Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача, відповідача 1. Виклад позиції позивача. 10.10.2019 року адвокат Залокоцька В.Д. звернулася до Шаргородського районного суду з позовом в інтересах [PERSON] до Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області - про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування, в якому просить визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право на завершення приватизації земельної ділянки розміром 2,32 умовних кадастрових га, розташованої на території Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області в землях колишнього КСП «Поділля». 22.10.2019 року представник позивача - адвокат Залокоцька В.Д. подала заяву про зміну предмету позову, яка прийнята судом до провадження на підставі ухвали від 29.10.2019 року. У позові, в редакції заяви про зміну предмету позову від 22.10.2019 року, позивач просить визнати за [PERSON] , [INFO] , жителькою [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті померлої [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 2,32 умовних кадастрових га, що розташована на території Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, та належала померлій на підставі сертифікату серії [NUMBER]. Мотивуючи позовні вимоги представник позивача - адвокат Залокоцька В.Д. зазначила, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , яка по день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на всі належні їй майно та права, в тому числі: на право на земельну частку (пай) в землях колишнього КСП «Поділля» с. Писарівка Шаргородського району Вінницької області, загальною площею 2,32 га., яка розташована на території Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Позивач звернулася до державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Хлапоніна О.О. з приводу оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Оскільки правовстановлюючий документ - сертифікат на земельну частку (пай) було втрачено за невідомих обставин, а відповідно до книги реєстрації сертифікатів на земельні частки (паї) громадян в землях КСП «Поділля» на ім`я [PERSON] зареєстровано видачу сертифікату на земельну частку (пай) за №23, загальною площею 2,32 га, то право спадкодавця [PERSON] на земельну частку (пай) зареєстровано у встановленому порядку, але оригінал сертифікату не зберігся, тоді як позивачеві не може бути виданий його дублікат. З наведених підстав представник позивача вважає, що за [PERSON] слід визнати право в порядку спадкування за законом на спадщину [PERSON] , тобто право на земельну частку (пай) розміром 2,32 умовних кадастрових га, що розташована на території Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, та належала померлій на підставі сертифікату серії [NUMBER]. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Залокоцька В.Д., що діє на підставі ордеру серії КВ №817702 та договору про надання правової допомоги від 08.10.2019 року (а.с.25, 26-32), не прибули. 27.11.2019 року представник позивача - адвокат Залокоцька В.Д. подала заяву про розгляд справи у її та позивача відсутності, позовні вимоги у редакції заяви про зміну предмету позову підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с.63). 2. Виклад позиції відповідача. Відповідач - Писарівська сільська рада Шаргородського району Вінницької області відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 11.10.2019 року, до суду не подала. 15.11.2019 року представником відповідача Писарівської сільської ради - виконуючим обов`язки сільського голови Дубою О.І., що діє на підставі розпорядження №12-О від 31.10.2019 року (а.с.56, 57), подано заяву про повне визнання позовних вимог [PERSON] з підстав, що наведені у позовній заяві в редакції заяви про зміну предмету позову (а.с.55). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача. 1. 10.10.2019 року разом з позовною заявою представник позивача - адвокат Залокоцька В.Д. подала до суду клопотання про витребування доказів (а.с.18-19). 2. 22.10.2019 року представник позивача - адвокат Залокоцька В.Д. подала до суду заяву про зміну предмету позову (а.с.23-24). 3. Представник позивача - адвокат Залокоцька В.Д. 27.11.2019 року подала заяву про розгляд справи у її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує в редакції заяви про зміну предмету позову, просить позов задовольнити (а.с.63). 4. 15.11.2019 року представник відповідача Писарівської сільської ради - виконуючий обов`язки сільського голови Дуба О.І. подав заяву про повне визнання позовних вимог [PERSON] з підстав, що наведені у позовній заяві у редакції заяви про зміну предмету позову (а.с.55). ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 11.10.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Залокоцька В.Д., до Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області - про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування (а.с.21-22). 2. Ухвалою суду від 29.10.2019 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Залокоцької В.Д. про прийняття до розгляду заяви про зміну предмету позову (а.с.38-39). 3. Ухвалою суду від 29.10.2019 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Залокоцької В.Д. про витребування доказів (а.с.42-43). 4. Підготовче судове засідання відкладено на 13.11.2019 року у зв`язку із клопотанням представника позивача про витребування доказів (а.с.40-41). 5. 13.11.2019 року проведено підготовче судове засідання та закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 27.11.2019 року (а.с.51-52). 6. В судовому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд задовольнив клопотання позивача та представника відповідача про розгляд справи у їх відсутності і вирішив здійснювати судове засідання у відсутності позивача [PERSON] та її представника - адвоката Залокоцької В.Д., а також представника відповідача - Писарівської сільської ради. 7. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється в судовому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. 8. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення… У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд, перевіривши повноваження представника відповідача Писарівської сільської ради - в. о. сільського голови Дуби О.І., який діє на підставі розпорядження сільського голови Сауляка В.В. (а.с.33) за №12-О від 31.10.2019 року (а.с.56) та рішення Писарівської сільської ради від 09.11.2015 року (а.с.57), встановив, що [PERSON] не обмежений у повноваженнях на вчинення процесуальних дій від імені відповідача, визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси відповідача та інших осіб, тому наявні підстави для прийняття судом визнання ним позовних вимог [PERSON] . 9. В судовому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд постановив ухвалу про прийняття визнання представником відповідача Писарівської сільської ради Дубою О.І. позовних вимог [PERSON] в редакції заяви про зміну предмету позову від 22.10.2019 року, яка прийнята судом до провадження 29.10.2019 року. 10. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення, - немає. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом права на земельну частку (пай), які регламентують порядок набуття права на спадщину. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що [INFO] в с. Писарівка Шаргородського району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.9), яка по день смерті постійно проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] (а.с.12). [PERSON] була матір`ю позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Спадщину після смерті [PERSON] позивач [PERSON] прийняла, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 11.09.2019 року за №114, з якої вбачається, що позивач прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном, а саме розпорядилася домашніми речами та майном померлої (а.с.12). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. З повідомлення Відділу у Шаргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області вбачається, що, відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] був виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрований 04.10.1997 року за №23, площею 2,32 умовних кадастрових гектари, розміщену на території Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, який виданий на підставі рішення Шаргородської районної державної адміністрації від 15.07.1997 року за №162. Вартість земельної частки (паю) станом на 27.08.1999 року становить 13692 (тринадцять тисяч шістсот дев`яносто дві) гривні 10 копійок (а.с.11). Відповідно до довідки Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 03.10.2019 року за №129, вартість земельної частки (паю) площею 2,32 умовних кадастрових гектарів, станом на 01.10.2019 року становить 61087 грн. До складу спадкової маси після смерті [PERSON] належить право на земельну частку (пай) площею 2,32 га., що знаходиться на території Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Таким чином, право на земельну частку (пай) входить до складу спадщини після смерті [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) позивач [PERSON] прийняла, вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майном померлої, тобто за нормами діючого на час смерті спадкодавця цивільного законодавства. Позивач [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , не може оформити спадщину на земельну частку (пай) через відсутність правовстановлюючого документу про право власності на землю, оскільки 17.03.2019 року державним нотаріусом Шаргородської ДНК відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.10). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом права на земельну частку (пай), які регламентують порядок набуття права на спадщину і регулюються Конституцією України, ЦК УРСР, ЦК України, ЗК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. З огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Зазначене відповідає вимогам ст.58 Конституції України, пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, роз`ясненням, що містяться в абз.3 п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», а також у висновку Верховного Суду від 18.01.2018 року, викладеного у справі №556/1354/15-ц. Частина 1 ст.58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частинами 1, 3 ст.5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулюються актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до абзацу першого пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Пунктом п`ятим Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч.ч.5, 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм. Відповідно до висновку Верховного Суду від 18.01.2018 року, викладеного у справі №556/1354/15-ц, «За змістом ч.ч.4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК (2004 року), відносини спадкування регулюються нормами ЦК (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1.01.2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Спадкові відносини виникають із моменту відкриття спадщини. Як ч.2 ст.1220 ЦК, так і ст.525 ЦК УРСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, за змістом указаних норм, відносини спадкування регулюються нормами ЦК 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1.01.2004 року, а в разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1.01.2004) або якщо вона була прийнята хоча б одним зі спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року». Таким чином, відповідно до зазначених нормативних актів та роз`яснень, а також правового висновку Верховного Суду, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Так, відповідно до ч.1 ст.6 ЦК УРСР встановлено перелік способів захисту цивільних прав шляхом: визнання цих прав; відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які порушують право; присудження до виконання обов`язку в натурі; компенсації моральної шкоди; припинення або зміни правовідношення; стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках, передбачених законом або договором, - неустойки (штрафу, пені), а також іншими засобами, передбаченими законом. Тобто, за змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно з ч.ч.1, 2 ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст.526 ЦК УРСР). Частиною першою статті 529 ЦК УРСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] , оскільки є її дочкою, і прийняла спадщину після смерті матері, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. В силу ст.116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Ст.ст.81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод. За приписами ст.524 ЦК УРСР та ст.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94, право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом і передбачає перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). VІ. Висновки суду Із досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що спадкодавець [PERSON] у визначений законом спосіб не набула права власності на земельну частку (пай) площею 2,32 га., а мала право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 04.10.1997 року за №23, але сертифікат втрачений спадкодавцем. Позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за законом, прийняла спадщину після смерті останньої, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, не відмовилася від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, відповідно до вимог ст.553 ЦК УРСР. [PERSON] нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] (а.с.10). Отже, оскільки [PERSON] мала право земельну частку (пай) площею 2,32 умовних кадастрових гектари, то і позивач [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] вправі порушувати питання про успадкування права на цю земельну частку (пай) з послідуючим отриманням свідоцтва про право власності. Визнання за позивачем [PERSON] права на земельну частку (пай) не порушує права та законні інтереси інших осіб, оскільки спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач. Враховуючи, що відповідачем Писарівською сільською радою визнано позовні вимоги [PERSON] , то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Оскільки право [PERSON] на оформлення її спадкових прав на спадщину померлої [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved