Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1. 20 січня 2020 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, що залишилося після смерті - [PERSON] 2. Позов обгрунтований тим, що [INFO] померла - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, що складається із: - права власності на земельну ділянку розміром 2,00 га (у тому числі 1,56 га., кадастровий номер 6125889500:01:001:0182 та 0,44 га., кадастровий номер 6125889500:01:001:0933), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Шумбарської сільської ради Шумського району Тернопільської області, яка належала померлій [PERSON] відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР № 068139 виданого на підставі розпорядження Шумської районної державної адміністрації від 16.04.2004 р. за № 125. На випадок своєї смерті померла зробила розпорядження, склавши заповіт згідно якого, призначила позивача спадкоємцем належного їй майна. Спадщину після смерті померлої позивач прийняла у відповідності до ст.1268 ЦК України, оскільки на день її смерті, проживала із нею в одному господарстві, як стверджує остання. Позивач зверталася у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, однак їй було відмовлено. 3. Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила його задоволити. 4. У судовому засіданні відповідач позов визнала та зазначила що спору із позивачем щодо спадково майна внаслідок смерті [PERSON] немає. ІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Ухвалою суду від 23 січня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 24 лютого 2020 року. 6. Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду по суті на 31 березня 2020 року, у зв`язку із перебуванням судді у відпустці справу відкладено на 04 травня 2020 року. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 7. Із свідоцтва про смерть cерії [NUMBER] від 21.11.2011 р., що видане Шумбарською сільською радою Шумського району Тернопільської області стверджується, що [INFO] померла - [PERSON] 8. Померлій належало майно, яке складається: - права власності на земельну ділянку розміром 2,00 га (у тому числі 1,56 га., кадастровий номер 6125889500:01:001:0182 та 0,44 га., кадастровий номер 6125889500:01:001:0933), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Шумбарської сільської ради Шумського району Тернопільської області, яка належала померлій [PERSON] відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР № 068139 виданого на підставі розпорядження Шумської районної державної адміністрації від 16.04.2004 р. за № 125. 9. Судом встановлено, що померла [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 31.10.2011 р. секретарем Великозагайцівської сільської ради Шумського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за № 12, згідно якого, земельну ділянку площею 2,00 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Шумбарської сільської ради Шумського району Тернопільської області, що належить їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР № 068139 виданого на підставі розпорядження Шумської районної державної адміністрації від 16.04.2004 р. за № 125, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010465102778, заповіла позивачу, [PERSON] 10. Як вбачається із довідки №960 від 06.11.2019 р. виданої Великозагайцівською сільською радою Шумського району Тернопільської області, [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті була зареєстрована та постійно мешкала за адресою: [ADDRESS] разом із правнучкою, [PERSON] , 2002 р.н., що дає підставу вважати позивача такою, що прийняла спадщину в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем. 11. Із листа про роз`яснення щодо порядку спадкування виданого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу, вказується, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки нею не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме не представлено доказів родинних відносин. Суд не бере до уваги дане роз`яснення, оскільки, позивач спадкує майно за заповітом, а тому підстав для підтвердження родинних відноси немає. ІV. Оцінка Суду. 13. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 14. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 15. За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. 16. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 17. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). 18. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України. Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. 19. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 12. Із ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. 21. У відповідності до ст.1235 ЦК України Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. 22. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 23. Спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину, як зазначено у ч. 1 ст. 1297 ЦК України. 24. Вчинення нотаріусом нотаріальних дій регламентуються законом України «Про нотаріат» та інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. 25. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. 26. Пунктом 3 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. 27. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. 28. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). 29. Відповідно до частини третьої і четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 30. Застосовуючи принцип диспозитивності, що закріплений у статті 13 ЦПК України 2004 року, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, що на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову. 31. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( частина перша статті 76 ЦПК України). 32. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 33. Вимогами частини другої статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні в них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. 34. Під час судового засідання судом встановлено, що спору між позивачем та відповідачем не має, в силу обставин, про які йдеться в ст. 392 ЦК України, а саме, що право власності позивача на успадковане майно оспорюється, не визнається іншою особою, або що він втратив документ, який засвідчує його право власності, суд приходить до переконання, що в даному випадку відсутній спір про право на спадкування. 35. Крім того, як вбачається із листа приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину внаслідок смерті [PERSON] , оскільки нею не представлено доказів родинних відносин, суд розцінює дане роз`яснення критично, оскільки в даному випадку, спадкування здійснюється за заповітом, що не потребує підтвердження родинних відносин. 36. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачу слід відмовити у задоволенні позову. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 37. Позивачем при подачі позову було сплачено 840 грн. 80 коп. судового збору. З цих підстав,

Outcome: dismissed