Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

КП «Водоканал» звернулося до суду з позовом, про солідарне стягнення з [PERSON] і [PERSON] боргу по оплаті за воду і послуги каналізації в сумі 8618,16 гривень, вказавши, що відповідачі проживають за адресою: [INFO], кв.№216 та користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за воду і послуги каналізації не вносять, у звязку з чим за період з 01.02.2008 року по 30.09.2013 року утворилась заборгованість на вищезазначену суму. Судові витрати у розмірі 243,60 гривень просить віднести на відповідачів. В судове засідання представник позивача (а.с.9, 30) надав клопотання (а.с.29), в якому наполягає на позовних вимогах в повному обсязі, та просить розглянути справу без його участі. Проти застосування позовної давності заперечує, посилаючись на переривання строку позовної давності зверненням до суду із заявою, про видачу судового наказу. Відповідачі [PERSON], [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.28, 31), та заперечення проти позову (а.с.26-27), в яких не заперечують проти стягнення заборгованості, але просять застосувати позовну давність до вимог за період часу з 01 лютого 2008 року по 27 серпня 2012 року. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. У відповідності зі ст.ст. 66-68 ЖК України, наймач (власник) зобовязаний своєчасно щомісяця вносити оплату за надані йому комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і каналізації. Згідно ст. 64 ЖК України повнолітні члени сімї наймача, які проживають разом з ним, несуть солідарну майнову відповідальність за зобовязаннями договору найму житлового приміщення. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [INFO], кв.№216 (а.с.4, 13, 14), і за період з 01 лютого 2008 року по 30 вересня 2013 року їм надавались послуги КП «Водоканал», що також не заперечується і відповідачами. На підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради №546 від 28 жовтня 1999 року «Про порядок оплати послуг за водоспоживання і водовідведення», збір абонентної платні з населення за водовикористовування і водовідведення проводиться окремо від інших комунальних послуг. Відповідачі [PERSON], [PERSON] оплату за воду та послуги каналізації, щодо вказаного періоду не вносили, у звязку з чим за період з 01 лютого 2008 року по 30 вересня 2013 року утворилась заборгованість по оплаті за воду та послуги каналізації в сумі 8618,16 гривень, що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості (а.с.6). Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в повному обсязі, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги КП «Водоканал» до [PERSON], [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, однак не в повному обсязі. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З наданого позивачем розрахунку (а.с.6) вбачається, що заборгованість утворилась за період з 01 лютого 2008 року по 30 вересня 2013 року. При цьому, за вказаний період відсутні будь-які добровільні оплати відповідачів, які б свідчили про визнання заборгованості. Позовну заяву позивачем подано лише 27 серпня 2015 року (а.с.3). При цьому, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. З матеріалів справи вбачається, ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2014 року к справі ЄУН №337/3214/14-ц провадження №2-н/337/1177/2014 відмовлено КП «Водоканал» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення боргу по оплаті за воду та послуги каналізації з [PERSON], [PERSON], за період з 01 лютого 2008 року по 30 вересня 2013 року. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про переривання перебіг позовної давності 15 травня 2014 року шляхом подання заяви про видачу судового наказу, яка є одним із видів позову. Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачі[PERSON], [PERSON] заявили відповідне клопотання (а.с.26-27, 31), у звязку з чим до позовних вимог за період з лютого 2008 року по квітень 2011 року включно,підлягає застосуванню строк позовної давності, а відповідно, у задоволенні позову необхідно частково відмовити. Згідно з положеннями ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial