Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У вересні 2019 р. [PERSON] (далі за текстом - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з даним позовом, заявивши до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Галицька» (далі за текстом - ПрАТ СК «Галицька», страхова компанія, відповідач 1) вимоги про стягнення страхового відшкодування з урахуванням ліміту відповідальності в розмірі 100 000 грн. та невідшкодованих витрат на оцінку шкоди в розмірі 1 750 грн., з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за весь період прострочення, а до [PERSON] (далі за текстом - [PERSON] , відповідач 2) і [PERSON] (далі за текстом - [PERSON] , відповідач 3) - 145 924,34 грн. на відшкодування майнової шкоди та 120 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за весь період прострочення. Позов обґрунтований такими обставинами. 02.07.2019 у м. Києві на перехресті Бориспільського та Харківського шосе з вини водія автомобіля Ssang Yong Rexton RX 270 XDI, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої отримав механічні пошкодження автомобіль Mazda, д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] . Керований [PERSON] автомобіль належить на праві власності [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність при використанні автомобіля винуватця дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ СК «Галицька» відповідно до полісу АК/8675090 з лімітом відповідальності в розмірі 100 000 грн. 05.07.2019 позивач направила до страхової компанії повідомлення про настання страхового випадку, проте огляд пошкодженого транспортного засобу не був проведений і страхова виплата не була здійснена. Згідно з Висновком проведеного на замовлення позивача експертного автотоварознавчого дослідження від 01.08.2019 № 287/19 вартість відновлювального ремонту її автомобіля становить 241 945,97 грн., а вартість матеріального збитку - 129 157,07 грн. За проведення експертного дослідження позивач сплатила 3 500 грн., з яких 1 750 грн. їй було компенсовано [PERSON] . Також внаслідок пригоди було пошкоджено належну позивачу валізу вартістю 3 799 грн. та понесені витрати на поштові відправлення в сумі 184,37 грн. Отже загальний розмір завданої позивачу матеріальної шкоди становить 247 679,34 грн. Вимоги про відшкодування моральної шкоди мотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач, яка на той час була вагітною, та її малолітній син зазнали стресо-емоційних страждань, їм було завдано легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та душевних страждань у зв`язку з пошкодженням майна. ПрАТ СК «Галицька» про розгляд справи повідомлялось у встановленому законом порядку за його місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте усі судові повістки повернулися до суду з відмітками «за терміном зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», відзив на позов від страхової компанії не надходив. Відповідач [PERSON] в особі представника [PERSON] позов не визнав та на обґрунтування заперечень послався на те, що спричинені неумисними діями відповідача ушкодження задньої частини автомобіля Mazda були незначними, вартість вказаних у висновку експертизи деталей не відповідає їх реальній вартості, у зв`язку з чим зазначена у позовній заяві вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля значно завищена, позивачем не надано доказів реального понесення витрат на ремонт пошкодженого автомобіля. Не погоджуючись з визначеним позивачем розміром шкоди, відповідач мав намір самостійно замовити експертизу, проте дізнався, що автомобіль позивача проданий у тому ж таки 2019 р. До того ж позивач змішує поняття відновлювального ремонту та вартості збитку, а тому обґрунтованими можуть вважатися лише вимоги про відшкодування реального збитку в сумі 129 157,07 грн. Що стосується моральної шкоди, то вимоги про її відшкодування є також значно завищеними, оскільки ні позивач ні її син не отримали тілесних ушкоджень, а звернення позивача до медичної установи було пов`язано з її вагітністю. Не відповідають дійсності і твердження позивача про небажання винуватця пригоди відшкодовувати спричинені збитки, оскільки 09.09.2019 відповідач 2 сплатив позивачу вартість пошкодженої валізи. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку, проте до суду вона не з`явилася без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подала. ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою від 19.09.2019 суд залишив позов без руху через недолучення доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги. У зв`язку із усуненням недоліків позову ухвалою від 12.12.2019 суд відкрив провадження за даним позовом та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 28.04.2020. 27.01.2020 від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву. 22.04.2020 від позивача надійшла заява про проведення судового засідання за її відсутності. 26.04.2020 від представника відповідача 2 надійшла заява про відкладення розгляду справи через впровадження на території України заходів щодо запобігання поширенню коронавірусу. Через нез`явлення представників сторін в судове засідання 28.04.2020 з урахуванням поданих заяв та запровадженням карантину суд відклав судове засідання на 15.10.2020. 08.10.2020 від представника [PERSON] надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 15.10.2020 в режимі відеоконференції. 12.10.2020 та 15.10.2020 від позивача надійшли заяви про розгляд справи за її відсутності. 08.10.2020 від представника відповідача 2 надійшла заява про забезпечення його участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Івано-Франківського міського суду. 15.10.2020 від представника відповідача 2 надійшла заява про відкладення судового засідання через перебування на самоізоляції у зв`язку із захворюванням на COVID-19. Ухвалою від 15.10.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 22.03.2021 із забезпечення участі в судовому засіданні представника відповідача 2 в режимі відеоконференції в приміщенні Івано-Франківського міського суду. 15.03.2021 від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. 22.03.2021 відеоконференція з приміщенням Івано-Франківського міського суду не відбулася через технічні причини, у зв`язку з чим суд відклав розгляд справи на 22.04.2021 та постановив ухвалу про забезпечення участі в судовому засіданні представника відповідача 2 в режимі відеоконференції в приміщенні Івано-Франківського міського суду. 22.04.2021 від відповідача 2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності з обов`язковою участю його представника. В судове засідання 22.04.2021 позивач не з`явилася, у раніше поданих заявах просила розглядати справу за її відсутності, представник відповідача 2 позов не визнав з підстав, викладених у відзиві, просив у позові відмовити. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 02.07.2019 у м. Києві на перетині вулиць Бориспільське шосе та Харківське шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Ssang Yong Rexton RX 270 XDI, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Mazda, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Автомобіль Mazda, д.н.з. [NUMBER] , належить на праві власності позивачу [PERSON] (а.с. 10,) Власником автомобіля Ssang Yong Rexton RX 270 XDI, д.н.з. [NUMBER] , є відповідач [PERSON] (а.с. 29). Згідно з постановою Франківського районного суду м. Львова від 04.09.2019 у справі № 465/4463/19, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 21.10.2019, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 37). На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність при використанні керованого [PERSON] автомобіля Ssang Yong Rexton RX 270 XDI, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ПрАТ СК «Галицька» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/8675090 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000 грн. та нульовою франшизою(а.с. 29). 05.07.2019 позивач звернулася до ПрАТ СК «Галицька» з повідомленням про настання страхового випадку, яке було отримано страховою компанією 15.07.2019, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 10). На вказане повідомлення страхова компанія не відреагувала, у зв`язку з чим 26.07.2019 позивач уклала з експертом [PERSON] договір про проведення автотоварознавчого дослідження належного їй транспортного засобу. На виконання умов даного договору експертом було надано Висновокекспертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, від 01.08.2019 № 287/19, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля становить 241 945,97 грн., а вартість матеріального збитку - 129 157,07 грн. (а.с. 16-28). За проведення оцінки вартості збитку позивач сплатила 3 500 грн. (а.с. 15). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди також було пошкоджено належну позивачу валізу вартістю 3 799 грн., та позивачем понесені витрати на поштові відправлення в сумі 184,37 грн. (а.с. 10). З пояснень позивача вбачається, що до звернення до суду з даним позовом відповідачем [PERSON] компенсовано позивачу половину вартості експертного дослідження в сумі 1 750 грн. Судом також установлено, що відповідач [PERSON] сплатив позивачу вартість пошкодженої валізи в сумі 3 799 грн., що підтверджується копією електронної квитанції (а.с. 74), та не спростовано позивачем. ІV. Зміст спірних правовідносин, норми права і мотиви їх застосування. Норма частини 6 статті 82 ЦПК України визначає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами частини 2 статті 1187, частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Збитками є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (стаття 22 ЦК України). Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 9 постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6, відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 979 цього Кодексу за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV). Відповідно до статті 5 Закону № 1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). За приписами пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно статті 34 Закону 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Судом установлено, що позивач повідомляла страховика цивільно-правової відповідальності винуватця дорожньо-транспортної пригоди про настання страхового випадку, проте страхова компанія не провела оцінку розміру завданих збитків, а відтак позивач цілком правомірно самостійно звернулася до експерта для визначена розміру завданої їй матеріальної шкоди. Строки здійснення страхових виплат за договорами обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів визначені у пункті 36.2 статті 36 Закону 1961-IV. Так, відповідно до вказаної норми страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Згідно з приписами статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у строк, встановлений у зобов`язанні. Належних доказів на підтвердження звернення до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування та надання усіх документів, необхідних для здійснення страхового відшкодування, суду не надано, проте за встановлених у даній справі обставин даний факт не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог до ПрАТ СК «Галицька», оскільки факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, а [PERSON] як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до адміністративної відповідальності. Та обставина, що з 02.07.2019 ПрАТ СК «Галицька» втратила статус асоційованого члена МТСБУ та право укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, теж не має правого значення для вирішення даного спору, оскільки відповідно до пункту 52.5 статті 52 Закону 1961-IV страховик, членство якого в МСБУ припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. У справах, що виникають із заподіяння шкоди, до обставин, які підлягають доказуванню, відноситься, зокрема, розмір завданих збитків. Вимоги [PERSON] ґрунтуються зокрема на Висновкуекспертного автотоварознавчого дослідження, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту належного їй автомобіля становить 241 945,97 грн., а розмір матеріального збитку - 129 157,07 грн. Висновок експертного автотоварознавчого дослідження складений з урахуванням даних, отриманих під час огляду автомобіля позивача, що зафіксовано у протоколі його огляду. У висновку експерт [PERSON] , який має кваліфікацію судового експерта-автотоварознавця, стаж експертної роботи з 1996 р.,

Outcome: partial