Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача 1. Виклад позиції позивача. 11.11.2020 року [PERSON] звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовом до ДП «Електричні системи», з участю третьої особи директора ДП «Електричні системи» Герила В.М. про поновлення на роботі, оплати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, який залишено без руху ухвалою судді від 12.11.2020 року та надано строк для виправлення недоліків. У позовній заяві [PERSON] із виправленими недоліками до ДП «Електричні системи» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу позивач просить поновити його на роботі в ДП з 29.10.2020 року на посаді техніка-технолога інженерно-технічного відділу; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.10.2020 року до дня поновлення на роботі; стягнути з відповідача на його користь судові витрати. З урахуванням заяв про часткове збільшення предмету позову від 02.12.2020 року, про збільшення розміру позовних вимог від 07.12.2020 року, про збільшення розміру позовних вимог та предмету позову від 13.01.2021 року, клопотання від 17.02.2021 року [PERSON] просить скасувати наказ директора ДП «Електричні системи» від 28.10.2020 року №00000000876-№300813 про припинення трудового договору; поновити його на посаді техніка-технолога інженерно-технічного відділу в ДП; зобов`язати ДП провести записи у трудовій книжці відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників з приводу поновлення; стягнути з ДП на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.10.2020 року по день поновлення (ухвалення судового рішення), що станом на 17.02.2021 року становить 55212,08 грн.; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 100000 грн.; стягнути з відповідача на його користь судові витрати в сумі 2386,18 грн. В обґрунтування позову з урахуванням заяв про часткове збільшення предмету позову від 02.12.2020 року, про збільшення розміру позовних вимог від 07.12.2020 року, про збільшення розміру позовних вимог та предмету позову від 13.01.2021 року, клопотання від 17.02.2021 року [PERSON] зазначив, що він працював у ДП «Електричні системи» з 19.01.2018 року на підставі наказу №23-к від 18.01.2018 року та має загальний стаж роботи у підприємстві 2 роки 9 місяців 9 днів. Наказом №876к від 23.10.2020 року (наказ №00000000876-№300813 про припинення трудового договору) він звільнений з роботи з 28.10.2020 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників. Підставою для його звільнення зазначено наказ №544-к від 14.08.2020 року про попередження про наступне звільнення за скороченням штату працівників. З 29.10.2020 року він не працює. Своє звільнення вважає незаконним, оскільки воно суперечить вимогам ст.ст.42, 49-2, 232 КЗпП України. 17.08.2020 року він отримав попередження про скорочення штату працівників ДП від 14.08.2020 року, в якому повідомлявся про наступне звільнення за скороченням штату працівників та про вакансії, наявні у підприємстві. При отриманні попередження про звільнення він зазначив, що погоджується на переведення його на вакантну посаду начальника зміни дільниці складальної електроджгутів S класу. Кваліфікаційні вимоги до цієї посади йому не були відомі, а також не були повідомлені відповідальним працівником ДП при попередженні про звільнення. Його заява про переведення на іншу посаду була проігнорована, а 28.10.2020 року він був звільнений з посади, при цьому будь-яких інших вакансій йому запропоновано не було. За час роботи у відповідача йому було відомо, що не на всі вакантні посади у ДП оголошується конкурс при прийнятті на роботу, оскільки можливе переведення з посади на іншу посаду, у зв`язку із чим вважає, що у відповідача була реальна можливість перевести його на будь-яку іншу посаду за відповідною згодою, повідомивши про неможливість переведення на посаду начальника зміни дільниці складальної електроджгутів S класу внаслідок зайняття її іншим працівником. Про те, що посада, на переведення на яку він претендував, зайнята іншим працівником, його ніхто не повідомив ні усно, ні письмово, у зв`язку із чим станом на 27.10.2020 року йому не було відомо про те, що неможливе переведення на вказану посаду, а про можливість переведення на інші посади відповідач йому пропозицій не надавав. При ознайомленні з наказом про звільнення 27.10.2020 року у зв`язку із вказаними вище обставинами він зробив запис у наказі про те, що не погоджується із звільненням, оскільки йому не були запропоновані всі вакантні посади. При вирішенні питання про переважне право на залишення на роботі не враховано того факту, що він був єдиним працівником із самостійним заробітком, оскільки його дружина [PERSON] звільнилася із роботи в ДП «Електричні системи» за рекомендацією лікаря через втрату дитини, про що він повідомив директора ДП 14.09.2020 року відповідною заявою, в якій, крім цього, просив надати матеріальну допомогу на лікування дружини. Незаконно звільнивши його, відповідач не врахував, що він має вищі освіти, достатню кваліфікацію та стаж роботи, міг бути переведений на іншу посаду, оскільки був єдиним працівником із самостійним заробітком у своїй сім`ї, проте, відповідач проігнорував його як небажаного працівника, незважаючи на багаторічну працю в ДП, що