Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

І.ВИМОГИ ПОЗИВАЧА [PERSON] звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом, в якому просила суд виключити майно, а саме «Икона «Умиление», що написана нею в 2015 році з акту опису й арешту, складеного головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області [PERSON] згідно постанови про опис й арешт майна(коштів боржника 21.04.2017) ІІ.ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Свої вимоги позивач мотивував тим, що в провадженні Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ в Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження №27755681 про стягнення з неї на користь [PERSON] коштів. 21.04.2017 головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ в Полтавській області [PERSON] було описано та вилучено 19 картин з виставкової зали картинної галереї [PERSON], в тому числі картину «Икона «Умиление». Відповідно до Переліку майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, визначеного в Додатку до Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами не може бути звернено на майно, необхідне для відправлення релігійних культів та ритуальних обрядів боржником. Вказану ікону вона використовує для проведення релігійних обрядів, а тому вважає, що державним виконавцем неправомірно було описано та вилучено картину «Икона «Умиление». В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. ІІІ.ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА В судовому засіданні представник відповідача, Автозаводського відділу державної виконавчої служби м.Кременчук Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, [PERSON] проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених в письмових запереченнях. Вказала, що з метою забезпечення виконання вимог стягувача [PERSON], в ході проведення виконавчих дій 21.04.2017 здійснено арешт та опис 19 картин, які належали боржнику у виконавчому провадженні [PERSON]. Експертною комісією Полтавського художнього музею(галерея мистецтв) було надано висновок про те, що картина «Икона «Умиление» не складає релігійної цінності та є твором сучасного образотворчого мистецтва. Вказаний висновок не оскаржувався позивачем. Вважає, що Автозаводський ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області не є належним відповідачем у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ На виконанні в Автозаводському ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження №27755681, боржником в якому є [PERSON]. 21 квітня 2017 року головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області [PERSON] при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON], винесено постанову про опис та арешт майна(коштів) боржника, згідно якої головним державним виконавцем описано та накладено арешт, в тому числі, і на картину «Икона «Умиление», 2015 року. Згідно висновку державної експертизи культурних цінностей, картина «Икона «Умиление», 2015 рокує твором сучасного образотворчого мистецтва, культурної, історичної і релігійної цінності не має. Довідкою Козельщинського Різдва Пресвятої Богородиці монастиря від 30.06.2017 підтверджується те, що картина «Икона «Умиление» була освячена протоієреєм Костянтином(Бондаренко) і є предметом релігійного культового призначення та призначена для особистого молитовного правила православного християнина. V.[PERSON] Відповідно до\~ст.55 Конституції\~України права\~і свободи\~людини і\~громадянина захищаються\~судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 Цивільного кодексу України. В ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2)\~обовязковості виконання\~рішень; 3)\~законності; 4)\~диспозитивності; 5)\~справедливості,\~неупередженості та\~обєктивності; 6)\~гласності та\~відкритості виконавчого\~провадження; 7)\~розумності строків\~виконавчого провадження; 8)\~співмірності заходів\~примусового виконання\~рішень та\~обсягу вимог\~за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців. Заходами примусового виконання рішень є: 1)\~звернення стягнення\~на кошти,\~цінні папери,\~інше майно\~(майнові\~права),\~корпоративні права,\~майнові права\~інтелектуальної власності,\~обєкти інтелектуальної,\~творчої діяльності,\~інше майно\~(майнові\~права)\~боржника,\~у тому\~числі якщо\~вони перебувають\~в інших\~осіб або\~належать боржникові\~від інших\~осіб,\~або боржник\~володіє ними\~спільно з\~іншими особами;\~ 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом( ст.10 ЗУ «Про виконавче провадження») Відповідно до ч.1 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. В ст.55 ЗУ «Про виконавче провадження» та додатку до Закону визначено, що не допускається звернення стягнення на майно, зазначене в Додатку до цього Закону, а саме: 1.Предмети щоденного побутового особистого вжитку для задоволення щоденних фізіологічних та гігієнічних потреб (посуд, постільна білизна, засоби гігієни), речі індивідуального користування (одяг, взуття, всі дитячі речі); 2. Лікарські засоби, окуляри та інші вироби медичного призначення, необхідні боржникові, членам його сімї та особам, які перебувають на його утриманні, за медичними показаннями; 3. Меблі - по одному ліжку та стільцю на кожну особу, один стіл, одна шафа на сімю; 4. Один холодильник на сімю; 5. Один телевізор, персональний компютер на сімю, один мобільний телефон - на кожну особу; 6. Запас питної води, продукти харчування, необхідні для особистого споживання боржникові, членам його сімї та особам, які перебувають на його утриманні, - з розрахунку на три місяці або гроші, необхідні для придбання запасів питної води та продуктів харчування для боржника, членів його сімї та осіб, які перебувають на його утриманні, - з розрахунку трикратного розміру мінімальної заробітної плати, що діє на день звернення стягнення, на кожну особу; 7. Майно, необхідне для відправлення релігійних культів та ритуальних обрядів боржником, членами його сімї та особами, які перебувають на його утриманні, професійних занять боржника, членів його сімї та осіб, які перебувають на його утриманні, якщо воно є єдиним джерелом доходу таких осіб, знаряддя особистої кустарної і ремісничої праці, книги; 8. Паливо, необхідне боржникові, членам його сімї та особам, які перебувають на його утриманні, для приготування щоденної їжі та опалення (протягом опалювального сезону) житлового приміщення; 9. Використовувані для цілей, не повязаних із провадженням підприємницької діяльності, племінна, молочна і робоча худоба (по одній одиниці), кролики (дві пари), птиця (пять штук), корми, необхідні для їхнього утримання до вигону на пасовища; 10. Насіння, необхідне для чергового посіву, та незібраний урожай - в осіб, які займаються індивідуальним сільським господарством (крім земельних ділянок, на які накладено стягнення); 11. Сільськогосподарський інвентар - в осіб, які займаються індивідуальним сільським господарством; 12. Технічні та інші засоби реабілітації, що забезпечують компенсацію або усунення стійких обмежень життєдіяльності людей з інвалідністю та інших категорій осіб, автомобіль, яким відповідно до закону за медичними показаннями забезпечена людина з інвалідністю безоплатно або на пільгових умовах; 13. Призи, державні нагороди, почесні та памятні знаки, якими нагороджений боржник. В ч.1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. VІ.ОЦІНКА СУДУ Стосовно питання доступу до суду ЄСПЛ в ухвалі щодо прийнятності заяви № 6778/05 у справі «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов'язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа «Golder v. the United Kingdom», рішення від 21 лютого 1975 року). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або такою мірою, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо вони не мають легітимної мети та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Bellet v France»). Враховуючи те, що чинним законодавством України чітко не визначено форму заяви з якою повинна звертатись особа із вимогами про виключення майна з акту опису й арешту, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку позовного провадження. На переконання суду надані позивачем докази, зокрема довідка Козельщинського Різдва Пресвятої Богородиці монастиря від 30.06.2017 свідчить про те, що картина «Икона «Умиление» використовується нею для відправлення релігійних культів та ритуальних обрядів. Доказів, які б спростовували вказані доводи позивача відповідачами надано не було. Суд також вважає безпідставними посилання представника відповідача на висновок державної експертизи культурних цінностей, в якому зазначено, що картина «Икона «Умиление», не має культурної, історичної і релігійної цінності, оскільки положення ЗУ «Про виконавче провадження» не містить посилань на те, що майно, необхідне для відправлення релігійних культів та ритуальних обрядів боржником, членами його сімї та особами, які перебувають на його утриманні повинно мати релігійну цінність. Враховуючи те, що відповідачами не було спростовано факт використання позивачем картини «Икона «Умиление» для відправлення релігійних культів та ритуальних обрядів, суд приходить до висновку про те, що згідно ст.55 та додатку до ЗУ «Про виконавче провадження» на вказане майно не можливо звернути стягнення, а отже і включити його до акту опису й арешту майна. Відтак, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. З приводу доводів Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області щодо того, що він не є належним відповідачем по справі, суд відзначає, що звертаючись до суду із позовом про виключення майна з акту опису й арешту позивач вказує на неправомірність дій службової особи відповідача головного державного виконавця Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області [PERSON], які полягали у включенні спірної картини до акту опису й арешту. Під час розгляду справи судом було встановлено, що на картина «Икона «Умиление» не підлягала включенню до акту опису й арешту майна, у зв'язку із чим суд вважає, що головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області [PERSON] були порушені права позивача. Вказані обставини, на переконання суду свідчать про те, що Автозаводський ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області є належним відповідачем по справі. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Враховуючи те, що права позивача були порушені діями відповідача, Автозаводським ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе судові витрати стягнути лише з Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області. Отже, з Автозаводського ВДВС\~м.Кременчук\~ГТУЮ в\~Полтавській області на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 640 грн.

Outcome: approved