Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 29.08.2016 на користь позивача з ДП «Мирноградвугілля» стягнуто 15361,92 грн середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні та 531,20 грн судового збору. 12.09.2016 позивачем отримані та у вересні 2016 року подані до Мирноградського МВДВС два виконавчі листи по справі. До цього часу вказані виконавчі листи знаходяться на виконанні, стягнені суми позивачем не отримані, на його звернення державні виконавці вказують, що ДП «Мирноградвугілля» є боржником на велику суму і він знаходиться не у першій черзі стягувачів. Письмово до ВДВС він звертався 22.01.2019, 11.07.2019, отримавши у відповідь відписки про арешт майна підприємства, перебування майна у податковій заставі і неможливість виплати коштів. Вважає, що держава Україна в особі своїх органів не може виконати рішення суду для стягнення належної йому заборгованості. Держава не прийняла дієвих заходів для виконання рішення, державні органи не забезпечили дієвого механізму виконання рішення. Просить суд стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України в місті Мирнограді Донецької області суму в розмірі 15361,92 грн, як суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 531,20 грн, як суму судового збору. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Відповідачем Управлінням Державної казначейської служби України в м. Мирнограді Донецької області подано суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги [PERSON] не визнані та заперечені з таких підстав. Незабезпечення державним виконавцем виконання судового рішення через арешт майна підприємства не може бути безумовною підставою для покладення на державу відповідальності за шкоду, завдану діями конкретного підприємства, на підставі ст. 1177 ЦК України. Позивач не оскаржував бездіяльності держвиконавця, отже, позов є передчасним. За п. 1 Положення про Державну казначейську службу України (ДКСУ), така служба є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Згідно з діючим законодавством України, усі операції з Державного бюджету України здійснюються за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України на відповідний рік, та наданих головним розпорядником бюджетних коштів. На думку відповідача, позивач не навів достатніх підстав вважати, що саме діями управління ДКСУ йому було спричинено шкоду, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Третьою особою, Мирноградським міським ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, надане пояснення на позовну заяву, де зазначено, що 13.09.2016 відкрите виконавче провадження № 52215560 про стягнення з ДП «Мирноградвугілля» на користь [PERSON] середнього заробітку у сумі 15361,92 грн, яке приєднане до зведеного виконавчого провадження № 1061379. Відділ не погоджується з наведеною позицією позивача з огляду на те, що для забезпечення виконання вказаного зведеного виконавчого провадження державним виконавцем вжиті певні заходи примусового стягнення, а саме: 22.02.2017 винесена постанова про арешт всього рухомого та нерухомого майна, 19.09.2017 арештовані грошові кошти ДП «Мирноградвугілля» в ПАТ «КБ «Приватбанк», АТ «УкрСиббанк», ПАТ «А-Банк», АТ «Райффайзен банк Аваль», ПАТ «Європромбанк», АТ «Ощадбанк», ПАТ «ПУМБ». Згідно відповіді від 04.04.2018, за ДП «Мирноградвугілля» рахується 108 од. автотранспорту. Все рухоме майно (автотранспорт, обладнання, вугілля та ін..) знаходиться під арештом Покровської ОДПІ (податкова застава). В рамках зведеного виконавчого провадження державним виконавцем згідно ст.ст. 18, 48 здійснюються електронні запити до органів Державної фіскальної служби кожні 15 днів та запити до реєстраційно-облікових установ щодо наявності рухомого та нерухомого майна - кожні 3 місяці. 12.03.2018 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти від реалізації арештованого майна в сумі 262200 грн, які розподілені між стягувачами 2-ї черги згідно ст.ст. 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження». На теперішній час виконавчих документів, які підлягають задоволенню в першу чергу, на виконанні не перебуває, тому задовольняються вимоги 2-ї черги пропорційно стягнутої суми. Вимоги стягувача знаходяться в 3-й черзі під № 35. Застосувати Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» неможливо через відсутність підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.п. 2-4, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, Мирноградським міським ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вимоги діючого законодавства не порушені. Просять розглянути справу без їх участі. Позивач у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні підтримала доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Треті особи (представники) до суду не з`явилися, повідомлені відповідно до ЦПК України про час та місце судового розгляду справи. Клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України, учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 19.08.2019 ухвалою судді відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, розгляд справи по суті призначено на 18.09.2019, відповідачеві запропоновано подати судові відзив на позовну заяву, а третім особам - пояснення щодо позову або відзиву. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 29.08.2016 у справі №226/1400/16-ц (провадження №2/226/621/2016) частково задоволені вимоги [PERSON] до ДП «Красноармійськвугілля» (після перейменування - ДП «Мирноградвугілля») та на його користь стягнуто 15361,92 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 551,20 грн судового збору (а. с. 7-8). 12.09.2016 судом позивачеві видані два виконавчі листи - про стягнення зазначених вище сум середнього заробітку та судового збору (а. с. 9, 10). 13.09.2016 відкрито виконавче провадження № 52215560 про стягнення з ДП «Красноармійськвугілля» (після перейменування - ДП «Мирноградвугілля») на користь [PERSON] 15361,92 грн (а. с. 29). Постановою начальника Мирноградського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 11.04.2018, виконавче провадження № 52215560 приєднане до зведеного виконавчого провадження № 1061379 (а. с. 30). 22.01.2019 [PERSON] звернувся до начальника Мирноградського МВДВС ГТУЮ у Донецькій області із заявою, в якій просив повідомити, які виконавчі дії вчинені державним виконавцем з виконання рішення суду від 29.08.2016, чи накладено арешт на майно та банківські рахунки боржника, чи прийняте рішення про звернення стягнення на майно боржника, чи вживалися до боржника заходи притягнення до відповідальності за невиконання рішення суду. Також просив зазначити причини, з яких рішення досі не виконане (а. с. 11). Листом начальника Мирноградського МВДВС ГТУЮ у Донецькій області №14-26-22/387 від 14.02.2019 [PERSON] повідомлено про наявність виконавчого провадження №52215560 з виконання рішення Димитровського міського суду Донецької області за виконавчим листом від 12.09.2016 про стягнення суми середнього заробітку. Виконавче провадження відкрите 13.09.2016 та приєднане до зведеного виконавчого провадження №1061379. В рамках зведеного виконавчого провадження 22.02.2017 прийнята постанова про арешт всього рухомого та нерухомого майна ДП «Мирноградвугілля», 19.09.2017 арештовані його грошові кошти на рахунках в банківських установах, 04.04.2018 з`ясоване майно, не задіяне у виробничому процесі, також з`ясоване, що все рухоме майно боржника знаходиться у податковій заставі. Також повідомлено, що державним виконавцем систематично здійснюються запити щодо наявності майна у боржника, проведено опис приміщень, що не задіяні у виробничому процесі, і після оцінки та реалізації майна борг буде сплачено у порядку черговості. Роз`яснено заявникові, що його вимоги знаходяться у третій черзі стягнення, наразі задовольняються вимоги другої черги (а. с. 12-13). Така ж сама відповідь надана начальником Мирноградського ВДВС Косенку С.П. за №15-26-22/337 19.07.2019 на його запит від 11.07.2019 (а. с. 14-15). Крім зазначених вище відомостей щодо здійснення виконавчих дій відповідь містить дані про залишок боргу станом на 19.07.2019 - 15361,92 грн. V. Оцінка суду. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 8 статті 7 Бюджетного кодексу України затверджено принцип цільового використання коштів, зокрема, бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями. Органи казначейства діють відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема, Положенням про ДКС України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215 (далі - Положення). Згідно з Положенням казначейство забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка та управління наявними фінансовими ресурсами, що ним обліковуються. Казначейство є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та не несе відповідальності за дії органів державної влади. Тобто, казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини першої статті 2 ЦК України. Разом з тим, згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. За змістом ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. В даній справі позивач пов`язує завдану йому шкоду з бездіяльністю державних виконавців щодо виконання рішення суду про стягнення з державного підприємства на його користь середнього заробітку та судового збору. У ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Позивачем не надано суду будь-яких відомостей, які б свідчили про оскарження ним бездіяльності державного виконавця та про відповідне судове рішення, прийняте за такою скаргою. В той самий час, належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби. Висуваючи вимоги про відшкодування шкоди, [PERSON] вказує на положення ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», згідно з якими держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державне підприємство. Стаття четверта вищезазначеного Закону закріплює, що у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. При цьому протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.п. 2-4, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого ч. 2 цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача. Отже, законом передбачено механізм отримання стягувачем належних йому коштів в разі невиконання рішення суду про стягнення таких коштів з державного підприємства, яким є й ДП «Мирноградвугілля». В той самий час суд звертає увагу, що невід`ємною умовою для виконання рішення суду за рахунок коштів, передбачених за відповідною бюджетною програмою, в даному випадку є наявність підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.п. 2-4, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» - якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; та якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Як вбачається з відомостей, викладених в листах Мирноградського МВДВС, наданих на звернення [PERSON] , наразі виконавче провадження у справі триває у зведеному виконавчому провадженні; підстав для повернення виконавчого документа стягувачеві немає і його вимоги будуть задоволені в порядку черговості у відповідності до вимог ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, за таких умов підстав для задоволення позову немає. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у зв`язку із відмовою у задоволенні позову не підлягає стягненню з відповідача і має бути покладений на позивача у справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed