Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивачі є власниками житлового будинку по [ADDRESS] . В даному будинку також зареєстрований [PERSON] , [INFO] , їх племінник. [PERSON] з 2008 року постійно проживає в м. Санкт-Петербурзі Російської Федерації. Згідно актів про не проживання №23 від 28.04.2021, №51 від 29.06.2021, №81 від 30.08.2021 складених в присутності свідків, вказано, що [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою [ADDRESS] з 2008 року. 17 липня 2021 рок нотаріусом нотаріального округу Санкт-Петербурга було посвідчено довіреність від імені [PERSON] . Згідно змісту даної довіреності зазначено, що серед іншого останній доручає [PERSON] бути його представником в Центрах надання адміністративних послуг щодо питання зняття його з реєстраційного обліку. Проте при зверненні до Центру надання адміністративних послуг Дубенської міської ради було в усному порядку повідомлено, що зняти з реєстраційного обліку [PERSON] лише по довіреності є неможливим, так як необхідно копію його паспорта громадянина України, у зв`язку з тим, що він ще рахується громадянином України. Так як [PERSON] протягом багатьох років проживає в Російській Федерації і на сьогоднішній день є її громадянином, а у свій час він не вклеїв до паспорта громадянина України вчасно другу фотографію, тому можливості отримати та надати його паспорт громадянина України немає. Між позивачами та відповідачем немає будь-яких домовленостей щодо збереження за ним права на користування житлом у разі його відсутності. У відповідача немає вагомих аргументів, які свідчили б про те, що він відсутній по місцю проживання з поважних причин. Тим більше він сам надав довіреність з бажанням зняти його з реєстраційного обліку. Тому реєстрація відповідача у належному позивачам житловому будинку носить лише формальний характер. Тому, враховуючи дані обставини змушені для захисту своїх прав та інтересів звернутись до суду із вказаним позовом. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Позивачі просять розглянути справу в їх відсутність, позовні вимоги повністю підтримують, згідно позовної заяви. Від відповідача надійшла нотаріально завірена заява, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення та просить розгляд справи провести без його участі (а.с30,31). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що власником 2/3 частин житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] є [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу Рівненської області 10 червня 2015 року (а.с.7, 8). Власником 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу Рівненської області 14 вересня 2015 року (а.с.9, 10). Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг Дубенської міської ради №07-01-20/2396 від 30.08.2021, за адресою [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , племінник, [INFO] (а.с.11). Згідно актів про не проживання №23 від 28.04.2021, №51 від 29.06.2021, №81 від 30.08.2021 складених в присутності свідків вказано, що [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою [ADDRESS] з 2008 року (а.с.12, 13, 14). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно зі ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі. Непорушність права власності задекларована також статтею 321 Цивільного кодексу України. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 71 ЖК України право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття. За ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). V. Мотивована оцінка і висновки суду. Дослідивши докази, суд робить висновок, що факт не проживання відповідача в будинку [ADDRESS] понад 6 місяців ним не заперечується та підтверджується сукупністю письмових доказів. [PERSON] з 2008 року не проживає за адресою зареєстрованого місця проживання. Отже, власники [PERSON] та [PERSON] не можуть вільно реалізовувати свої права на розпорядження та користування власним майном. Одночасно зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи усе вищевикладене, суд задовольняє позов.

Outcome: approved