Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 08 травня 20218 року [PERSON] звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що 24.02.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] . За даним договором від імені продавця діяла [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 11.08.2015 року. Вказаний правочин вчинено з порушення закону, об`єму повноважень представника та в порушення її прав набувача у власність 1\\2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] на даний час є її чоловіком, шлюб з яким зареєстровано 17.04.2018 року. Однак, до реєстрації шлюбу вони з [PERSON] спільно проживали однією сім`єю з літа 2015 року, а [INFO] у них народився син [PERSON] . Ще в серпні 2015 року їм сподобався житловий будинок по [ADDRESS] , і вони обоє вели перемовини про його придбання з власником будинку [PERSON] . Остання 11.08.2015 року уповноважила своєю довіреністю [PERSON] , [PERSON] здійснювати представництво її інтересів по даруванню або продажу їм обом житлового будинку [ADDRESS] , про що нотаріально цю довіреність засвідчила. Для оформлення відчуження будинку слід було збирати пакет документів ( зокрема отримати копію рішення суду про набуття продавцем права власності на будівлю, поновити технічну документацію, представити кадастрову документацію по земельній ділянці, уточнені анкетні дані і таке інше). Продавець будинку хотіла будівлю продати швидше і збором документів займався її чоловік та представник довіреної особи. 24.02.2016 року [PERSON] пішов з представником продавця до приватного нотаріуса Тонюк М.М. та уклав договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] . При цьому довірена особа продавця здійснювала представництво його інтересів за довіреністю, що була укладена 11.08.2015 року , де вона обов`язково повинна була бути стороною договору за вимогою власника будинку. Однак, на підписання договору її не запрошували, хоча це було обов`язковою умовою здійснення відчуження будівлі продавцем на користь набувачів- [PERSON] та її, так як це було бажання продавця- [PERSON] . Кошти на придбання житла були її та [PERSON] [INFO] вона народила [PERSON] , що є її з [PERSON] спільним сином . В будинку вони проводили ремонтні роботи, далі в нього поселились та зареєстровані на проживання разом з дитиною до даного часу. Колишня дружина чоловіка [PERSON] розпочала судову тяжбу по поділу спільного майна подружжя і до поділу незаконно включила вже набутий нею та відповідачем під час спільного проживання житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] . Факт припинення шлюбних стосунків між відповідачем [PERSON] і його дружиною від першого шлюбу [PERSON] підтверджено рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 21.11.2016 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] у справі №347\\310/16. При здійсненні перемовин з продавцем - відповідачем [PERSON] щодо придбання ними житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] та при оформленні довіреності нею вони були присутні у нотаріуса і надавали свої дані особисто. З продавцем вони узгодили всі істотні умови придбання нею та [PERSON] цього будинку , а тому в довіреності було винесена вимога , що набувачами майна буде вона, [PERSON] (на даний час [PERSON] ) і [PERSON] і що довірена особа може діяти тільки на умовах визначених дорученням. Дане має суттєве значення, адже довіреність не змінювалась, не відмінялась, не відзивалась [PERSON] . Нотаріальне посвідчення та оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] виключно на [PERSON] є порушенням її прав співвласника майна. Не залучення її до підписання договору купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку і господарських споруд відбулося не з її вини. Вважає, що даний житловий будинок з господарськими спорудами є об`єктом її та [PERSON] права спільної часткової власності по 1\\2 частині кожного . Оформлення такого договору тільки на [PERSON] не позбавляє її права пред`явити до відповідачів позов про перевід на неї прав покупця за договором купівлі-продажу житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] та визнання за нею права власності на 1\\2 його частину. 16 червня 2018 року від позивача по справі [PERSON] поступило доповнення до позовної заяви, відповідно до якого зазначає, що в розумінні приписів названого законодавства спірний автомобіль [PERSON] та [PERSON] не належить , так як не придбаний ними спільно і на час придбання транспорту вони припинили шлюбні стосунки остаточно. На даний час [PERSON] звернулась до виконавчої служби з метою зреалізувати вказаний автомобіль в своїх інтересах , виникла конфліктність і вона вимушена своє право власності на автомобіль захищати судовим порядком. На час придбання вищевказаного автомобіля я та відповідач [PERSON] спільно проживали однією сім`єю і набули це майно на праві спільної сумісної власності у відповідності з нормами сімейного законодавства. А тому просить постановити рішення , яким визнати за нею права власності на 1/2 частину автомобіля марки Mersedes -Benz 814 d номер шасі (кузова ,рами) [NUMBER] тип вантажний, 1994 року випуску колір червоний, державний номерний знак [NUMBER] . 01.12.2020 року позивач подала письмову заяву з проханням залишити без розгляду позовну вимогу про визнання права власності на автомобіль марки Mersedes -Benz 814 d. 06 серпня 2018 року поступило клопотання [PERSON] , відповідно до якого зазначає, що як їй стало випадково відомо з мережі Інтернет (01.06.2018 оглядаючи офіційний сайт Косівського районного суду), вона, перебуваючи у лікарні та за допомогою мобільного телефона, звернула увагу на вищевказану справу, яка призначена була на 06.06.2018 о 10 год. ( у складі суду за участі головуючого Сабадаха Б.В.). Нею вносилось клопотання про залучення її як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, однак в задоволенні такого клопотання їй було відмовлено. Вона бажає брати участь у даному судового процесі як третя сторона, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача.Як достовірно відомо суду, рішенням Апеляційного суду Івано- Франківської області від 23.11.2017, апеляційну скаргу,\~подану нею\~на рішення\~Косівського районного\~суду від\~29.06.2017,\~задоволено частково.\~Рішення Косівського\~районного суду\~від 29\~червня 2017\~в частині\~відмови у\~задоволенні первісного\~позову,\~поданого нею\~-\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~про поділ\~спільного сумісного\~майна подружжя\~та в\~частині задоволення\~вимог зустрічного\~позову [PERSON] \~до неї\~-\~ [PERSON] \~про поділ\~майна та\~визнання особистою\~власністю майна,\~набутого за\~час окремого\~проживання у\~зв`язку з\~фактичним припиненням\~шлюбних відносин\~скасовано,\~ухвалено в\~цій частині\~нове рішення.\~Первісний позов\~до [PERSON] \~про поділ\~спільного сумісного\~майна подружжя\~задоволено частково.\~Визнано спільною\~сумісною власністю\~подружжя [PERSON] \~та [PERSON] \~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами,\~що знаходиться в [ADDRESS] ,\~житловою площею\~54\~кв.м.,\~загальною площею\~140,9\~кв.м.,\~ринкова вартість\~якого 132895\~грн.\~00\~коп.;\~та автомобіль\~марки MERCEDES-BENZ\~814-D,\~спеціалізований вантажний\~фургон,\~номер шасі\~(кузова,\~рами)\~ [NUMBER] ,\~1994\~року випуску,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~зареєстрований 06.04.2016\~року в\~ТСЦ 6144\~(м.\~Теребовля,\~Тернопільська область),\~ринкова вартість\~якого 161368\~грн.\~00\~коп. Визнано за\~нею -\~ [PERSON] \~право власності\~на 1/2\~частину житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~що знаходиться\~в [ADDRESS] ,\~житловою площею\~54\~кв.м.,\~загальною площею\~140,9\~кв.м.,\~ринкова вартість\~якого 132895\~грн.\~00\~коп. Визнано за\~ [PERSON] \~право власності\~на 1/2\~частину житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~що знаходиться\~в [ADDRESS] ,\~житловою площею\~54\~кв.м.,\~загальною площею\~140,9\~кв.м.,\~ринкова вартість\~якого 132895\~грн.\~00\~коп. Визнано за\~ [PERSON] \~право власності\~на автомобіль\~марки MERCEDES-\~BENZ\~814-D,\~спеціалізований вантажний\~фургон,\~номер шасі\~(кузова,\~рами)\~ [NUMBER] ,\~1994\~року випуску,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~зареєстрований 06.04.2016\~року в\~ТСЦ 6144\~(м.\~Теребовля,\~Тернопільська область),\~ринкова вартість\~якого 161368\~грн.\~00\~коп. Стягнено з\~ [PERSON] \~на її\~користь [PERSON] \~компенсацію вартості\~1/2\~частини автомобіля\~марки MERCEDES-BENZ\~814-D,\~спеціалізований вантажний\~фургон,\~номер шасі\~(кузова,\~рами)\~ [NUMBER] ,\~1994\~року запуску,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~зареєстрований 06.04.2016\~року в\~ТСЦ 6144\~(м.\~Теребовля,\~Тернопільська область),\~що становить\~80684\~грн.\~00\~коп. В решті вимог мого позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя відмовлено. Вважає, що винесене рішення у даній справі суттєво вплине на її законні права та обов`язки як співвласника будинку [ADDRESS] , оскільки позивачем зазначаються вимоги перевід на позивача прав обов`язків і покупця за договором купівлі-продажу частини житлового будинку та про визнання права власності на частину житлового будинку без конкретизації частини нерухомого майна. 24 січня 2019 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] поступили пояснення, відповідно до яких зазначає, що позивач особисто була неодноразово присутня як вільний слухач в залі судового засідання під час розгляду справи щодо поділу майна судом першої інстанції, а тому їй було достеменно відомо про спір . Разом з тим, в ході розгляду апеляційним судом апеляційної скарги позивачки на рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.11.2017 у справі за її позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя, [PERSON] самостійно визнав факт присутності позивачки під\~час оформлення\~договору купівлі-продажу\~нерухомого майна\~-\~будинку по\~ [ADDRESS] \~,\~що зафіксовано\~на звукозаписуючому\~пристрої. Вказує,\~що вона\~прожила із\~ [PERSON] \~у шлюбі\~майже 34\~роки,\~в якому\~у них\~появилось троє\~дітей.\~Щоб повторно\~не вказувати\~на ті\~обставини,\~що вже\~перевірялись судом,\~хоче наголосити\~тільки на\~тому,\~що підставою\~звернення її\~до суду\~із позовом\~про поділ\~спільного сумісного\~майна -\~було порушення\~її сімейних\~майнових прав\~(рішення\~Апеляційного суду\~Івано-Франківської\~області від\~23.11.2017).\~Позивач вказує,\~що діями\~ [PERSON] \~-\~її чоловіка\~порушено її\~права як\~співвласника будинку,\~однак і\~це не\~відповідає дійсності. На час\~купівлі нерухомого\~майна та\~оформлення всіх\~документів [PERSON] був\~її офіційним\~чоловіком та\~проживав з\~нею однією\~сім`єю,\~а [PERSON] \~була ще\~на той\~момент офіційною\~дружиною свого\~чоловіка [PERSON] (рішення\~суду про\~розлучення 11.03.2016\~року). Не відповідає\~дійсності і\~доводи позивачки\~щодо спільного\~проживання останньої\~із [PERSON] з\~літа 2015\~року за\~адресою -\~ [ADDRESS] ,\~проведення ремонтних\~робіт та\~купівлі нерухомості\~-\~будинку та\~земельної ділянки\~за адресою\~-\~ [ADDRESS] \~за власні\~кошти. В договорі купівлі- продажу від 24.02.2016 чітко вказано у п.4, що на момент укладання правочину у будинку зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON] , які зобов`язуються знятись з реєстрації до 01.08.2016. Щодо доводів позивачки на рахунок купівлі та проведення ремонтних робіт за її кошти, може сказати тільки те, що ту зарплату, яку отримувала остання у неї як працівник не вистачило б на придбання такого дорого вартісного майна. Вартість будинку становить близько 150 тис.грн., а тому посилання апелянта про те, що вони з [PERSON] збирали кошти є видуманими та брехливими, оскільки майновий стан [PERSON] та [PERSON] на момент оформлення правочину не давав можливості здійснити купівлю настільки дороговартісного майна. Тому просить суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити за безпідставністю. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подала нотаріально засвідчену письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнала повністю (а.с.156). Третя особа [PERSON] в судовому засідання проти задоволення позову заперечила та пояснила, що з [PERSON] придбали будинок в [ADDRESS] , перебуваючи в шлюбі, за спільні кошти, оскільки спільно проживали до осені 2016 року. Після розірвання шлюбу почали ділити майно. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 10 травня 2018 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі. Ухвалою від 31.08.2018 року залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог [PERSON] . ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що відповідно до копії довіреності від 11.08.2015 року, [PERSON] уповноважує [PERSON] та/або [PERSON] подарувати [PERSON] та [PERSON] в рівних частках та/або розпоряджатися (продавати, передавати в оренду) належним їй нерухомим майном, а саме житловим будинком; [ADDRESS] та земельну ділянку, кадастровий номер: 2623687001:02:002:0394 за ціну і на умовах на його розсуд, укладати та підписати договір дарування та/або договір купівлі-продажу в установленому законом порядку. (т.1 а.с. 42). 24 лютого 2016 року між [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , на підставі довіреності посвідченої Маркуц У.М., приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Тонюк М.М., який зареєстрований в реєстрі № 205. (т.1 а.с. 46-48). 17.04.2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 595. Наведене стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (т. 1 а. с. 50). Рішенням Косівського районного суду від 11.03.2016 року, шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 18 лютого 1998 року у виконавчому комітеті Білоберізької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2- розірвано. (т. 1 а.с. 33). Рішенням Косівського районного суду від 21.11.2016 року шлюб між [PERSON] до [PERSON] , що зареєстрований 13 листопада 1982 року у виконавчому комітеті Кобаківської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 41- розірвати. (т. 1 а.с. 34-35). Рішенням Косівського районного суду від 29.06.2017 року в позові [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, - відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна та визнання особистою власністю майна, набутого за час окремого проживання у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин, - задоволено частково. Визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на автомашину марки MERCEDES-BENZ 814 D, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , тип вантажний, 1994 року випуску, колір червоний, державний номерний знак [NUMBER] - 06.04.2016 зареєстрована в ТСЦ 6144 (м. Теребовля, Тернопільська область). В решті позову відмовити. (т. 1 а.с. 23-29). Рішенням Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.11.2017 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Косівського районного суду від 29 червня 2017 року в частині відмови у задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя та в частині задоволення вимог зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна та визнання особистою власністю майна, набутого за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення. Позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , житловою площею 54 кв.м., загальною площею 140,9 кв.м., ринкова вартість якого 132895 грн. 00 коп.; та автомобіль марки MERCEDES-BENZ 814-D, спеціалізований вантажний фургон, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 06.04.2016 року в ТСЦ 6144 (м. Теребовля, Тернопільська область), ринкова вартість якого 161368 грн. 00 коп. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , житловою площею 54 кв.м., загальною площею 140,9 кв.м., ринкова вартість якого 132895 грн. 00 коп. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , житловою площею 54 кв.м., загальною площею 140,9 кв.м., ринкова вартість якого 132895 грн. 00 коп. Визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки MERCEDES-BENZ 814-D, спеціалізований вантажний фургон, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 06.04.2016 року в ТСЦ 6144 (м. Теребовля, Тернопільська область), ринкова вартість якого 161368 грн. 00 коп. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки MERCEDES-BENZ 814-D, спеціалізований вантажний фургон, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 06.04.2016 року в ТСЦ 6144 (м. Теребовля, Тернопільська область), що становить 80684 грн. 00 коп. В решті вимог позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя відмовити. В задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ майна та визнання особистою власністю майна, набутого за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин в частині визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на автомобіль марки MERCEDES-BENZ 814-D, спеціалізований вантажний фургон, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 06.04.2016 року в ТСЦ 6144 (м. Теребовля, Тернопільська область) відмовити. Рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,4622 га та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1569 га залишити без змін. (т. 1 а.с. 12-22). Постановою Верховного суду від 14.03.2018 року касаційну скаргу [PERSON] залишити без задоволення. Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2017 року залишити без змін. (т. 2 а.с. 21-25). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що приблизно влітку 2015 року до неї прийшла її сусідка- [PERSON] і сказала, що продає свій будинок. Також сказала, що покупців звати [PERSON] і [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] і [PERSON] ремонтували будинок ззовні і всередині. [PERSON] не бачила біля будинку жодного разу. На сьогоднішній день в будинку проживають [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її братом. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] домовилися купити і купили будинок в с. Кути. Спільно проживали там з 2015 року. Оплату за будинок здійснили спільно. [PERSON] не була присутня на нотаріальному посвідченні договору, оскільки була вагітна. Вона була присутня при тому, як [PERSON] та [PERSON] передавали гроші за будинок [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що [PERSON] та [PERSON] вирішили купити будинок. Вона позичила [PERSON] частину грошей для купівлі будинку. Їй відомо, що [PERSON] хотіла продати будинок їм обом. Також була присутня при передачі грошей [PERSON] , при цьому крім неї були присутні [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її братом. Коли він вирішив купити будинок, вони складали на це гроші всією родиною. Будинок був у занедбаному стані, ремонтували його [PERSON] та [PERSON] . Допитана в якості свідка відповідачка [PERSON] в суді пояснила, що після смерті чоловіка залишився будинок в с. Кути, який вона вирішила продати. Їй подзвонила знайома і сказала, що її син, [PERSON] шукає будинок. Вона хотіла в першу чергу продати будинок, а кому саме продавати для неї значення не мало. Дивитися будинок прийшли [PERSON] та [PERSON] . Зустрічалися вони три рази. В серпні 2015 року зустрілися в нотаріуса, де були [PERSON] та [PERSON] , а також дві інші жінки. [PERSON] перераховувала гроші, а [PERSON] передав їй обумовлену суму за будинок, в різній валюті, в загальному еквіваленті близько 100000 гривень. Тоді вона підписала на присутніх там двох жінок довіреність, щоб вони продали [PERSON] та [PERSON] . Також підписала написану ними розписку. Посвідчила довіреність, а не договір відчуження, оскільки не мала можливості більше їздити до нотаріуса. Також пояснила, що [PERSON] не знає і ніколи не бачила. ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін. Відповідно до\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина перша\~статті 21 СК України\~визначає шлюбом сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої\~статті 36 СК України\~шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Так, положення\~статті 60 СК України\~свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Згідно з частиною третьою\~статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої\~статті 61 СК України\~кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга\~статті 65 СК України). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша\~статті 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша\~статті 69 СК України). Так, згідно ч.1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.ч.1,2,3\~ст. 319 ЦК України). Згідно\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, передачу майна у власність регламентують, в тому числі, наступні договори: купівлі-продажу, поставки, дарування, міни (бартеру). Відповідно до договору купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1\~ст. 655 ЦК України). Згідно із\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За своєю суттю та загальним правилом договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмету купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику. В силу частини першої\~статті 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. V.Оцінка суду Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Основними аргументами, які наводить позивач в якості підстав для задоволення позову є наступні. Позивач стверджує, що спірний будинок за адресою [ADDRESS] був придбаний за спільні кошти її і відповідача [PERSON] в період, коли вони спільно проживали однією сім`єю. Стверджує, що на момент придбання будинку [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні стосунки, а тому це майно не може бути їх спільним майном. Суд відхиляє вказаний аргумент з огляду на таке. Так, факт належності будинку за адресою [ADDRESS] до спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] вже був предметом розгляду суду по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Зокрема, в рішенні Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.11.2017 року, колегія суддів дійшла висновку, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Посилання [PERSON] , що вказаний будинок придбано за його кошти та кошти [PERSON] відхилено (т. 1, а.с. 12-22). Постановою Верховного суду від 14 березня 2018 року вищенаведене рішення Апеляційного суду залишено без змін. У вказаній Постанові Верховний суд констатував, що [PERSON] не довів, що спірний будинок є його особистою власністю, придбаний після припинення шлюбно-сімейних відносин з [PERSON] за особисті кошти (т.2 а.с.21-25). Крім того, оскаржуючи рішення Косівського районного суду від 29.06.2017 року, позивачка [PERSON] в апеляційній скарзі вказувала, що будинок за адресою [ADDRESS] було придбано за її та [PERSON] спільні кошти. Однак, в ухвалі від 22.10.2018 року, Івано-Франківський апеляційний суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] були припинені на час укладання Договору купівлі-продажу житлового будинку від 24.02.2016 року, як і не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] даний об`єкт придбав за особисті чи позичені кошти, або ж за кошти [PERSON] (т.2 а.с.63-71). Позивачкою суду не надано інших належних та допустимих доказів, які б спростовували вищенаведені висновки судів. Оцінюючи покази свідків [PERSON] та [PERSON] , суд доходить висновку, що з їх пояснень неможливо встановити факт, за чиї саме кошти був придбаний будинок. Та ж обставина, що [PERSON] і [PERSON] спільно ремонтували будинок не має правового значення по даній справі і не спростовує презумпцію спільного набуття майна в шлюбі [PERSON] та [PERSON] . Суд критично оціню показання свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони не узгоджуються між собою, зокрема стосовно тієї обставин, хто був присутній при передаванні коштів продавцю спірного будинку- [PERSON] . Наступним аргументом в якості підстави для задоволення позову, [PERSON] наводить ту обставину, що довіреністю від 11.08.2015 року [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] здійснювати її представництво по даруванню або продажу будинку тільки їм обом- [PERSON] та [PERSON] . Стверджує, що укладення договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою [ADDRESS] від 24.02.2016 року було здійснено з порушенням її прав, оскільки довірена особа діяла всупереч умов, визначених дорученням. Вказаний аргумент позивачки суд відхиляє з огляду на таке. Проаналізувавши текст довіреності від 11.08.2015 року, судом встановлено, що [PERSON] уповноважує [PERSON] та/або [PERSON] подарувати [PERSON] та [PERSON] в рівних частках та/або розпоряджатися (продавати, передавати в оренду) належним їй нерухомим майном, а саме житловим будинком; [ADDRESS] та земельну ділянку, кадастровий номер: 2623687001:02:002:0394 за ціну і на умовах на його розсуд, укладати та підписати договір дарування та/або договір купівлі-продажу в установленому законом порядку. Таким чином, вказана довіреність обмежує довірителів стосовно укладення договору дарування- в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] , однак не містить жодних застережень на укладення договору купівлі-продажу, зокрема з [PERSON] як єдиною стороною- покупцем. Таким чином, аргументи позивачки не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Враховуючи викладене,\~на підставі\~ст.\~ст.\~21,\~60,\~61,\~65,\~68,\~69\~СК України,\~626,\~627,\~655ЦК України,

Outcome: dismissed