Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В лютому 2020 року АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Універсал Банк» та ВАТ «Універсал Банк». Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2013 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №102-2008-2143 від 02 липня 2008 року у розмірі 579815 гривень 90 копійок та судові витрати у розмірі 1147 гривень з кожного. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2015 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №102-2008-2143 від 02 липня 2008 року у розмірі 1495436 гривень 82 копійки та стягнуто судові витрати у розмірі 3654 гривень з кожного. На виконання вищевказаних рішень були видані виконавчі листи. Постановою заступника начальника Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 13 березня 2015 року [PERSON] , відкрито виконавче провадження №46860492 з виконання виконавчого листа №2/359/2345/2013, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області 27 травня 2014 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 579815 гривень 90 копійок. Постановою державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 10 вересня 2015 року [PERSON] в рамках виконавчого провадження №46860492 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] у межах суми звернення стягнення 579815 гривень 90 копійок. Відповідний запис про обтяження усього нерухомого майна внесено в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32983032 від 16 лютого 2016 року (16:41:51). Постановою державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 30 жовтня 2018 року [PERSON] винесено постанову про повернення виконавчого документу, на підставі п.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». В листопаді 2018 року АТ «Універсал Банк» повторно направив виконавчі листи на примусове виконання. 20 листопада 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Мілоцьким O.JI. винесено постанову про відкриття провадження №57737579 за виконавчим листом № 359/6322/13 від 27 травня 2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» 579815 гривень 90 копійок. 20 листопада 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Мілоцьким O.JI. винесено постанову про відкриття провадження №57738246 за виконавчим листом № 359/3265/15 від 22 жовтня 2015 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» 1495436 гривень 82 копійки. Постановою приватного виконавця від 20 листопада 2018 року об`єднано виконавчі провадження №57737579, №57738246 у зведене виконавче провадження №57738657. 28 серпня 2019 року АТ «Універсал Банк» стало відомо, що запис про арешт нерухомого майна, належного на праві власності [PERSON] - відсутній. Крім цього, 22 лютого 2016 року право власності [PERSON] на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , припинено у зв`язку з відчуженням цього об`єкту нерухомого майна на користь [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дудкою О.C. 30 березня 2016 року [PERSON] також відчужив належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] . Таким чином, незважаючи на арешт, накладений державним виконавцем, [PERSON] здійснив відчуження нерухомого майна шляхом укладення договорів дарування. При цьому, постанова про накладення арешту не оскаржувалася та станом на дату укладення спірних правочинів була чинна. У такий спосіб відповідач не здійснив жодних дій спрямованих на виконання зобов`язань, а навпаки вчинив дії, щодо унеможливлення стягнення з нього боргів, в тому числі, шляхом відчуження належного йому на праві власності нерухомого майна. У зв`язку з цим, АТ «Універсал Банк» просить визнати: недійсним договір дарування квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений 22 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дудкою О.С.; визнати недійсним договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений 30 березня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дудкою О.С.; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13376608 від 22 лютого 2016 року та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13942566 від 30 березня 2016 року. ІІ. Ставлення учасників справи до пред`явленого позову. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову заперечували та просили відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, яким вказав, що вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки, з моменту дарування будинку [PERSON] він припинив фактичне користування і володіння ним, проживає у [ADDRESS] , а в подарованому майні проживає [PERSON] з сім`єю. Тому цей договір дарування був спрямований на реальне настання всіх обумовлених договором наслідків і жодним чином не був фіктивним. За змістом позовної заяви АТ «Універсал Банк» посилається на безліч правових позицій судів щодо того, що проданий чи подарований особою об`єкт нерухомого майна у період дії арешту накладеного на нього рішенням суду є незаконним і підлягає скасуванню. Проте відносно спірного нерухомого майна відсутнє жодне рішення суду про накладення арешту. Позивач не вірно ототожнив арешт накладений постановою державного виконавця з арештом накладеним за рішенням суду. Позивач допускає помилку стверджуючи, що постановою державного виконавця №6860492 від 10 вересня 2015 року на його майно був накладений арешт. Оскільки, дане обтяження було зареєстроване рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32983032 від 16 грудня 2016 року. За таких умов, що він як особа, яка взагалі не була проінформована про заочні рішення судів подарував [PERSON] нерухоме майно 22 лютого 2016 року та 30 березня 2016 року, а отже у період до реєстрації будь-яких обтяжень на його нерухоме майно. Стверджує, що про існування рішень, які були прийняті заочно Бориспільським міськрайонним судом Київської області, він не знав з вини позивача, який у позовних заявах вказав невірну адресу місця проживання. Тому, на його думку, доводи позивача про наявність підстав вважати, що договори дарування є фіктивними, ґрунтуються виключно на припущеннях. В додаткових поясненнях до відзиву [PERSON] звертає увагу суду, що в позовній заяві зазначено підставу для звернення до суду - невиконання заочних рішень Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2013 року та 20 липня 2015 року. Однак, заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2013 року скасовано на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2020 року. Крім того, постановою Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року скасовано заочне рішення від 20 липня 2015 року. Підставою для скасування рішень судів слугувало те, що вони були прийняті без участі [PERSON] , так як банком в позовних заявах було зазначено невірну адресу відповідача. У зв`язку з цим у виконавчих провадженнях щодо виконання рішень суду також була вказана невірна адреса боржника. На день укладення спірних договорів дарування він не був обізнаний щодо вищезазначених рішень про стягнення кредитної заборгованості. Відповідач [PERSON] відзив у встановлений судом строк не подав. Представником АТ «Універсал Банк» подано відповідь на відзив, в якому вказано, що [PERSON] не заперечує факт укладення кредитного договору, за яким він отримав у користування грошові кошти у розмірі 64000 доларів США. А також, не заперечує, що зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує. Тому, на думку представника позивача, останній міг передбачати негативні наслідки для себе у випадку невиконання судового рішення шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, яке в результаті дарування вже не належить [PERSON] . На час вчинення спірних договорів дарування судові рішення були чинні та не скасовані, тому підлягали виконанню. Станом на дату подання даної відповіді на відзив позовна заява АТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості перебуває на розгляді у Бориспільському міськрайонному суді Київської області. Тому враховуючи правові позиції Верховного Суду України просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Дудка О.С. в письмових поясненнях зазначила, що інформація викладена в позовній заяві є некоректною та не відповідає дійсності, оскільки насправді рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32983032 було прийнято державним реєстратором 16 грудня 2016 року, а не 16 лютого 2016 року. Обтяження у вигляді арешту на все майно відповідача, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а не в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, як це помилково вказує позивач 16 грудня 2016 року. Це підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №146095922 від 20 листопада 2018 року, сформованою приватним виконавцем Мілоцьким О.Л., та наданою позивачем у якості додатку до позовної заяви. Договори дарування нерухомого майна, які оскаржуються, а саме: договір дарування квартири [ADDRESS] , як це вказано в позовній заяві, та договір дарування житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а не м. Бровари, як це вказано в позовній заяві, укладені відповідачем відповідно 22 лютого 2016 року та 30 березня 2016 року. З викладеного вище слідує, що договори дарування нерухомого майна укладались до реєстрації арешту на все майно відповідача в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На підставі викладеного просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання, а також витребувано у приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Дудки О.С. належним чином завірені копії оспорюваних договорів дарування (а.с.84-86). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.223). IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2013 року стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 579815 гривень 90 копійок та судові витрати у розмірі 1147 гривень з кожного із відповідачів. 27 травня 2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області був виданий виконавчий лист №2/359/2345/2013 (№359/6322/13-ц) з метою примусового виконання цього заочного рішення (а.с.11-12). Іншим заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2015 року з стягнуто [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ «Універсал Банк» борг за курсовою різницею у розмірі 983713 гривень 92 копійки та заборгованість по донарахованих відсотках у розмірі 23741 доларів США 55 центів, що еквівалентно в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку - 511722 гривень 90 копійок, а всього - 1495436 гривень 82 копійки, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 гривень. З метою забезпечення примусового виконання цього судового рішення 22 жовтня 2015 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області також був виданий виконавчий лист №2/359/1322/2015 (№359/3265/15-ц) (а.с.13). 13 березня 2015 року заступником начальника відділу ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Вишневським Ю.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №46860492 з примусового виконання виконавчого листа №2/359/2345/2013 (№359/6322/13-ц), виданого 27 травня 2015 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області (а.с.16). 10 вересня 2015 року державним виконавцем ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Бабковою Т.І. в межах виконавчого провадження №46860492 винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно боржника [PERSON] у межах суми звернення стягнення у розмірі 579815 гривень 90 копійок (а.с.15). 30 жовтня 2018 року державним виконавцем Дарницького районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Сніжинським Т.Є. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Вказано про те, що припинена чинність арешту майна боржника накладеного постановою №46860492 від 10 вересня 2015 року та скасовано інші заходи примусового виконання (а.с.17-18). 20 листопада 2018 року приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа 2/359/2345/2013 (№359/6322/13-ц), виданого 27 травня 2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області (а.с.31). В той самий день приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №359/6322/13, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області 27 травня 2014 року (а.с.31), а також постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №359/3265/15, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області 22 жовтня 2015 року (а.с.32-33). 20 листопада 2018 року приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №57737579, №57738246 у зведене виконавче провадження №57738657 (а.с.34). Разом з цим, постановою Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким провадження в частині позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення донарахованих відсотків та курсової різниці - закрито. У задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення донарахованих відсотків та курсової різниці - відмовлено (а.с.113-120). Також судом встановлено, що [PERSON] подавалась заява про перегляд заочного рішення від 21 жовтня 2013 року у цивільній справі №2/359/2345/2013 (№359/6322/13-ц) за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2020 року заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2013 року було скасовано, а цивільну справу призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.112). Як вбачається із інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - до 30 березня 2016 року у власності [PERSON] перебувало майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.175-177). 22 лютого 2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування, відповідно до умов якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.179-180). 30 березня 2016 року [PERSON] з та [PERSON] уклали ще один договір дарування, відповідно до умов якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.136-137). За змістом інформаційних довідок №178846600 від 28 серпня 2019 року №178847544 від 28 серпня 2019 року право приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] (а.с.25-26, 27-28). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.16 «Правочини» ЦК України. V. Норми права та судова практика, якими суд керується при вирішенні спору. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом п.6 ст.3 ЦК України однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із ч.2 та ч.3 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ст.717 цього Кодексу за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За змістом ч.5 ст.203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до змісту ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. За змістом правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року, від 23 серпня 2017 року у справі №306/2952/14-ц та від 09 вересня 2017 року у справі №359/1654/15-ц, де вказано про неправильність застосування судами попередніх інстанцій статей 203, 215, 234 ЦК України у спорах, що виникли із договорів дарування нерухомого майна, укладених сторонами, які є близькими родичами, без перевірки, чи передбачали ці сторони реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами; чи направлені дії сторін договорів на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів, зокрема чи продовжував дарувальник фактично володіти та користуватися цим майном. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновками, зробленими у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2019 року у справі № 646/3972/16-ц та зазначила, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України. У відповідності до положення ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. б. норми процесуального права. Згідно вимог ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України яка кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження тієї обставини, що під час укладення оспорюваних договорів дарування відповідно 22 лютого 2016 року та 30 березня 2016 року, відповідачі були обізнані про існування заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2013 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, яке в подальшому, а саме 28 вересня 2020 року було скасовано Бориспільським міськрайонним судом Київської області, а також про заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2015 року про стягнення з [PERSON] донарахованих відсотків за кредитним договором, яке 15 жовтня 2020 року було скасовано Київським апеляційним судом. Позивачем не надано доказів того, що при укладенні договорів дарування квартири та житлового будинку дії сторін договору були направлені виключно на фіктивний перехід права власності на квартиру та житловий будинок до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів, зокрема, що після укладення вказаних договорів дарувальник фактично продовжував володіти та користуватися цим нерухомим майном. Крім того, на час укладення спірних договорів дарування подароване майно під арештом не знаходилось, а наявність невиконаного зобов`язання [PERSON] перед позивачем, не є безумовною підставою для обмеження розпорядження належним йому нерухомим майном. Водночас, з інформаційної довідки №7494933 вбачається, що 02 липня 2008 року приватним нотаріусом Зарембою О.В. внесено запис про обтяження на об`єкт нерухомого майна: квартира за адресою: [ADDRESS] . Власник та іпотекодавець: [PERSON] . Підстава обтяження: договір іпотеки від 02 липня 2008 року. впотекодержатель ВАТ «Універсал Банк». Розмір основного зобов`язання: 64000 доларів США згідно кредитного договору №102-2008 від 02 липня 2008 року (а.с.22). Отже, як встановлено судом, АТ «Універсал Банк» забезпечив виконання зобов`язання за кредитним договором, в тому числі і іпотекою. Суду не надано доказів неможливості звернення стягнення на предмет іпотеки та недостатності вартості предмету іпотеки для погашення заборгованості. Посилання представника позивача на судову практику в аналогічних правовідносинах відхиляється, оскільки вони за своїм змістом не є тотожними тим спірним правовідносинам, які виникли у даному випадку між сторонами по справі. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання недійсними договорів дарування, укладених 22 лютого 2016 року та 30 березня 2016 року між відповідачами по справі. Враховуючи ту обставину, що позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є похідними від вимог про визнання недійсними договорів дарування, для задоволення яких судом не було встановлено правових підстав. Тому у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» слід відмовити у повному обсязі. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжних доручень (а.с.1,9) вбачається, що при пред`явленні позову АТ «Універсал Банк» сплатив судовий збір у розмірі 8408 гривень. Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування позивачу понесених судових витрат у вищевказаному розмірі відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed