Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Київська міська протитуберкульозна лікарня №2 звернулась до суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], до протитуберкульозного закладу. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [PERSON] перебуває на обліку в КМТЛ №2, з діагнозом з форма туберкульозу, становить загрозу розповсюдження цієї хвороби, а отже, потребує примусової госпіталізації до протитуберкульозного стаціонару. Також зазначає, що [PERSON] проходив лікування з 04.12.2017 року в стаціонарному відділенні КМТЛ № 2, проте самовільно покинув стаціонарне відділення 21.05.2018 року у зв'язку із чим порушив протиепідемічний режим, що становить загрозу зараження туберкульозу інших. Оскільки [PERSON] ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, заявник просив суд ухвалити рішення, яким примусово госпіталізувати [PERSON] до Київської міської протитуберкульозної лікарні №2 на строк три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив задовольнити. Відповідно до положень ч. 1 ст. 345 ЦПК України заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не викликався, адже за даними протитуберкульозного закладу, він становить загрозу розповсюдження туберкульозу. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до наступного висновку. Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначено, що туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Пунктом 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» встановлено, що хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] має діагноз МРТБ легень (дисеміновианий) дестр-МБТ+, М+, МГ+, РИФ+, К+, Резіст 1+(HRS), Резіст 2(-) гіст0, КАТ 4 (ВДТБ), КОГ 4 (2017) та по теперішній час перебуває на обліку в ТМО «ФТИЗІАТРІЯ». Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов'язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. За приписами ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Згідно з висновком центральної лікарсько-консультативної комісії Територіального медичного об'єднання «ФТИЗІАТРІЯ» від 05.07.2018 р. № 972 [PERSON] самовільно покинув стаціонарне медичне відділення, де проходив лікування з 04.12.2017 по 21.05.2018 р., отже підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу на строк три місяці. Зважаючи на те, що [PERSON] порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу - Київської міської протитуберкульозної лікарні №2. За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення заяви про примусову госпіталізацію [PERSON] строком три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації. Відповідно до норми п.7 ч.1 ст.430, ч.2 ст.346 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення.

Outcome: approved