Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) (далі Позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON]М (далі Відповідач) 9869.20 грн. страхових витрат, 2000 гривень витрат за надання правової допомоги та 760 грн. витрат за послуги аварійного комісара. Позовні вимоги мотивує тим, що 29.04.2010 року в м. Києві на вул. Гетьмана, 32 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів РЕНО, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням Відповідача та автомобіля БМВ, державний номерний знак [NUMBER], який належав [PERSON] Відповідно до постанови Соломянського районного суду м. Києва від 25.05.2010 року винним у ДТП визнаний Відповідач. Поскільки автомашина БМВ, державний номерний знак [NUMBER], яка належить [PERSON] була 17.08.2009 року застрахована Позивачем, як обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності, а Відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то по заяві потерпілої їй 11.04.2012 року платіжним дорученням № 1667 Позивач відшкодував спричинену шкоду у розмірі 9869,20 гривень та поніс інші витрати : 2000 грн. витрат за надання правової допомоги, 760 грн. витрат на послуги аварійного комісара. А всього Позивач поніс витрат з вини Відповідача на загальну суму 12629 гривень. Так, як Позивач відшкодував шкоду заподіяну іншою особою, то відповідно до ст. 1191 ЦК України він має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. В судове засідання представник позивача не прибув, але в заяві просить слухати справу у відсутності представника , позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не прибув, проте в заяві від 30.11.2015 року просить справу слухати без його участі, позовних вимог не визнає, так як власником автомобіля РЕНО, державний номерний знак [NUMBER] є ПП «Спецмеханізація». Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані, виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності , інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В судовому засіданні із постанови Соломянського районного суду м. Києва від 25.05.2010 року встановлено, що з вини Відповідача, який керував автомобілем РЕНО, державний номерний знак [NUMBER] 29.04.2010 року в м. Києві на вул. Гетьмана, 32, сталася дорожньо-транспортна пригода, при якій був пошкоджений застрахований Позивачем автомобіль БМВ, державний номерний знак [NUMBER], який належав потерпілій [PERSON] Із копії заяви, наказу №1079 від 10.04.2012 року та копії платіжного доручення №1667 від 11.04.2012 року встановлено, що Позивач платіжним дорученням перерахував на користь потерпілого власника автомобіля БМВ, державний номерний знак [NUMBER], який належав [PERSON] грошове відшкодування в сумі 9869.20 за шкоду нанесену Відповідачем (а.с.6,7). Крім того, Позивач відповідно додаткової угоди № 141 до контракту про надання правової допомоги №77 від 04.10.2012 року поніс витрати за надання правої допомоги в сумі 2000 грн. та 760 грн. витрат понесених при встановленні розміру збитку та збір документів(а.с.19,20), а всього поніс витрат на 12629.20 гривень. Також із копії трудової книжки Відповідача судом встановлено, що Відповідач з 01.09.2009 року по 01.09.2010 року працював водієм у приватному підприємстві Спецмеханізація, що в м. Києві. по вул. Вербицького,1 та виконував свої трудові обовязки на автомобілі РЕНО, державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно абзацу 3 п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом звязку з виконанням своїх трудових (службових) обовязків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, якщо з нею укладений цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191\~ЦК. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, оскільки в суді знайшов підтвердження той факт, що дорожньо-транспортна пригода 29.04.2010 року за участю автомобілів РЕНО, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням Відповідача та автомобіля БМВ, державний номерний знак [NUMBER], який належав [PERSON], сталася саме в період роботи Відповідача в ПП Спецмеханізація на належному підприємству автомобілі РЕНО, державний номерний знак [NUMBER], яке відповідно ч.2 ст. 1187 ЦК України є відповідачем за шкоду нанесену його працівником.

Outcome: dismissed