Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

КС «Самара» 25 квітня 2019 року звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у своєму позові посилався на те, що 18 грудня 2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 477/17, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 9 786 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах, визначених укладеним договором, строком на 12 місяців, починаючи з 18 грудня 2017 року по 17 грудня 2018 року, а відповідач [PERSON] зобов`язалася своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти. З метою забезпечення зобов`язань, взятих на себе [PERSON] , 18 грудня 2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 477/17, відповідно до умов якого [PERSON] поручилася перед позивачем за виконання [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань. Однак, [PERSON] своїх обов`язків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконує, в результаті чого станом на 16 березня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 19 943 гривень 51 коп. Позивач у своєму позові просив суд солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором договором у розмірі 19 943 гривень 51 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 8 058 гривень 30 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 11 885 гривень 21 коп., а також судовий збір у розмірі 1 921 гривні. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, ухваливши заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлялася в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, відзив на позов на адресу суду не направила. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 18 грудня 2017 року між КС «Самара» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 477/17 (а.с. 5-6), відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 9\~786 гривень, про що свідчить видатковий касовий ордер від 18 грудня 2017 року (а.с. 8), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, строком на 12 місяців, починаючи з 18 грудня 2017 року по 17 грудня 2018 року, а відповідач [PERSON] зобов`язалася своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти. З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором, 18 грудня 2017 року між позивачем та відповідачами був укладений договір поруки № 477/17, за яким [PERSON] поручилася перед позивачем за виконання [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань за кредитним договором (а.с. 7). Листами від 26 липня 2018 року вих. № 509/18 та № 510/19 відповідачам [PERSON] і [PERSON] було направлено вимогу про сплату заборгованості, яку відповідачами залишено без задоволення (а.с. 9, 10). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 16 березня 2019 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 19\~943 гривень 51 коп. (а.с. 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст.\~623\~ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. На підставі ч.ч. 1, 2 ст.\~554\~ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. У зв`язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, то позов ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Таким чином, судом встановлено неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору, що передбачає солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості згідно розрахунку. Згідно до ч. 2 ст.\~89\~ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У зв`язку\~з викладеним,\~суд приходить\~до висновку\~про те,\~що вимоги\~позивача підлягають\~задоволенню,\~а з\~відповідачів солідарно\~підлягає стягненню\~за договором\~№ 477/17\~від 18\~грудня 2017\~року заборгованість\~за тілом\~кредиту у\~розмірі 8\~058\~гривень 30\~коп.\~та заборгованість\~по процентам\~за користування\~кредитом у\~розмірі 11\~885\~гривень 21\~коп.,\~а всього\~19\~943\~гривні 51\~коп. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1 921 гривні, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частках по 960 гривень 50 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved