Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.01.2021 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, було вчинено виконавчий напис № 4194 на підставі Кредитного договору № Р29.282.70382\~від 14.07.2016 року на суму 62\~583 грн. 33 коп. та стягнення витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 500 грн. 00 коп., а 15.02.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Романом Васильовичем, було відкрито виконавче провадження ВП № 64500662, а 08.04.2021 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходом боржника ВП № 64500662, про що винесено відповідні постанови. Позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса здійснений з порушенням чинного\~\~законодавства України, а тому є достатні правові підстави для звернення до суду. У зв`язку з чим, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20.01.2021 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, реєстровий номер № 4194, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» за Договором № Р29.282.70382 від 14.07.2016 року, стягнути із відповідача судові витрати по справі та витрати на правову допомогу. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивач подала суду письмову заяву про розгляд справи з її відсутності. У такій заяві позивач зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, ніяких заяв чи клопотань до суду не надходило. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович, у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 15.07.2021 року вирішено витребувати у Приватного нотаріуса\~Житомирського міського\~нотаріального округу\~Горай Олега\~Станіславовича (місце\~знаходження:\~10008,\~м.\~Житомир,\~вул.\~Велика Бердичівська,\~буд.\~35)\~належним чином\~завірені матеріали\~нотаріальної справи,\~на підставі\~яких вчинено\~виконавчий напис\~№ 4194,\~виданий 20.01.2021\~року,\~яким стягнуто\~з \~ [PERSON] на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Аланд»,\~грошових коштів\~у розмірі\~63\~083\~грн.\~33\~коп.\~ Ухвалою від 15.07.2021 року вирішено витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (місце\~знаходження:\~010330,\~м.\~Київ,\~вул..\~Саксаганського,\~буд.14,\~офіс 43) належним чином\~завірену копію Договору про відступлення права вимоги за Кредитним договором № 04/12/2020 від 04.12.2020 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» та ТОВ «ФК «Кредит капітал» та належним чином\~завірену копію Договору\~про відступлення\~права вимоги\~за Кредитним\~договором №\~12/85\~від 26.11.2020\~року,\~укладеного між\~ ТОВ\~«ФК «Кредит\~капітал» \~та АТ\~«Ідея банк».\~ У відповідності до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст.\~280\~ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З огляду\~на викладені\~вимоги процесуального\~законодавства,\~враховуючи нижченаведені\~фактичні обставини\~справи,\~зміст спірних\~правовідносин,\~оцінку доказів\~та аргументів\~сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Матеріалами справи підтверджено, що 14.07.2016 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» у простій письмовій формі було укладено Кредитний договір № Р29.282.70382. Судом встановлено, що 26.11.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» було укладено договір № 12/85 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Згідно умов вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал», як новий кредитор, набуло права вимоги за вказаним Кредитним договором № Р29.282.70382 від 14.07.2016 року до [PERSON] . Судом також встановлено, що 04.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», було укладено договір № 04/12/2020_ФА про відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Згідно умов вказаного договору вже Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», як новий кредитор, набуло права вимоги за вказаним кредитним № Р29.282.70382 від 14.07.2016 року до боржника [PERSON] . Матеріалами справи підтверджено, що 20.01.2021 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, було вчинено виконавчий напис № 4194, відповідно до якого було запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», заборгованість, що виникла по Кредитному договору № Р29.282.70382 від 14.07.2016 року за період з 04.12.2016 року по 11.12.2020 року у розмірі 62\~583 грн. 33 коп., що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту 19\~658 грн. 15 коп., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам 42\~925 грн. 18 коп.. а також плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 500 грн. 00 коп. Матеріалами справи підтверджено, що 15.02.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Романом Васильовичем, було відкрито виконавче провадження ВП № 64500662. Матеріалами справи підтверджено, що 08.04.2021 року Приватним виконавцем\~виконавчого округу\~м.\~Києва Клименком\~Романом Васильовичем,\~з метою виконання зазначеного виконавчого документа (виконавчого напису) було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника ВП № 64500662, про що винесено відповідну постанову. Оскільки позивач вважає, що спірний виконавчий напис нотаріуса є вчиненим з порушенням чинного\~\~законодавства України, а сама заборгованість за вказаною угодою, на думку такої сторони, має спірний характер, то суд вважає, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. За загальними правилами статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~глава 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Відповідно до положень статті 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з положеннями статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншій строк давності. Виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (Глава 16 «Вчинення виконавчих\~написів» розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). На підставі викладеного слідує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідно право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також\~\~бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 закону України «Про нотаріат»). З тексту\~виконавчого напису\~вбачається,\~що нотаріус\~керувався ст.87\~Закону України\~«Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Разом із цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, в тому числі п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості», та зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано нечинною Постанову Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Згідно ч. 5 ст.\~254\~КАС України в редакції, що діяла на момент ухвалення вказаного судового рішення, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п.\~2\~постанови Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» також втратив чинність з цього дня. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З наведеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет\~Міністрів України\~№ 1172\~від 29.06.1999\~року у редакції станом на час вчинення спірного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до вказаного кредитного договору № Р29.282.70382 від 14.07.2016 року, який було укладено у простій письмовій формі. З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус в день вчинення спірного виконавчого напису 20.01.2021 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед фінансовою компанією на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку. У зв`язку із чим, суд вважає, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, оскільки, вчинений не на передбаченому Переліком борговому документі кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений. Також при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правова позиція Верховного суду України в справі за № 6-887 цс17). Отже, виконавчий напис може бути виданий лише за умови, що кредитором нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості та за наявності доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Однак з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримав від кредитора або позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Суду також не представлено будь-яких доказів докази направлення позивачеві, як боржнику, вимоги про усунення порушень за вказаним кредитним договором. На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, а також нотаріусом не було належним чином дотримано і самого порядку вчинення виконавчого напису, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду даної цивільної справи по суті, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Щодо стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд виходив з наступного. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закону) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та задоволення позовних вимог, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 000 грн. 00 коп. понесених судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги при розгляді справи в суді. Таким чином, відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved