Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Кредитна спілка «Кредит-експерт» та [PERSON] уклали кредитний договір №К-004/0753/17/13 від 18 листопада 2013 року. Згідно даного договору відповідач [PERSON] отримала кредит сумі 1217,88 грн. на споживчі потреби на умовах зворотності та платності. Зазначена сума була видана відповідачу згідно видаткового касового ордеру. Кредит був виданий строком на 18 місяців з дня укладення договору кредиту з проведенням оплати щомісяця. В забезпечення даного договору кредиту був також укладений договір поруки №К-004/0753/17/13 від 18 листопада 2013 року, згідно цього договору, відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] зобовязалися відповідати перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] всіх зобовязань, що випливають з кредитного договору №К-004/0753/17/13 від 18 листопада 2013 року, в тому числі за сплату штрафів та відшкодування збитків. 14 листопада 2014 року відповідачем було здійснено останню проплату, після чого проплати не проводились. Згідно п.4.4 кредитного договору, у випадку прострочення позичальником термінів платежів, вказаних в графіку платежів, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 1% за кожен день прострочення. Отже, станом на 07 квітня 2015 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 9432,56 грн., з яких: 4463,95 грн. основного боргу; 845,04 грн. відсотків, нарахованих на суму основного боргу; 4123,57 грн. пені. Позивач зазначає, що на момент подання позовної заяви за відповідачем рахується заборгованість з виплати основної частини кредиту та нарахованих відсотків з 25 листопада 2014 року включно, тобто більше пяти місяців, що в свою чергу є порушенням умов договору. Також відповідно до кредитних звітів, наданих ТОВ «Українське бюро кредитних історій», ПрАТ «Перше всеукраїнське бюро кредитних історій» та ПрАТ «Міжнародне бюро кредитних історій», відповідач 12 грудня 2013 року, 16 січня 2014 року, 20 січня 2014 року, 28 лютого 2014 року та 23 жовтня 2014 року, тобто після отримання кредиту в КС «Кредит-Експерт», отримала кредити в інших фінансових установах, про що КС «Кредит-Експерт» повідомлено не було. Таким чином, відповідач грубо порушив умови договору кредиту та зобовязаний сплатити позивачу штрафи в сумі 6063,94 грн. за кожен випадок неповідомлення, разом 30319,70 грн. Таким чином, позивач просить суд стягнути солідарно з всіх відповідачів на свою користь борг в сумі 9432, 56 грн., штраф в розмірі 30319,70 грн. та 2436,00 грн. витрат на юридичні послуги. 03 червня 2015 року відповідачем [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву про захист прав споживачів та визнання окремого положення договору недійсним, в якій просив визнати підпункт б) пункту 2.4 кредитного договору №К-004/0753/17/13 від 18 листопада 2013 року недійсним, в силу його нікчемності. А 23\~вересня 2015 року представником позивача подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просив вважати загальну (з врахуванням штрафу та витрат на правову допомогу) ціну позову за позовною заявою КС «Кредит-Експерт» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу по Кредитному договору №К-004/0753/17/13 від 18 листопада 2013 р. - 50 698 (пятдесят тисяч шістсот девяносто вісім) грн. 95 коп.: в тому числі 4 463,95 грн. основного боргу, 2 209,18 грн. відсотків, нарахованих на суму основного боргу та 11 270,12 грн. пені, 30 319,70 грн. штрафу та 2 436,00 грн. витрат на правову допомогу. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити, зустрічний позов не визнала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, зустрічний позов просила задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні просили ухвалити рішення згідно з чинним законодавством. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що Кредитна спілка «Кредит-експерт» та [PERSON] уклали кредитний договір №К-004/0753/17/13 від 18 листопада 2013 року. Згідно даного договору відповідач 1 ([PERSON]І.) отримала кредит сумі 1217,88 грн. на споживчі потреби на умовах зворотності та платності. Зазначена сума була видана відповідачу згідно видаткового касового ордеру. Кредит був виданий строком на 18 місяців з дня укладення договору кредиту з проведенням оплати щомісяця. В забезпечення даного договору кредиту був також укладений договір поруки №К-004/0753/17/13 від 18 листопада 2013 року, згідно цього договору, відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] зобовязалися відповідати перед позивачем за виконання відповідачем 1 всіх зобовязань, що випливають з кредитного договору №К-004/0753/17/13 від 18 листопада 2013 року, в тому числі за сплату штрафів та відшкодування збитків. Відповідач [PERSON] умови Договору не виконала і відповідно до Розрахунку заборгованості за договором станом на 23 вересня 2015 року заборгувала позивачу суму у розмірі 50\~698 грн. 95 коп., у тому числі 4463,95 грн. основного боргу; 2209,18 грн. - відсотків, нарахованих на суму основного боргу; 11270,12 грн. пені; 30\~319,70 грн. - штрафу; 2436,00 грн. витрати на правову допомогу. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов договору, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості обґрунтовані. Проте, розрахунок заборгованості є неправильним. Так, Верховний Суд України на спільному засіданні Судових палат у цивільних та господарських справах 6 листопада 2013 року розглянув справу, предметом якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором і зробив правовий висновок, згідно з яким початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у межах позовної давності по кожному із платежів, а саме: 4463,95 грн. основного боргу; 2209,18 грн. - відсотків, нарахованих на суму основного боргу; 5\~000,00 грн. пені; 5\~000,00 грн. - штрафу, а всього: 16 673 грн. 13 коп. В решті позову слід відмовити. Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 2\~436,00 грн., то вони стягненню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів про те, що йому така допомога відповідно до норм визначених Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» надавалася. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи, позивач за зустрічним позовом на момент укладання Договору був ознайомлений із своїми правами і обовязками, порядком, строком погашення кредиту та нарахуванням/сплатою процентів, а також з відповідальністю сторін, про що свідчить підпис [PERSON] на Договорі. В ході розгляду даної справи позивачем за зустрічним позовом не було надано доказів, які б свідчили про недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 Цивільного Кодексу України. Згідно зі статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Оскільки в судовому засіданні не встановлено порушень, які були б допущені сторонами в момент вчинення оспорюваного правочину та які відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» могли б бути підставою для визнання правочину недійсним, заявлені вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 243,60грн. Відповідно до статей 525, 526, 530, 610, 1054 ЦК України, куруючись статями 10, 11, 57-60,88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial