Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Лисогірська сільська рада Первомайського району Миколаївської області звернулась із заявою про визнання відумерлою спадщини у вигляді земельної частки (паю), у розмірі 4,5 умовних кадастрових гектарів на землях, що перебували у колективній власності КСП ім. Ілліча в межах території Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, що залишилась після смерті [PERSON], та передачі вказаної земельної частки (паю) територіальній громаді с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, мотивуючи тим, що вказане спадкове майно протягом встановленого законом строку не було успадковане. Посилаючись на невизначеність правового статусу вище вказаного майна, що веде погіршення стану земель, заявник просив задовольнити заяву. Представник заявника Жуматій Н.В. в судовому засіданні підтримала заяву та просила її задовольнити. Заінтересована особа Управління Держземагентства у Первомайському районі Миколаївської області надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без участі представника та ухвалити рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], якій видано сертифікат серії МК №0090181 про право на земельну частку (паю), у розмірі 4,5 умовних кадастрових гектарів на землях, що перебували у колективній власності КСП ім. Ілліча в межах території Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON], тобто [INFO] року. Звертаючись із заявою про визнання спадщини відумерлою, заявник посилався на норму ст.1277 ЦК України 2003 року. Заяви про визнання спадщини відумерлою розглядаються в порядку глави 9 розділу 2 ЦПК України. Положення ст.1277 ЦК України про те, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, застосовується лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України - з 01 січня 2004 року (ст.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). У разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК Української РСР. Таким чином, до даних правовідносин застосуються норми ЦК Української РСР 1963 року, за якими не передбачено визнання спадщини відумерлою. Відповідно до положень п.5 ч.1 ст.555 ЦК Української РСР, спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, у тому числі, якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. За змістом положень ст. 555 ЦК Української РСР 1963 року держава не вправі відмовитися від прийняття спадщини, а тому, у випадку відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, вважається, що спадщина прийнята державою. На підставі вище викладеного, врахувавши думку прокурора, який вважав за необхідне відмовити у задоволенні заяви, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed