Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

І. Зміст вимог та заперечень учасників справи. Позивач [PERSON] звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON] , про визнання останнього таким, що втратив право користування житлом, а саме, житловим будинком що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вимоги позивача мотивовані тим, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] . В даному будинку крім неї зареєстрований [PERSON] , який більше року у вказаному житловому будинку не проживає. Крім цього позивач посилається на ст. 405 ЦК України згідно якої член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі. Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І.М. від 19.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. 14.08.2019 року, 17.09.2019 року та 01.10.2019 року розгляд справи відкладався в зв`язку з неявкою учасників процесу в судове засідання. 17.10.2019 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області постановлено рішення про проведення заочного розгляду даної цивільної справи на підставі наявних у справі доказів. ІІІ. Позиції сторін. Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом в зв`язку з його відсутністю за вказаною в позові адресою місця реєстрації (проживання) без поважних причин понад один рік. Протягом п`ятнадцяти днів відповідачем до початку розгляду справи по суті не було подано: заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з обґрунтуванням причин такого заперечення та відзиву на позовну заяву. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву в якій просить розгляд справи проводити в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання та розміщенням повідомлення на WEB сторінці Монастириського районного суду Тернопільської області. Клопотання про відкладення розгляду справи з причин зазначених в ч. 4 ст. 279 ЦПК України сторонами не подано. Відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , згідно Свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями виданого на підставі рішення виконавчого комітету Коропецької селищної ради від 15.02.2011 року серії САС № 829598 , зареєстрований в Монастириському районному бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] з номером запису: 1384 в книзі: 13. Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Коропецькою селищною радою Монастириського району Тернопільської області від 01.07.2019 року №961/2007 встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , крім власника житлового будинку за вказаною адресою зареєстрований [PERSON] - відповідач по справі. Згідно будинкової книги, копія якої міститься в матеріалах справи, [PERSON] за вищевказаною адресою був зареєстрований 18.02.2011 року. Підставою звернення [PERSON] з позовом про визнання втрати [PERSON] права користування житлом є відсутність останнього протягом року за місцем реєстрації. Факт відсутності [PERSON] за місцем реєстрації, [ADDRESS] , підтверджується: Актом опиту свідків №22 від 01.07.2019 року, згідно якого при опитуванні свідків встановлено, що в житловому будинку по [ADDRESS] громадянин [PERSON] , [INFO] більше року і по даний час не проживає. Із Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22.07.2010 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] народився в с.Тенетники Галицького району Івано-Франківської області. Згідно свідоцтва про усиновлення серії [NUMBER] від 22.07.2010 року ім`я [PERSON] було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У відповідності до довідки наданої виконавчим комітетом Тенетниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 09.10.2019 року №296/02.2-11, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за місцем проживання в [ADDRESS] , однак місце його перебування на даний час невідоме. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як передбачено приписами ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім`ї, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні. Щодо визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житлом яке належить на праві власності [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , суд враховує те, що [PERSON] більше року в зазначеному житловому будинку не проживає, також зареєстрований за місцем проживання в [ADDRESS] , таким чином маючи постійне місце проживання та реєстрації. В зв`язку з наведеним та аналізуючи вищевказані норми законодавства суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач більше року не користується житловим приміщенням (будинком), що по [ADDRESS] , який належить на праві власності позивачу, обов`язки по утриманню житла не здійснює, також зареєстрований за адресою [ADDRESS] , суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Outcome: approved