Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] суму завданої майнової шкоди в розмірі 66144 грн., а також судові витрати у розмірі 2102 грн. На обґрунтування позову зазначає, що 30.10.2015 року о 17.10 год. в с.Милорадове, вул. Радянська е/о №8/83 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та велосипеда, яким керував [PERSON] . В результаті ДТП [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть на місці пригоди. Згідно вироку Котелевського районного суду Полтавської області від 29.06.2016 року (справа № 535/250/16-к), ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 12.3, 12.4,12.96 ПДР України. Згідно ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 10.10.2016 по справі № 535/250/16-к, вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 29.06.2016 року, залишено без змін. Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 66144 грн. У зв`язку з тим, що відповідач на момент настання ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. Ухвалою від 24 лютого 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] , який про час та дату судового засідання повідомлений належним чином за останнім відомим місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З письмової згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до вироку Котелевського районного суду Полтавської області від 29.06.2016 року, який ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 10.10.2016 залишено без змін, [PERSON] , 30.10.2015 р., близько, 17.10 год., керуючи автомобілем БМВ-735, державний номерний знак [NUMBER] в с.Милорадове Котелевського району Полтавської області по вул. Радянській зі сторони смт. Котельва в напрямку м. Полтава, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, перевищив максимально дозволену швидкість руху 60 км/год. у населеному пункті, керував автомобілем зі швидкістю 70 км/год. Під час руху автомобілем та з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді велосипедиста [PERSON] , [INFO] , який керуючи велосипедом «Аіст» рухався біля правого краю проїзної частини у попутному напрямку, якого об`єктивно спроможний був виявити, [PERSON] не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого, в районі електроопори №8/83 по вул. Радянська в с. Милорадове, скоїв наїзд на даного велосипедиста. У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку, що потягли смерть [PERSON] . Причиною смерті [PERSON] явилось грубе зруйнування анатомічної цілісності тіла з численними переломами кісток скелету та розривами внутрішніх органів, що зумовило розвиток шоку-крововтрати, який і явився безпосередньою причиною смерті. Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, є порушення водієм [PERSON] вимог п.п.12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України. Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. [PERSON] мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, для чого у нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру. Даним вироком, суд визнав винним [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки ( а.с.8-11). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.11.2015 року відділом ДРАЦС Котелевського РУЮ у Полтавській області, [PERSON] помер [INFO] ( а.с.19). Згідно ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Правові відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюється спеціальним законодавчим актом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представник потерпілих [PERSON] та [PERSON] ( дружини та матері померлого) за довіреністю - [PERSON] надав позивачу Моторному (транспортному) страховому бюро України заяви про здійснення відшкодування витрат на поховання в розмірі 16536 грн. та шкоди пов`язаної з втратою годувальника в сумі 49608 грн. (а.с. 12-15). Згідно розрахунку розмір відшкодування утриманцю складає 49608 грн. та розмір шкоди, пов`язаний зі смертю потерпілого складає 16536 грн. ( а.с.22). Згідно з Довідкою №1 від 20.06.2018 року розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ на користь [PERSON] (представника [PERSON] ) складають 49608 грн. ( а.с.25). Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України № 6293 від 27 червня 2018 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] , № справи: 49724 наказано фінансовому управлінню сплатити на рахунок [PERSON] 49608 грн. за шкоду заподіяну в результаті ДТП ( а.с.25). Згідно з Довідкою №2 від 03.08.2018 року розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ на користь [PERSON] (представника [PERSON] ) складають 16536 грн. ( а.с.25 на звороті). Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України № 7810 від 15 серпня 2018 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] , № справи: 49724 наказано фінансовому управлінню сплатити на рахунок [PERSON] 16536 грн. за шкоду заподіяну в результаті ДТП ( а.с.25 на звороті). Згідно платіжних доручень № 909768 від 02.07.2018 р. та № 992486 від 15.08.2018р. Моторним (транспортним) страховим бюро України на банковий рахунок [PERSON] виплачено 49608 грн. та 16536 грн. (а.с.27). Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, тобто страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. У відповідності із ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Відповідно до вимог ст. 27 ЗУ «Про страхуваня» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У відповідності до п. 27.1 ст. 27 ЗУ України «Про обов`язкове страхування цивільні правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. У відповідності до п. 27.1 ст. 27 ЗУ України «Про обов`язкове страхування цивільні правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Згідно вимог п.27.4 ст. 27 ЗУ України «Про обов`язкове страхування цивільні правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. За таких обставин суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі письмових доказів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2102 грн. має бути стягнуто з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved