Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради звернулось в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги наступним. Відповідач зареєстрований, але не проживає в квартирі [ADDRESS], що підтверджується копією особового рахунку та актом про не проживання складеного разом з сусідами. Дана квартира не приватизована та відноситься до державного житлового фонду. [PERSON] не мешкає в спірному житловому приміщенні з липня 2010р. і по теперішній час, тобто вже більше шести місяців. На підставі ст.ст. 71,72 ЖК України просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житом приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Витрати по оплаті судового збору покласти на відповідача. Представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Підтримала викладене у позовній заяві. Відповідач позов не визнавав, просив в його задоволенні відмовити. Додатково пояснив, що постійно проживав за адресою: [ADDRESS], що можуть підтвердити свідки. Він працював в ФК «Легенда», тому рано йшов на роботу, та пізно повертався з неї, часто знаходився у відрядженні. Комунальні послуги сплачував. Представники відповідача просили в задоволенні позову відмовити. Додатково пояснили, що відповідач є сиротою. Кімната в гуртожитку є його єдиним місцем проживання. Вважають, що представником позивача не надано доказів непроживання за місцем реєстрації. Акт від 12.08.2013 року є нікчемним. Представник третьої особи вважала, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом відповідача по гуртожитку, з ним підтримують дружні стосунки. Відповідач в березні звільнився з роботи і він зараз працює на його місці. Знає відповідача біля 4 років. Весь цей час [PERSON] постійно проживає в гуртожитку. Він неодноразово заходив до відповідача в кімнату, там знаходяться його речі - ноутбук, стіл, ліжко, шафа, особисті речі. Останні півроку [PERSON] проживає в кімнаті разом зі своєю дівчиною. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з відповідачем знайома близько 10 років. Разом з відповідачем проживають в одному гуртожитку, разом працювали. [PERSON] постійно проживає в гуртожитку, часто заходив до них в гості. На даний час він проживає в кімнаті разом з дівчиною. В кімнаті знаходяться його речі, які саме, не знає. Місяць назад [PERSON] звільнився з роботи. Коли працював, то на роботу уходив біля 6 ранку, повертався пізно. Часто працював по вихідним. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представників відповідача, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради потрібно відмовити виходячи з наступного. Відповідно до особового рахунку наймачем кв. [ADDRESS] з 26.08.2011р. є відповідач [PERSON], [INFO] (а.с.4). Житловий будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради. Відповідно до змісту акту від 12.08.2013 року, складеного комісією в складі юрисконсульта КП «Норвзаводське», майстра дільниці № 3, обліковця ОРВ підприємства, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але фактично не проживає громадянин [PERSON] з липня 2010 року і по теперішній час. Особистих речей в кімнаті немає. Сам не живе, а живуть різні квартиранти. Комунальні послуги не сплачує (а.с.3). Згідно ч. 1 ст. 3 УПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суду не доведено допустимими доказами наявність правових підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Акт від 12.08.2013р., складений комісією в складі трьох осіб та підписаний сусідами, не є допустимим доказом, оскільки в ньому не зазначені правові підстави його складання, правомірність складання даного акту оспорено показаннями свідків. Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що позов КП «Ново заводське» не знайшов своє підтвердження в суді, а тому не підлягає задоволенню. В зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: dismissed