\~р.\~«Про практику\~розгляду судами\~цивільних справ\~за позовами\~про відшкодування\~шкоди» роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно з актом про пожежу від 14.10.2019 року, орієнтовний час пожежі 14 година 01 хвилин 14.10.2019 року, ймовірна причина пожежі необережне поводження з вогнем. Згідно Звіту про ймовірну причину виникнення пожежі складеного 14.10.2019 року провідним інспектором Іванківського РС ГУ ДСНС України у Київській області лейтенантом служби цивільного захисту Покотило В. найбільш вірогідною причиною пожежі є необережне поводження з вогнем. Акт «Про пожежу» від 09.08.2019 року та «Звіт про причину виникнення пожежі» від 12.08.2019 року, суд не може прийняти, як доказ факту пожежі з вини відповідача, оскільки вказані Акт та Звіт визначають лише ймовірну причину пожежі, як необережне поводження з вогнем, тому є неналежним доказом щодо доведення вини відповідача. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що він мешкає з позивачкою, та має спільні речі, які були пошкоджені вогнем, відповідача теж знає, він його односельчанин, 13.10.2019р. бачив як відповідач спалював гілля, біля хати відповідача є колодязь, він в нього набирав воду. Коли він приїхав за другою бочкою води, відповідача вже не було на ділянці. В цей час ще горів ліс, та був сильний вітер, та по [ADDRESS] теж було займання та пожежа. Приїхавши додому він ліг відпочивати, та прокинувся від того, що хтось кричав, що все горить. Зазначив, які були пошкодження після пожежі. Після пожежі він ходив на місце де відповідач спалював гілля, та вважає що місце займання було саме там. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що позивачку знає, оскільки мешкають в одному селі, а відповідач його друг. Пояснив, що дату та рік не пам`ятає, приблизно о 16 год. їхав на мопеді за продуктами, та на зворотному шляху побачив, що палають господарські будівлі позивача. Пожежа начебто йшла від вул. Гагаріна до вул. Шевченка. Допомагав тушити пожежу, яка здійнялась біля будівлі [PERSON] . Інших належних письмових доказів про дійсні причини виникнення пожежі, з визначенням винних осіб, суду не надано. З досліджених судом доказів вбачається, що відсутній причинний зв`язок між пожежею та виною відповідача, та жоден з наданих письмових доказів на обґрунтування позову не містить в собі висновків про те, що саме відповідач будь-яким чином причетний до виникнення пожежі, що його поведінка є чи була неправомірною, що і в кінцевому випадку привела до спричинення шкоди позивачу. Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що підстав для цивільно-правової відповідальності відповідача, передбаченої ст. 1166 ЦК України, немає. Частиною 3 ст.12\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК). Допитаний в якості свідка [PERSON] , суду пояснив, що на його думку відповідач [PERSON] був винуватцем займання вогнища та послідуючої пожежі. Однак суд не приймає до уваги покази свідків, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак всупереч ст.76\~ЦПК України стороною позивача не надано суду жодного доказу протиправної поведінки, дій чи бездіяльності відповідача, внаслідок якої сталася пожежа у вищевказаному приміщенні. Враховуючи викладене, суд вважає, що при розгляді справи стороною позивача не доведено, що матеріальний збиток, який завданий позивачу пожежею, що сталася 14.10.2019 року в [ADDRESS] , виник саме з вини відповідача. Докази, які б свідчили про вину відповідача та причинний зв`язок між шкодою та поведінкою відповідача матеріали справи не містять. Отже, для задоволення позову про стягнення з [PERSON] матеріального збитку відсутні наступні умови: неправомірність поведінки та дій відповідача, а саме, вина, та причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданою позивачу шкодою. За таких обставин, суд вважає, що оскільки в судовому засіданні не встановлено в діях відповідача юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, то у задоволенні позову необхідно відмовити. Крім того, позивач в позовній заяві обґрунтовує вимоги щодо спричинених моральних страждань, однак просить стягнути матеріальну шкоду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог судом відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed