Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він з[PERSON] (далі - Відповідач) проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та від спільного життя мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2019 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/5 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 жовтня 2019 року і до повноліття дитини. Далі позивач зазначає, що він зареєстрував шлюб з іншою жінкою, і від цього шлюбу [INFO] у них народилась дитина, син - [PERSON] . Отже, на теперішній час його матеріальне становище суттєво змінилося, оскільки на його утриманні, крім сина [PERSON] , [INFO] , почав перебувати син - [PERSON] , [INFO] , теперішня дружина, яка не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а також, ще на його утриманні є донька від іншого шлюбу, [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивач зазначає, що він зареєстрований, як фізична особа підприємець і має лише один дохід, а саме, від заняття підприємницької діяльності, який у 2020 році знизився до мінімального рівня. Враховуючи вищевикладене, позивач змушений звернутися до суду та просити суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , до його повноліття, з 1/5 частини заробітку, до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до повнолітня дитини. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подала. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, яка належним чином була повідомлена і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені нею причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони знаходились у фактичних шлюбних відносинах та від їх спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем, і знаходяться на її утриманні. Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2019 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/5 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 жовтня 2019 року і до повноліття дитини (а.с.7-8). Матеріалами справи також підтверджено, що позивач зареєстрував шлюб та від цього шлюбу народилась [INFO] дитина, син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.02.2020 року (а.с.13). Також, матеріалами справи підтверджено, що позивач від інших шлюбних стосунків має ще доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.05.2015 року (а.с.12). V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2ст. 182 СК України). З наданих суду доказів вбачається зміну матеріального стану у платника аліментів, оскільки у останнього на утриманні почала перебувати ще одна малолітня дитина - син - [PERSON] . Тобто позивача в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, що відповідно до положеньст.192СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів з 1/5 частини до 1/6 на утримання малолітнього сина, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між правом позивача та захистом прав малолітньої дитини. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вбачає зміну матеріального стану у платника аліментів, тобто у позивача, а тому вважає, що його вимоги щодо зменшення розміру аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на вищенаведене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явилася, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надала, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Одночасно із цим суд також зазначає, що 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір не може бути меншим аніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved