Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що перебуваючи в трудових відносинах з Інгулецьким гірничо-збагачувальним комбінатом ім.50 річчя СРСР, правонаступником якого є відповідач, 30.08.1991 року в робочу зміну та в робочий час зазнав нещасного випадку на виробництві, внаслідок чого йому встановлено 45% втрати працездатності безстороково та третю групу інвалідності безстроково. У зв`язку з отриманням травми на виробництві порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, постійно відчуває біль в оці, недостатність зору, який вже не відновлюється. Наявність втрати професійної працездатності надає йому право на відшкодування моральної шкоди роботодавцем. Тому просить суд стягнути з ПРАТ «ІНГЗК» на його користь 162 000,00 грн., у якості відшкодування спричиненої моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Процесуальні дії у справі. 03.06.2021 позовна заява надійшла до суду. 08.06.2021\~позовна заява\~прийнята до\~розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви з додатками, направлялась судом за місцем знаходження відповідача та були отримані останнім 29.06.2021. 19 липня 2021 року представником відповідача подано клопотання про витребування доказів, відповідно до якого просять витребувати у позивача довідку банківської установи про наявність у нього рахунку, оскільки бажають самостійно виконати рішення суду щодо перерахування коштів позивачу в разі задоволенні позовних вимог. Вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки витребувані документи не стосуються предмету спору. Інших заяв та клопотань від сторін не надходило. Відзив на позов відповідачем у встановлений строк не подано. В зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. Відповідно до акту №31 від 01.09.1991 року форми Н-1 «Про нещасний випадок на виробництві», 30.08.1991 року під час ремонту бурового станка С5Ш-250 №61 [PERSON] закручував гайку кріплення напівмуфти двигуна не призначеним для цієї мети ключем, який був на станку, а за допомогою молотка та кувалди. Захисними окулярами, які також були на станку, не скористався. При ударі кувалдою відлетівшим шматочком металу йому було травмовано ліве око (а.с.17-20). Вищезазначеним актом встановлено, що причиною нещасного випадку є застосування [PERSON] інструмента, не призначеного за затяжки гайок; незастосування індивідуальних засобів захисту (окулярів). Особою, яка допустила порушення законодавства про труд і правил з охорони праці є [PERSON] . Він порушив вимоги п.п.2-5 і 4-8 Інструкції з охорони праці для машиніста та помічника машиніста станка шарошечного буріння. В результаті нещасного випадку [PERSON] встановлений діагноз Проникаюче поранення роговиці лівого ока. За висновком МСЕК від 29.10.1996 року [PERSON] вперше встановлена втрата працездатності 45% та ІІІ група інвалідності (а.с.21). В подальшому, за висновками МСЕК [PERSON] підтверджувалась вищезазначена ступінь втрати працездатності, а 03.11.2003 встановлена втрата працездатності 45% безстроково та третя група інвалідності безстроково, визначено необхідність огляду у лікаря окуліста, необхідність диспансерного нагляду та необхідність медикаментозного лікування (а.с.22-24). Внаслідок трудового каліцтва позивачу завдано моральної шкоди, що полягає у моральних стражданнях через погіршення здоров`я, постійне лікування, вимушені зміни способу життя, втрату професійної працездатності. Зміст спірних правовідносин. Встановленим у\~судовому засіданні\~обставинам відповідають\~правовідносинищодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок трудового каліцтва. Норми права, які застосовує суд. Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 зазначеного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року встановлено, що обов`язок з відшкодування моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Частина 1 ст.237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно зі статтями 440, 440-1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), шкода, спричинена особі, чи майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, яка завдала шкоди. Моральна шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Відповідно до ст. 441 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до вимог ст.83 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) та п.3 ч.1 ст.268 ЦК України 2004 року на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, позовна давність на поширюється. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом достовірно встановлено, що у зв`язку з нещасним випадком на виробництві та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 45%, встановлення третьої групи інвалідності безстроково, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманої травми змінилися образ та якість життя позивача. Ушкодження здоров`я, неможливість працювати у звичайних виробничих умовах, втрата великого відсотка працездатності, постійні процеси лікування, перенесення фізичних страждань, спричиняє йому моральні страждання. Визначаючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, ступінь втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідків, що наступили. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 150 000 гривень. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, у зв`язку з необґрунтованістю. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial