Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (далі заявник) звернулось до суду з заявою, в якій просить визнати [PERSON] недієздатною та встановити над нею опіку. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] знаходиться у заявника на примусовому лікуванні з 13.06.2013 до теперішнього часу з діагнозом: «шизофренія, параноїчна форма, безперервний тип перебігу». Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.12.2017 [PERSON] визнана недієздатною, над нею встановлено опіку. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати 2-х років. Зазначений строк на день подання заяви закінчився. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08.01.2020 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено за правилами окремого провадження. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримала заяву та викладені в ній доводи, просила визнати [PERSON] недієздатною та встановити над нею опіку. [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти заяви. Також зазначила, що прагне самостійно розпоряджатись грошима. Представник [PERSON] адвокат Сметанін Д.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви з огляду на наступне. Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.12.2017 [PERSON] визнано недієздатною. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] перебуває у заявника у зв`язку із застосуванням щодо неї примусових заходів медичного характеру, які застосовані в порядку КПК України. Відповідно до довідки\~ № 303 від 21.01.2020, наданої КНП «Міський психоневрологічний диспансер», [PERSON] спостерігається в МПНД № 3, діагноз: шизофренія, параноїдна форма. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02.06.2020, постановленою в даній цивільній справі, відносно [PERSON] призначено судово-психіатричну експертизу. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 354 від 05.08.2020, [PERSON] на теперішній час страждає на психічний розлад у формі шизофренії параноїдної, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними. У суду відсутні підстави ставити під сумнів компетенцію та висновки лікарів-психіатрів щодо наявності у [PERSON] психічного захворювання, яке істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними. Даних, які б спростовували вказаний вище висновок № 354 від 05.08.2020, а також компетентність експертів, судом не отримано. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, виходячи з висновку судово-психіатричного експерта № 354 від 05.08.2020, наявні підстави для обмеження дієздатності [PERSON] , а не для визнання її недієздатною. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для обмеження цивільної дієздатності [PERSON] в межах розгляду даної справи, суд керується таким. Інститути визнання фізичної особи недієздатною та обмеження цивільної дієздатності фізичної особи спрямовані на захист прав та законних інтересів саме вказаних осіб, які через наявність, зокрема, психічного захворювання не здатні в повному обсязі ефективно та усвідомлено діяти в своїх інтересах під час укладення правочинів та у деліктних правовідносинах. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Враховуючи завдання справедливого вирішення даної цивільної справи, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів [PERSON] , суд приходить до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви та обмеження цивільної дієздатності [PERSON] . Згідно ч. 4 ст. 36 ЦК України, цивільна дієздатність фізичної особи є обмеженою з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦК України, над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. Враховуючи наведене, суд встановлює над [PERSON] піклування.

Outcome: partial