Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 30 000 доларів США та понесених судових витрат (а.с.1-3). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.07.2019 між [PERSON] та відповідачем був укладений договір позики у розмірі 30 000,00 доларів США. Зазначені кошти відповідач отримала особисто, що підтверджується розпискою. Сторони визначили строк повернення боргу до 31.12.2020, у який відповідач своє зобов`язання не виконала, борг не повернула. Зазначає, що між ним та первісним кредитором [PERSON] 26.01.2021 був укладений договір відступлення права вимоги. Кредитор зі свого боку виконав всі умови договору позики, а відповідач навпаки порушила умови договору та не повертає суму позики, неодноразові звернення до неї щодо сплати боргу не дали позитивного результату. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 05 березня 2021 року частково задовольнив заяву [PERSON] про забезпечення позову та наклав арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] , а саме: на житловий будинок [ADDRESS] ; земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.0472 га, кадастровий номер: 7410100000:01:048:0022, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1640047374101, що розташована по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 19.04.2021 відкрито провадження по вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19 травня 2021 року підготовче судове засідання відкладено за клопотанням відповідача. Протокольною ухвалою від 22.06.2021 за клопотанням представника позивача замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 22 червня 2021 року закрив підготовче судове засідання та призначив справу до розгляду. У судове засідання позивач та його представник не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. У судове засідання відповідач та його представник не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без їх участі, при цьому зазначив, що позовні вимоги відповідач не визнає, заперечує проти їх задоволення. Суд ухвалив проводити розгляд справи без участі сторін на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 01 липня 2019 року між [PERSON] та відповідачем укладено договір позики (а.с.69), згідно умов якого [PERSON] взяла у борг у [PERSON] 30 000 доларів США під 0,10% від суми боргу, які зобов`язалась повернути з відсотками до 31.12.2020. Крім того, як заставу залишила магазин за адресою: [ADDRESS] , який належить їй на праві власності 1/5 частини та 2/5 частини за генеральною довіреністю від [PERSON] . У разі неповернення всієї суми з відсотками у визначений строк, зобов`язується переоформити свою 1/5 частину та 2/5 частини [PERSON] на [PERSON] . Факт отримання відповідачем коштів у розмірі 30 000 доларів США підтверджується розпискою (а.с.69). Між [PERSON] та [PERSON] 26 січня 2021 року був укладений договір відступлення права вимоги (цесія) (а.с.70), відповідно до умов якого [PERSON] відступає [PERSON] , а останній набуває право вимоги і стає кредитором за розпискою від 01.07.2019, укладеною між [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] 14 листопада 2019 року зареєстрували шлюб, у зв`язку з чим відповідач змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.50). На момент розгляду справи відповідачем у добровільному порядку сума боргу не повернута. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18), у постановах Верховного Суду від 16 січня 2020 року у справі № 761/45701/16-ц (провадження № 61-11280св18). Частина 1 ст.545 ЦК України встановлює, що прийнявши виконання зобов`язання кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відповідно до вимог п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем відзив на позов не подано, а також не надано доказів щодо погашення боргу за указаним договором позики, а тому суд виходить з об`єму наданих позивачем доказів відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України. Ураховуючи, що позивачем було представлено суду оригінал розписки, за правилами ст. 545 ЦК України, вказана обставина свідчить про наявність у [PERSON] невиконаного у строк боргового зобов`язання перед новим кредитором [PERSON] , а тому суд ураховуючи положення ст. ст. 509, 525, 526, 1046, 1049 ЦК України, у межах заявлених вимог, знаходить вимоги позивача щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 30 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення 22.07.2021 - 27,2405, у гривневому еквіваленті становить 817 215 грн, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем понесені та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 8 383,69 грн (а.с.16) та за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн (а.с.25). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 8 837 грн 69 коп підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved