Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення, інфляційних витрат та 3% річних. В обґрунтування позову покликається на те, що в квартиру [ADDRESS] в якій зареєстрований та проживає [PERSON] [PERSON], підприємством надаються послуги централізованого опалення. Для оплати послуг відповідачу був відкритий особовий рахунок та щомісячно направлялись квитанції про нарахування вартості наданих послуг з метою їх оплати. У зв'язку з тим, що відповідач не сплачував за послуги централізованого опалення, станом на 09.08.2016 року за ним утворилась заборгованість, яка відповідно до збільшених позовних вимог складає 6103,78 грн. Крім того, на вказану суму позивачем нараховані 3 % річних 118,81 грн. та інфляційні втрати 817,26 грн. Просить суд стягнути з відповідача вказані суми боргу та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому згідно з ст.169 ЦПК України суд вважає, що справу можливо слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що відповідач [PERSON] [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], (а.с.5), та відповідно споживає теплову енергію, яка надається йому Львівським міським комунальним підприємство «Львівтеплоенерго». Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб'єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. В розумінні ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі є споживачами, як фізичні особи, які отримують або мають намір отримати житлово-комунальні послуги, яким у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.13 Закону являються послуги з централізованого опалення. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» та Постанови КМУ від 21 липня 2005 р. №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Крім цього, положеннями ст. 68 ЖК України передбачено обов'язок квартиронаймачів нести витрати по оплаті комунальних послуг. Однак, як встановлено судом, відповідач отримавши послуги з централізованого опалення до її квартири, від виконання обов'язку по їх оплаті ухилявся та допустив утворення заборгованості. Згідно відомості про нарахування та оплату послуг за центральне опалення по квартирі [ADDRESS] за період з 01.07.2014 року по 31.08.2016 року, заборгованість по оплаті за вказані послуги станом на 09.08.2016 р. становить 6103,78 грн. (а.с.24). Згідно ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Однак, відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 цього Закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов'язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. А тому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів, як споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Така позиція суду кореспондується з висновком Верховного суду України викладеним у постанові від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13, який підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права у відповідності до положень ст. 360-7 ЦПК України, про те що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином суд приходить до висновку про те, що відповідач, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення належної якості, зобов'язаний був оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів відтак, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про стягнення боргу є правомірними, та підлягають до задоволення.

Outcome: approved