призвело до моральних страждань та переживань, внаслідок яких він почав хворіти, чим йому заподіяно моральної шкоди, яку оцінює в 100000 грн. Моральна шкода, відповідно до вимог ст.237-1 КЗпП України, полягає у моральних стражданнях, втраті нормальних життєвих зв`язків через незаконне звільнення, що змушує його докладати значних зусиль для організації свого життя. Внаслідок незаконного звільнення він має право на виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу він розрахував, виходячи з вимог постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року, з розрахунку, що за два останні місяці ним відпрацьовано у відповідача 43 дні в серпні та вересні 2020 року, отримано заробітну плату 13695,75 грн. та 17137,19 грн., у зв`язку із чим середньоденна заробітна плата становить 717,04 грн. (13695,75 грн. + 17137,19 грн. : 43 дні = 717,04 грн.). Крім того, при зверненні до суду ним понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1000 грн. при збільшенні предмету позову про стягнення моральної шкоди, а також інші судові витрати на пальне для приїзду в судові засідання з м. Вінниці в м. Шаргород, на пересилання поштової кореспонденції на адресу відповідача та на медичне обстеження у зв`язку із захворюваннями в сумі 2386,18 грн. Всі вказані судові витрати [PERSON] просить покласти на відповідача. Також, вважає, що вказані правовідносини регулюються ст.ст.2, 2-1, 40, 42, 43, 49-2, 232, 233, 235, 237, 237-1 КЗпП України. Вважає, що ним надано достатньо доказів, які підтверджують його порушене право у зв`язку із незаконним звільненням, на звернення з цим позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позові, з врахуванням заяв про збільшення позовних вимог та предмету позову, просить позов задовольнити. Суду пояснив, що доказування факту законного звільнення його з роботи, згідно з вимогами трудового законодавства, покладається на відповідача. Вважає, що відповідач не довів того, що звільнив його з посади законно, оскільки, на його переконання, він звільнений незаконно та з порушенням вимог ст.ст.42, 49-2 КЗпП України. При цьому, вважає, що як особа, яка має сім`ю, одружений та єдиний працюючий член сім`ї, з його кваліфікацією та освітами, мав переважне право на залишення на роботі, що не враховано відповідачем при його звільненні. До того ж, вважає, що відповідач, не повідомивши його про те, що посаду, на яку він просив перевести його при повідомленні про звільнення, запропоновано іншому працівнику, не запропонував інших посад, знаючи, що в підприємстві наявні приблизно 300 вакансій, а звільнив його за скороченням штату. При цьому він не відмовлявся від запропонованих інших посад, на чому наполягає відповідач, оскільки претендував на одну із запропонованих посад при повідомленні про звільнення та не був обізнаний про те, що на цю посаду ще в серпні 2020 року прийнято працівника. У період попередження про звільнення з 28.10.2020 року він працював на роботі, але відповідач не повідомив про можливість переведення на посаду оператора верстатів з програмним керуванням, з якої він починав роботу у підприємстві, тоді як станом на день його звільнення існувало 116 вакантних посад оператора верстатів. Крім того, [PERSON] вважає, що незаконними діями відповідача йому заподіяно моральної шкоди, яку він оцінює в 100000 грн., яку він просить суд стягнути з відповідача на підставі ст.237-1 КЗпП України, оскільки зазнав моральних страждань через переживання у зв`язку із звільненням та відсутністю у його сім`ї необхідних засобів до існування, враховуючи, що дружина [PERSON] незадовго до його звільнення втратила дитину, тому звільнилася з роботи у цьому ж ДП «Електричні системи», а він був єдиною працюючою особою в сім`ї. Обставини незаконного звільнення призвели до порушення та втрати нормальних життєвих зв`язків, для чого йому були необхідні додаткові зусилля для організації свого життя. Через моральні переживання він знервувався, захворів та змушений був лікуватися, на що нести додаткові витрати, тоді як його сім`я і так була обмежена у коштах через хворобу та звільнення дружини. Так як він ніс витрати на приїзд у судові засідання з м. Вінниці у м. Шаргород, для чого витрачав власні кошти на заправку пальним автомобіля, а також пересилав відповідачеві відповідь на відзив, заяви про збільшення позовних вимог та предмету позову, на що також витрачав власні кошти, то вважає, що витрати понесені у зв`язку із розглядом справи та просить стягнути їх з відповідача. До суду він звернувся в межах строків позовної давності, встановлених КзпП України. Крім того, просить суд не приймати до уваги надані відповідачем у якості доказів доповідні, службові записки та заяви про його, нібито, порушення трудової дисципліни, оскільки він жодних порушень трудової дисципліни не допустив, жодного разу до дисциплінарної відповідальності не притягувався. 2. Виклад заперечень відповідача. Відповідач - Державне підприємство «Електричні системи» скористалося своїм правом на подання відзиву. 01.12.2020 року відповідачем надіслано до Шаргородського районного суду відзив на позовну заяву (а.с.34-38 т.1). 29.01.2021 року відповідачем надіслано до Шаргородського районного суду відзив на заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог та предмету позову (а.