Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 20 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.10.1989 року вона уклала шлюб з відповідачем. [INFO] народилася дочка [PERSON] 17.05.2006 року шлюб розірвано. Дочка на даний час навчається та є студенткою другому курсу денного відділення Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», навчається на бюджеті, термін навчання по 30.06. 2022 року. Позивачка зазначає, що відповідач на утримання дочки, хоча і надає матеріальну допомогу, але її недостатньо для утримання дочки. Власних коштів їй не вистачає в зв`язку з тим, що їй потрібні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники. Тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2000 гривень на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно і до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку. 25.10. 2019 року позивачка подала заяву про зміну позовних вимог та просить стягувати з відповідача на користь дочки [PERSON] аліменти в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на утримання повнолітньої дочки (а.с . 25). Процесуальні дії у справі. 24.09.2019 року ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 01.10.2019 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] , 07.10. 2019 року вручено копію ухвали про відкриття провадження в справі з копією позову та доданих до нього документів, про що в справі мається письмове повідомлення (а.с.23), відзиву на позов ним не подано, поважності причин його не подачі відповідачем суду не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 30.10. 2019 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області справу призначено до судового розгляду у спрощеному (письмовому) позовному провадженні на 30.10. 2019 року. Враховуючи, що від сторін у справі клопотань не надійшло, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження сторонами не надано, сторони не ініціювали перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження після отримання ухвали суду про відкриття провадження в справі, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, вказана справа відноситься відповідно до положень ст.19, ст.274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом в ухвалі про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивачкою відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази в обґрунтування позову, інших клопотань щодо надання чи витребування доказів сторонами не заявлялося, суд не знаходить підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального провадження та вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень ст.ст.277-279 ЦПК України. Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Оскільки, Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В розумінні ч.6 ст.279 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років, однак, у зв`язку з її навчанням, потребує матеріальної допомоги. Як вбачається з довідки виданої Національним технічним університетом «Харківський політехнічний інститут» від 24 вересня 2019 року за №66-04-300/823, дочка [PERSON] дійсно навчається на другому курсі факультету соціально - гуманітарних технологій, денної форми навчання на бюджетній основі в Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут». Термін навчання по 30.06. 2022 року (а.с.13). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №02-05738-2018 від 19.09. 2018 року, яка видана за відомостями Департаменту реєстрації Харківської міської ради вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 19.09. 2018 року по теперішній час (а. с. 15). Відповідно до довідки виданої Малопавлівським старостинським округом Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області №1128 від 19.09. 2019 року позивачка [PERSON] зареєстрована та фактично проживає в [ADDRESS] за даною адресою зареєстрований також відповідач [PERSON] , але фактично не проживає за вказаною адресою (а. с. 6). Згідно відомостей Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області про реєстрацію місця проживання від 11.10. 2019 року №02-15/1073, відповідач [PERSON] проживає по [ADDRESS] без реєстраційного обліку (а. с . 24). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З роз`яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; та у п. 20 зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання, не працює, навчається на бюджетній основі, на денному відділенні, що підтверджується довідкою №66-04-300/823 Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» від 24. 09. 2019 року (а.с.13), зареєстрована по [ADDRESS] , потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує те, що дочка [PERSON] навчається на денній формі навчання, навчальний заклад знаходиться в іншому місті, тому необхідні витрати на проїзд та оплату гуртожитку, в той час як відповідач має працездатний вік, має задовільний стан здоров`я, а будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідач суду не надав. Суд також враховує всі фактичні обставини справи, принципів розумності, справедливості та виваженості, враховуючи стан здоров`я, матеріальний стан сторін, можливості відповідача надавати матеріальну допомогу, а також враховуючи те, що [PERSON] навчається на бюджетній основі, суд приходить до висновку достатнім і справедливим стягувати аліменти на користь дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини щомісячно від всіх видів заробітку та доходів відповідача, до закінчення нею навчання, але не більш ніж до досягнення [PERSON] 23 років, такий розмір буде необхідним і достатнім для утримання дочки. Висновок суду. За наведених обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку, що відповідач має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини щомісячних виплат від всіх видів заробітку та доходів відповідачата такий розмір не порушує баланс інтересів сторін. На підставі ст.141 ЦПК України, так як позивачку було звільнено від сплати судового збору по даній категорії справи, судовий збір необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved