Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

КС «Партнер» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення відсотків за договором кредиту, зазначивши, що 06.03.2009 року Ленінським районним судом м. Вінниці по справі № 2-н-303/09 було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь Кредитної Спілки «Партнер» заборгованості за договором кредиту № 0000934 від 19.08.2008 року в розмірі 25399 грн. 41 коп.. Враховуючи те, що борг, після винесення рішення суду, боржником добровільно вчасно не був погашений, за рахунок відсотків, що нараховуються протягом цього часу, виникла нова заборгованість. Згідно розрахунку боргу по договору кредиту, заборгованість відповідача станом на 17.08.2015 року склала: 51561 грн. 05 коп. з яких 10000 грн. залишок суми кредиту, 41561 грн. 05 коп. відсотків за користування кредитом, тобто з врахуванням суми стягнутої за судовим наказом, заборгованість відповідача станом на 17.08.2015 року становить 24360 грн. 00 коп., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь відсотки за договором кредиту № 0000934 від 19.08.2008 року у розмірі 24360 грн. 00 коп. Представник позивача, Апанасенко І.А., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилася, однак, звернулася до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений (оголошення в пресі) про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до договору кредиту № КСНП-0000934 від 19.08.2008 року Кредитна Спілка «Партнер» надає [PERSON] позику у розмірі 10000,00 грн., цільове призначення кредиту - ремонт квартири, плата за користування кредитом, згідно п. 3.1. договору, становить 60 % річних, строк дії договору до 19.08.2009 року, але в будь-якому випадку, до повного погашення позичальником заборгованості за кредитом та сплати ним сум нарахованих відсотків, в свою чергу позивач зобов'язався повернути кредит зі сплатою щомісячно, включаючи сплату відсотків в терміни та в розмірах не менших, а ніж передбачено в таблиці № 1 Додатку до договору. При порушені строків сплати кредиту та плати за користування ним, позичальник сплачує додаткові відсотки в розмірі 1% за кожен день простроченості від залишку суми кредиту за весь період прострочення, що визначається в п. 3.2. договору. (а.с. 3). Згідно таблиці розрахунку боргу за договором кредиту № КСНП-0000934 від 19.08.2008 року, заборгованість [PERSON] перед Кредитною Спілкою «Партнер» станом на 17.08.2015 року становить 51561,05 грн. в тому числі: неповернуте тіло кредиту в сумі 10000 грн. 00 коп.; заборгованість по відсоткам в сумі 41561 грн. 05 коп., при цьому сума стягнута за судовим наказом № 2-н-303/09 від 06.03.2009 року в розмірі 25399 грн. 41 коп., в силу чого сума позовних вимог складає 24360 грн. 00 коп. Розрахунок заборгованості по відсоткам за користування кредитом проведений за період з 20.08.2008 по 17.08.2015 ( а. с. 4). Суд звертає увагу на те, що суду не надано жодного належного та допустимого доказу того, що відповідний кредитний договір № КСНП-0000934 від 19.08.2008 року продовжує свою дію після 19.08.2009 року, тобто після дати припинення дії вказаного договору, в силу чого, позиція позивача щодо визначення суми заборгованості по відсоткам за користування кредитом шляхом застосування п. 3.1. договору до правовідносин, що виникли після закінчення строку дії відповідного договору - є помилковою, оскільки після закінчення строку дії договору припиняють діяти і окремі його умови, в тому числі щодо нарахування процентів за користування таким кредитом, що не виключає застосування до відповідних правовідносин правового механізму, передбаченого нормами Глави 51 ЦК України, в тому числі норми ст. 625 ЦК України, однак позивач в обгрунтування своїх позовних вимог не застосовує норму ст. 625 ЦК України, що з огляду на додержання судом принципу диспозитивності, унеможливлює суд самостійно застосувати до відповідних спірних правовідносин вказану норму законодавства. Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, із закінченням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати, при цьому вказівка на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України), а тому умова зазначеного вище кредитного договору про припинення дії договору після повного погашення позичальником заборгованості за кредитом та сплати ним сум нарахованих відсотків - не може вважатися встановленим сторонами відповідного кредитного договору строком припинення дії даного договору. А відтак, оцінюючи надані суду докази, суд не погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості в частині визначення загальної суми вимог, які розраховані із застосуванням умов договору щодо нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку дії такого договору

Outcome: partial