Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Керівник Первомайської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в якому вказав, що вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 22.08.2016 року [PERSON] було засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт. Внаслідок злочинних дій [PERSON] потерпілому [PERSON] було завдано тілесних ушкоджень, в результаті чого він проходив стаціонарне лікування в хірургічному відділенні КЗОЗ «Зачепилівська ЦРЛ» з 06.04.2016 року по 20.04.2016 року. Згідно довідки Зачепилівської ЦРЛ № 568 від 08.08.2016 року витрати на лікування потерпілого [PERSON] склали 672,14 грн.. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь КЗОЗ «Зачепилівська ЦРЛ» витрати в сумі 672,14 грн., які були витрачені на лікування потерпілого [PERSON]. В судовому засіданні представник Зачепилівського відділення Первомайської місцевої прокуратури [PERSON] підтримав позовні вимоги наполягаючи на стягненні з засудженого [PERSON] на користь КЗОЗ «Зачепилівська ЦРЛ» грошові кошти в сумі 672,14 грн., які були витрачені на лікування потерпілого [PERSON] Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог прокуратури не заперечує. Суд, вислухавши представника позивача, розглянувши заяву відповідача про розгляд справи без його участі, дослідивши матеріали справи: -вирок Зачепилівського районного суду Харківської області від 22.08.2016 р. відносно [PERSON], який набрав законної сили 21.09.2016 року, -копію розрахунку витрат КЗОЗ «Зачепилівська ЦРЛ» № 697 від 10.10.2016 року на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON], приходить до висновку, що позов керівника Первомайської місцевої прокуратури слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 93-1 КПК України кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, стягуються судом при постановленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я, органу Міністерства фінансів України або прокурора в порядку, передбаченому ст. 28 та частинами другою і третьою статті 93 цього Кодексу. У разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом осіб, зазначених у частині першій цієї статті. Так, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] дійсно завдав потерпілому [PERSON] легких тілесних ушкоджень, внаслідок чого останній знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Зачепилівської ЦРЛ з 06.04.2016 року по 20.04.2016 року. Вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 22.08.2016 року [PERSON] було визнано винним за ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. З довідки Зачепилівської ЦРЛ вбачається, що потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 06.04.2016 року по 20.04.2016 року, витрати на його лікування склали 672,14 грн. У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат»№ 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно ч.3 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] Зачепилівська ЦРЛ понесла витрати на лікування потерпілого від злочину, між діями [PERSON] та цими витратами є прямий причинний зв'язок, а тому обов'язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на останнього. Згідно п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору у справах про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. У відповідності до ст. 88 ЦПК України у разі якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб що їх понесли, тому суд приходить до висновку про необхідність зобовязати відповідача сплатити судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved