Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Красноріченська селищна рада Кремінського району Луганської області /далі селищна рада/ 15 січня 2020 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, відповідач має дітей: 1) [PERSON] [INFO] ; 2) [PERSON] [INFO] ; 3) [PERSON] [INFO] ; 4) [PERSON] [INFO] ; 5) [PERSON] [INFO] ; 6) [PERSON] [INFO] ; 7) [PERSON] [INFO] ; 8) [PERSON] [INFO] ; 9) [PERSON] [INFO] ; 10) [PERSON] [INFO] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають з бабусею [PERSON] і знаходяться на її повному утриманні. [PERSON] та [PERSON] проживають з татом [PERSON] , які також знаходяться на його повному утриманні. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] знаходяться тимчасовому повному державному забезпеченні у зв`язку зі смертю [INFO] дитини [PERSON] [INFO] . Відомості про батька дітей на прізвище [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відомості про батька дітей на прізвище [PERSON] записані відповідно до ст. 134 цього Кодексу. Відповідач проживає в орендованому будинку, санітарно - гігієнічний стан помешкання не задовільний, потребує ремонту, вона не прикладає зусиль для приведення будинку в задовільний стан. Земельну ділянку не обробляє. Місця навчання та відпочинку у дітей не має. Участі в утриманні дітей, які проживають з татом та бабусею, не приймає, їх долею не цікавиться, зловживає спиртними напоями. На вихідні та канікулярні дні дітей не забирає. Рекомендації працівників служби у справах дітей щодо створення належних умов для проживання та навчання дітей, ведення здорового способу життя ігнорує. Позбавлення відповідача батьківських прав необхідно для надання дітям статусу дітей, позбавлених батьківського піклування та подальшого їх влаштування. У разі задоволення позову функцію опікуна над [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] буде здійснювати бабуся [PERSON] , над [PERSON] та [PERSON] функцію опікуна буде здійснювати їх батько [PERSON] , функцію опікуна над [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] буде здійснювати КЗ «Лисичанський соціально - психологічний реабілітаційний центр для дітей», функцію опікуна над [PERSON] буде здійснювати Луганський обласний будинок дитини № 2, де вони тимчасово з січня 2020 року знаходяться. Тому просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно всіх дітей на підставі п.2 ч.1 с.164 СК України - ухилення від виконання своїх обов`язків по їх вихованню. Відповідач надала відзив на позовну заяву (а.с.90-95), відповідно до якого вона позовні вимоги не визнає з приводу прикладання нею зусиль для покращення умов проживання дітей. На даний момент вона покращила ці умови в орендованому будинку, що підтверджено фотографіями та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги селищної ради підтримала. Відповідач позовні вимоги стосовно дітей, які проживають з батьком [PERSON] визнала, оскільки з ними відносини не підтримує. Відносно інших дітей позов не визнає з підстав наявності у неї з ними сімейних стосунків. Свою вину визнає, але бажає виховувати дітей та змінити свою поведінку на краще. Представник третьої особи [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала та вказала, що у будинку відповідача брудно, для дітей не має їжі, вона їх залишає на призволяще, пияче. Третя особа [PERSON] у заяві на ім`я суду (а.с.107-109) просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Розглянувши матеріали справи, вислухавши показання сторін, представника третьої особи, свідків, суд дійшов наступних висновків. Частинами 2, 3 статті 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно до ч.3 ст.166 цього Кодексу при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з принципом ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 цього Кодексу встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Докази, які надані учасниками справи, свідчать про наступне. [PERSON] є матір`ю дітей 1) [PERSON] [INFO] ; 2) [PERSON] [INFO] ; 3) [PERSON] [INFO] ; 4) [PERSON] [INFO] ; 5) [PERSON] [INFO] ; 6) [PERSON] [INFO] ; 7) [PERSON] [INFO] ; 8) [PERSON] [INFO] ; 9) [PERSON] [INFO] (а.с. 36, 39-40, 67-72), батьками яких зазначено відповідно до вимог ч.1 ст. 135 СК України (а.с.26-34); 10) [PERSON] [INFO] ; 11) [PERSON] [INFO] , батьком яких є [PERSON] відповідно до вимог ст. 134 СК України (а.с.37-38). У зв`язку зі смертю доньки відповідача [PERSON] [INFO] , причина якої є кахексія (втрата маси тіла), що зумовлена недостатністю харчування (а.с.35-36), брудні, голодні та напіводягнені [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] того ж дня були вилучені у відповідача, про що складено акт. В акті вказано, що відповідач допомогла зібрати речі дітей, їх одягнула, але їхати з працівниками соціальної служби відмовилася та раптом зникла (а.с.41-42). В акті також зазначено, що у приміщені будинку не створено умов для виховання дітей, що також підтверджено актами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї без дати їх складання (а.с.9-10). Вказане також підтверджено актом обстеження умов проживання без дати його складання (а.с.22). Відповідно до висновку органу опіки та піклування селищної ради без дати (а.с.7-8,16-17) відповідача необхідно позбавити батьківських прав стосовно всіх дітей, оскільки при повторному відвідуванні родини відповідача працівниками Служби у справах дітей від 04 січня 2020 року [PERSON] не змінила свою поведінку на краще, тому відповідно до подання начальника служби у справах дітей І.П. Безлюдько від 04 січня 2020 року (а.с.11-12), виконавчий комітет 08 січня 2020 року (а.с.15) та голова селищної ради (а.с.13) 04 січня 2020 року прийняли рішення про необхідність відібрання дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] у відповідача, тимчасове їх влаштування та підготовки документів для звернення до суду з метою позбавлення її батьківських прав. Згідно характеристики (а.с.14) від 08 січня 2020 року відповідач періодично вживає спиртні напої, проживає зі співмешканцем, який живе за рахунок дитячих виплат, діти брудні, неохайні, голодні та недоглянуті. Відповідно до актів обстеження житлово - побутових умов проживання від 10 січня 2020 року та 13 січня 2020 року (а.с.18-19) [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком [PERSON] та його матір`ю. Згідно актів обстеження умов проживання від 10 січня 2020 року та від 13 січня 2020 року (а.с.23-24) за місцем проживанням [PERSON] , з якою проживають [PERSON] , [PERSON] та з [INFO] [PERSON] , панують дружні стосунки, де є взаєморозуміння. Бабуся підтримує стосунки зі службою у справах дітей та центром надання соціальних послуг. Відповідно до характеристик з навчального закладу (а.с.43,47) [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком [PERSON] та його мамою, які цікавляться їх навчанням. Разом з тим, відповідач успіхами дітей не цікавиться, батьківські збори не відвідує. Згідно характеристик з навчального закладу (а.с.44,46) [PERSON] та Вікторія проживають з бабусею [PERSON] , яка приділяє їм належну увагу з навчанням, але тільки [PERSON] підтримує стосунки з мамою. Навпаки відповідач до школи не з`являється, їх справами не цікавиться. Відповідно до характеристики зі школи (а.с.45,48) [PERSON] та [PERSON] проживають з відповідачем, але вона до учбового закладу відносно сина не з`являється, батьківські збори не відвідує, стосовно доньки була на батьківських зборах лише раз, з рекомендаціями вчителя погоджується, але не завжди їх виконує. Згідно актів проведення оцінки рівня безпеки дітей без дат їх складання (а.с.49-66) [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , які проживають з відповідачем, потребують лікарського обстеження, соціально - гігієнічні норми проживання не задовільні, остання проявляє недбале ставлення до них. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 26 січня 2020 року за участю сусідів, депутата селищної ради (а.с.92-95) з фотографіями, відповідач проживає в будинку сама, на момент обстеження була присутня донька [PERSON] . Будинок прибраний, в ньому тепло, є приготовлена їжа, продукти харчування, запас дров на два дні. Свідок [PERSON] суду показала, що вона працює директором школи у смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області. З 2012 року діти відповідача знаходяться на обліку як багатодітна сім`я. Школа знайшла будинок для проживання цієї сім`ї. Відповідач схильна до вживання спиртних напоїв, дітьми не займається, вони завжди знаходяться самі. Результати роботи з нею не дали позитивних наслідків, дітей не доглядає. Маніпулювала дітьми, казала що накладе на себе руки. Останній час є зрушення в позитивну сторону, намагається покращити свою поведінку, але під час спілкування є запах алкоголю. Свідоцтва дітей згоріли у крамниці, які вона залишала з метою отримання продуктів харчування, але не вчиняла жодних дій щодо їх відновлення. Цим займалася школа. Діти завжди голодні, у зв`язку з чим школа також займалася придбанням продуктів харчування. Дмитро, Сергій, Вікторія, Софія, [PERSON] , [PERSON] навчаються в школі, але відповідач цікавиться лише долею [PERSON] , реагує на зауваження вчителів. У відповідача 04 січня 2020 року у зв`язку з відсутністю їжі померла дитина, тому є побоювання за інших дітей. Із показань свідка [PERSON] вбачається, що вона працює в крамниці смт. Красноріченське. Відповідач, її діти купують, беруть продукти харчування у борг, який складає приблизно 9 000 грн. [PERSON] завжди гарно одягнута, нічого поганого про неї сказати не може. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, пояснила, що з нею проживають; з 5 класу [PERSON] ; з 4 років від дня народження [PERSON] ; з січня 2020 року, у зв`язку зі смертю дитини, [PERSON] . З ними відповідач, а також діти з нею спілкуються. Після вилучення дітей [PERSON] знаходиться у будинку малюків м. Сєвєродонецька. [PERSON], [PERSON] , [PERSON] знаходяться в реабілітаційному центрі в м. Лисичанську. [PERSON] знаходиться в лікарні м. Кремінна, до якого мати навідується. [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком, які з відповідачем жодних стосунків не підтримують. Вина відповідача у смерті дитини безумовно є, оскільки з її боку був відсутній належний догляд. Її донька, яка проживає зі співмешканцем, останнім часом більш - менш змінила свою поведінку на краще, навела порядок у будинку, тому вважає за необхідне надати їй останній шанс, оскільки мати дітям ніхто не замінить. Із показань свідка [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , вбачається, що з ними проживають: [PERSON] 4 роки та [PERSON] 9 років. Після чого діти змінилися на краще. Свідоцтва про їх народження для відвідування школи відновлювала вона. Діти з відповідачем і вона з дітьми не спілкуються. Аналізуючи правову підставу, відповідно до якої позивач просить позбавити відповідача батьківських прав, суд звертає увагу на наступне. Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки матері, свідомого нехтування нею своїми обов`язками. Таке ухилення має місце, коли відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загально визначених норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки відповідача, свідомого нехтування нею своїх обов`язків. Позбавлення особи батьківських прав є винятковою мірою, що тягне за собою відповідно до ст. 166 СК України надзвичайні правові наслідки як для матері, так і для дітей. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц. Згідно з ч.1 ст. 18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини держави - учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку. В усіх діях щодо дітей суди, адміністративні чи законодавчі органи, повинні першочергова приділяти увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України», «М.С. проти України» сказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду про позбавлення батьківських прав (у даному випадку не згода її з позовними вимогами, надання відзиву на позов з відповідними доказами, періодично з`являється до суду з метою захистити свої права) може свідчити про інтерес до дітей. При вирішенні судом вимог позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері до дітей, бажання спілкуватися і брати участь і їх вихованні. Факти викладені вище, не свідчать про те, що відповідач не бажає спілкуватися з дітьми, які проживають з її матір`ю, та брати участь в їх вихованні. Щодо дітей, які були відібрані у відповідача та з січня 2020 року знаходяться у відповідних організаціях, закладах, лікарні у зв`язку зі смертю дитини, свідчить про те, що мати дітей не бажає брати участі в їх утриманні й вихованні та спілкуванні, тобто можна стверджувати, що вона свідомо, умисно нехтує своїми батьківськими обов`язками. При визначенні найкращих інтересів дітей в кожній справі необхідно враховувати наступне: інтересам дітей найкраще відповідає збереження її зв`язку із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Статтею 9 вищевказаної Конвенції передбачено, що держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з матір`ю, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з нею, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дітей. Надані позивачем докази свідчать про те, що мати дітей, які були вилучені у неї після смерті малолітньої дитини, та дітей, які проживають з батьком, особливо неблагодійна та спілкування з нею суперечить їх інтересам. Позбавлення її батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку матері у кращій бік неможливо. Зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки матері з урахуванням її характеру, особи матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею своїх батьківських обов`язків, що відповідає позиції Пленуму Верховного Суду України, яка висловлена у абз.2 п.18 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо, і лише при наявності її вини у її діях. У ст. 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дітей. Крім того, відповідно до ч.ч. 5, 6 цієї статті висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітніх дітей не є обов`язковим для суду, від його висновку суд має право мотивовано відступити. Вказаний вище висновок має рекомендаційний характер, він не містить в собі відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування матір`ю своїми обов`язками, та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав стосовно дітей, які проживають з матір`ю відповідача. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, у постанові від 23 квітня 2020 року у справі №420/1075/17, у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19. Суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки у судовому засіданні встановлено, що стосовно цих дітей відповідач не створювала належних умов для їх проживання та виховання, зловживала спиртними напоями, не забезпечувала сезонним одягом, в достатній мірі не годувала, що, у тому числі, призвело до смерті найменшої дитини. Крім того, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки у судовому засіданні встановлено, що вони проживають з батьком та бабусею, відповідач з ними стосунків не підтримує, батьківських обов`язків не виконує. Що стосується дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , то в цій частині позовних вимог необхідно відмовити, оскільки у судовому засіданні встановлено, що діти проживають з бабусею, але відповідач з ними спілкується, допомагає продуктами харчування. Оскільки позивач, а також [PERSON] , з якими проживають 2 дітей, вимоги про стягнення аліментів не заявляли, суд відповідно до ч.3 ст.166, ч.2 ст.182, ч.5 ст.183 СК України приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує їх відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. у розмірі 1/6 її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину і не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку що не суперечить вимогам закону та інтересам дітей. Позивача при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, тому його розмір о 2 102 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь держави за правилами ст. 141 ЦПК України. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial