Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Комунальне підприємство ««Житлосервіс» (по тексту - КП «Житлосервіс», позивач) звернулося до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] (по тексту - [PERSON] , відповідач 1), [PERSON] (по тексту - [PERSON] , відповідач 2) про стягнення солідарно заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 4869 (чотири тисячі вісімсот шістдесят дев`ять) гривень 00 копійок. В обгрунтування позовних вимог покликається на наступні обставини. Так позивач вказує, що відповідачі є співвласниками нежилого приміщення [ADDRESS] . Натомість за покликанням позивача, КП «Житлосервіс» є балансоутримувачем та виконавцем житлово-комунальних послуг та надає послуги з утримання вказаного будинку та прибудинкової території, а [PERSON] та [PERSON] користувалися та користуються такими послугами, однак не сплачують їх. На думку позивача, оскільки КП «Житлосервіс» відповідно до установлених тарифів нараховувало та нараховує щомісячну плату, надаючи послуги з утримання будинку та прибудинкової території, то між сторонами встановилися та існують фактичні зобов`язальні правовідносини. Зазначає і те, що внаслідок несплати коштів за отримані послуги у відповідачів утворилася заборгованість, яка станом на 01.09.2019 року складає 4869, 00 грн. Як вважає позивач, з огляду на неналежне виконання відповідачами зобов`язання по оплаті послуг з утримання вказаного будинку та прибудинкової території заборгованість, яка утворилася станом на 01.09.2019 року та складає 4869, 00 грн. підлягає стягненню з них солідарно в судовому порядку, оскільки добровільно не сплачена та останніми взагалі не визнається. Крім цього просив врахувати, що оплата за надані відповідачам послуги проводилася відповідно до тарифів, затверджених рішеннями виконавчого комітету Ізяславської міської ради, непогодження яких зі споживачами не може бути підставою для звільнення від її оплати. Також акцентував увагу, що відсутність укладеного договору про надання послуг з відповідачами також не є підставою для їх несплати, так як послуги надавалися і приймалися відповідачами. На думку позивача при вирішенні спору слід врахувати вимоги ст.ст. 11, 319, 382, 509, 525, 526, 625, 626 ЦК України, ст.ст. 1, 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ст. 28 «Про місцеве самоврядування в Україні» та правові позиції Верховного Суду України, Великої Палати Верховного Суд, згідно яких, в тому числі випливає, що відсутність укладення договору не позбавляє відповідача обов`язку оплатити надані послуги в межах строку позовної давності. Відповідачем [PERSON] було подано відзив на подану позовну заяву (вх. №3018/20 від 02.03.2020 року), згідно якого позовні вимоги не визнає у повному обсязі. У своєму відзиві відповідач просить врахувати, що дійсно з [PERSON] є співвласником нежилого приміщення [ADDRESS] , однак останнє використовується виключно для здійснення підприємницької діяльності по наданню стоматологічних послуг, а відтак справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що є підставою для відмови у позові. Крім того, як вказує [PERSON] , між позивачем та відповідачами по справі відсутні договірні відносини, а тому з врахуванням, в тому числі, відсутності доказів надання позивачем послуг для відповідачів позовні вимоги не можуть бути задоволені. Додатково в обгрунтування заперечень щодо пред`явленого позову покликався на недопустимість та неналежність поданих позивачем письмових доказів. Позивачем було подано відповідь на відзив (вх. №5056/20 від 22.04.2020 року), в якій підтримуючи, викладену позицію в позовній заяві звертає увагу на безпідставність посилань відповідача 2 щодо наявності спору між суб`єктами господарської діяльності. На думку позивача є доведеною та обставина, що власниками нежилого приміщення [ADDRESS] є відповідачі як фізичні особи, а сам спір стосується виключно зобов`язання по оплаті послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, що знаходиться у їх власності, а не господарських правовідносин. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, відповіді на відзив, просив їх задовольнити. Звертав увагу, що покликання відповідачів не заслуговують на увагу та спростовуються наявними матеріалами справи. Просив врахувати, що заборгованість відповідачів нарахована з врахуванням встановлених тарифів на послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач 1 у судовому засіданні 22.04.2020 року позов не визнала повністю на підставах викладених у відзиві, поданому відповідачем 2. На думку відповідача 1 підстави для задоволення позову відсутні, оскільки по своїй суті провадження у справі підлягає закриттю, так як приміщення № [ADDRESS] використовується для здійснення підприємницької діяльності. У судове засідання 18.05.2020 року відповідачі 1, 2 не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлені в установленому порядку, однак подали спільну письмову заяву про можливість продовження судового розгляду без їх участі. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача 1, в судовому засіданні, в якому остання брала участь, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог, а відтак і можливість їх задоволення. Як встановлено судом, відповідачі 1 та 2 - [PERSON] та [PERSON] є співвласниками нежилого приміщення [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №198805221 від 04.02.2020 року, що не заперечується і відповідачами по справі. Згідно матеріалів справи, що підтверджено рішенням виконавчого комітету Ізяславської міської ради Хмельницької області №40 від 28.03.2008 року виробником та виконавцем послуг з управління будинками, які перебувають в комунальній власності територіальної громади міста виступає комунальне підприємство «Житлосервіс». Як вбачається з рішення Ізяславської міської ради Хмельницької області від 17.07.2007 року та акту приймання-передачі нерухомого військового майна будинкоуправління № 3 у комунальну власність м. Ізяслав від 01.08.2007 року балансоутримувачем майна, що перебуває у власності відповідачів являється комунальне підприємство «Житлосервіс». При цьому нарахування плати за утримання будинку та прибудинкової території, а саме нежилого приміщення [ADDRESS] здійснюється на відкритий особовий рахунок під № [NUMBER] , що підтверджується відповідною довідкою КП «Житлосервіс» (а.с. 6). Згідно листа КП «Житлосервіс» від 05.09.2016 року №505 встановлено, що [PERSON] надсилався проект Договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» з долученням копії рішення виконавчого комітету Ізяславської міської ради Хмельницької області від 14.10.2016 року №114 з одночасним роз`ясненням приписів п. 3 ст. 19 та п. 5 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Крім цього, судом з`ясовано, що тарифи КП «Житлосервіс» на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлені рішенням виконавчого комітету Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області від 14.10.2014 року №114. Таке рішення набрало чинності з 01.11.2014 року. Згідно рішення виконавчого комітету Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області від 10.04.2018 року №46 з 01.05.2018 року встановлено скориговані тарифи комунального підприємства «Житлосервіс» на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м. Ізяслав згідно додатку №1, в тому числі на нежиле приміщення [ADDRESS] , належне відповідачам. При цьому попереднє рішення виконавчого комітету Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області від 14.10.2014 року №114 втратило чинність. Сам факт надання позивачем послуг для відповідачів з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій підтверджується нарядами-завданнями (а.с. 15-24). Також суд враховує доводи відповідачів, викладені ними у запереченні від 21.04.2020 року, де по своїй суті не заперечують, що в них можуть виникати обов`язки по оплаті в силу ст. 11 ЦК України та погоджуються нести витрати по утриманню будівлі, що перебуває у їх власності. Як вбачається з наданого КП «Житлосервіс» розрахунку суми заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території за відповідачами - власниками нежилого приміщення [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] рахується борг за період з 01.09.2016 року по 01.09.2019 року, що складає 4 869, 00 грн. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог судом також враховано наступне. Так, відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Частиною 3 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Як визначає п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Разом з цим, в контексті покликань відповідачів, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року в справі № 6-2951цс15. Так Верховний Суд України зазначив, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У відповідності до приписів ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) індивідуальний споживач зобов`язаний: 1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; 2) своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; 3) забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; 4) власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; 5) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; 6) дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм; 7) допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку; 8) дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; 9) забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період; 10) у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг; 11) інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором; 12) надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором. Суд враховує, що особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління регулює Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». У відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Крім цього, частина друга вказаної статті визначає, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. При цьому, згідно п. 8 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Поряд з цим, слід зазначити, що непогодження зі споживачами послуг тарифів чи якості їх надання не може бути підставою для звільнення їх від оплати. Матеріали справи не містять доказів, що засвідчували ту обставину, що відповідачі фактично не користувалися та не користуються послугами, які надає їм позивач по справі. Як вважає суд, використання відповідачами нежилого приміщення [ADDRESS] у своїй підприємницькій діяльності не звільняє від обов`язку по оплаті заборгованості, яка наявна перед позивачем. Заяви відповідачів про пред`явлення претензій до КП «Житлосервіс» не спростовують обставин, що зазначені вище та не свідчать про ненадання відповідних послуг та відсутність обов`язку щодо їх оплати. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 19.08.2019 року в справі №226/1437/16-ц. Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Як визначає ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, частина шоста вказаної статті чітко регламентує, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять доказів, що вказували б на ту обставину, що поданий позивачем розрахунок суми заборгованості не відповідає тарифам, встановленими рішеннями виконавчого комітету Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької. З огляду на приписи ст. 19 ЦПК України, предмет та підставу позову, на думку суду є помилковими покликання відповідачів, що даний спір віднесено до компетенції господарських судів, і як наслідок - є підстави для закриття провадження у справі. З урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин та оцінки наданих сторонами доказів, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Згідно частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. З огляду на задоволення позову повністю, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України, вважає можливим відшкодувати позивачу понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в загальному розмірі 1921 гривня 00 копійок, стягнувши їх з кожного з відповідачів по 960 гривень 50 копійок.

Outcome: approved