Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В позові зазначено, що з 24 березня 2001 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. За час спільного подружнього життя ними було придбано автомобіль марки «Ford Focus», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , право власності на який зареєстровано за відповідачем. Однак, угоди про добровільний поділ спільного майна вони так і не досягли. Позивачка просить суд поділити спільне майно подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Ford Focus», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , залишивши у власності відповідача іншу 1/2 частину цього автомобіля, та стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі в розмірі 1512 гривень 20 копійок. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судове засідання позивачка не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд вважає, що відповідач був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, визнає його неявку неповажною та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та здійснення судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно свідоцтва про одруження, виданого 24 березня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, 24 березня 2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвища чоловіка - [PERSON] та дружини - [PERSON] , про що 24 березня 2001 року складено відповідний актовий запис № 161. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого 12 вересня 2019 року ТСЦ 2343, власником автомобіля марки «Ford Focus», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] .. ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як було встановлено, за час спільного проживання сторони ніяких договорів про правовий та юридичний статус сумісного майна або його поділ не укладали. Таким чином, вбачається, що зазначений вище автомобіль є спільною сумісною власністю сторін, оскільки це майно було набуто сторонами в період їх перебування в шлюбі та належить їм на праві спільної сумісної власності, а частки такого майна чоловіка і дружини є рівними. Разом із цим, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суд враховує положення ч. 4, ч. 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Оскільки в даній справі жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільна річ - автомобіль не може бути реально поділений між ними відповідно до їх часток, тому суд вважає за необхідне визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишити це майно у їх спільній частковій власності. При цьому суд враховує відсутність підстав для відходу від рівності часток сторін, а тому вбачається, що зазначене вище майно належить їм порівну. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та поділу спільного майна подружжя. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачкою судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1512 гривень 20 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved