Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позовна заява мотивована тим, що відповідач є його батьком, який сплачував аліменти на його утримання до досягнення ним повноліття. 15 вересня 2021 року він досяг повноліття, однак, на даний час продовжує навчання, є студентом Національного університету харчових технологій, підрозділу Навчально-наукового інженерно-технічного інституту ім. академіка І.С. Гулого, форма навчання - денна, контрактна, в зв'язку з чим несе витрати на оплату навчання, проїзд до місця навчання, проживання в гуртожитку, харчування, одяг, придбання підручників та інших навчальних посібників, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на навчання не надає, хоча і має іншу сім'ю, проте є працездатним, працює та винаймає житло в м. Чернігові, а тому має можливість надавати йому таку допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на час навчання у розмірі 4500 грн, щомісяця, починаючи з 08 жовтня 2021 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х річного віку. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2021 року цивільну справу за вказаною позовною заявою передано за підсудністю до Менського районного суду Чернігівської області. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 22 березня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні на 13 грудня 2021 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2021 року за клопотанням представника позивача судовий розгляд справи відкладено на 29 грудня 2021 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у зв'язку з навчанням в розмірі 2000 гривень, щомісячно, до закінчення його навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х річного віку, посилаючись на те, що він має іншу родину, на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина від іншого шлюбу, має незадовільний стан здоров'я, разом з тим не заперечував, що працює та отримує дохід, а в літній період, окрім основної заробітної плати, отримує також незначні доходи від підзаробіток. У власності не має об'єктів нерухомого майна та цінного рухомого майна. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 вересня 2003 року, виданого виконкомом Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягувались аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 вересня 2012 року. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2020 року змінено спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2012 року, з [PERSON] на користь [PERSON]. стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є студентом Національного університету харчових технологій, навчально-наукового інженерно-технічного інституту ім. академіка І.С. Гулого, спеціальність - галузеве машинобудування, форма навчання - денна, за рахунок фізичних осіб, строк навчання з 15 вересня 2020 року до 30 червня 2024 року. З договору про надання освітньої послуги №20-ІТІ-32, укладеного 11 вересня 2020 року між Національним університетом харчових технологій та [PERSON]. вбачається, що остання здійснює оплату за освітні послуги навчання [PERSON] за денною формою навчання, за спеціальністю галузеве машинобудування, ступінь - бакалавр, у даному навчальному закладі, загальна вартість яких за весь строк навчання, з 15 вересня 2020 року до 30 червня 2024 року, станом на 11 вересня 2020 року складає 60400 грн, розмір оплати за перший навчальний рік складає 15100 грн, за семестр - 7550 грн (а.с.5-8). Згідно з додатковою угодою №1 до договору №20-ІТІ-32 від 11 вересня 2020 року про надання освітньої послуги, укладеною 01 вересня 2021 року між Національним університетом харчових технологій Міністерства освіти і науки України та [PERSON]., загальна плата за навчання [PERSON] протягом 2021-2022 навчальних років складає 15855 гривень, за семестр - 7927 грн 50 коп (а.с.9). 15 вересня 2020 року між [PERSON] та Національним університетом харчових технологій укладено угоду на проживання в гуртожитку Національного університету харчових технологій, згідно з якою розмір оплати за проживання в гуртожитку складає 4958 грн за навчальний рік (а.с.10). В матеріалах справи містяться квитанції на підтвердження оплати позивача на проїзд до місця навчання (а.с.11, 12). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Вирішення питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Правом звернення до суду з позовом про стягнення аліментів у цьому випадку має той з батьків, з ким проживає повнолітня дитина, а також сама дитина, яка продовжує навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] досяг повноліття та навчається у Національному університеті харчових технологій, навчально-наукового інженерно-технічного інституту ім. академіка І.С. Гулого, форма навчання - денна, за рахунок фізичних осіб. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] зазначив, що потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, оскільки він навчається на денній формі навчання на платній основі, проживає в гуртожитку, несе витрати на проїзд до місця навчання. Відповідач визнає свій обов'язок щодо участі в утриманні повнолітнього сина Вячеслава, який продовжує навчання, але не погоджується з розміром аліментів, який останній просить стягнути з нього, посилаючись на те, що він має іншу сім'ю, на його утриманні знаходиться ще малолітня дитина, на підтвердження чого надав копію свідоцтва про шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON]., копію свідоцтва про народження [PERSON],[INFO], з якого вбачається, що відповідач є батьком останньої. Також на підтвердження стану свого здоров'я відповідач надав виписку №3623 із медичної карти стаціонарного хворого, з якої вбачається, що [PERSON] з 09 серпня по 20 серпня 2021 року знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «Чернігівська міська лікарня №3». При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з довідки №67 від 14 грудня 2021 року, виданої ТОВ «МАГДА ДОРС», [PERSON] з 25 січня 2021 року працює у вказаному товаристві на посаді слюсара-ремонтика з посадовим окладом 7150 грн, нарахована заробітна плата за період січень -листопад 2021 року складає 72782, 51 грн, до сплати - 37038 грн. Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. З огляду на викладене та враховуючи матеріальний стан позивача, який навчається на денній формі, на контрактній основі, несе витрати на оплату навчання, проживання у гуртожитку, проїзд до місця навчання, у зв'язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, разом з тим, беручи до уваги сімейний стан відповідача, перебування на його утриманні ще малолітньої доньки Владислави, стан його здоров'я, разом з тим, враховуючи те, що відповідач є особою працездатного віку, працює, отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати, суд дійшов висновку, що аліменти в розмірі 2000 грн відповідають потребам [PERSON] у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу. Водночас з тим, суд враховує, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про спроможність відповідача надавати допомогу на його утримання у більшому розмірі, а саме у розмірі, зазначеному у позовній заяві. Враховуючи положення ст.200 СК України та ч.1 ст.191 СК України, відповідно до яких аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на період його навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2021 року і до закінчення навчання - 30 червня 2024 року, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку. Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення п.1 п.1 ч.2 ст.4, п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», статей 133, 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави судового збору в розмірі 403,52 грн.

Outcome: partial