Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

КЗОЗ ХОКПЛ № 3 звернувся до суду із позовом в інтересах недієздатної [PERSON], яким просить визнати за право власності на ? частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] за [PERSON], 1946 року народження, в порядку спадкування за законом після померлої матері, [PERSON], 1919 року народження, померлої [INFO]. В обґрунтування позову зазначили, що на стаціонарному лікуванні у Комунальному закладі охорони здоров'я Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3 з 09.02.2013р. по теперішній час (у 16-му п/в) з психічним захворюванням у формі шизофренії, перебуває [PERSON], 1946 року народження, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], де мешкала разом з матір'ю, яка раніше доглядала та опікувалася нею. На психічний розлад [PERSON] страждає з 1978 р., перебуває на обліку в Харківському міському психоневрологічному диспансері № 3, є інвалідом 1 групи по психзахворюванню (безстроково), самотня людина. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.08.13 р. по справі № 643/6664/13-ц за заявою лікарні, [PERSON] була визнана недієздатною та над нею встановлена опіка, згідно ст.66 Цивільного Кодексу України, функції її опікуна здійснює КЗОЗ ХОКПЛ № 3. За психічним станом [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійної сторонньої допомоги, не може захистити свої житлові права та інтереси. Після смерті матері, вона проживала в квартирі соціального працівника, який останні 4 роки обслуговував хвору [PERSON] та її матір. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 01.06.2009 р. № 8-09-304802 виданого Відділом приватизації житлового фонду УКМП ДЕКМ Виконкому ХМР, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], 1919р.н. та [PERSON], 1946 р.н. [PERSON], померла [INFO]. (відоцтва про смерть [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції та Витягу з Держреєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 30.09.2016р., актовий запис № 17355 від 30.12.2012 р.). [PERSON] - на тяжкий психічний розлад страждає з 1978 року, перебуває на обліку в Харківському міському ПНД № 3, інвалід 1 групи, (безстроково), та після смерті своєї матері перебувала на стаціонарному лікуванні у психіатричному стаціонару ХОКПЛ № 3, та не мала і не має ніякої можливості за станом свого психічного здоров'я до нотаріальної контори подати заяву про прийняття спадщини та захистити своє майнове право, у передбаченому законом порядку. В зв*язку з чим, КЗОЗ ХОКПЛ № 3 звернувся до суду із позовом в інтересах недієздатної [PERSON], яким просить визнати за право власності на ? частку квартири. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, та надала суду пояснення згідно заявлених позовних вимог. Таким чином, просила суд позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача Харківської міської ради, до судового засідання не з*явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток зі зворотнім повідомленням, пояснення по справі та заперечень на позов не надали. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи при цьому з наступного. Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено наступне. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] - [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 12.12.1962 року (а.с. 6). Зазначена інформація також підтверджується інформацією з КП «Жилкомсервіс» від 07.10.2016 р. № 22582/2/0705 (а.с. 19). Відповідно до довідки від 06.09.1995 р. виданої Соціальним центром медико - соціальної експертизи охорони здоров*я - [PERSON], 1946 року народження, має 1 групу інвалідності з 22.08.1995 р. по загальному захворюванню, потребує в постійному догляді та нагляді (а.с. 9). Висновком № 486 лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом 1 чи ІІ групи внаслідок психічного розгляду від 10.12.2012 р. - [PERSON], 1946 року народження, інвалід І групи без терміново внаслідок психічного розладу, встановленої 22.07.1995 року без терміново. Проживає разом з матір*ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с. 10). Таким чином встановлено, що дійсно [PERSON], 1946 року народження є донькою [PERSON], [INFO]. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.08.2013р. по справі № 643/6664/13-ц за заявою Комунального закладу охорони здоров'я Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 [PERSON]була визнана недієздатною (а.с. 11). Відповідно до ст.. 66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про психіатричну допомогу», Комунальний заклад охорони здоров'я Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3 повинен здійснювати захист законних прав та інтересів осіб, визнаних у встановленому порядку недієздатними, які не мають законного представника. Згідно довідки Комунального закладу охорони здоров'я Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 від 30.11.2016 р. № 22/11738 - [PERSON], 1946 року народження, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] перебуває на стаціонарному лікуванні у Комунальному закладі охорони здоров'я Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3 з 09.02.2013 р. по теперішній час (у 16-му п/в) з психічним захворюванням у формі шизофренії (а.с. 5). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.06.2009 р. № 8-09-304802 виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконкому ХМР, квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], 1919 року народження та [PERSON], 1946 року народження. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 12.10.2016 р. - [PERSON], померла [INFO]. Згідно інформації КП «Жилкомсервіс» від 04.11.2014 р. № 19789/2/07-05 та довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця № 53 № 3986 від 03.11.2014 р. за адресою [ADDRESS] зареєстрована лише[PERSON] (а.с. 20-21). Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкодавців). Згідно з положенням ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином вбачається, що [PERSON], є спадкоємцем першої черги після смерті її матері. За змістом ст.ст. 1268-1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3 та 4 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки, (усиновлювачі), опікуни. Згідно повідомлення дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 25.01.2017 року № 261/01-16 згідно відомостям зі Спадкового реєстру після померлої [INFO] [PERSON], спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 66). Суд вивчивши матеріали цивільної справи [PERSON] на тяжкий психічний розлад страждає з 1978 року, перебуває на обліку в Харківському міському ПНД № 3, інвалід 1 групи, (безстроково), та після смерті своєї матері перебувала на стаціонарному лікуванні у психіатричному стаціонару ХОКПЛ № 3, та не мала і не має ніякої можливості за станом свого психічного здоров'я до нотаріальної контори подати заяву про прийняття спадщини та захистити своє майнове право, у передбаченому законом порядку. Відповідно до ст.25 Закону України «Про психіатричну допомогу», право на жиле приміщення за місцем постійного проживання зберігається протягом часу надання особі стаціонарної психіатричної допомоги. Підстави пропущення нею строку подання заяви є об'єктивними і поважними, зумовлені її психічним захворюванням, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення всіх необхідних дій та знаходження у психіатричному стаціонарі. Згідно абз.2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.08р., у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири), частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину, закон не вимагає рішення суду про визнання частки спадкодавця. Пункт 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995р. містить положення про те, що частка учасника спільної сумісної власності визначається, окрім іншого, при відкритті після нього спадщини. За відсутності доказів про те, що когось із учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою, частки визнаються рівними. У зв'язку з тим, що право власності спадкодавця не припинено, відповідно до ст. 346 ЦК України, а згідно ст.1296 ЦКУ відсутність свідоцтва на право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, таким чином, відповідно ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, оцінюючи в сукупності надані докази в процесі розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є мотивованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved