Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (далі Фонд) звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в якому просить розірвати договір про надання довгострокового кредиту на будівництво житла на селі № 0086/07 2000 від 17.07.2000 року, укладений між комунальним підприємством «Харківський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та [PERSON], а також просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь Фонду борг за вищевказаним договором № 0086/07 2000 від 17.07.2000 року у розмірі 6 381 грн. 41 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 229 грн. 40 коп. 05 березня 2014 року Фонд подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив розірвати договір про надання довгострокового кредиту на будівництво житла на селі № 0086/07 2000 від 17.07.2000 року, укладений між комунальним підприємством «Харківський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та [PERSON], а також просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь Фонду борг за вищевказаним договором № 0086/07 2000 від 17.07.2000 року у розмірі 3 810 грн. 86 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 229 грн. 40 коп. (а.с.178-180). Свої вимоги позивач мотивує тим, що 17 липня 2000 року між Фондом та [PERSON] був укладений договір про надання довгострокового кредиту на завершення будівництва житлового будинку (далі - Договір) строком на 15 років. Сума наданого [PERSON] кредиту для будівництва індивідуального житла склала 14 603 грн. 64 коп. Згідно п. 2.1.2 Договору, Фонд зобов'язався надати забудовнику практичну допомогу по забезпеченню будівельними матеріалами, деталями, конструкціями та обладнанням, таким чином на виконання своїх зобов'язань Фондом було надано [PERSON] кредит за рахунок бюджетних коштів частково у формі будівельних матеріалів на загальну суму 14 603 грн. 64 коп. Всупереч прийнятих на себе зобов'язань щодо повернення кредиту і відсотків Кулик систематично ними нехтувала, чим грубо порушила умови договору. Таким чином, станом на 03 березня 2014 року заборгованість [PERSON] перед Фондом склала 3 810 грн. 86 коп. Крім того, для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] був укладений договір поруки до кредитного договору серії АВМ № 674153 від 17 липня 2000 року, згідно з яким поручителі [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися відповідати за належне виконання зобов'язань позичальником [PERSON] Поручителям доводилося до відома про невиконання зобов'язань [PERSON], проте на дані звернення вони не реагують, свої зобов'язання не виконують. За таких обставин Фонд звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати кредитний договір № 0086/07 2000 від 17.07.2000 року, стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 3 810 грн. 86 коп. та судові витрати у сумі 229 грн. 40 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином (а.с.200), на адресу суду директор Фонду направила клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти винесення заочного рішення (а.с.203). Суд вважає можливим розглянути даний позов без представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялась за адресою місця проживання, судову повістку отримала особисто 12.03.2014 р. (а.с.199). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з'явилися, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялися за адресою місця проживання (а.с.161,187,188), на адресу суду направили письмову заяву про розгляд справи за їх відсутністю (а.с.174). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідачі не з'явились на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомили, хоча були завчасно повідомлені про час та місце розгляду справи в суді, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані учасниками процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 17 липня 2000 року між комунальним підприємством «Харківський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (далі - Фонд) та [PERSON] (далі - забудовник) був укладений договір про надання довгострокового кредиту на будівництво житла на селі № 0086/07 2000, відповідно до п.1.1. якого (та у відповідності з Угодою № 2 про доповнення договору № 0086/07 2000 від 17.07.2000 у зв'язку зі зміною суми договору (далі - Угода № 2) Фонд, згідно з «Правилами надання довгострокових кредитів індивідуальними забудовниками житла на селі», затвердженими Постановою КМУ від 05.10.1998 року № 1597, надає пільговий довгостроковий кредит в сумі 14 603 грн. 64 коп. строком на 15 років для будівництва житлового будинку з надвірними побудовами і інженерними сітками за адресою: [ADDRESS], а забудовник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі, включаючи відсотки, в сумі 18 108 грн. 44 коп. до 05 жовтня 2013 року (а.с. 07-10). [PERSON] відповідно до п.2.4.1. Договору та Угоди № 2 був встановлений графік повернення кредиту і відсотків по ньому згідно таблиці (а.с. 10). Згідно п.2.4.2. Договору позичальник зобов'язаний був щорічно виплачувати відсотки по кредиту в розмірі 3% від виданої суми одночасно з погашенням кредиту відповідно до п. 2.4.1. Ч.1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, для забезпечення виконання зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитом та сплаті процентів за користування кредитом [PERSON], був укладений договір поруки до кредитного договору серії АВМ № 674153 від 17 липня 2000 року, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] є поручителями [PERSON] ту у випадку невиконання нею своїх обов'язків по своєчасному поверненню позики, зобов'язуються виплачувати на вимогу Фонду заборгованість по позиці та нараховані відсотки (а.с. 11). Фонд виконав умови договору, надавши [PERSON] кошти на отримання будівельних матеріалів та часткового у формі будівельних матеріалів на загальну суму 14 603 грн. 64 коп., що підтверджується платіжними дорученнями та видатковими накладними (а.с. 12,14, 16, 18-24). Позичальник [PERSON] з дня укладання договору № 0086/07 2000 від 17.07.2000 р. систематично порушувала умови договору, через що виникла заборгованість станом на 03.03.2014 року у сумі 3 810 грн. 86 коп., яку вона не погашає. Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованість [PERSON] станом на 03.03.2014 року складає 3 810 грн. 86 коп., із якої: 3 645 грн. 59 коп. - заборгованість по кредиту; 165 грн. 27 коп. - пеня за прострочення повернення кредиту (а.с.181-182). Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правої наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. [PERSON] своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та відсотків за його користування не виконує. Разом з цим, згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх зобов'язань. Частина 2 ст.554 ЦК України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не передбачено договором поруки. Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Поручителям [PERSON] та [PERSON] неодноразово доводилося до відома про невиконання зобов'язань [PERSON] (а.с. 25-27). Таким чином, з умов укладеного між позивачем та позичальником кредитного договору, договорів поруки, укладених з [PERSON] та [PERSON] зі змісту наведених правових норм вбачається, що вимоги позивача заявлені у відповідності з чинним законодавством, а отже є обґрунтованими. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що невиконання відповідачем вказаних зобов'язань оцінюється судом як істотне порушення договору позичальником і є достатньою підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів судовий збір у дохід держави. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп. (а.с.01), підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved