Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

І. Зміст вимог та заперечень учасників справи. Позивач [PERSON] звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON] , про визнання останньої такою, що втратила право користування житлом, а саме, житловим будинком що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вимоги позивача мотивовані тим, що вона - [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] згідно Договору дарування на будинок [ADDRESS] виданим державним нотаріусом Монастириської державної нотаріальної контори Серкізовською Т.Л. В даному будинку крім позивача зареєстрована її дочка - [PERSON] Більше року відповідач не проживає у вказаному житловому будинку та не з`являється. Крім цього позивач посилається на ст. 405 ЦК України згідно якої член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 21.11.2019 року про відкриття провадження в справі вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 16.12.2020 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області розгляд цивільної справи відкладено на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. 08.01.2020 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області постановлено рішення про проведення заочного розгляду даної цивільної справи на підставі наявних у справі доказів. ІІІ. Позиції сторін. Протягом п`ятнадцяти днів відповідачем до початку розгляду справи по суті не було подано: заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з обґрунтуванням причин такого заперечення та відзиву на позовну заяву. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання (реєстрації) відповідача та за допомогою розміщення повідомлення на офіційному веб-сайті судової влади України. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Клопотання про відкладення розгляду справи з причин зазначених в ч. 4 ст. 279 ЦПК України сторонами не подано. Відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] , згідно Договору дарування житлового будинку [ADDRESS] серії ВВО №188968 та зареєстрованого в реєстрі за №1319, посвідченого державним нотаріусом Серкізовською Т.Л. Згідно довідки виданої Монастириською міською радою від 04.11.2019 року за №3329 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб встановлено, що до складу сім`ї [PERSON] входить її дочка - [PERSON] , [INFO] . Підставою звернення [PERSON] з позовом про визнання втрати [PERSON] права на користування житлом є відсутність останньої більше року за місцем реєстрації. Факт відсутності [PERSON] за місцем реєстрації, [ADDRESS] , підтверджується: Актом обстеження будинковолодіння від 06.11.2019 року, згідно якого при опитуванні свідків (сусідів) встановлено, що в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] проте протягом останніх одинадцяти років там не проживає. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як передбачено приписами ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім`ї, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні. Судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідача у спірному будинку. А тому аналізуючи вищевказане суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач понад один рік не користується житловим приміщенням (будинком), що по [ADDRESS] , який належить на праві власності позивачу, обов`язки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Outcome: approved