Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Комунальне підприємство «Рівненська обласна клінічна лікарня» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у сумі 26497 грн. 21 коп. В судове засідання представник позивача не з`явилася, просила суд розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином в установленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади України. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши повно, об`єктивно та всебічно письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 30.01.2019 року звільнено [PERSON] , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим та відшкодуванням заподіяних збитків та кримінальне провадження №12018180150000281 від 5 травня 2018 року по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито. Згідно вищевказаної ухвали, 04 травня 2018 року близько 19 год. 50 хв. [PERSON] , керуючи технічно справним транспортним засобом автомобілем марки «Renault Trafic» державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , рухаючись зі швидкістю біля 90 км/год по правій смузі руху автодороги сполученням Городище-Рівне-Старокостянтинів, поблизу м.Костопіль Рівненської області (об`їздна дорога м.Костопіль) зі сторони м.Рівне у напрямку м.Сарни, допустив з`їзд на узбіччя праворуч по ходу свого руху, після чого повернувшись на праву смугу руху проявив неуважність до дорожньої обстановки, невірно та невчасно відреагував на зміну дорожньої обстановки, не вибравши безпечної швидкості та дистанції руху, з моменту виникнення перешкоди для руху, яку спроможний був виявити, у вигляді автомобіля марки «Volkswagen Passat» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що рухався зі швидкістю 60 км/год попереду в попутному напрямку, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення передньою лівою частиною автомобіля марки «Renault Trafic» державний номерний знак [NUMBER] із правою задньою частиною автомобіля марки «Volkswagen Passat» державний номерний знак [NUMBER] , яке згідно висновку інженерно-транспортної експертизи відбулося на правій смузі руху автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів (об`їздна дорога м.Костопіль). В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Renault Trafic» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді обширних рваних ран правого передпліччя із дефектом м`яких тканин, травматичне пошкодження м`язової частини згиначів та розгиначів пальців правої кисті, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я. Дані дії [PERSON] органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 186 КК України. Згідно зі змістом ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. У кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). Оскільки з ухвали суду вбачається, що в результаті вчинення [PERSON] ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження, тому існує причинний зв`язок між його злочинними діями та перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні. Внаслідок вчинення зазначеного злочину [PERSON] потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у Обласному опіковому центрі комунального підприємства «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради з 05.05.2018 року по 29.06.2018 року, що складає 55 ліжко-днів, що відповідно довідки-розрахунку витрат на стаціонарне лікування №660 становить 26497 грн. 21 коп. Оскільки вказаний розрахунок проведено у відповідності до «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх виконання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, він приймається судом до уваги. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно з ч.3 ст.1206 ЦК України вказаної норми, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, а також ті обставини, що внаслідок вчинення відповідачем злочину, закладом охорони здоров`я понесено витрати на лікування особи, потерпілого від злочину за рахунок бюджетних коштів, вимоги позивача про стягнення коштів є обґрунтованими відповідно до чинного законодавства та доведеними доказами в справі, таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення в дохід держави судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп. (мінімальна сума судового збору, яка справляється юридичною особою за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою). На підставі викладеного,

Outcome: approved