Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. Позовні вимоги мотивовано тим, що у вересні 2003 року вона придбала нежитлову будівлю магазину, розташовану за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 03.09.2003р., посвідченого державним нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контри Яксманицьким С.А. за реєстровим №1877. В подальшому, у 2006р. вона подарувала 69/100 часток вказаної нежитлової будівлі відповідачу [PERSON] згідно Договору дарування від 30.11.2006р. за реєстровим №2800. \~ \~ \~ \~Вказує, що з урахуванням зазначеного Договору дарування частини нежитлової будівлі (69/100) відповідачу [PERSON] , вона (позивачка) на даний час є власником 31/100 нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що частині нежитлової будівлі, подарованій [PERSON] , присвоєно окрему поштову адресу: [ADDRESS] та зареєстровано право приватної власності як 1/1 частки, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 13.12.2006р. та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12873543 від 13.12.2006р. Стверджує, що належна їй нежитлова будівля магазину є єдиним окремим ізольованим об`єктом нерухомості, з окремими системами водопостачання та електропостачання, використовується нею як єдине приміщення для ведення підприємницької діяльності, ніяких сумісних споруд та приміщень загального користування з іншими власниками будівель немає. В КП «МРБТІ» 31.08.2020р. їй (позивачці) як власнику виготовлено технічний паспорт на дану нежитлову будівлю, згідно якого загальна площа належної їй нежитлової будівлі становить 43,5 кв.м. Крім того, даному нежитловому приміщенню №1 присвоєно окрему поштову адресу: [ADDRESS] . З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким виділити їй в окремий інвентаризаційний об`єкт власності приміщення №1 площею 43,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] , яке розташоване на земельній ділянці площею 0,01 га, кадастровий номер 4622486400:09:008:0072, а також визнати за нею право власності на даний об`єкт нерухомості нежитлове приміщення №1 площею 43,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] , яке розташоване на земельній ділянці площею 0,01 га, кадастровий номер 4622486400:09:008:0072. ІІ. Позиція учасників справи. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, натомість подала письмову заяву про здійснення судового розгляду даної цивільної справи у її відсутності за наявними матеріалами з вказівкою на те, що заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, а подав письмову заяву про визнання даного позову та здійснення судового розгляду даної цивільної справи за його відсутності. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 05.01.2021р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Соколянської сільської ради Мостиського району Львівської області про виділення приміщення в окремий об`єкт та визнання права власності на нежитлове приміщення, залучено до участі у справі правонаступника відповідача Соколянської сільської ради Мостиського району Львівської області Мостиську міську раду Львівської області, розгляд справи вирішено провести в порядку загального позовного провадження, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). Ухвалою суду від 25.05.2021р. замінено первісного відповідача - Мостиську міську раду Львівської області належним відповідачем - [PERSON] . Ухвалою суду від 02.07.2021р. закрито підготовче провадження у даній справі. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу від 03.09.2003р., посвідченого державним нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області Яксманицьким С.А., укладеного між Чернівським споживчим товариством Мостиської райспоживспілки, від імені якого діяв [PERSON] , та позивачкою [PERSON] , останньою [PERSON] придбано будівлю магазину, що складається з 6-ти службових приміщень загальною площею 135,9 кв.м. та знаходиться в [ADDRESS] . На підставі зазначеного Договору купівлі-продажу ВАМ/547264 за реєстровим №1877/03.09.2003 у [PERSON] виникло право власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зокрема 05.09.2003р. начальником КП «Мостиське районне бюро технічної інвентаризації» було прийнято рішення про реєстрацію права власності та таке цього ж дня було зареєстровано. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1414569 від 05.09.2003р. позивачка [PERSON] стала власником даної нежитлової будівлі, форма власності приватна, частка 1/1. У відповідності до Договору дарування від 30.11.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Г.Р., зареєстрованого в реєстрі за №2800, позивачка [PERSON] подарувала, а відповідач [PERSON] прийняв у дар 69/100 часток нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12746565 від 04.12.2006р. відповідач [PERSON] став власником 69/100 часток нежитлової будівлі, адреса об`єкта: [ADDRESS] ; форма власності приватна спільна часткова, частка 69/100. Відтак, з урахуванням зазначеного Договору дарування частини нежитлової будівлі, позивачка [PERSON] стала власником 31/100 часток даної нежитлової будівлі. Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно ЯЯЯ/527457 від 13.12.2006р., виданого виконавчим комітетом Соколянської сільської ради Мостиського району Львівської області на підставі рішення виконкому №33 від 04.12.2006р., а також Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12873543 від 13.12.2006р. відповідач [PERSON] став власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; форма власності приватна, частка 1/1. Рішенням виконавчого комітету Соколянської сільської ради Мостиського району Львівської області №07 від 27.07.2020р. ухвалено присвоїти адресу нежитловому приміщенню, належному позивачці [PERSON] , зокрема [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорта на вказане нежитлове приміщення з господарськими допоміжними будівлями і спорудами, складеного КП «Мостиське районне бюро технічної інвентаризації» за результатами технічної інвентаризації, проведеної 31.08.2020р., загальна площа такого становить 43,5 кв.м. Згідно акту обстеження об`єкта нерухомого майна - нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , проведеного комісією в складі старости №1 виконавчого комітету Мостиської міської ради Стецини Н.М., депутата Мостиської міської ради Цвігули З.М. та діловода старостинського округу №1 Горон О.М., площа даного нежитлового приміщення 43,5 кв.м., рік спорудження 1976р.; фундамент бутобетонний; стіни цегляні; перекриття дерев`яне; покрівля металева, перегородки цегляні, підлога керамічна плитка. Даний об`єкт ізольований від суміжного приміщення, що має поштову адресу: [ADDRESS] , яке належить та яким користується [PERSON] . Обстежуваний об`єкт має окремий вихід; окрему систему життєзабезпечення, зокрема окрему систему водопостачання, окрему систему опалення та електропостачання. Об`єкту присвоєна окрема поштова адреса (згідно рішення виконавчого комітету Соколянської сільської ради Мостиського району Львівської області від 20.07.2020р. №07). До складу даного об`єкта нерухомого майна не входять самочинні (реконструйовані, переплановані) об`єкти. Даний об`єкт розташований на земельній ділянці площею 0,01 га з кадастровим номером 4622486400:09:008:0072, речове (майнове) право право користування, підстава майнового права договір оренди земельної ділянки від 12.11.2020р., укладений між Соколянською сільською радою Мостиського району та [PERSON] . Обстежуваний об`єкт фактично складає окремий самостійний об`єкт нерухомого майна. У позивачки [PERSON] виникла необхідність у виділенні зазначеного вище нежитлового приміщення як окремого об`єкта нерухомого майна із майна, що перебуває у спільній частковій власності, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. V. Застосовані судом норми права. Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Аналогічні висновки зазначені у постанові Верховного Суд України від 16.11.2016 року у справі №6-1443цс16. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновки суду. Зважаючи на гарантоване законом право позивачки як співвласника у спільній частковій власності на виділення в натурі своєї частки, беручи до уваги, що інший співвласник не заперечує проти такого виділення, враховуючи, що сторони по справі не заперечили щодо технічної можливості виділення частки, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. VII. Розподіл судових витрат між сторонами. З урахуванням письмового клопотання позивачки [PERSON] про залишення судових витрат за нею, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат по справі, в тому числі питання щодо сплаченого позивачкою судового збору.

Outcome: approved