Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Комунальний заклад Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені [PERSON] звернулися до суду з позовом про зобов*язання [PERSON] яка навчалася на державному замовленні в КЗ «Дніпропетровське медичне училище» та була направлена по розподілу відпрацювати в КЗ Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені [PERSON] не менше трьох років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач навчалася за державним замовленням і закінчила навчання в КЗ «Дніпропетровське медичне училище» після чого була направлена для працевлаштування в КЗ Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені [PERSON] на посаду акушера, відповідач надала заяву про її звільнення за власним бажанням та з 11 грудня 2014 року на робочому місці не з*являлася. З метою досудового врегулювання спору позивач неодноразово звертався в компетентні органи для вирішення даного питання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з*явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Вислухавши представника позивача, оцінивши надані докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа\~\~має\~\~право в порядку,\~\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється\~\~ на\~\~ всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що [PERSON] 01 лютого 2014 року закінчила обласний комунальний заклад «Дніпропетровське медичне училище», про що отримала диплом молодшого спеціаліста серія НР № 45970767 /а.с. 18-19/. Згідно направленні на роботу № 7 [PERSON] була направлена в розпорядження КЗ Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені [PERSON] для роботи на посаді акушерки з місячним окладом згідно штатного розкладу /а.с.20/. 01 березня 2014 року [PERSON] написана заяву про прийняття її на роботу до КЗ Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені [PERSON] /а.с.16/ після чого наказом № 321-к від 03 березня 2014 року остання була прийнята на роботу до позивача на посаду акушерки /а.с. 22/. З грудня 2014 року відповідач на робочому місці не з*являється, надала заяву про звільнення її за власним бажанням. В позовній заяві позивач просив зобов*язати відповідача [PERSON], яка навчалася на державному замовленні в КЗ «Дніпропетровське медичне училище» і направлена по розподілу відпрацювати в КЗ Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені [PERSON] не менше трьох років при цьому посилається на вимоги ст. ст. 651, 1166, 1167 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України , ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав треба розуміти закріпленні законом матеріально правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів вказаний у ст. 16 ЦК України, який не є вичерпним та застосовується судом, залежно від змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушено, а також наслідків, що спричиненні цим порушенням. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки останнім вибрано невірний спосіб захисту свого порушеного права (ст. ст. 15, 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України). Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed