Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Керівник Харківської місцевої прокуратури №1 звернувся до суду в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації, Управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації, Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» грошові кошти в розмірі 2399,60 грн., які понесені державою на лікування особи потерпілого від злочину [PERSON] В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.08.2017 року у справі №638/1872/16-к, що набув чинності 25.01.2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та призначено іспитовий строк 2 роки. Зазначеним вироком встановлено, що 31.10.2015 року приблизно о 21 годині 38 хвилин, [PERSON], знаходячись на центральній алеї КП «Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького», розташованого за адресою: м.Харків, вул.Сумська буд.81, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON], діючи навмисно наніс правою рукою один удар в ліву частину обличчя [PERSON] Після отриманого удару в обличчя [PERSON] опинився на землі. Своїми умисними протиправними діями [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи в ділянці суглобового відростка та на рівні 34 зуба лівої гілки нижньої щелепи з крововиливом в ділянці перелому, який утворився від травматичної дії тупих твердих предметів. За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості, які спричинили за собою тривалий розлад здоров'я. 02.11.2015 року [PERSON] поступив на стаціонарне лікування до КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1», де йому надали необхідну медичну допомогу та провели операцію двощелепного шинування. У зв'язку з отриманням вищевказаних тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» в Центрі дитячої хірургічної стоматології 7 ліжко-днів з 02.11.2014 року по 09.11.2015 року. Відповідно до калькуляції вартості лікування наданої КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» від 16.03.2018 року, вартість стаціонарного лікування [PERSON] з 02.11.2015 року по 09.11.2015 року склала 2399,60 грн. На момент вчинення кримінального правопорушення [PERSON] був неповнолітнім та [INFO] року досяг повноліття, отже сума, витрачена на лікування потерпілого від злочину, підлягає стягненню на користь бюджету, з якого фінансується лікувальний заклад, в сумі фактичних витрат з винної особи - відповідача. Також зазначив, що КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» фінансується з місцевого бюджету за рахунок медичної субвенції та обласного бюджету. Головним розпорядником коштів є Управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації та КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» є розпорядником своїх коштів, тому кошти повинні бути стягнутими на його користь. Також вказує, що в рамках кримінального провадження позов щодо стягнення вказаної шкоди з засудженого не пред'являвся, на теперішній час збитки не відшкодовані. Представник Харківської місцевої прокуратури №1 в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з'явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв'язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.11.2018 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв'язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.08.2017 року у справі №638/1872/16-к, що набув чинності 25.01.2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та призначено іспитовий строк 2 роки. Зазначеним вироком встановлено, що 31.10.2015 року приблизно о 21 годині 38 хвилин [PERSON], знаходячись на центральній алеї КП «Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького», розташованого за адресою: м.Харків, вул.Сумська буд.81, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON], діючи навмисно наніс правою рукою один удар в ліву частину обличчя [PERSON] Після отриманого удару в обличчя [PERSON] опинився на землі. Своїми умисними протиправними діями [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи №5282-ая/15 від 17.11.2015 року у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи в ділянці суглобового відростка та на рівні 34 зуба лівої гілки нижньої щелепи з крововиливом в ділянці перелому, який утворився від травматичної дії тупих твердих предметів. За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості, які спричинили за собою тривалий розлад здоров'я. 02.11.2015 року [PERSON] поступив на стаціонарне лікування до КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1», де йому надали необхідну медичну допомогу та провели операцію двощелепного шинування. У зв'язку з отриманням вищевказаних тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» в Центрі дитячої хірургічної стоматології 7 ліжко-днів з 02.11.2014 року по 09.11.2015 року. Відповідно до калькуляції вартості лікування наданої КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» від 16.03.2018 року, вартість стаціонарного лікування [PERSON] з 02.11.2015 року по 09.11.2015 року склала 2399,60 грн. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.2 ст.1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Встановлено, що на момент вчинення кримінального правопорушення [PERSON], [INFO], був неповнолітнім та [INFO] року досяг повноліття. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету. КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» фінансується з місцевого бюджету за рахунок медичної субвенції та обласного бюджету. Головним розпорядником коштів є Управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації та КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» є розпорядником своїх коштів, тому кошти повинні бути стягнутими на його користь. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, тому з відповідача підлягають стягненню на користь КЗОЗ «ОДКЛ №1» грошові кошти в розмірі 2399,60 грн., які понесені на лікування особи потерпілої від злочину. Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір». Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved