Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Комунальне підприємство «Макіївтепломережа» звернулось до суду 27.02.2013 року з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати наданих послуг з централізованого теплопостачання, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачами у порушення зобов'язань тривалий час не здійснюється оплата комунальних платежів. В обґрунтування вимог представник КП «Макіївтепломережа» зазначила, що відповідачі, які є наймачами квартири за адресою: [ADDRESS], - користуються послугами з постачання теплової енергії, які надаються централізовано, відповідно до встановленого порядку комунальним підприємством як суб'єктом господарювання. Відповідачі, не зважаючи на фактичні договірні відносини між ними та КП «Макіївтепломережа», оплату послуг за спожиту теплову енергію в порушення положень частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не здійснюють, внаслідок чого за період з 01.11.2008 року по 01.02.2013 рік утворилась заборгованість у розмірі 9807.17 гривень. На неодноразові попередження про погашення заборгованості боржники не реагують. Посилаючись на наведені обставини представник позивача вважає, що відсутні законні підстави від звільнення відповідачів від оплати послуг з теплопостачання, тому просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.11.2008 року по 01.02.2013 рік у розмірі 9807.17 гривень та понесені ними витрати на сплату судового збору в розмірі 229.40 гривень. 22.05.2013 року Совєтським районним судом м.Макіївки було постановлено заочне рішення про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, що надавались в квартиру за адресою: [ADDRESS], - за період з 01.11.2008 року по 01.02.2013 рік у розмірі 9807.17 гривень та судовий збір в розмірі 229.40 гривень на користь КП «Макіївтепломережа» солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 11.04.2014 року ухвалою Совєтського районного суду м.Макіївки було скасовано заочне рішення Совєтського районного суду м.Макіївки від 22.05.2013 року за цивільною справою за позовом Комунального підприємства «Макіївтепломережа» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за теплопостачання. Представник позивача в судове засідання з'явилась, уточнила позовні вимоги, про що надала письмову заяву, в якій просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість з оплати послуг з теплопостачання за період з 01.11.2008 року по 01.05.2014 рік у розмірі 12919.55 гривень та понесені ними витрати на сплату судового збору в розмірі з урахуванням стягнень виконавчої служби у розмірі 172.10 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог в повному обсязі заперечував, судові пояснив, що квартира за адресою: [ADDRESS], - була надана в користування його матері [PERSON]. Він та його сестра [PERSON] є членами сім'ї наймача. [PERSON] померла [INFO]. Сестра [PERSON] в квартирі не мешкає, зі своїм чоловіком вона проживає за іншою адресою. Заборгованість за послуги з теплопостачання в квартиру за адресою: [ADDRESS], - утворилась, оскільки в сім'ї склались після смерті матері дуже важкі матеріальні умови. Заборгованість за послуги з теплопостачання в межах позовної давності, передбаченої ст. 256 ГК України, визнає, просить застосувати строк позовної давності, про що зазначив письмово в заяві про скасування заочного рішення. Відповідач [PERSON] померла [INFO], про що надана копія свідоцтва про смерть /а.с.32/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Комунальне підприємство «Макіївтепломережа»є юридичною особою, з 08 червня 2001 року зареєстроване в Єдиному державному реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ). Згідно до Статуту КП «Макіївтепломеража» є самостійним суб'єктом господарювання. Метою діяльності підприємства є виробництво, транспортування і постачання теплової енергії, пари та гарячої води споживачам (підприємствам, організаціям та населенню міста) на підставі укладених договорів; задоволення потреб ринку у наданні послуг належної якості (робіт, продукції) власного виробництва; забезпечення економічних та соціальних інтересів трудового колективу підприємства за рахунок отриманого прибутку. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМВС УДМС України від 14.03.2013 року: - відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS] - з 01.02.2005 року /а.с.12/; - відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі за адресою: [ADDRESS] - з 14.01.2006 року /а.с.12/; - відповідач [PERSON] знята з реєстрації в квартирі за адресою: [ADDRESS] - з 09.06.2012 року /а.с.12/. Відповідач [PERSON] померла [INFO], що підтверджує свідоцтво про смерть [NUMBER] від 29.05.2012 року /а.с.32/. Відповідач [PERSON] пояснив, що спірна квартира була передана в найм його батькам, мати померла, він та сестра [PERSON] залишились зареєстрованими в цьому помешканні. З представленого позивачем розрахунку по квартирі за адресою: [ADDRESS] заборгованість з оплати централізованого теплопостачання за період з 01.11.2008 року по 01.05.2014 рік становить 12919.55 гривні. Враховуючи наведені обставини, суд визнає, що між сторонами: комунальним підприємством «Макіївтепломережа» як суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання послуг з теплопостачання, та наймачами [PERSON] та [PERSON] - фізичними особами, склалися спірні правовідносини у сфері надання і оплати комунальних послуг, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-ІV (з відповідними змінами) «Про житлово-комунальні послуги»(далі -Закон). Частиною першою статті 13 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Комунальні послуги, як убачається зі змісту статті 1 Закону «Про житлово-комунальні послуги», це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до пунктів 1-4 статті 13 наведеного Закону залежно від функціонального призначення визначено перелік житлово-комунальних послуги, які поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо- будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення міць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд ( заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального значення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. За приписами статті 19 цього Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору. Вказаний обов'язок споживача щодо укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії також передбачений положеннями частини третьої статті 24 Закону України від 02 червня 2005 року № 2633-ІV «Про теплопостачання». Таким чином, необхідність укладення договору на надання комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін. Однак дана вимога Закону сторонами спірних правовідносин не виконана. Між тим відсутність договору відповідно до вимог чинного цивільного законодавства України не є підставою для звільнення споживача від оплати послуг з централізованого теплопостачання, оскільки згідно з частиною першою статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Такою дією є надання комунальних послуг позивачем та їх отримання відповідачем. Статтею 218 ЦК України передбачено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Чинним Цивільним кодексом України, нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання» не передбачена недійсність договору про надання комунальних послуг у випадку недодержання сторонами його письмової форми. Матеріалами справи підтверджено, що квартира відповідача була підключена до централізованого опалення житлового будинку та на ім'я батька відповідачів [PERSON] відкрито особовий рахунок теплопостачальним підприємством, що свідчить про фактичне існування між сторонами договірних відносин з приводу постачання та споживання теплової енергії. За таких обставин, при вирішенні спірних правовідносин суд виходить із обсягу прав і обов'язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини суб'єкта господарювання, предметом діяльності якого є надання послуг з постачання теплової енергії, та фізичної особи, яка отримує зазначені комунальні послуги. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до вимог частини третьої статті 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу, зокрема: 2) при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоду довкіллю або культурній спадщині. За приписами частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Приписами пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічне положення закріплене в чинному Житловому кодексі Української РСР, у статті 68 якого передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги). Положення вказаних нормативно-правових актів носять юридично обов'язковий характер і підлягають виконанню учасниками договірних правовідносин. Згідно з пунктами 18 і 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. З інформації та наданого комунальним підприємством «Макіївтепломережа» розрахунку про нарахування та оплату поточних комунальних платежів з централізованого теплопостачання по спірній квартирі убачається, що за період з 01.02.2008 року по 01.05.2014 рік заборгованість за спожиту теплову енергію становить 12919.55 гривні. Відповідно до пункту 32 Правил споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання в установленому порядку за письмовою заявою споживача. За правилами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 ЦК). Положеннями частин 1-3 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Враховуючи викладе, суд визнає, що відповідачами [PERSON], [PERSON] порушено виконання зобов'язання з оплати фактично наданих КП «Макіївтепломережа» послуг з централізованого теплопостачання, чим заподіяно матеріальну шкоду позивачу. Стороною відповідачів не представлено суду об'єктивних доказів, що це сталося не з їх вини. Обов'язок наймача щодо своєчасної сплати послуг за послуги з теплопостачання виникає згідно зі ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між споживачем та виконавцем житлово-комунальних послуг. Споживачем послуг відповідачі стали тоді, коли стали наймачами квартири. Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМВС УДМС України від 14.03.2013 року зареєстрованими в квартирі за адресою: [ADDRESS], - значиться відповідач [PERSON] з 01.02.2005 року та відповідач [PERSON] з 14.01.2006 року /а.с.12/, саме з цього часу відповідачі стали споживачами комунальних послуг, у тому числі і з теплопостачання, тому і обов'язок щодо своєчасної сплати необхідно відраховувати з цього моменту. Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок терміну та суми заборгованості по оплаті наданих послуг з централізованого опалення спірної квартири, який відповідає встановленому законодавством порядку і затвердженим тарифам. За період заборгованості з оплати послуг з теплопостачання з 01.11.2008 року по 01.05.2014 рік строк позовної давності встановлений ст. 257 ЦК України в три роки. Наслідки спливу позовної давності передбачені ст. 267 ЦК України, зокрема згідно з частинами 3, 4, 5 цієї статті позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивач звернувся до суду 27.02.2013 року, відповідач [PERSON] наполягає на застосуванні строку позовної давності, що передбачений ст. 257 ЦК України, про що зазначив письмово в заяві про скасування заочного рішення /а.с.30/ та в судовому засіданні. За таких обставин з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає солідарному стягненню на користь позивача заборгованість по сплаті послуг з теплопостачання за період з 01.02.2010 року по 01.05.2014 рік в сумі 10363.05 гривень. В частині стягнення заборгованості по сплаті послуг з теплопостачання з відповідача [PERSON], то суд вважає необхідним відмовити, оскільки остання померла [INFO]. Виходячи із закріпленого в статті 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд за основу приймає період та, зокрема первісну та кінцеву дати стягнення заборгованості, визначені позивачем. Позивачем, на користь якого ухвалене рішення, документально підтверджені понесені витрати про сплату судового збору в сумі 229.40 грн., частина якого була стягнута примусово виконавчою службою у розмірі 57.30 гривень. Залишок невідшкодованого судового збору складає 172.10 гривень, які відповідно до вимог статті 88 ЦПК України підлягають стягненню солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь КП «Макіївтепломережа».

Outcome: partial