с.180-182 т.1). Крім того, 13.01.2021 року відповідачем надіслано до Шаргородського районного суду письмові пояснення (а.с.125-129 т.1). У відзивах відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог [PERSON] з врахуванням його заяви про збільшення позовних вимог та предмету позову. Заперечуючи щодо позову, відповідач зазначив, що позовні вимоги [PERSON] вважає необґрунтованими та безпідставними та не визнає їх в повному обсязі. 27.07.2020 року листом №344/01 «Про скорочення чисельності та штату працівників», на виконання вимог ст.49-4 КЗпП, ч.3 ст.22 Закону України «Про Професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ДП «Електричні системи» проінформувало виборний орган первинної профспілкової організації із означенням причин і строків звільнень, кількості та категорій працівників, яких це може зачепити. Підтвердженням необхідності скорочення штату працівників було економічне обґрунтування на скорочення штату працівників. 11.08.2020року були проведені консультації профспілкового комітету ДП «Електричні системи» з в. о. директора [PERSON] щодо скорочення чисельності працівників ДП «Електричні системи». 14.08.2020року, після проведення консультацій з профспілкою про заходи щодо запобігання звільненню або про те, як звести кількість вивільнюваних до мінімуму, як пом`якшити несприятливі наслідки звільнень, був виданий наказ №544-к «Про скорочення штату працівників». Стаття 49-2 КЗпП України, яка регулює порядок звільнення працівників, встановлює обов`язок роботодавця персонально повідомити працівників про наступне вивільнення не менш ніж за два місяці. При цьому, вважає, що чинне законодавство України не містить обов`язку надання вивільнюваним працівникам копій наказів чи ознайомлення їх з наказами про зміни в організації виробництва і праці, які стали причиною для вивільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. 14.08.2020 року [PERSON] був попереджений про скорочення штату працівників, а також його було поінформовано про вакантні посади, які підприємство може запропонувати для подальшого працевлаштування та повідомлено, що у разі виникнення підходящої за кваліфікацією вакансії йому буде запропоновано вакантну посаду. Як вбачається з попередження про скорочення штату працівників від 14.08.2020 року, [PERSON] був згодний на переведення на посаду начальника зміни дільниці складання S класу. [PERSON] при попередженні його 17.08.2020 року під розпис про майбутнє звільнення не виявив незгоди з цим, не попросив будь-яких більш детальних пояснень з приводу причин скорочення штату працівників, копії наказу про скорочення і взагалі, на переконання відповідача, не подав вигляду про свою незгоду з звільненням, аж доки не пропрацював наступні 2 місяці та не отримав безпосередньо вже наказ про звільнення, що, як вважає відповідач, підтверджується попередженням позивача про майбутнє скорочення посади з відсутніми будь-якими відмітками, окрім підпису позивача. 26.08.2020 року була проведена нарада з питань переведення працівників, які попереджені про звільнення в зв`язку зі скороченням штату працівників ДП «Електричні системи» та, відповідно до протоколу проведення наради від 26.08.2020 року, враховуючи кваліфікацію, освіту, стаж роботи на керівній посаді на виробництві, переважне право переведення на посаду начальника зміни дільниці складальної (електроджгутів S класу) мав інший працівник. Від інших запропонованих посад (відповідно до попередження про скорочення штату працівників та пропозиції вакантних посад на підприємстві) [PERSON] відмовився. Відповідачем при звільненні позивача було дотримано вказаного у ч.1 ст.49-2 КЗпП України порядку, а саме: позивача було персонально попереджено про наступне звільнення не менш ніж за два місяці. Відповідно до ч.3 ст.49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці відповідач пропонував позивачеві іншу роботу на підприємстві. З 28.10.2020 року наказом №876-к від 23.10.2020 року [PERSON] було звільнено за п.1 ст.40 КЗпП України. Вважає, що ДП «Електричні системи» при звільненні [PERSON] з посади техніка-технолога інженерно-технічного відділу дотрималося норм законодавства, що регулюють звільнення працівника. Крім того, вважає, що заява [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог та предмету позову, в якій позивач вказує про заподіяння моральної шкоди у розмірі 100000 грн., нічим не обґрунтована, оскільки [PERSON] посилається лише на норми права, а доказів як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і доказів спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою, не надано. У письмових поясненнях відповідач зазначив, що відповідно до наказу №409-к від 20.05.2019 року [PERSON] було переведено з дільниці нарізки з посади оператора верстатів з програмним керуванням (нарізка провідників) 3 розряду до інженерно-технічного відділу на посаду техніка-технолога. Як вбачається з доповідних записок на ім`я директора підприємства, [PERSON] протягом роботи на посаді оператора верстатів з програмним керуванням (нарізка провідників) 3 розряду дільниці нарізки неодноразово грубо порушував правила внутрішнього трудового розпорядку, відмовлявся виконувати вказівки безпосереднього керівництва, не з`являвся на робочому місці. Не зважаючи на такі факти, [PERSON] до дисциплінарної відповідальності не притягався. Крім того, протягом роботи у інженерно-технічному відділі [PERSON] , незважаючи на деякі позитивні якості характеру, зарекомендував себе як співробітник з низьким професійним потенціалом: він не справлявся з його прямими обов`язками, що проявлялося у недотриманні доручень по роботі, у багатьох випадках незадовільної якості виконання завдань, відсутністю результату, а у колег, які працювали з [PERSON] , було багато усних нарікань на його роботу начальнику інженерно-технічного відділу. За постійні невиконання або недовиконання завдань, [PERSON] зменшувався розмір премії. [PERSON] не приймав участі у суспільному житті колективу, періодично вступав у конфлікти з колегами, не розвивав свій професійний рівень. Оскільки [PERSON] від інших запропонованих посад (відповідно до попередження про скорочення штату працівників та пропозиції вакантних посад на підприємстві) відмовився, то 28.10.2020 року наказом №876-к від 23.10.2020 року його було звільнено за п.1 ст.40 КЗпП України. Враховуючи, що [PERSON] не був членом профспілки ДП «Електричні системи», то його звільнення не погоджувалося з первинною профспілковою організацією ДП. Відповідач просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а судові витрати покласти на позивача. В судовому засіданні представник відповідача - Поліщук В.О. просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] з врахуванням збільшення ним предмету позову та позовних вимог, у повному обсязі за безпідставністю та недоведеністю вимог. При цьому представник відповідача підтримав відзиви на позов та на заяву про збільшення предмету позову, та письмові пояснення, які надіслані в ході підготовчого провадження. Поліщук В.О. суду пояснив, що у ДП відбувалося як скорочення штату, так і скорочення чисельності працівників, що було викликано економічними потребами оптимізації з метою підвищення ефективності праці. Також, представник відповідача Поліщук В.О. пояснив, що при звільненні [PERSON] ДП «Електричні системи» дотрималося порядку звільнення та вимог п.1 ч.1 ст.40, ч.2 ст.40, ст.49-2 КЗпП України, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Так, про наступне звільнення працівників проведені консультації з профспілковою організацією, яка вважала, що є підстави для скорочення чисельності і штату працівників та погодила наступне звільнення працівників. [PERSON] не є членом профспілки, що діє в ДП, тому згода на його звільнення від профспілки не потребувалася. Про наступне скорочення штату та звільнення [PERSON] було повідомлено за два місяці, згідно з вимогами КЗпП України. Одночасно із попередженням про звільнення [PERSON] було запропоновано всі наявні у підприємстві вакансії. Ключовою обставиною у цьому представник відповідача вважає саме те, що одночасно із попередженням, тобто у день попередження, [PERSON] запропоновано обрати вакантні посади, на які б він погодився бути переведеним у зв`язку із скороченням штату працівників. При цьому, Поліщук В.О. вважає, що [PERSON] не був обмежений у праві зазначити кілька вакантних посад, на які б він погодився бути переведеним у зв`язку із скороченням штату працівників, проте, [PERSON] обрав тільки одну вакантну посаду, зокрема, посаду начальника зміни дільниці складальної (електроджгутів S класу), тому, на переконання відповідача, від усіх інших запропонованих вакантних посад позивач відмовився. Так як на вакантну посаду начальника зміни дільниці складальної (електроджгутів S класу) було кілька претендентів, то у підприємстві було створено комісію, яка прийняла колегіальне рішення, хто саме із претендентів має переважне право на переведення на вказану вакантну посаду. Так, створена 26.08.2020 року на підприємстві комісія з питань переведення працівників, які підлягають звільненню в зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників, того ж дня, тобто 26.08.2020 року, порівнявши рівень освіти, кваліфікації, стажу роботи, соціального статусу та пільг працівників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які виявили бажання на переведення, та врахувавши кваліфікаційні вимоги до кандидатів, прийняла рішення про те, що переважне право на переведення на посаду начальника зміни дільниці складальної (електроджгутів S класу) має [PERSON] , який працював начальником зміни дільниці нарізки, тому на вказану посаду був переведений вказаний працівник. Про вказане рішення комісії [PERSON] , як і інші претенденти на переведення на посаду начальника зміни дільниці складальної (електроджгутів S класу), письмово не повідомлявся, на його переконання, позивача про вказане рішення комісії повідомила усно начальник відділу кадрів, що є достатнім для того, щоб [PERSON] звернувся до підприємства з заявою про переведення його на іншу вакантну посаду. Однак, інших заяв від [PERSON] не надійшло, тому відповідач вважає, що позивач відмовився від усіх інших пропозицій. Щодо переважного права [PERSON] на залишення на роботі, з врахуванням того, що не всі посади техніка-технолога інженерно-технічного відділу скорочувалися, то представник відповідача не може пояснити суду, як з`ясовувалося переважне право на залишення на роботі. Поліщук В.О. вважає, що при вирішенні питання, хто має переважне право на залишення на посаді техніка-технолога інженерно-технічного відділу, було враховано, що [PERSON] не справлявся із своїми обов`язками, не приймав участі в житті трудового колективу підприємства, що було зафіксовано у доповідних та службових записках, які додані до письмових пояснень відповідача, хоча заходи дисциплінарного впливу до [PERSON] не застосовувалися через лояльність керівництва ДП. Також, представник відповідача вважає, що свідок [PERSON] , яку просить допитати відповідач, зможе надати більш детальні показання з приводу того, як вирішувалося питання про те, хто мав переважне право на залишення на роботі на посаді техніка-технолога інженерно-технічного відділу, оскільки є начальником відділу кадрів, управління персоналом та зв`язків з громадськістю ДП. Крім того, представник відповідача не може пояснити суду, чому серед працівників, які залишилися працювати на посаді техніка-технолога інженерно-технічного відділу після скорочення штату та чисельності працівників, з`явився новий працівник, зокрема, [PERSON] , яка не працювала на цій посаді. Зокрема, йому відомо, що [PERSON] була переведена на вказану посаду з керівної посади, але вважає, що саме свідок [PERSON] зможе надати з цього приводу показання, оскільки є начальником відділу кадрів, управління персоналом та зв`язків з громадськістю. ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача. 1. Позивач [PERSON] 02.12.2020 року подав заяву про часткове збільшення предмету позову (а.с.63-64 т.1). 2. 07.12.2020 року позивач [PERSON] подав відповідь на відзив (а.с.80-82 т.1). 3. 07.12.2020 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с.86 т.1). 4. 13.01.2021 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог та предмету позову (а.с.108-109 т.1). 5. 13.01.2021 року позивач [PERSON] подав до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (а.с.111 т.1). 6. 09.02.2021 року позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив (а.с.189-193 т.1). 7. 17.02.2021 року позивач [PERSON] подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (а.с.208-т.1). 8. 23.03.2021 року позивачем подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи (а.с.223-т.1). 9. 01.12.2020 року відповідачем подано відзив на позов [PERSON] (а.с.34-38 т.1). 10. 16.12.2020 року представником відповідача [PERSON] подано до суду заперечення на відповідь на відзив (а.с.88-90 т.1). 11. 16.12.2020 року представником відповідача [PERSON] подано до суду заяву із запереченням щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (а.с.100 т.1). 12. 13.01.2021 року представником відповідача [PERSON] подано до суду письмові пояснення (а.с.125-129 т.1). 13. В підготовчому засіданні 13.01.2021 року представником позивача [PERSON] заявлено усне клопотання про виклик в судове засідання для допиту свідків [PERSON] , [PERSON] . 14. 29.01.2021 року відповідачем подано до суду відзив на заяву [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог та предмету позову (а.с.180-182 т.1). 15. 23.03.2021 року представником відповідача Поліщуком В.О. подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.237 т.1) та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.245 т.1). ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Ухвалою суду від 12.11.2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для виправлення недоліків позовної заяви (а.с.19-21 т.1). 2. Ухвалою суду від 20.11.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до Державного підприємства «Електричні системи» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу; розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження; визначено дати першого та другого судових засідань; запропоновано відповідачеві в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам, встановленим статтею 178 ЦПК України (а.с.29-30 т.1). 3. 02.12.2020 року відкладено судове засідання у справі за клопотанням представника відповідача (а.с.78 т.1). 4. Ухвалою від 16.12.2020 року суд перейшов до розгляду справи у порядку загального позовного провадження; відкрив підготовче провадження та призначив підготовче засідання (а.с.102-103 т.1). 5. В підготовчому засіданні 13.01.2021 року суд розглянув клопотання позивача і відповідача та постановив ухвалу про задоволення клопотання позивача [PERSON] і прийняв до розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог та предмету позову; встановив відповідачеві строк на подання відзиву на вказану заяву [PERSON] , а [PERSON] строк на подання відповіді на відзив відповідача; про задоволення клопотання позивача [PERSON] про приєднання доказів до матеріалів справи; про задоволення усного клопотання представника відповідача про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] та про приєднання письмового пояснення представника відповідача та доданих до нього доказів; про відкладення підготовчого засідання (а.с.172-174 т.1). 6. В підготовчому судовому засіданні 17.02.2021 року задоволено клопотання [PERSON] про долучення доказів до матеріалів справи та приєднано докази; закрито підготовче провадження та призначено перше та друге судові засідання у справі (а.с.217-218 т.1). 7. В судовому засіданні 23.03.2021 року суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про долучення документів до матеріалів справи, а зазначені у клопотанні докази, які подані суду разом із клопотанням, залишив без розгляду (а.с.235-236 т.1). 8. 23.03.2021 року судом задоволено клопотання представника відповідача Поліщука В.О. про відкладення судового засідання та відкладено судове засідання на 30.03.2021 року (а.с.240-241 т.1). ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, а також докази, відхилені судом та мотиви їх відхилення. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли трудові правовідносини, які регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, КЗпП України. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Відповідач Державне підприємство «Електричні системи» зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31.12.2015 року, знаходиться у [ADDRESS] (а.с.39-40 т.1). 21.10.2020 року наказом в.о. генерального директора Державного концерну «УКРОБОРОНПРОМ» Фоменка І. директором ДП «Електричні системи» за контрактом призначено [PERSON] (а.с.41 т.1). Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 19 січня 2018 року до 28 жовтня 2020 року працював у Державному підприємстві «Електричні системи». Так, в трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] наявні: запис №35 про прийняття його на роботу в ДП «Електричні системи» учнем оператора верстатів з програмним керуванням 19.01.2018 року; запис №36 про присвоєння йому кваліфікації оператора верстатів з програмним керуванням 3 розряду 19.02.2018 року; запис №37 про переведення його з 21.05.2019 року на посаду техніка-технолога інженерно-технічного відділу; запис №38 про звільнення його з 28.10.2020 року у зв`язку із скороченням штату працівників по п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.7-11 т.1). 23.07.2020 року в.о. директора ДП «Електричні системи» [PERSON] звернувся з листом «Про скорочення чисельності та штату працівників» до голови первинної профспілки ДП, у якому на підставі ст.49-4 КЗпП України, ч.3 ст.22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», повідомив, що на підставі рішення наради у вересні 2020 року заплановано скоротити чисельність та штат працівників ДП, чому наявне економічне обґрунтування щодо кількості і категорій працівників, які підлягають звільненню; запропонував визначити дату проведення консультацій стосовно заходів щодо запобігання звільненням чи зведення їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків звільнень (а.с.42, 43, 44, 45 т.1). Економічне обґрунтування до проекту наказу «Про скорочення штату працівників» містить вказівку про те, що основна причина скорочення обсягів виробництва у ДП пов`язана з пандемією коронавірусу та скороченням обсягів виробництва автомобілів компанією «Мерседес», у зв`язку із чим пропонується скорочення 51 чоловіка, що дасть економію фінансових ресурсів у 10,7 млн. грн. у річному вимірі (а.с.43 т.1). Серед Списку посад, що підлягають скороченню, передбачено скорочення трьох штатних одиниць «Технік-технолог» інженерно-технічного відділу (а.с.45 т.1). 11.08.2020 року проведено консультації профспілкового комітету ДП «Електричні системи» з в.о. директора ДП [PERSON] щодо скорочення чисельності працівників ДП, що підтверджується відповідним протоколом (а.с.46 т.1). При цьому, суд констатує, що консультації з профспілковим органом керівник ДП провів з приводу запланованого скорочення саме чисельності працівників ДП «Електричні системи», оскільки лише цьому присвячений порядок денний проведеної 11.08.2020 року консультації, що вбачається із відповідного протоколу (а.с.46 т.1), тоді як економічне обґрунтування передбачає скорочення штату працівників (а.с.43 т.1), як і розрахунок економічного ефекту від скорочення окремих посад (а.с.44 т.1). При цьому, був встановлений Список посад, що підлягають скороченню (а.с.45 т.1). Відповідно до роз`яснення Міністерства праці та соціальної політики України, наданого листом від 07.04.2011 року №114/06/187-11, скорочення штату працівників та скорочення чисельності працівників - це різні поняття. Так, чисельність працівників - це списочний склад працюючих, і скорочення чисельності працівників передбачає зменшення їх кількості. Штат працівників - це сукупність посад, встановлених штатним розписом підприємства. Тому, скорочення штату має під собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами. Скорочення чисельності або штату працівників допускається виключно у разі наявності змін в організації виробництва і праці. У пункті 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначається, що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України, суди зобов`язані, зокрема, з`ясувати, чи справді на підприємстві відбулися зміни в організації виробництва та праці, зокрема, скорочення чисельності або штату працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва та праці, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника. 14.08.2020 року після проведених консультацій з профспілковим органом в.о. директора ДП «Електричні системи» [PERSON] видав наказ №544-к «Про скорочення штату працівників», при цьому провівши консультації з профспілковим органом ДП лише про скорочення чисельності працівників. Згідно із вказаним наказом передбачено: у зв`язку із змінами в організаційній структурі підприємства та відсутністю господарсько-економічної обґрунтованості у посадах на ДП «Електричні системи» внести зміни до штатного розпису ДП 28.10.2020 року, скоротивши певні посади, зокрема, в кількості 51 штатної одиниці (20 найменувань посад), в тому числі три штатних одиниці «Технік-технолог інженерно технічного відділу» (п.1 наказу); не пізніше, ніж за два місяці попередити 11 працівників про можливе звільнення та пропонувати працівникам, що підпадають під скорочення штату, переведення за їх згодою на інші посади, а у разі відмови від переведення або відсутність вільних посад підготувати документи про скорочення відповідних працівників та звільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, в тому числі [PERSON] , техніка-технолога інженерно-технічного відділу (п.2 наказу) (а.с.47-51 т.1). З огляду на рішення підприємства про скорочення штатних посад, зокрема, в кількості 51 штатної одиниці (20 найменувань посад) з мотивів господарсько-економічної обґрунтованості у посадах на ДП «Електричні системи», внесення змін до штатного розпису ДП 28.10.2020 року, суд вважає, що на підприємстві насправді відбулися зміни в організації виробництва та праці, зокрема, скорочення як чисельності, так і штату працівників. Позивач [PERSON] ознайомлений з вказаним наказом від 14.08.2020 року 17.08.2020 року (а.с.51 т.1). Як убачається із штатного розпису ДП «Електричні системи» на 2020 рік, що затверджений 10.08.2020 року, у ДП передбачалося 8 (вісім) штатних одиниць техніка-технолога інженерно-технічного відділу (а.с.130 т.1). Зокрема, станом на 10.08.2020 року техніками-технологами інженерно-технічного відділу ДП «Електричні системи» працювали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тобто 7 (сім) працівників, а восьма посада техніка-технолога була вакантна, що убачається із штатного розпису працівників на посаді техніка-технолога (а.с.132 т.1). У штатному розписі ДП на 2021 рік передбачено 4 (чотири) штатних одиниці техніка-технолога інженерно-технічного відділу (а.с.121 т.1). 14.08.2020 року позивача [PERSON] , техніка-технолога інженерно-технічного відділу в.о. директора ДП [PERSON] попередив про скорочення штату працівників (а.с.52-53 т.1). Як убачається із Попередження, [PERSON] попереджений, що, у зв`язку із змінами в організаційній структурі підприємства та відсутністю господарсько-економічної обґрунтованості у посадах на ДП «Електричні системи», відповідно до наказу №544-к від 14.08.2020 року «Про скорочення штату працівників», 28.10.2020 року відбудеться звільнення його з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП, з дотриманням вимог чинного законодавства України, наданням пільг та компенсацій згідно з Законом, зокрема, вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Також, [PERSON] у вказаному Попередженні був повідомлений, що станом на 14.08.2020 року на підприємстві є вакантні посади, які йому пропонуються для подальшого працевлаштування, та що до закінчення двомісячного терміну попередження, у разі виникнення підходящої за кваліфікацією вакансії, йому буде запропоновано вакантну посаду (а.с.53 т.1). [PERSON] ознайомився із Попередженням 17.08.2020 року та вказав у ньому, що він згоден на переведення на посаду начальника зміни дільниці складальної (електроджгутів S класу) (а.с.53 т.1). Зазначення іншої кількості посад, крім одної, в Попередженні не передбачено, оскільки в бланку зазначено про згоду особи на переведення на «посаду», а вказана графа містить вказівку про те, що вона заповнюється у разі згоди та вказується «посада», тобто відсутня вказівка про зазначення кілька посад, на які бажає бути переведений працівник. У зв`язку із цим суд вважає помилковим ствердження представника відповідача в судовому засіданні про те, що [PERSON] повинен був вказати усі посади, на які бажав бути переведеним у зв`язку із звільненням через скорочення штату працівників, а не одну. З Попередження також вбачається, що воно містить графу «Від запропонованих посад відмовляюсь», проте, ця графа [PERSON] не заповнена та не підписана, у зв`язку із чим суд вважає, що позивач не відмовився ні від запропонованої посади начальника зміни дільниці складальної (електроджгутів S класу), на яку виявив бажання бути переведеним, ні від інших запропонованих посад, у разі неможливості переведення на обрану ним посаду до закінчення двомісячного терміну попередження. 26 серпня 2020 року у ДП «Електричні системи» створено комісію з питань переведення працівників, які попереджені про звільнення в зв`язку зі скороченням штату працівників, яка вирішила, дослівно «враховуючи кваліфікацію, освіту, стаж роботи на керівній посаді на виробництві, переважне право на переведення на посаду начальника зміни дільниці складальної (електроджгутів S класу) має [PERSON] , начальник зміни дільниці нарізки», що вбачається із протоколу наради Комісії (а.с.54-57 т.1). Таким чином, вказана Комісія, розглянувши, дослівно «кваліфікацію, освіту, стаж роботи на керівній посаді на виробництві, переважне право на переведення на посаду начальника зміни дільниці складальної (електроджгутів S класу)» працівників, які виявили бажання на переведення на цю посаду, кваліфікаційні вимоги до кандидатів, серед яких був і позивач [PERSON] , прийняла рішення про переведення на цю посаду [PERSON] . Також, вказана Комісія, згідно з цим же протоколом, прийняла рішення про переведення техніка-технолога інженерно-технічного відділу [PERSON] на вакантну посаду комірника. Суд констатує факт, що КЗпП України не передбачає поняття «переважного права на переведення на посаду», як зазначено у протоколі наради Комісії від 26.08.2020 року, а передбачає поняття переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, що встановлено у статті 42 КЗпП України. Належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що [PERSON] повідомлено про рішення Комісії від 26.08.2020 року, відповідач суду не надав. Так, відповідач зсилається на показання свідка [PERSON] для підтвердження факту повідомлення [PERSON] про рішення Комісії від 26.08.2020 року та про відмову позивача від інших вакансій. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що працює начальником відділу кадрів, управління персоналом та зв`язків з громадськістю ДП «Електричні системи». У зв`язку із тим, що Державний концерн «УКРОБОРОНПРОМ» не погоджував ДП наявну кількість штатних одиниць та кількість працюючих на них, з метою оптимізації виробництва у ДП було прийнято рішення про скорочення чисельності штатних посад, зокрема, були скорочені всі вакантні посади, яких було у наявності приблизно 40, а також понад 10 посад, на яких працювали працівники, що б давало можливість значної економії коштів. Наступне скорочення чисельності штатних одиниць погоджувалося із первинним профспілковим органом, що діє на ДП, який не заперечував щодо скорочення штату. Усі працівники були за два місяці повідомлені про наступне звільнення з 28.10.2020 року, якщо не виявлять бажання бути переведеними на інші посади. [PERSON] також був попереджений про звільнення 17.08.2020 року. При цьому, [PERSON] були запропоновані всі вакантні посади, наявні на підприємстві, але він обрав, станом на 17.08.2020 року посаду начальника дільниці складальної. Так як у ДП виявилося 4 кандидати на вказану посаду, то 26.08.2020 року було створено комісію для вирішення того, які працівники мають переважне право на переведення на вказану посаду. Комісія одноголосно прийняла рішення про переведення на цю посаду, на яку претендував і [PERSON] , [PERSON] . При цьому, на її думку, вона усно повідомила [PERSON] про те, що на посаду начальника дільниці складальної прийнято рішення перевести [PERSON] . Будь-яких доказів на підтвердження вказаної обставини у неї немає. Крім того, вона вважає, що [PERSON] фактично відмовився від інших запропонованих йому посад при попередженні про звільнення 17.08.2020 року, оскільки після 26.08.2020 року, тобто після прийняття рішення про переведення на посаду, на яку він претендував, [PERSON] , з іншими пропозиціями до ДП про згоду на переведення на будь-які інші посади, не звертався. Суд звертає увагу на суперечливість показань свідка [PERSON] та констатує, що станом на 17.08.2020 року, тобто на момент попередження про наступне звільнення з 28.10.2020 року, [PERSON] зазначив про згоду на переведення на посаду начальника дільниці складальної і не підписувався у графі Попередження про те, що відмовляється від інших або будь-яких або всіх запропонованих посад, що вбачається із Попередження (а.с.53 т.1) і до того ж, 17.08.2020 року позивач не міг знати про те, що власник 26.08.2020 року створить комісію з питань переведення працівників, які попереджені про звільнення в зв`язку із скороченням штату, та про те, яке рішення прийме вказана Комісія. З огляду на те, що позивач [PERSON] категорично заперечує той факт, що [PERSON] чи будь-який інший відповідальний працівник ДП повідомив його про те, що на запропоновану посаду, на яку він дав згоду на переведення, переведений [PERSON] , а ствердження свідка [PERSON] про усне повідомлення позивача про вказану обставину не підтверджені жодними іншими доказами, крім її показань, то суд вважає, що відповідачем не дотримано обов`язку, передбаченого ст.49-2 КЗпП України щодо пропонування [PERSON] впродовж двохмісячного строку попередження інших підходящих його кваліфікації вакантних посад. Також, суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що при скороченні штатних одиниць техніка-технолога інженерно-технічного відділу вирішувалося питання щодо того, хто із працівників, в тому числі і позивач, має переважне право на залишення на роботі у разі скорочення чисельності штатних працівників, відповідно до статті 42 КЗпП України, оскільки наявність переважного права має значення у цьому випадку, враховуючи, що звільненню у зв`язку із скороченням підлягали три працівники, і роботодавець у такому випадку зобов`язаний був враховувати наявність переважного права при працевлаштуванні працівника, чия посада скорочується, та інших працівників, які такого права не мають, але їх посади також скорочуються. До письмових пояснень відповідач додав особові картки семи працівників, які працювали на посадах техніка-технолога інженерно-технічного відділу ДП [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.136-155 т.1), зсилаючись у поясненні на те, що

Outcome: partial