Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідачів. 27 листопада 2019 року [PERSON] ( далі позивач ) звернувся з позовом до об`єднаної територіальної громади Баришівської селищної ради Київської області, Селичівського старостинського округу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Баришівська державна нотаріальна контора про поновлення і визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов обґрунтовує тим, що після смерті свого батька - [PERSON] , він, в порядку спадкування, відповідно до рішення Баришівського районного суду Київської області від 10 квітня 2017 року набув право власності на спадкове майно померлого, а саме садибний житловий будинок загальною площею 27.1 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, що знаходився на той час за адресою [ADDRESS] . У вересні місяці 2019 року проводячи ремонт у вказаному будинку, ним був виявлений земельний сертифікат на земельну частку ( пай) виписаний на ім`я [PERSON] відповідно до рішення Баришівської районної державної адміністрації за № 115 від 04 травня 2000 року. За таких обставин просить суд постановити рішення, про поновлення і визначення додаткового строку для прийняття спадкового майна [PERSON] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У підготовче судове засідання учасники справи не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідачі позовні вимоги визнали. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] - батько позивача, після смерті якого залишилася спадщина у вигляді садибного (індивідуального) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . При житті, померлий ніякого розпорядження стосовно свого спадкового майна не уклав. [PERSON] звернувся до Баришівського районного суду Київської області із позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. На час відкриття спадщини, спадкоємцями майна померлого [PERSON] були його діти : [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які не заперечували проти визнання за їхнім братом права власності на спадкове майно в зв`язку з чим, рішенням Баришівського районного суду Київської області від 04 березня 2015 року, на підставі ст.549 ЦК УРСР ( в редакції Закону 1963 року), було визнано за [PERSON] , проживаючого по [ADDRESS] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] право власності на спадкове майно батька, [PERSON] , померлого [INFO] , а саме: садибний (індивідуальний) житловий будинок загальною площею 27,1 кв.м., житловою площею 20,0 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, як вбачається із змісту позовної заяви, позивачем у вересні місяці 2019 року був виявлений земельний сертифікат на право на земельну частку ( пай) виданий на ім`я покійного батька [PERSON] . Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [PERSON] в порядку ст.549 ЦК України ( в редакції Закону від 1963 року) отримав право на спадкування та за ним було визнано право власності на частину спадкового майна. V. Оцінка Суду. Частиною 2 статті 1268 ЦК України передбачено, що у випадку прийняття спадщини слід враховувати, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням. Так, не можна прийняти лише якусь частину майна, що входить до складу спадщини, а від іншої частини відмовитися взагалі чи прийняти її під якоюсь умовою. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Таким чином, приймаючи до уваги ту обставину, що спадкоємці до майна померлого [PERSON] , а саме його діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися та не заперечували щодо визнання за позивачем [PERSON] його права на спадкування після смерті батька, то рішенням Баришівського районного суду від 04 березня 2015 року за останнім було визнано право власності на спадкове майно в зв`язку з чим, позивач є таким, що прийняв спадщину. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що заявлений [PERSON] позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, є безпідставним, оскільки таке право за позивачем уже визнано.

Outcome: dismissed