Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів надмірно виплаченої пенсії. Позовні вимоги мотивують тим, що [PERSON] призначено пенсію за віком з 14.07.2014 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На виконання наказу Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області № 85 від 03.06.2016 «Про перевірку та підготовку даних АСОПД/КОМТЕХ-W для завантаження в РЗО» для уточнення паспортних даних запрошено пенсіонерів до управління. Однак [PERSON] на запрошення не з`явився. У зв`язку з цим управлінням було подано запит до Надвірнянського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області. Надвірнянський районний відділ УДМС України в Івано-Франківській області листом від 25.05.2017 № 19/2307 повідомив, що [PERSON] в 2014 році оформив документи для виїзду на постійне місце проживання за кордон, та листом від 13.06.2017 № 19/2706 вказали, що [PERSON] , паспорт [NUMBER] від 03.12.2009, вибув 06.03.2015 в США. Так як [PERSON] не повідомив про свій виїзд на постійне місце проживання за кордон, виникла переплата пенсії за період з 01.04.2015 по 31.05.2017 в сумі 51777,44 грн. У зв`язку з вище вказаним Надвірянським об`єднаним управлінням ПФУ Івано-Франківської області з 01.06.2017 року припинено виплату пенсії. [PERSON] 21.05.2019 з`явився до Надвірянського об`єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області із заявою про поновлення виплати пенсії відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви ним було долучено копію паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 13.05.2019, та довідку про реєстрацію місця проживання особи, в якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи норми ст.ст. 16, 51, 73 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 102 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 1166, 1212, 1215 ЦК України, а також те, що відповідач вчасно не повідомив про виїзд на постійне місце проживання за кордон, вважають, що з відповідача слід стягнути переплату пенсії в сумі 51777,44 грн. Короткий зміст відзиву на позов: 05.02.2021 від представника відповідача-адвоката Куцого О.С. поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що сторона відповідача позовні вимоги не визнає, вважають позовної вимоги безпідставними. Так, відповідачу [PERSON] на підставі положень ст.ст. 49, 51 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було припинено виплату пенсії на час проживання за кордоном, та нараховано надмірно виплачену пенсію за період з 01.04.2015 по 31.05.2017 в сумі 51777,44 грн. Рішення пенсійного органу мотивоване тим, що [PERSON] не повідомив про виїзд на постійне місце проживання за кордон, в зв`язку з чим виникла переплата пенсії. Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначені положення визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Таким чином, з 07.10.2009 порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера. З огляду на викладене, право на отримання пенсії зберігається у громадян України які виїхали на постійне місце проживання за кордон. Крім того зазначає, що у своїй позовній заяві Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області просить стягнути з [PERSON] надміру виплачену пенсію в розмірі 51777,44 грн., яка згідно розрахунку була виплачена йому у період з 01.04.2015 по 01.05.2017. Статтею 257 ЦК України передбачено строк позовної давності тривалістю 3 роки. Про порушення свого права позивач Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області дізналося 31.05.2017, про що свідчить резолюція (відмітка) у листі Надвірнянського районного відділу Управління державної Міграційної служби України в Івано-Франківській області № 19/2307 від 25.05.2017. Свою позовну заяву до [PERSON] про звернення стягнення позивачем було подано 19.11.2020, тобто після спливу 3-річного терміну позовної давності. Враховуючи те, що позивач Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області пропустив без поважних причин трьохрічний термін позовної давності, передбачений п.1 ст. 257 ЦК України для звернення із позовом про стягнення, тому просить суд застосувати позовну давність до поданої Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області позовної заяви до [PERSON] про стягнення коштів надмірно виплаченої пенсії; у задоволенні позовної заяви Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області відмовити. Також просить суд в порядку ст. 133-137 ЦПК України вирішити питання про судові витрати в даній справі, оскільки при підготовці матеріалів до судового розгляду позивач змушений був звернутися до адвоката для надання правової допомоги, в результаті чого ним було здійснено витрати в розмірі 2000,00 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги №026 від 02.03.2020, попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат та квитанцією від 04.02.2021. Стислий виклад позицій сторін: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд позов задоволити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області надміру виплачену пенсію в сумі 51777 грн 44 коп. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив суд постановити рішення, яким у задоволенні позовної заяви Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області до [PERSON] про стягнення переплати пенсії відмовити. Також просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на правову допомогу. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.11.2020 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Надвірнянського\~районного суду\~Івано-Франківської\~області від\~02.02.2021\~по даній\~справі закрито\~підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що згідно заяви [PERSON] від 14.07.2014 про призначення пенсії, та протоколу № 1536 від 28.08.2014, Управлінням ПФУ в Надвірнянському районі відповідачу [PERSON] , [INFO] , призначено пенсію за віком з 14.07.2014 відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 6, 7-8). 29.09.2003 р. [PERSON] вперше звернулась із заявою до управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі про призначення пенсії по інвалідності та надала необхідний пакет документів. На підставі поданих документів протоколом управління 5191 від 07.10.2003 р. [PERSON] призначено пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком (а.с. 4-5). Згідно інформації Надвірнянського районного відділу УДМС України в Івано-Франківській області від 25.05.2017 № 19/2307 щодо осіб, які оформили документи для виїзду на постійне місце проживання за кордон вбачається, що [PERSON] , [INFO] , в 2014 році оформив документи для виїзду на постійне місце проживання за кордон (а.с. 9-12). З інформації Надвірнянського районного відділу УДМС України в Івано-Франківській області від 13.06.2017 № 19/2706 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] від 03.12.2009, вибув 06.03.2015 в США (а.с. 18). 21.05.2019 [PERSON] звернувся до Надвірянського об`єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області із заявою про поновлення виплати пенсії відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви ним було долучено копію паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 13.05.2019, та довідку про реєстрацію місця проживання особи, в якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-17). Як вбачається з копії розрахунку переплати по пенсійній справі № 140718 [PERSON] (виїзд на ПМП), [PERSON] нараховано переплату пенсії за період з 01.04.2015 по 31.05.2017 в сумі 51777,44 грн. (а.с. 19). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Суд, розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог, та з`ясувавши фактичні обставини справи дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ст.\~1215\~ЦК України Не\~підлягає поверненню\~безпідставно набуті: 1)\~заробітна плата\~і платежі,\~що прирівнюються\~до неї,\~пенсії,\~допомоги,\~стипендії,\~відшкодування шкоди,\~завданої каліцтвом,\~іншим ушкодженням\~здоров`я\~або смертю,\~аліменти та\~інші грошові\~суми,\~надані фізичній\~особі як\~засіб до\~існування,\~якщо їх\~виплата проведена\~фізичною або\~юридичною особою\~добровільно,\~за відсутності\~рахункової помилки\~з її\~боку і\~недобросовісності з\~боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Грошові кошти, нараховані [PERSON] , є пенсією. У відповідності до п. 2 ч. ст.\~49\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно ст.\~51\~цього Закону під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Частиною 2 статті 92\~Закону України\~«Про пенсійне\~забезпечення» встановлено винятки для громадян, які проживають за кордоном, якщо пенсія їм призначена внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання. Рішенням Конституційного\~Суду України\~№ 25-рп/2009\~від 07.10.2009\~року визнано такими, що не відповідають Конституції України положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» від\~09.07.2003\~року №1058-IV щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов`язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 2 ст.\~152\~Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Згідно ч. 3 ст.\~150\~Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. Таким чином визнані неконституційними положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст.\~51\~Закону «Про\~загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» втрачають чинність з 07.10.2009 року, тобто саме з цієї дати відновлюються права громадян України на отримання пенсії під час перебування за кордоном у тому випадку, коли з відповідною державою не укладено міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення. У зазначеному рішенні Конституційного Суду України звернуто увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору. Згідно ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишити будь-яку країну, включаючи свою власну. З огляду на вище наведене [PERSON] правомірно нараховувалася пенсія за період з 01.04.2015 по 31.05.2017, у відповідності до статті 46 Конституції України, яка передбачає соціальний захист у вигляді виплати пенсії. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази рахункової помилки з боку позивача, та не встановлено недобросовісність з боку відповідача, тому правових підстав для задоволення позову немає. Доводи позовної заяви з посиланням на п. 1 ч. 2 ст.\~49\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» є необґрунтованими. Також представном відповідача подано до суду заяву про застосування строків позовної давності щодо стягнення переплати пенсії (а.с. 43-46). За правилами ст.\~256\~ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави. Разом з тим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за необгрунтованістю, тому відсутні підстави для застосування спливу позовної давності. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Висновки суду: Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що стороною позивача не було надано жодних відомостей, які б підтверджували факт, що при нарахуванні позивачем пенсії була допущена рахункова помилка, як і не надано відомостей про допущення відповідачем будь-яких порушень чи зловживань, які призвели до виникнення переплати,\~а тому\~в задоволенні\~позовних вимог\~Головного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Івано-Франківській\~області до [PERSON] про стягнення коштів надмірно виплаченої пенсії необхідно відмовити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в позові, судові витрати підлягають стягненню з позивача, зокрема: 2000 грн. 00 коп. сплачених витрат на професійну правничу допомогу в користь позивача згідно попереднього (орієнтованого) розрахунку судових витрат від 02.03.2020 та квитанції № 002/2021 від 04.02.2021 (а.с. 47-48). На підставі викладеного, ст.ст. 46, 150, 152 Конституції України, ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009,

Outcome: approved