Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

КП «Заожилводоканал» звернулося до Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до заявлених вимог, позивач просить стягнути з відповідача 3 857 грн. 23 коп. заборгованості з орендної плати. В обґрунтування позовних вимог КП «Заожилводоканал» посилається на те, що воно створене рішенням 29-ї сесії 4-го скликання Заозерненської селищної ради №331 від 20 травня 2005 року «Про створення комунального підприємства «Заожилводоканал», а 21 липня 2005 року зареєстровано, як юридична особа; свою діяльність здійснює на підставі Статуту. 10 лютого 2010 між КП «Заожилводоканал» і суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] було укладено договір оренди нерухомого майна. Згідно вказаного договору відповідачу було передано в строкове платне користування нежитлове приміщення (туалет) загальною площею 52,5 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS], яке належить до комунальної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 20 грудня 2002 року і знаходиться на балансі позивача. Відповідно до п.п.3.1. договору «.. орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої селищною радою і становить за перший місяць - 80,08 грн. без податку на додану вартість.». З 01 серпня 2011 року у зв'язку проведенням незалежної експертної оцінки об'єкту, вартість його була збільшена і станом на 30 квітня 2011 року склала 95283,00 грн. На підставі наведеного було змінено / збільшено розмір орендної плати та відповідно до Методики щомісячний платіж орендної плати склав 397,01 грн. 01 квітня 2013 року договір був розірваний, у зв'язку з закінченням терміну його дії, проте за відповідачем утворилася заборгованість з орендної плати, яка станом на 01 квітня 2013 року склала 3857 грн. 23 коп. На попередження позивача про добровільне погашення заборгованості, що утворилася відповідач не реагує. Заходів до погашення боргу не вживає. Не сплачуючи заборгованість з орендної плати, відповідач посилює фінансову скруту підприємства, що змушує позивача звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав суду пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві, додатково долучив до матеріалів справи бухгалтерську довідку щодо розміру заборгованості, копії спрямованих на адресу відповідача листів щодо її погашення, а також копію акту повернення приміщення, банківських виписок щодо надходження від відповідача коштів за договором оренди, рахунків-фактур, рішення про затвердження звіту суб'єкта оціночної діяльності, тощо. Також позивач зазначив, що фактичні дії відповідача свідчать про погодження зміненої орендної плати, що вбачається за наданих документів. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в їх задоволенні. У поданих письмових запереченнях зазначає, що одностороння зміна умов договору не допускається, проведення переоцінки вартості орендованого майна не має юридичного значення, а зайво перераховані відповідачем суми повинні були зараховані в рахунок майбутніх платежів. Згідно інформації з Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яка знаходиться у відкритому доступі на сторінці http://www.irc.gov.ua, [PERSON] була зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця 19 липня 2000 року. Запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності нею, як фізичною особою-підприємцем, здійснено 17 квітня 2012 року за №21400060004005382. Оскільки відомості щодо припинення діяльності відповідачки в якості підприємця є загальнодоступними (знаходяться у відкритому доступі) та не заперечуються сторонами, вони в силу ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. В п. 14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» наведено висновок про те, що з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства. За наведених обставин суд приходить до висновку, що справа належить до юрисдикції Євпаторійського міського суду АР Крим, оскільки хоча і стосується правовідносин пов'язаних з підприємницькою діяльністю відповідача, що здійснювалася ним раніше, однак вона припинена у встановленому законом порядку на момент подачі позовної заяви. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 10 лютого 2010 року між КП «Заожилводоканал» (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, відповідно до п.1 якого орендарю передано в строкове платне користування нежитлове приміщення (туалет) загальною площею 52,5 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS], за експертною оцінкою вартістю 19219 грн. (а.с. 9-10). Відповідно до п. 3 договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої селищною радою, і становить за перший місяць оренди - 80,08 грн. без податку на додану вартість. Сума орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Орендна плата вноситься орендарем щомісячно до 20 числа місяця, наступного звітним, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця або в касу орендодавця. Розмір орендної плати і порядок розрахунків може бути змінений відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до погодженої сторонами формули розрахунку розміру орендної плати (додаток №2 до договору) вона визначається наступним чином: вартість об'єкту * 5% /12 місяців (а.с. 11). Рішенням виконавчого комітету Заозерненської селищної ради від 29 липня 2011 року №105 затверджено звіт суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Ангара» щодо оцінки вартості об'єктів комунальної власності, в тому числі нежитлового приміщення (туалету) загальною площею 52,5 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS], в обсязі справедливої вартості станом на 30 квітня 2011 року у розмірі 95283 грн. без ПДВ. Таким чином, документально підтверджено посилання позивача на ту обставину, що у зв'язку проведенням незалежної експертної оцінки об'єкту договору оренди, його вартість була збільшена та затверджена рішенням селищної ради. Судом встановлено та сторонами не заперечується та обставина, що на момент розгляду справи договір оренди від 10 лютого 2010 року розірвано, нежитлове приміщення (туалет) відповідачем звільнене та на сьогоднішній день знаходиться у володінні позивача. Однак, згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 17) за відповідачем утворилася заборгованість з орендної плати, яка складає 3857 грн. 23 коп. Заперечуючи проти позову, відповідач не спростовує сам факт заборгованості, в судовому засіданні не надав власний розрахунок, а лише зазначає про те, що розмір орендної плати було неправомірно збільшено в односторонньому порядку. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне. Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Частинами 1, 3 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Суд приходить до висновку, що оскільки сторони дійшли згоди про те, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої селищною радою (п.3.1. договору), зміна вартості об'єкта оренди спричинює зміну розміру орендної плати, оскільки вартість об'єкту враховується при застосуванні Методики. При цьому суд звертає увагу на буквальне значення слів, що їх використовували сторони при укладенні договору. Адже стосовно розміру орендної плати в договорі вжито слово «визначається», а не «визначена», що дає підстави для висновку про помилковість посилання позивача на недопустимість її перегляду протягом всього строку дії договору. Також суд вважає за необхідне зазначити, що фактичні дії відповідача свідчать про погодження ним зміни розміру орендної плати. Відповідно до наявних в матеріалах справи банківських виписок та розрахунків, відповідач протягом 2012 року перераховував на рахунок позивача грошові кошти згідно виписаних останнім рахунків-фактур з урахуванням вже зміненої орендної плати. Зокрема, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії банківської виписки по рахунку позивача, 13 лютого 2012 року на його адресу відповідачем було перераховано 1525, 67 грн. орендної плати за рахунком-фактурою СФ-0000011 від 24 січня 2012 року. Згідно наданої позивачем бухгалтерської довідки зазначена в рахунку-фактурі та сплачена позивачем сума 1525, 67 грн. складається за наступного. Станом на 17 вересня 2011 року відповідно до даних бухгалтерського обліку , за [PERSON] рахувалася передоплата в розмірі 46,61 грн. У вересні 2011 року нараховано орендної плати - 92,46 грн., у жовтні 92,46 грн., у листопаді 92,55 грн., у грудні 92,74 грн. Таким чином станом на 01 січня 2012 року за [PERSON] обраховувалася заборгованість у розмірі 323,60 грн. ( 92,46 грн. +92,46 грн. +92,55 грн. +92,74 грн. - 46, 61 грн. = 323,60 грн.). У зв'язку з тим, що нарахування з орендної плати у серпні-грудні 2011 року проводилися без врахування рішення № 105 виконавчого комітету Заозерненської селищної ради від 29 липня 2011 року здійснено донарахування по орендній платі, а саме: донараховано за серпень - 301,80 грн., за вересень - 305,57 грн., за жовтень - 305,57 грн., за листопад - 306,06 грн., за грудень - 306,67 грн. Разом донараховано орендної плати 1525,67 грн.( 301580грн +305,57 грн. +305,57 грн. +306,06 грн. +306,67 грн. = 1525,67 грн.) Позивач також перераховував грошові кошти за виставленим позивачем рахунком-фактурою №СФ-0000037 від 31.01.2012 року (перерахування 259,31 грн. від 12 березня 2012 року, а також 259,31 від 29 лютого 2012 року), а також перерахував 399,21 грн. 12 березня 2012 року. Суд не може погодитись із посилання відповідача на ту обставину, що перераховані ним кошти необхідно вважати зайво сплаченими та вони мали бути враховані в рахунок майбутніх платежів за договором, оскільки розмір цих коштів відповідає виставленим позивачем до сплати рахунків-фактур і його не перевищує. Тобто, враховуючи що ці кошти були перераховані на пропозицію позивача, «зайво сплаченими» вони вважатися не можуть. Таким чином, фактичні дії відповідача по сплаті виставлених позивачем поточних рахунків, які формувалися за зміненою орендною платою (про що відповідач не міг не знати), спростовують висновок про те, що позивач намагається стягнути з нього заборгованість, яка утворилася внаслідок односторонньої зміни умов договору, не погодженою з іншою стороною. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов та вимог Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Оскільки факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання з оплати орендних платежів на користь позивача встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved