Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] звернулась до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , третя особа - Міжрайонний відділ Державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків), яким просить стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 19.04.2010 по 14.09.2020 в сумі 36855 гривень 39 копійок. В обґрунтування заяви посилалася на те, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому 10 серпня 2010 року шлюбі. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2010 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист №2-4603/10 від 24.03.2020 та Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) відкрито виконавче провадження №61674676 по примусовому виконанню виконавчого листа. Відповідач не сплачує аліменти, у зв`язку з цим виникла заборгованість. У зв`язку з несплатою [PERSON] заборгованості по аліментам, матеріальне становище дитини значно погіршилося. Станом на 14 вересня 2020 року заборгованість становить 118639,80 гривень, на яку позивачем нарахована неустойка у вигляді пені, що за розрахунком останньої за період з квітня 2010 року по липень 2020 року складає 36855, 39 гривень. Позивач у судовому засіданні свої вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити та пояснила про обставини, викладені в позові, а також зазначила про наступне. Так, позивач підтвердила, що дійсно вона не пред`являла до примусового виконання виконавчий лист з тих підстав, що відповідач у 2010 році зникнув з їх з дитиною життя і вона змирилась з тим, що його немає. Після появи відповідача, він почав спілкуватися з сином, дарувати подарунки, однак регулярної матеріальної допомоги відповідач не надавав, в 2019 році відповідач з`явився та почав спілкуватися з сином, останній просив у відповідача про придбання подарунків, на що відповідач погоджувався та перерахував позивачу грошові кошти, за які позивачем були придбані подарунки, зокрема: мобільний телефон, комп`ютерна приставка, колонку, ролики, самокат та м`яч. При цьому, мобільний телефон та приставка були оплачені відповідачем частково, іншу частину коштів докладала позивач. Також із зазначених коштів позивач оплатила придбання лінз та лікування у офтальмолога для дитини. На прохання позивача допомогти встановити дитині брекети він відмовив, у зв`язку з чим позивач вирішила звернутися до виконавчої служби і 24 березня 2020 року пред`явила виконавчий лист до примусового виконання. Весь цей час жодних коштів в рахунок аліментів від відповідача вона не отримувала, будь-якої домовленості щодо розміру та порядку отримання аліментів відповідачем вона не мала. Аргументи учасників справи Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-які заяви не надавав. У судовому засіданні відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що до 2020 року позивач не здійснювала жодних дій щодо пред`явлення виконавчого документу до виконання, зважаючи на ту обставину, що він працював та мав можливість сплачувати аліменти шляхом відрахування із заробітної плати. Починаючи з жовтня 2018 року вони з позивачем досягли домовленості про добровільну сплату аліментів відповідачем, на виконання якої відповідач щомісяця перераховував на рахунок позивача аліменти в розмірі 2000 гривень, що підтверджується наданими ним роздруківкою з мобільного додатку «Вайбер». Позивач дійсно звернулась до нього із проханням допомоги у встановленні дитині брекетів, але такої фінансової можливості відповідач не мав, у зв`язку з чим між ними було досягнуто домовленості щодо збільшення розміру щомісячних платежів в рахунок аліментів до 2500 гривень. Представник третьої особи Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Попов В.М. надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Третя особа в ході судового розгляду письмових пояснень не надавала, із заявами не зверталась. Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2020 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. 08 лютого 2021 року суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 лютого 2021 року судовий розгляд по справі поновлено та справу призначено до судового розгляду в судовому засіданні. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 09 жовтня 2007 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, батьком дитини записаний відповідач [PERSON] , матір`ю позивач [PERSON] . Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 квітня 2010 року і до повноліття [PERSON] . Рішення набрало законної сили 21 вересня 2010 року. Судом встановлено, що на підставі вказаного рішення 24 березня 2020 року був виданий виконавчий лист №2-4603/10 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 квітня 2010 року і до повноліття [PERSON] (ВП №61674676) Постановою державного виконавця Харченко Д.О. від 12.05.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, в рамках вказаного виконавчого провадження звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у ТОВАРИСТВІ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ КОМПАНІЯ «МАГНЕТІК». Згідно довідки про неотримання аліментів, виданої Міськрайонним відділом державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) від 27.07.2020, [PERSON] , дійсно не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 01.05.2010 по 06.07.2020, згідно з виконавчим листом №2-4603/10 від 24.03.2020, виданим Харківським районним судом Харківської області, про стягнення з [PERSON] на Користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.04.2010 і до повноліття дитини. Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості по сплаті аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , складеного державним виконавцем Харченко Д.О., станом на 14.09.2020 заборгованість зі сплати аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , становить 118639,80 гривень. Застосовані норми права, мотиви, з яких виходив суд та висновки суду. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 196 цього Кодексу у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Передбачена ст.\~196\~СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості по аліментам у добровільному порядку, а тому суд вважає доведеною ту обставину, що відповідач був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти, однак не вжив достатніх заходів для виконання такого обов`язку, не сплатив жодного платежу в рахунок сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини на виконання рішення суду. Крім того, відповідач не довів, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. При цьому, суд не вбачає підстав для зарахування в якості виконання аліментних зобов`язань сплачених відповідачем сум шляхом періодичних грошових переказів на рахунок позивача, проти чого не заперечувала позивач, виходячи з положень частини першої-третьої статті 181 Сімейного кодексу України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду. Разом з тим, в ході судового розгляду судом не встановлено наявності між сторонами домовленості щодо сплати вказаних коштів в якості виконання аліментних зобов`язань відповідача або ж в якості сплати вказаних платежів в рахунок заборгованості по аліментам. Суд вважає доводи відповідача щодо тривалого непред`явлення позивачем виконавчого документу до виконання безпідставними та такими, що не впливають на висновки суду, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», пред`явлення виконавчого документу до виконання є правом, а не обов`язком стягувача. Згідно ч. 3 ст. 12 зазначеного Закону, виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-4603/10 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини від усіх видів заробітку доходу відповідача, станом на дату його пред`явлення не сплинув, оскільки дитина не досягла 18-річного віку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Відповідно до\~висновків Верховного\~Суду,\~які зроблені\~Великою палатою\~Верховного Суду\~у постанові\~від 25\~квітня 2018\~року по\~справі № 14-37цс18загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn),\~де: ?p\~ загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1\~ нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1\~ кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2\~ нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2\~ кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An\~ нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn\~ кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Суд приймає розрахунок неустойки (пені) від суми несплачених аліментів, який був проведений позивачем за період виникнення заборгованості з 19 квітня 2010 року по 01 вересня 2020 року і за розрахунками позивача становить 36855,39 гривень. Ані розрахунок пені (неустойки) за заборгованість по сплаті аліментів, здійснений позивачем, ані сам розрахунок заборгованості по аліментам жодним чином не спростований відповідачем. В ході судового розгляду відповідач не надав будь-яких заперечень з приводжу вказаних розрахунків, а також свого, альтернативного розрахунку. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже,\~виходячи з\~висновків Верховного\~Суду,\~які зроблені\~Великою палатою\~Верховного Суду\~у постанові\~від 25\~квітня 2018\~року по\~справі № 14-37цс18та\~використовуючи для\~розрахунку пені\~від суми\~несплачених аліментів\~наведену у\~зазначених висновках\~формулу,\~належна до\~сплати відповідачем\~на користь\~позивача неустойка\~ (пеня)\~від суми\~несплачених аліментів\~на утримання\~неповнолітньої дитини\~ [PERSON] \~за період\~з 19\~квітня 2010\~року по\~01\~вересня 2020\~року,\~починаючи з\~ дня прострочення сплати аліментів і до 14 вересня 2020 року, тобто в межах позовних вимог позивача, дійсно складає 36855,39 гривень, а тому суд приймає до уваги розрахунок, здійснений позивачем. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 196 ЦПК України, сума неустойки (пені) не може перевищувати 100 відсотків заборгованості по аліментам, яка в даному випадку становить 118639,80 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, виходячи з позовних вимог позивача [PERSON] , суд стягує з відповідача на її користь суму неустойки (пені) від простроченої суми аліментів в межах заявлених позовних вимог у розмірі 36855,39 гривень. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Щодо судових витрат \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд покладає судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи ту обставин, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 840,80 гривень, виходячи зі ставки судового збору, передбаченої Законом України «Про судовий збір» станом на день подання позову, тобто станом на 12 жовтня 2020 року. На підставі викладеного і

Outcome: approved