Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

І. Короткий зміст пред`явленого позову. В лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 16 жовтня 2009 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року шлюб між ними був розірваний. За час перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,12 га загальною площею 0,12 га з кадастровим номером 3220886200:05:002:0180 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що розташована на території Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2018 року, яке було частково залишене в силі постановою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року в порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] було визнано право власності на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,12 га з кадастровим номером 3220886200:05:002:0180 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що розташована на території Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області. В той же час питання щодо визнання за [PERSON] права власності на іншу Ѕ частину спірної земельної ділянки судом не вирішено. Тому [PERSON] просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право власності на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,12 га з кадастровим номером 3220886200:05:002:0180 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що розташована на території Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області. ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.59-60). Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2021 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с.68-69). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.74). Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2021 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с.78-79). ІІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник позивача [PERSON] підтримав позов та наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення пред`явленого позову. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 16 жовтня 2009 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) був зареєстрований шлюб (а.с.9). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року шлюб між сторонами по справі був розірваний (а.с.24-27). В подальшому [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.28). За час перебування у шлюбі, а саме 10 жовтня 2013 року [PERSON] придбала земельну ділянку загальною площею 0,12 га з кадастровим номером 3220886200:05:002:0180 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що розташована на території Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області. Вказана обставина підтверджуються копією договору купівлі-продажу від 10 жовтня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №4266, та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №240450218 від 14 січня 2021 року (а.с.11). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовані гл.8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права. Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної\~сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В силу положення ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної\~власності на майно, набуте за час шлюбу. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60\~СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». б. норми процесуального права. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2018 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна подружжя, в порядку поділу майна подружжя за [PERSON] було визнано право власності на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,12 га з кадастровим номером 3220886200:05:002:0180 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що розташована на території Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.29-32) Постановою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року змінено рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2018 року в частині стягнення судового збору, а саме зменшено його розмір з 4670 гривень до 3113 гривень 33 копійки (а.с.33-36). Постановою Верховного Суду від 05 червня 2020 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2018 року та постанова Київського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року були залишені без змін (а.с.37-42). Крім цього, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2018 року було встановлено, що спірна земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки її було придбано сторонами під час шлюбу. Судом не було встановлено підстав для відступлення від засад рівності часток щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності. Таким чином, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2018 року встановлені преюдиційні обставини, які не підлягають доказуванню в ході судового розгляду даної цивільної справи. Тому вказане спірне нерухоме майно належить сторонам на праві спільної\~сумісної власності в рівних частках. З цих підстав за [PERSON] слід визнати право власності на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,12 га з кадастровим номером 3220886200:05:002:0180 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що розташована на території Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Якщо сторону,\~на користь\~якої ухвалено\~рішення,\~звільнено від\~сплати судових\~витрат,\~з другої\~сторони стягуються\~судові витрати\~на користь\~осіб,\~які їх\~понесли,\~пропорційно до\~задоволеної чи\~відхиленої частини\~вимог,\~а інша\~частина компенсується\~за рахунок\~держави у\~порядку,\~встановленому Кабінетом\~Міністрів України.\~Якщо обидві\~сторони звільнені\~від оплати\~судових витрат,\~вони компенсуються\~за рахунок\~держави у\~порядку,\~встановленому Кабінетом\~Міністрів України. При зверненні до суду [PERSON] не сплачував судовий збір у розмірі 1479 гривень 28 копійок, оскільки на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати. Разом з цим, пред`явлений ним позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь держави підлягають стягненню витрати на оплату судового збору у розмірі 1479 гривень 28 копійок. Крім цього, представником позивача є адвокат Омелян І.В., який діє на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги №12/01-21 від 12 січня 2021 року та ордеру на надання правничої (правової допомоги) №1079588 (а.с.43-46, 47). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано квитанцію від 25 січня 2021 року (а.с.49) довідку-розрахунок №1 витрат часу на надання правничої допомоги детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с.49,50). Тому, витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 гривень, відповідають умовам договору про надання правничої допомоги та є обґрунтованими. На підставі викладеного та

Outcome: approved