Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

КП «Дирекція замовника» звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 2278,22 грн., стягнення судових витрат. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги. Відповідач 1 в судовому засіданні 17.02.2015 року заперечила проти задоволення позову в частині позовних вимог щодо неї, посилаючись на те, що вона не зареєстрована в вказаній квартирі, а проживає в с.Нижнів, Тлумацького району, Івано-Франківської області. Відповідач 2 в судовому засіданні визнала позовні вимоги та просила суд розстрочити виконання рішення суду на 5 років, враховуючи її складне матеріальне становище.. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково виходячи з наступного. Будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], в якому проживає відповідач 2 згідно довідок КП «Дирекція замовника» від 24.11.2014 року (а.с.12) та 24.11.2014 року (а.с.13), віднесено до переліку будинків, щодо яких позивач надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Івано_Франківської міськради від 13.05.2009 року №201 (а.с.9). Судом встановлено, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS], що підтверджується наявною в матеріалах справи адресною довідкою від 15.01.2015 року (а.с.22). Відповідно ж до адресної довідки від 19.01.2015 року (а.с.23) [PERSON] зареєстрована за іншою адресою - [ADDRESS] Відповідно до довідки про стан розрахунків станом на 21.11.2014 року (а.с.12) заборгованість по квартирі [ADDRESS], становить 2278,22 грн. Правовідносини, які виникли у сфері надання комунальних послуг, регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. За вимогою ч.3 ст.815 ЦК наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. В позовній заяві позивач звертає увагу суду на те, що відповідач 1 хоч і зареєстрована в с.Нижнів, Тлумацького району Івано-Франківської області, але є власником частки квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.38). З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі усного договору про надання житлово-комунальних послуг є зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Оскільки, як встановлено судом, такі послуги позивачем надаються, відповідач приймає і використовує дані житлово-комунальні послуги, то договірні відносини між сторонами існують. Приписами ст..530 згаданого Кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідач 2 просила суд розстрочити виконання рішення суду на тривалий термін (5 років), посилаючись на те, що матеріальний стан не дозволяє їй погасити заборгованість одразу. Також відповідач 2 звернула увагу суду на те, що на її утриманні перебуває неповнолітній син, який хворіє. Згідно ст.. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що виконання рішення суду слід розстрочити на 12 місяців з моменту набрання рішення суду законної сили Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 509, 901, 903 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved