Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Керівник Новоград-Волинської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави з позовом про стягнення з відповідача на користь Новоград-Волинської міської ради 11960,50 грн., витрачених Новоград-Волинським міськрайонним територіальним медичним обєднанням (далі лікарня) на лікування потерпілого від злочину [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 18.02.2016 року з вини відповідача [PERSON] було заподіяно тілесне ушкодження середньої тяжкості [PERSON] Остання перебувала на стаціонарному лікуванні в лікарні, на її лікування затрачено державні кошти. Сторони в судове засідання не прибули. Прокурор надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник Новоград-Волинської міської ради в судове засідання не прибув, до суду надіслав письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений вчасно та належним чином, зокрема судову повістку та копію позовної заяви з додатками отримав особисто 01.06.2017 року та 18.08.2017 року. Про причини неявки до суду він не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи і надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 18.11.2016 року [PERSON], відповідача по справі, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, вирок набрав законної сили 20.12.2016 року (а.с.4-5). Потерпілий від злочину - [PERSON], яка отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя, та в період з 18.02.2016 року по 27.03.2016 року перебувала на лікуванні в травматологічному відділенні Новоград-Волинського міськрайонного ТМО. Як вбачається з матеріалів справи, на лікування [PERSON] було витрачено кошти в сумі 11960,50 грн., що підтверджується розрахунком № 887 від 19.05.2017 року (а.с.6). Відповідно до ст. 93-1 КПК України, кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, стягуються судом при постановленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я, органу Міністерства фінансів України або прокурора в порядку, передбаченому статтею 28 та частинами другою і третьою статті 93 цього Кодексу. У разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом осіб, зазначених у частині першій цієї статті. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочинного діяння, в разі закриття кримінальної справи чи відмови у порушенні справи за обставин, передбачених пунктами 3, 6, частини першої статті 6, статей 7, 7-2, 8, 9 і 10 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи збоку потерпілого. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved