Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Між ТОВ «Фінансова компанія «Є гроші» та відповідачем було укладено договір № 3280105352-009730 від 15.06.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Даний договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com. Відповідно до умов договору відповідачу було надано позику у розмірі 3000 грн. строком на 31 день зі сплатою відсотків за користування позикою у розмірі 2 % (60 грн.) за кожен день користування позикою. Дана сума перерахована на підставі договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №92.15.000104/2. Згідно з умовами договору відповідач зобов`язався сплачувати заборгованість за позикою, відсотки за її користування та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Однак [PERSON] не виконує умови договору, що призвело до виникнення заборгованості станом на 01.10.2018 у розмірі 15791,10 грн. За таких підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором № 3280105352-009730 від 15.06.2018 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, у сумі 15791,10 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1762 грн. В судове засідання представник позивача Маловічко А . М. не з`явилася, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутності. Позов підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання 20.12.2019 та 19.02.2020 року не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслав, у зв`язку з чим, зі згоди позивача та на підставі ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення, на підставі наявних доказів. Згідно із вимогами ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Враховуючи письмово викладену згоду представника позивача, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «Є гроші» та відповідачем було укладено договір № 3280105352-009730 від 15.06.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Даний договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com. Відповідно до умов договору відповідачу було надано позику у розмірі 3000 грн. строком на 31 день зі сплатою відсотків за користування позикою у розмірі 2 % (60 грн.) за кожен день користування позикою. Дана сума перерахована на підставі договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №92.15.000104/2. Згідно з умовами договору відповідач зобов`язався сплачувати заборгованість за позикою, відсотки за її користування та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Однак [PERSON] не виконує умови договору, що призвело до виникнення заборгованості станом на 01.10.2018 у розмірі 15791,10 грн. За таких підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором № 3280105352-009730 від 15.06.2018 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, у сумі 15791,10 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1762 грн. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, серед іншого, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з п.6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Пункт 12 частини 1 вказаної статті визначає, що одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір Договір № 3280105352-009730 від 15.06.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, укладений за допомогою одноразового індентифікатора, який згенерований електронною системою позивача та був надісланий на номер відповідача (позичальника) СМС-повідомленням. Використання відповідачем отриманого коду, а також надання ним своїх анкетних даних та банківських реквізитів для перерахування коштів свідчить про згоду з умовами кредитування, а тому договір вважається укладеним. Частина 7 статті 7 Закону передбачає, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до договору № 3280105352-009730 надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 15.06.2018 року, позика надавалась строком на 31 день, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% за кожен день. Згідно з п. 10.1.3 договору відповідач зобов`язався вчасно повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою. Відповідно до п.7.1. у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та /або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3 % від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з розрахунком суми боргу заборгованість відповідача по договору позики станом на 01.10.2018 року становить 15791,10 грн., а саме: 3000 грн. - заборгованість за кредитом; 5771,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7020 грн. - заборгованість за пенею. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі договору позики від 15.06.2018 року отримав позику в розмірі 3000,00 грн. зі сплатою процентів за користування позикою у розмірі 2 % за кожен день користування позикою з кінцевою датою повернення позики не пізніше 23 години 15.07.2018 включно, але взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення позики та процентів не виконує в повному обсязі, чим істотно порушує умови укладеного договору, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість в розмірі 15791,10 грн. За таких обставин та у контексті наведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доведені належними та допустимими доказами, а відтак підлягають до задоволення у повному обсязі. Також з відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 762 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved