Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові зазначено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . За цією адресою зареєстрований відповідач, який там не проживає. Позивач зазначає, що в цьому будинку відповідач не проживає, його речей та належного йому майна там немає, але в зв`язку з тим, що він зареєстрований в будинку позивача, він позбавлений права вільно розпоряджатися належним йому на праві власності житловим будинком. Позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] . ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд вважає, що відповідач був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, визнає його неявку неповажною та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та здійснення судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 грудня 2019 року державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області Лайзорик О.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1384, спадкоємцем зазначеного в свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є [PERSON] .. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: житлового будинку [ADDRESS] , що належав спадкодавцю на підставі договору дарування від 30 березня 1994 року. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 грудня 2019 року. Згідно довідки, виданої головою квартального комітету № 80 Мелітопольської міської ради від 26 липня 2021 року, відповідач за адресою: [ADDRESS] , не проживає більше року. Згідно довідки, виданої відділом реєстрації місця проживання Департаменту реєстраційних послуг Мелітопольської міської ради Запорізької області від 05 жовтня 2021 року, місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що до теперішнього часу відповідач не знятий з реєстрації у будинку [ADDRESS] . ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, нормами ЦК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Разом із цим, право користуватися житловим приміщенням у членів сім`ї власника житла втрачається за умови відсутності такого члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом було встановлено, що відповідач не проживає в належному позивачу будинку понад один рік, його речей та належного йому майна в будинку немає, вимог щодо подальшого проживання у вказаному будинку відповідач не пред`являв, будь-які домовленості між позивачем як власником житла та відповідачем як членом сім`ї власника житла щодо його проживання в будинку відсутні. Вказані обставини порушують права позивача як власника будинку. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] .

Outcome: approved