Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

І. Короткий зміст пред`явленого позову. Наприкінці липня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 22 листопада 2014 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2021 року шлюб між ними був розірваний. За час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] набули у власність земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером 3210500000:09:063:0036 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташовується за адресою: [ADDRESS] . Крім цього, в період проживання у шлюбі на вказаній земельній ділянці ними був побудований житловий будинок з надвірними будівлями та введений в експлуатацію. Оскільки, вказане нерухоме майно було придбано в період зареєстрованого шлюбу, тому на нього розповсюджується режим спільної сумісної власності. Незважаючи на це, [PERSON] та [PERSON] не дійшли згоди щодо порядку поділу цього майна. Тому [PERSON] просить визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1 га з кадастровим номером 3210500000:09:063:0036 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташовується за адресою: [ADDRESS] , а також на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташовується за адресою: [ADDRESS] . ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.38-39). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд постановив ухвалу про розгляд справи в підготовчому засіданні, зважаючи на визнання відповідачем позову. ІІІ. Ставлення учасників справи до позовних вимог. Позивач та її представник [PERSON] підтримали позов та наполягала на його задоволенні. Відповідач [PERSON] визнав пред`явлений до нього позов у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 22 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2021 року шлюб між сторонами по справі був розірваний (а.с.6). За час перебування у шлюбі, а саме 15 травня 2017 року [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером 3210500000:09:063:0036 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташовується за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу від 15 травня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дудкою О.С., зареєстрованого в реєстрі за №1351 (а.с.18-21). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №149425643 від 13 грудня 2018 року (а.с.28-29) встановлено, що на підставі рішення державного реєстратора Бориспільської міської ради Київської області Мамирбаєвої Г.С. №44595913 від 13 грудня 2018 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок літера «А-І», загальною площею 36,1 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: гараж літера «Б», колодязь літера «К», яма вигрібна літера «Л», огорожа, що розташовуються за адресою: [ADDRESS] . Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовані гл.8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права. Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної\~сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В силу положення ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної\~власності на майно, набуте за час шлюбу. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) зроблено висновок, що ст.60\~СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ст.368 ЦК України. Частиною першою ст.70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. б. норми процесуального права. Відповідно до\~положення ч.ч.1-2,\~ч.4\~ст.12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, а також земельна ділянка, які розташовуються за адресою: [ADDRESS] , набуті [PERSON] у власність в період перебування у шлюбі з [PERSON] , за їхні спільні кошти та з метою спільного сімейного проживання та користування. Тому спірні житловий будинок та земельна ділянка є об`єктами спільної сумісної власності сторін по справі. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження обставин, що є підставою для відхилення від рівності часток сторін в даній квартирі. З цих підстав, вказані спірні об`єкти нерухомого майна належить сторонам на праві спільної\~сумісної власності в рівних частках та за [PERSON] належить визнати право власності на Ѕ частку вказаного майна. Інших доказів, які б спростовували вищезазначені висновки суду, сторони не надали. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 4697 гривень 61 копійки (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений. Враховуючи, що розгляд справи по суті не здійснювався, суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, що становить 2348 гривень 80 копійок, а також стягнути з [PERSON] користь [PERSON] витрати на оплату судового збору у розмірі 2348 гривень 80 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved