Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 08.09.2018. У шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. З відповідачем спільне життя не склалося Відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання доньки. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з моменту подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 25.06.2021 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 12 годину 00 хвилин 26.07.2021. Позиція позивача Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, визначених у заяві. Зауважила, що змушена була звернутися до суду з позовом, оскільки вона з дитиною проживають окремо від відповідача, добровільно відповідач надав допомогу на утримання дитини один раз у розмірі 2000 грн; в неї нема впевненості у тому, що в подальшому відповідач добровільно та регулярно надаватиме допомогу. На запитання пояснила, що з червня 2021 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Позиція відповідача У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково: в частині стягнення аліментів на дитину. Зазначив, що нема необхідності вирішувати такі питання через суд, що сторони могли це вирішити самостійно. При цьому відповідач не оспорює тих фактів, що має з позивачем спільну дитину, яка наразі перебуває на утриманні позивача, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Позовні вимоги в частині сплати аліментів на дружину не визнає з тих підстав, що дружина може самостійно заробляти на себе, а він буде доглядати дитину. Встановлені судом обставини Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони зареєстрували шлюб 08.09.2018 (а.с.4). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Довідкою № 1796 від 09.06.2021, що видана КП «Добробут» стверджується, що сім`я позивача складається з неї та доньки - [PERSON] , 2021 р.н. ( а.с.6). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною 3-річного віку. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною другою статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу). Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (постанова КЦС ВС від 11.03. 2020 у справі № 759/10277/18). Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження своєї непрацездатності або наявності інших істотних обставин, які мають бути враховані судом при вирішенні даного спору. Доводи відповідача у судовому засіданні не спростовують висновків суду. Таким чином, оскільки дитина сторін не досягла трирічного віку та проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини та дружини, добровільної згоди між сторонами щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та її матері способом та у розмірі, визначених позивачем у заяві. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, а саме: на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved