Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Представник [PERSON] - адвокат Лабик Р.Р. звернувся до суду із позовом до ПАТ «НАСК «ОРАНТА», в якому просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму страхового відшкодування, пов`язаного з витратами на лікування, тимчасовою втратою працездатності та заподіяною моральною шкодою у загальному розмірі 27695,27 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 жовтня 2019 року на вулиці Рокосовського у місті Чернігові сталася ДТП за участю автомобіля «MAN L 2000», держаний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] .. В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні з 31.10.2019 по 25.11.2019 та зазнав витрат, пов`язаних з лікуванням. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «MAN L 2000», держаний номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована у відповідача. 30 січня 2020 року на адресу відповідача було направлено повідомлення про ДТП та заяву на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами, проте 17 квітня 2020 року була отримана відповідь про припинення розгляду заяви до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у кримінальній справі законної сили. Позивач вважає, що таке призупинення розгляду заяви суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України настає незалежно від його вини, матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілому [PERSON] заподіяно джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. Загальний розмір страхового відшкодування витрат на лікування становить 22759,85 грн, розмір страхового відшкодування, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності становить 3 616,60 грн. та моральна шкода становить 1318,82 грн. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки такі вимоги є передчасними, на даний час відсутній вирок суду або постанова про закриття кримінального провадження, а тому до їх отримання відповідач позбавлений можливості здійснити страхове відшкодування. У зв`язку з цим позивача було повідомлено про неможливість прийняття рішення по справі та про зупинення перебігу строку прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та виплати його до моменту отримання страховиком рішення в кримінальному провадженні, яке набрало законної сили, після чого страховиком буде відновлено розгляд справи і буде прийнято відповідне рішення. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 29 грудня 2020 року, відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. За клопотаннями представників позивача розгляд справи по суті неодноразово відкладався, останній раз ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 26 травня 2021 року на 08 липня 2021 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2021 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено [PERSON] та [PERSON] .. ІІІ. Позиції сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, в судове засідання 08 липня 2021 року позивач та його представник не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 31 жовтня 2019 року відкрито кримінальне провадження за № 12019270010006644 з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України, потерпілим у вказаному кримінальному провадженні є [PERSON] , та викладено обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 31 жовтня 2019 року приблизно о 16-28 годин на вулиці Рокосовського у місті Чернігові сталася ДТП за участю автомобіля марки «MAN», держаний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину дороги на нерегульованому пішохідному переході, якого з отриманими внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями було госпіталізовано до Чернігівської міської лікарні №2 (а.с. 14). В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] згідно з випискою №12737 із медичної карти стаціонарного хворого отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, закритої травми грудної клітки, флотуючий перелом 2-10 ребер зліва, закритої травми живота, розриву селезінки, перелому променевої та ліктьової кістки зліва із зміщенням уламків, консолідований перелом лівої стегнової кістки (а.с. 18). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «MAN L 2000», держаний номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди згідно з полісом № АО/ 5308222 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була застрахована у ПАТ HACK «ОРАНТА», строк дії полісу з 14.04.2019 до 13.04.2020 (а.с.187, 200). Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, становить 200 000,00 гривень. 27 січня 2020 року представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та про настання шкоди в результаті ДТП, яка сталася за участю транспортного засобу - автомобіля «MAN L 2000», держаний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , страховий поліс ОСЦПВВНТЗ АО№5308222, діючий станом на 31.10.2019 року (а.с.34). 27 січня 2020 року представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявами на виплату страхового відшкодування за шкоду, завдану внаслідок ДТП, яка сталася 31.10.2019 року в м. Чернігові по вул. Рокосовського, в якій автомобіль «MAN L 2000», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, а саме просив здійснити виплату страхового відшкодування, пов`язаного із понесеними витратами на лікування у розмірі 22987 грн, із тимчасовою втратою працездатності - 3616 грн, моральну шкоду - 1330,18 грн (а.с.35-37). Листом за № 09-02-22/3441 від 01 квітня 2020 року страхова компанія повідомила представника позивача [PERSON] про відсутність правових підстав для прийняття рішення щодо здійснення виплати страхового відшкодування до отримання рішення, що набрало законної сили, у справі за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 31 жовтня 2019 року (а.с. 39). Згідно з довідкою про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді, виданою КНП «Чернігівська міська лікарня №2» Чернігівської міської ради 31 березня 2020 року, [PERSON] , 1972 року народження, перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Чернігівська міська лікарня №2» з приводу політравми, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, закритої травми грудної клітки, флотуючий перелом 2-10 ребер зліва, закритої травми живота, розриву селезінки, перелому променевої та ліктьової кістки зліва із зміщенням уламків, консолідованого перелому лівої стегнової кістки в період з 31.10.2019 по 25.11.2019 (а.с.19). У зв`язку з лікуванням ушкоджень завданих внаслідок ДТП [PERSON] поніс витрати на лікування, що підтверджується виписками з медичної карти стаціонарного хворого №12737 від 25.11.2019, виписним епікризом №12737 із медичної картки стаціонарного хворого від 25.11.2019, листком лікарських призначень, квитанціями (а.с.18, 20-33, 70-86, 157, 158, 162-175). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу, при русі транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Статтею 1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі. Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно - правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. У статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Щодо позовних вимог про стягнення з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь [PERSON] витрат на лікування. Статтею 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Положеннями статтей 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди. Вказані правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 05.06.2019 у справі № 466/4412/15-ц, від 15.08.2019 у справі № 756/16649/13-ц, від 02.10.2019 у справі № 447/2438/16-ц, від 11.12.2019 у справі № 601/1304/15-ц та 28.10.2020 у справі № 445/370/19. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що шкоди потерпілому завдано внаслідок непереборної сили або умислу самого потерпілого. Також не надано доказів існування визначених п.37.1.1 ст.37 Закону обставин для відмови у виплаті страхового відшкодування. Тому твердження відповідача про безпідставність заявленого позову за відсутності доказів вини водія забезпеченого транспортного засобу не ґрунтуються на вимогах законодавства. В силу ст. 988 ЦК страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми. Висновок суду з даного питання відповідає позиції Верховного суду наведений у постанові від 01.09.2020 року у справі 357/6237/19ц. Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб «MAN L 2000», держаний номерний знак [NUMBER] , був застрахований в ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим лікувався та поніс витрати на лікування, на підтвердження чого надав квитанції на придбання медичних препаратів. Відповідачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода трапилась внаслідок умислу потерпілого або непереборної сили, а тому відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за встановлених судами обставин не виключається. Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, аналіз їх застосування, наведений, зокрема, у правових позиціях Верховного Суду, відповідно до яких володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини; перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності. У зв`язку з цим шкода у зв`язку з лікуванням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягає стягненню із відповідача як страховика завдавача шкоди на користь позивача. Оскільки позовні вимоги про стягнення шкоди обгрунтовані понесеними витратами на лікування з 31.10.2019 по 25.11.2019, то суд при визначенні розміру такої шкоди не бере до уваги квитанції на придбання товарів, не пов`язаних з лікуванням, а саме фіскальний чек від 15.01.2020 на суму 14,50 грн (а.с.165); чек №22868 від 15.01.2020 на суму 50 грн (а.с.166); чек від 04.01.2020 на суму 42,64 грн, чек №22870 від 15.01.2020 на суму 28,00 грн (а.с. 167); фіскальний чек від 10.12.2019 на суму 158,28 грн, чек №22784 від 15.01.2020 на суму 20,37 грн (а.с.168); чек №4/110-6/138 від 18..11.2019 на суму 9,80 грн, чек №4/1096/174 від 08.11.2019 на суму 9,80 грн, чек №4/1099/38 від 11.11.2019 на суму 19,60 грн (магазин Сільпо) (а.с.169); чек від 10.12.2019 на суму 91,08 грн, чек від 28.11.2019 на суму 13.03 грн, чек від 11.11.2019 на суму 6,85 грн (а.с.170); чек №202 (797128) від 14.11.2019 на суму 73,60 грн (а.с. 171); чек №22826 від 15.01.2020 на суму 7,72 грн, чек від 07.12.2019 на суму 206,40 грн, чек №168 (761275) від 14.11.2019 на суму 25,40 грн (а.с. 174); чек №130 (785443) від 04.11.2019 на суму 30,25 грн (а.с.175), у звязку з чим витрати на лікування складають 22180,82 грн, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Відповідач не надав суду доказів вчинення ним визначених ст. 34 Закону № 1961-IV дій щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування, тому зазначені позивачем витрати суд вважає обґрунтованими. Щодо позовних вимог про стягнення з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь [PERSON] шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності. Відповідно до статті 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Розмір не отриманого доходу для [PERSON] , який є непрацюючою повнолітньою особою, підлягає з розрахунку мінімальної заробітної плати. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати на час ДТП складав 4173 грн. Судом встановлено, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманими внаслідок ДТП тілесними ушкодження 26 днів: з 31.10.2019 року по 22.11.2019 року, а тому розмір відшкодування становить 26 х (4173:30) = 3 616,60 грн. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком розміру страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог позов підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь [PERSON] моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п.1 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. В силу вимог статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Судом встановлено, що позивачу у зв`язку з завданням тілесних ушкоджень за наслідками ДТП завдано моральну шкоду, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхова виплата, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності внаслідок завдання шкоди заподіяної здоров`ю позивача у розмірі 3616,60 грн. та 22180,82 грн витрат на лікування, всього у сумі 25797 грн. 42 коп. Тому моральна шкода завдана позивачу становить 1289,87 грн., виходячи з розрахунку (25797 грн 42 коп х 5 : 100). VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, а позивач звільнений від сплати судового збору, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави 888,02 грн судового збору.

Outcome: partial