Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

із позовною заявою про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, державних актів на право приватної власності на землю та визнання права власності на 2/3 частини земельної ділянки при переході права власності на 2/3 частини будівлі у суд звернувся [PERSON] до [PERSON] і третіх осіб - Крехаївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, Головного управління юстиції у Чернігівській області і Головного управління юстиції у м. Києві. Позовні вимоги позивачем [PERSON] обґрунтовані тим, що на підставі рішення від 20 лютого 2014 року Козелецького районного суду Чернігівської області визнаний недійсним Державний акт серії ЧН № 02562 від 1 квітня 1999 року на ім'я [PERSON] про право власності на земельну ділянку площею 0.14 га, що розташована на території с. Крехаїв Крехаївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. За договором від 4 липня 1997 року дарування, що посвідчений державним нотаріусом Остерської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за № 1075, [PERSON] подарувала в рівних частках онукам - [PERSON], [PERSON] і [PERSON] - житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. За рішенням 3 сесії 22 скликання від 24 березня 1995 року Крехаївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0.14 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS]. [PERSON] померла [INFO]. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧН № 02562, відповідно до якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.14 га в межах згідно з планом, що розташована на території с. Крехаїв Крехаївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, виданий 1 квітня 1999 року. 13 квітня 2007 року державним нотаріусом Остерської державної нотаріальної контори Велігошею Л.М. видане свідоцтво, згідно якого [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON] вказану земельну ділянку. 3 травня 2007 року на ім'я [PERSON] виданий Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 845251, згідно якого той став власником земельної ділянки площею 0.14 га в межах згідно з планом, що розташована на території с. Крехаїв Крехаївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. [PERSON] помер [INFO]. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 жовтня 2008 року [PERSON] успадкувала після смерті батька земельну ділянку у с. Крехаїв Козелецького району Чернігівської області. На підставі вищевказаного свідоцтва 14 квітня 2010 року на ім'я [PERSON] виданий Державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0.14 га, що розташована в с. Крехаїв Козелецького району Чернігівської області. Договір дарування жилого будинку посвідчений 4 липня 1997 року у м. Остер Козелецького району Чернігівської області і зареєстрований у реєстрі за № 1075. 11 жовтня 2012 року [PERSON] подарував йому 1/3 частину житлового будинку із надвірними будівлями, а тому володіє 2/3 частинами. У 2012 році, у зв'язку з відсутністю в нього документів про право власності на подаровану йому частину будинку, почав займатися їх відновленням та дізнався, що всією земельною ділянкою, де розташований житловий будинок та господарські споруди, що подаровані трьом онукам, володіє відповідач [PERSON], а його екземпляр договору дарування до сільської ради батько не передавав. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 2731818 [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВМА № 618707 від 24 жовтня 2008 року, є власником земельної ділянки площею 0.14 га, що розташована в [ADDRESS]. Державний акт про право власності на землю серії ЧН № 02562 не міг бути виданий Крехаївською сільською радою Козелецького району Чернігівської області 1 квітня 1999 року [PERSON], оскільки вона померла і не могла звернутися із заявою про його видачу чи отримати його в 1999 році, та, відповідно, бути правовстановлюючим документом - що і встановлено за рішенням від 20 лютого 2014 року Козелецького районного суду Чернігівської області. Таким чином, Державний акт про право власності на землю, що виданий [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ВЕК № 385550 від 13 квітня 2007 року реєстровий номер 652, в якому підтверджуючим документом права власності спадкодавця - [PERSON] є вищевказаний Державний акт від 1 квітня 1999 року, не відповідає вимогам законодавства. Порушення процедури отримання Державного акта, а саме - отримання його замість померлої особи призвело до цілої низки наступних порушень у виникненні та спадкуванні права власності на землю. Крехаївська сільська рада Козелецького району Чернігівської області не мала права видати Державний акт сторонній особі, а [PERSON] не могла його отримати 1 квітня 1999 року, так як померла у 1997 році. Позивач [PERSON] ставить позовні вимоги про: визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, що видане державним нотаріусом Остерської районної державної нотаріальної контори Велігошею Л.М. на ім'я [PERSON] від 13 квітня 2007 року, згідно якого [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] земельну ділянку площею 0.14 га, що розташована в [ADDRESS], кадастровий номер 7422084500:01:004:0099; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, що видане державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демчик В.В., на ім'я [PERSON] від 24 жовтня 2008 року, згідно якого [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] земельну ділянку площею 0.14 га, що розташована в [ADDRESS], кадастровий номер 7422084500:01:004:0099; визнання недійсним Державного акта серії ЯГ № 845251 від 3 травня 2007 року на ім'я [PERSON], про право власності на земельну ділянку площею 0.14 га, що розташована в [ADDRESS], кадастровий номер 7422084500:01:004:0099; про визнання недійсним Державного акта серії ЯЖ № 2731818 на ім'я [PERSON], про право власності на земельну ділянку площею 0.14 га, що розташована в [ADDRESS]; визнання за ним права власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 0.14 га, що розташована в [ADDRESS]. Позивач [PERSON] і представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] і представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнали. Представники третіх осіб подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. При судовому розгляді цивільної справи встановлені такі факти і відповідні цивільно-правові відносини: за договором від 4 липня 1997 року дарування, посвідченим нотаріально, [PERSON] подарувала [PERSON], [PERSON] і [PERSON] у рівних частинах кожному житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. За рішенням 3 сесії 22 скликання від 24 березня 1995 року Крехаївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0.14 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS]. [PERSON] померла [INFO]. 1 квітня 1999 року виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧН № 02562, за яким [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.14 га в межах згідно з планом, що розташована на території с. Крехаїв Крехаївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. 13 квітня 2007 року державним нотаріусом Остерської державної нотаріальної контори Велігошею Л.М. видане свідоцтво про право на спадщину, за яким [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON] земельну ділянку площею 0.14 га в межах згідно з планом, що розташована на території с. Крехаїв Крехаївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, переданої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, належного спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧН № 02562, виданого 1 квітня 1999 року Крехаївською сільською радою Козелецького району Чернігівської області, і зареєстрованого у книзі записів державних актів за № 168; 3 травня 2007 року на ім'я [PERSON] виданий Державний акт серії ЯГ № 845251 про право власності на земельну ділянку, за яким той набув у власність земельну ділянку площею 0.14 га у с. Крехаїв Козелецького району Чернігівської області, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер 7422084500:01:004:0099; [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24 жовтня 2008 року державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демчик В.В., [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] земельну ділянку площею 0.14 га у с. Крехаїв Козелецького району Чернігівської області, кадастровий номер 7422084500:01:004:0099. На підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину 14 квітня 2010 року на ім'я [PERSON] виданий Державний акт серії ЯЖ № 2731818 на право власності на земельну ділянку площею 0.14 га, що розташована у [ADDRESS], призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 11 жовтня 2012 року [PERSON] подарував [PERSON] 1/3 частину житлового будинку, що розташований у [ADDRESS], що підтверджується договором дарування частини житлового будинку з надвірними будівлями, посвідченого нотаріально. За рішенням від 20 лютого 2014 року Козелецького районного суду Чернігівської області, яке набрало законної сили, визнаний недійсним Державний акт серії ЧН № 02562 від 1 квітня 1999 року на ім'я [PERSON] (зареєстрований у Книзі записів державних актів за № 169) про право власності на земельну ділянку площею 0.14 га, що розташована на території с. Крехаїв Крехаївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON] і представника відповідача [PERSON], вивчивши надані докази, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] і третіх осіб - Крехаївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, Головного управління юстиції у Чернігівській області і Головного управління юстиції у м. Києві підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України («Підстави звільнення від доказування») обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За рішенням від 20 лютого 2014 року Козелецького районного суду Чернігівської області, яке набрало законної сили, визнаний недійсним Державний акт серії ЧН № 02562 від 1 квітня 1999 року на ім'я [PERSON] (зареєстрований у Книзі записів державних актів за № 169) про право власності на земельну ділянку площею 0.14 га, що розташована на території с. Крехаїв Крехаївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Відповідно до ст. 42 ЗК Української РСР громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Наступні зміни в розмірі часток у спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі, що сталися у зв'язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін установленого порядку використання та розпорядження земельною ділянкою. Угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою є обов'язковою для особи, яка згодом придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі. Якщо згоди на використання та розпорядження спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується судом. На час прийняття [PERSON] за договором дарування від 4 липня 1997 року, посвідченого нотаріально, частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований у [ADDRESS], угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою не укладалася. Набуття права власності на спірну земельну ділянку не відбулося, оскільки Державний акт серії ЧН № 02562 від 1 квітня 1999 року на право приватної власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] у судовому порядку визнаний недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.ст. 9, 10 і 11 ЦК Української РСР правоздатність громадян виникає в момент народження і припиняється зі смертю. Визнання недійсним Державного акта серії ЧН № 02562 на право приватної власності на земельну ділянку, виданого на ім'я [PERSON], у судовому рішенні від 20 лютого 2014 року Козелецького районного суду Чернігівської області, обґрунтоване тим, що зі смертю [PERSON] припинилася здатність особи своїми діями набувати цивільних прав та створювати для себе цивільні обов'язки. Порушення порядку оформлення та видачі вказаного Державного акту призвело у подальшому до виникнення спірних цивільних правовідносин, пов'язаних із правом спадкуванням. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 13 квітня 2007 року державним нотаріусом Остерської районної державної нотаріальної контори Велігошею Л.М., на ім'я [PERSON], за яким [PERSON] успадкував після [PERSON], померлої [INFO], земельну ділянку площею 0.14 га, що розташована в [ADDRESS], кадастровий номер 7422084500:01:004:0099. Також необхідно визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 24 жовтня 2008 року державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демчик В.В., на ім'я [PERSON], за яким [PERSON] успадкувала після [PERSON], померлого [INFO], земельну ділянку площею 0.14 га, що розташована в [ADDRESS], кадастровий номер 7422084500:01:004:0099. На підставі вищевказаних свідоцтв [PERSON] та [PERSON] видані відповідно 3 травня 2007 року і 14 квітня 2010 року Державний акт серії ЯГ № 845251 про право власності на земельну ділянку і Державний акт серії ЯЖ № 273818 про право власності на земельну ділянку. Оскільки вказані свідоцтва визнані у судовому порядку недійсними, тому необхідно визнати недійсними Державний акт серії ЯГ № 845251, що виданий 3 травня 2007 року на ім'я [PERSON], про право власності на земельну ділянку площею 0.14 га, що розташована в [ADDRESS], кадастровий номер 7422084500:01:004:0099, і Державний акт серії ЯЖ № 2731818, що виданий 14 квітня 2010 року на ім'я [PERSON], про право власності на земельну ділянку площею 0.14 га, що розташована в [ADDRESS]. За договором від 4 липня 1997 року дарування, що посвідчений нотаріально, [PERSON] подарувала в рівних частках онукам - [PERSON], [PERSON] і [PERSON] - житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. За договором від 11 жовтня 2012 року, посвідченого нотаріально, [PERSON] подарував [PERSON] 1/3 частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями. При цьому, у договорі зазначено, що вказане нерухоме майно, частина якого відчужується, розташоване на приватизованій земельній ділянці площею 0.14 га, кадастровий номер 7422084500:01:004:0099. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалося у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст. 120 ЗК України в редакції 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно ст. 377 ЦК України, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК України від 27 квітня 2007 року - і згідно зі ст. 120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором це не було визначено, тоді до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Відповідно до п. 18-1 цієї ж постанови розмір земельної ділянки, необхідний для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з урахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо. Враховуючи, що вищевказані Державні акти про право власності на земельну ділянку визнані недійсними, а також те, що позивачем [PERSON] не надані належні та допустимі докази на підтвердження пред'явлених позовних вимог про визнання за ним права власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 0.14 га, що розташована в [ADDRESS], у вказаній частині позовних вимог необхідно відмовити. Крім того, із [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути грошові кошти в розмірі 243.60 гривень судового збору.

Outcome: partial