Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

ККП Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми в якому зазначає, що підприємство створене рішенням Донецької міської ради від 27.09.2004 року № 13/25 та з 01.07.2005 року надає теплопостачання населенню, а також здійснює нарахування за надані послуги. В порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004, п. 18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005, відповідач не сплачує в повному обсязі за надані послуги, внаслідок чого за період з 01.12.2010 року по 01.06.2013 року утворилась заборгованість в сумі 3508,81 грн., з яких: 3326,62 грн. - сума основного боргу за послуги теплопостачання за період з 01.12.2010 року по 01.06.2013 року; 156,93 грн. - 3% річних за період з 01.12.2010 року по 01.06.2013 року; 25,26 грн. - індекс інфляції 01.12.2010 року по 01.06.2013 року, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача та судові витрати у розмірі 229,40 грн. 28.02.2014 року позивачем було надано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог в якій позивач зменшив розмір первісних позовних вимог, а саме просить стягнути з відповідача на користь позивача 124,94 грн. - 3% річних; 5,40 грн. - індекс інфляції та судовий збір у розмірі 229,40 грн., а разом 359,74 грн. Представник позивача в судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив відмовити позивачу в задоволенні позову. Суд, вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки, виданої Житлово - експлуатаційною дільницею № 3 КП «Керуюча Компанія Куйбишевського району м. Донецька», [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку та мешкає за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що позива комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа» є виконавцем послуг з теплопостачання до квартири [ADDRESS], а [PERSON] є споживачем цих послуг у зазначеній квартирі, що підтверджується показаннями сторін та матеріалами справи. Згідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що сам відповідач визнав факт надання йому позивачем житлово-комунальних послуг з теплопостачання, визнав наявність в нього заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання в сумі 3326,62 грн., та з серпня 2013 року по листопад 2013 року вчинив дії, що свідчать про визнання ним боргу - добровільно погасив заборгованість з оплати цих послуг, що підтверджується показаннями сторін в судовому засіданні, копією квитанції зі сплати за послуги, а також заявою позивача про зменшення розміру позовних вимог, якою також підтверджується факт сплати відповідачем суми заборгованості за надані послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Можливість застосування положень ч. 2 ст.625 ЦК України до правовідносин між постачальником та споживачами комунальних послуг підтверджена постановою Верховного Суду України від 20 червня 2012 року, прийнятою за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм ст. 625 ЦК України у подібних правовідносинах, в зв'язку з чим ця постанова є обов'язковою для всіх судів України відповідно до положень ч.1 ст. 360-7 ЦПК України. Оскільки, відповідач мав заборгованість зі сплати комунальних послуг за період з 01.12.2010 року по 01.06.2013 року в сумі 2345,76 грн., оскільки за період з липня 2011 року по травень 2012 року та за період з березня 2013 року по травень 2013 року сплатив 2121,61 грн., яку сплатив за період з серпня 2013 року по листопад 2013 року, то відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України є обґрунтованими доводи позивача про наявність обов'язку відповідача сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за час прострочення в межах заявлених позовних вимог, тобто за період з 01.12.2010 року по 01.06.2013 року, а також трьох процентів річних від простроченої суми, нарахованих за той же період прострочення. Проаналізувавши правильність наданих позивачем розрахунків, виходячи із встановлених індексів інфляції та із врахуванням конкретних даних особового рахунку про нарахування платежів та внесення оплати за надані послуги, суд вважає, що відповідно до положень ч. 2 ст.625 ЦК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума інфляційних нарахувань в розмірі 5,40 грн., а також сума трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 124,94 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 229,40 грн. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved