Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Між позивачем та відповідачем 24.05.1990р. виконкомом Тисовецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області було зареєстровано шлюб, однак спільне життя в них не склалось і рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 13.10.2011р.шлюб розірвано . За час спільного проживання [PERSON] отримав в дарунок від свого батька [PERSON] житловий будинок літ. А по [ADDRESS], Сторожинецького району, що підтверджується договором дарування від 19.07.2000р . Натомість, починаючи з 2004 року по цей час вона перебуває в Сполучених Штатах Америки і більшу частину зароблених грошей, ще за час перебування в шлюбі, нею відправлялось на ім'я відповідача з метою покращення подарованого йому будинку літ. А, в якому останні проживали спільно: за її кошти зроблено капітальний ремонт, поштукатурено стіни, перекрито дах тощо. За період подружнього життя позивачка здійснила перерахунок коштів, які використані відповідачем для капітального ремонту будинку літ. А в загальній сумі 36 500 доларів США. Вартість будинку літ. А станом на 12.09.2014 року відповідно до звіту №153/14, становить 341,699 ,00 грн., з яких більше половини було інвестовано в його покращення саме позивачкою. Враховуючи те, що за час проживання сторін в шлюбі та перебування [PERSON] в США, останньою було надіслано на ім'я відповідача значну кількість коштів - 18 600 доларів США. Всі ці кошти були спрямовані на дороговартісний капітальний ремонт вказаного житла: повністю замінено вікна, перештукатурені зовнішні та внутрішні стіни, замінено дах, закуплено дороговартісні меблі тощо. До проведення зазначених робіт будинок був в незадовільному стані, оскільки побудований ще батьком відповідача більше 30 років тому - в 1983 році, що підтверджується характеристикою будівель та споруд, яка знаходиться в технічному паспорті, що й зумовлювало його низьку вартість. Натомість, завдяки вказаному ремонту, в цей час вартість будинку становить значну суму - 341 699, 00 грн. Враховуючи значні затрати позивачки понесені на ремонт цього будинку, в період шлюбу між сторонами, а також відсутність працевлаштування відповідача в цей період і по цей час, вартість будинку істотно збільшилась, а тому останній є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Отже, частка [PERSON] в його власності становить 1/2 . Щодо земельної ділянки під будинком літ. А, то остання не приватизована жодним із подружжя. Така приватизація буде ними здійснюватись після поділу нерухомого майна відповідно до присуджених часток. Натомість, з довідки Тисовецької сільської ради від 12.09.2014р. № 1419 слідує, що ділянка по [ADDRESS] закріплена за вказаним господарством, її цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і сільська рада не заперечує проти будівництва на ній зазначеного будинку. Із звіту № 153/14 про оцінку домоволодіння з належними до нього будівлями та спорудами від 12.09.2014р. вбачається, що вартість будинку літ. А складає 341 699,00 грн., отже вартість його 1/2 частки становить 170 849,50 грн., що враховано при сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав посилаючись на вище викладені обставини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факт спрямування перерахованих позивачкою коштів на ремонт будинку. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідка, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 57 п.2ч.1 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Згідно ч.2 ст. 62 СК України Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом; ч. ч. 1,2 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом . Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. При спільній сумісній власності частки не визначені заздалегідь. Відповідно до ч.1,2 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч.1,2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідач, позовні вимоги визнав, це визнання не суперечить Закону та не порушує прав та інтересів третіх осіб, суд, на підставі абз. 6 ч.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», та

Outcome: approved