Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

КП «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі»звернулося до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначається, що між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0233/2009 від 02.07.2009 про надання відповідачу кредиту у розмірі 50000 грн, відповідно до умов якого останній повинен був щоквартально повертати цей кредит до 20 числа поточного кварталу рівними частинами основного боргу по 746,27 грн, починаючи з 02.10.2009 згідно із встановленим графіком. Однак за період з 2015 року по 2018 рік за цим кредитом у [PERSON] виникла заборгованість на загальну суму 16823,53 грн, яка складається з наступного: 10807,72 грн - заборгованість по кредиту; 3007,90 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3007,90 грн - заборгованість по відсоткам за надання та управління кредитом (оформлення та обслуговування). У зв'язку з цим позивач просив стягнути з [PERSON] суму заборгованості за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 16823,53 грн та сплачений при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 1762 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило, відзиву на позов також не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки ним не повідомлялися, відзиву на позову він не подав, а представник позивача не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала. Також у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 02 липня 2009 року між Комунальним підприємством «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та [PERSON]було укладено кредитний договір № 0233/2009 про надання кредиту у розмірі 50000 грн строком на 20 років для придбання житлового будинку (а.с. 8). Згідно з п. 2.5 цього кредитного договору відповідач був зобов'язаний здійснювати погашення кредиту рівними частинами чотири рази на рік по 746,27 грн та одночасно вносити плату за користування кредитом, надання та управління кредитом чотири рази на рік до другого числа жовтня, січня, квітня та липня місяців щорічно. Дата початку повернення кредиту - 02 жовтня 2009 року, дата закінчення повернення кредиту - 02 квітня 2020 року. У п. 2.5.1 кредитного договору зазначається, що за користування кредитом відповідач зобов'язувався сплачувати Фонду плату у розмірі трьох відсотків річних від суми кредиту, що знаходиться в користуванні, у строки, визначені цим кредитним договором. Нарахування відсотків починається з наступного дня після видачі кредиту позичальнику. Відповідно до п. 2.5.2 кредитного договору за надання та управління кредитом (оформлення документів, обслуговування кредиту, моніторинг цільового використання та своєчасного погашення кредиту) відповідач зобов'язувався сплачувати Фонду плату у розмірі трьох відсотків річних від суми кредиту, що знаходиться у користуванні, у строки, визначені цим кредитним договором. Нарахування відсотків починається з наступного дня після дня видачі кредиту. За змістом п.п. 3.2, 3.3. кредитного договору відповідач у випадку несвоєчасного повернення кредиту сплачує Фонду пеню (за кожен день прострочення платежів) із розрахунку подвійної річної облікової ставки Національного банку України, що діє на день виникнення боргу. У випадках невиконання чи неналежного виконання зобов'язань за цим договором позичальник відшкодовує Фонду збитки у повному обсязі. Сторонами було складено примірний графік повернення кредиту та сплати відсотків (а.с. 9). Також на виконання зазначеного кредитного договору між позивачем та відповідачем 03 липня 2009 року було укладено іпотечний договір, за яким у забезпечення своєчасного повернення боргу за кредитним договором № 0233/2009 від 02.07.2009 [PERSON] передав у іпотеку позивачу житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-14). Однак відповідач порушив умови зазначеного кредитного договору і має прострочену заборгованість. Так, згідно з розрахунком заборгованості за договором № 0233/2009 від 02.07.2009, відповідач станом на 13.09.2018 має заборгованість у загальній сумі 16823,53 грн, яка складається з наступного: 10807,72 грн - заборгованість за кредитом; 3007,90 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3007,90 грн - заборгованість за відсотками за надання та управління кредитом (оформлення та обслуговування) (а.с. 24, 25, 26, 27). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустився порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач відзиву на позов та будь-яких доказів, що спростовують обґрунтованість заявлених позивачем вимог суду не надав, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 0233/2009 від 02.07.2009 у розмірі 16823,53 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1762 грн підтверджується відповідним платіжним дорученням від 14.09.2018 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 2, 3). Оскільки суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved