Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] звернулася в суд із заявою у якій просить встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] в с. Соснівка Конотопського району Сумської області, відносно дитини - [PERSON] , яка народилася в с. Соснівка Конотопського району Сумської області [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] в с. Совинка, Конотопського району помер її батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно. Вона є спадкоємцем за законом після його смерті, інші спадкоємці відсутні. Вона бажає прийняти спадщину після померлого і з цією метою звернулася до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сусліної Т.С. В ході огляду документів нотаріус встановила, що родинні відносини між нею та померлим документально не підтверджуються, оскільки в свідоцтві про її народження в графі батько вказано лише « [PERSON] ». ЇЇ прізвище в свідоцтві про народження вказане по прізвищу матері - « [PERSON] ». Після шлюбу з [PERSON] вона змінила прізвище на « [PERSON] », а потім, одружившись повторно, вона змінила прізвище на « [PERSON] ». Її батьки не перебували в офіційному шлюбі, а жили без реєстрації шлюбу. Все своє життя вона не знала іншого батька, крім [PERSON] . Він виховав її, постійно жив з ними, не відмовлявся від свого батьківства, не заперечував, що є її батьком і у них були відповідні відносини. Встановлення цього факту необхідно їй для вступу в спадщину ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву у повному обсязі і прохав її задовольнити. Заінтересовані особи Дубов`язівська селищна рада Конотопського району Сумської області, приватний нотаріус Конотопського міськрайонного нотаріального округу Сусліна Тетяна Сергіївна, Конотопський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явились, надали заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин. З копії паспорту вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Совинка Конотопського району Сумської області. Згідно із відміткою в паспорті з 21.02.1998 року зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 3). Згідно із свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO] в с. Совинка Конотопського району Сумської області (а.с. 4). З довідки виданої В`язівським старостинським округом Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області № 559 від 16.08.2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] спільно проживав із [PERSON] 1919 року народження з 1953 року до дня смерті [PERSON] 1965 року. Під час проживання у них народилася спільна донька [PERSON] [INFO] , яка проживала разом з батьками. З 1982 року після зміни місця проживання [PERSON] , [PERSON] підтримував з нею відносини і визнавав за свою доньку. Довідка складена зі слів свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження матір`ю [PERSON] , яка народилася [INFO] , є [PERSON] , у графі батько вказано [PERSON] (а.с. 6). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00030552107, сформованим Конотопським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 28 квітня 2021 року на запит [PERSON] , вбачається, що 11.05.1984 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] - дружини [PERSON] 12.09.1989 року шлюб було розірвано (а.с. 7). Згідно із свідоцтва про укладення шлюбу, 12.05.1990 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини [PERSON] (а.с. 8). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 29.07.2021 року, спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася (а.с. 10). Приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Сусліною Т.С., роз`яснено [PERSON] права на звернення до суду із заявою про встановлення родинних відносин для подальшого свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 9). Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає в с. В`язове Конотопського району Сумської області. До виходу на пенсію працювала агрономом. Була знайома з батьками [PERSON] , які у шлюбі не перебували, але спільно проживали і мали сина і доньку [PERSON] . Наразі брат [PERSON] помер. Батьком [PERSON] був [PERSON] він мав інвалідність, але все рівно працював у колгоспі, виконуючи посильну роботу. Мати [PERSON] померла коли їй було всього 4 роки. Батько [PERSON] фактично сам виховував дітей, докладаючи всіх зусиль. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є однокласницею [PERSON] . Її мати померла ще до того як [PERSON] пішла до школи. Батьком [PERSON] був [PERSON] , який її виховав. У [PERSON] також був брат який вже помер. Чи перебували батьки в зареєстрованому шлюбі їй невідомо. ІV. Норми права. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України та ст.\~20\~ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Частиною 7 ст.\~19\~ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України\~справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені\~розділом IV ЦПК України. Частиною 2 ст.\~315\~ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що узгоджується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до частини 1\~статті 128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно частини 3\~статті 128 СК України\~позов про визнання батьківства може бути пред`явлений самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до\~статті 130 СК України\~у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1\~статті 135 СК України. В п.15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 рокувказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до [INFO] , розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п. 13 даної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Крім цього, Пленум Верховного Суду України в абз.3-5 п.7\~Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вказав, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Також в п.3 даної Постанови зазначено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені в\~статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у\~статті 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватись при розгляді справ цієї категорії,повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилась до 01 січня 2004 року необхідно застосувати відповідні норми\~КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Згідно частини 1\~статті 53 КпШС\~УРСР (1963 року) в разі народження дитини у батьків, які не перебували у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене у судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Статтею 76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 ЦПК України\~встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3). У ч. 7\~ст. 294 ЦПК України\~оговорено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. V. Оцінка суду. Суд вислухавши представника заявника, допитавши свідків, дослідивши надані докази, проаналізувавши докази в їх сукупності, вважає доведеною ту обставину, що за життя [PERSON] визнавав своє батьківство щодо заявника; [PERSON] проживав з [PERSON] без реєстрації шлюбу, мав спільну дитину [PERSON] , яку разом виховували та утримували, а після смерті [PERSON] , [PERSON] самостійно виховував та утримував доньку. З огляду на викладене, заявником доведено факт батьківства [PERSON] відносно неї. Відсутність документів, що підтверджують факт батьківства [PERSON] відносно заявника [PERSON] , заважає заявнику реалізувати свій законний інтерес, спрямований на оформлення спадщини. Враховуючи викладене заявлені вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved