Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

І. Суть спору Позивач [PERSON] , 03.12.2020року, звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті його брата [PERSON] , який помер [INFO] , залишилось спадкове майно, а саме: право на середню земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Галичина» площею 2,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка, в свою чергу, була прийнята ним як спадщина після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Зазначає, що за життя [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився, спадкова справа не заводилася. Стверджує, що він має намір прийняти спадщину після смерті брата, однак у встановлений законом строк не звернувся вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із тим, що протягом 2011-2016 років здійснював догляд за своєю дружиною [PERSON] , яка була інвалідом третьої групи, часто хворіла та перебувала під наглядом лікаря, що підтверджується даними з її медичної картки хворого (історії хвороби), а саме: випискою з історії хвороби №30390/1070, виданою Львівською обласною клінічною лікарнею гастроентерологічного відділення від 08.01.2013 року (діагноз цироз печінки, змішаної етіології (В-вірусної і токсикоз-аліментарної), активність І (мінімальна), субкомпресований з синдромом портальної гіпертензії (варикозно розширені вени стравоходу І ст., портальної системи) з помірно вираженою гепатоцелюлярною недостатністю. Рефлюкс-гастрит ДГР. Хронічний панкреатит, фаза неповної клінічної ремісії. Дисметаболічна енцефалополінейропатія з порушенням ходи. Поліартралгія); випискою із медичної картки стаціонарного хворого №4237, виданою Мостиською КЦРЛ від 21.10.2015 року (діагноз цироз печінки, змішаної етіології (В-віросної і токсикоз-аліментарної), активність І (мінімальна), субкомпресований з синдромом портальної гіпертензії (варикозно розширені вени стравоходу І ст., портальної системи) з помірною вираженою гепатоцелюлярною недостатністю. Рефлюкс-гастрит ДГР. Хронічний панкреатит, фаза неповної клінічної ремісії. Дисметаболічна енцефалополінейропатія з порушенням ходи. Поліартралгія). Таким чином, вважає, що строк для прийняття спадщини було пропущений ним з поважних причин. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . ІІ. Позиція учасників справи: В підготовче засідання позивач не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області у підготовче засідання не з`явився, а подав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та зазначає, що не заперечує проти позову. Третя особа Приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С., у підготовче засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки. ІІІ. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді від 03.12.2020року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді від 23.12.2020року залучено до участі в справі правонаступника відповідача Чернівської сільської ради Мостиську міську раду Львівської області. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. ІV. Обставини справи, встановлені судом: [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (рідного брата позивача [PERSON] ). Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та позивачем підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та листом-відповіддю Мостиського РВ ДРАЦС стосовно актового запису про народження [PERSON] . До складу даної спадщини входить право власності на середню земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Галичина» площею 2,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлій матері [PERSON] [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0124478, виданого Мостиською райдержадміністрацією Львівської області від 07.04.1997 року. Вказана середня земельна частка (пай) була прийнята як спадщина [PERSON] відповідно до положень ч.3 ст. 1268 ЦК України, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився, спадкова справа згідно інформаційних довідок не заводилася. Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, чи претендували б на таку, крім позивача, немає. В свою чергу, позивач [PERSON] , бажає прийняти спадщину та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, однак після смерті брата у шестимісячний строк не звернувся вчасно в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] та [PERSON] ; довідкою з місця проживання про склад сім`ї №25 від 02.01.2020року; копією Сертифікату на право на частку (пай) серії ЛВ №0124478, виданого Мостиською райдержадміністрацією Львівської області від 07.04.1997 року; копією довідки №7, виданої Чернівською сільською радою Мостиського району Львівської області від 02.01.2020 року; листом Приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. вих.№308/01-16 від 16.03.2020 року та іншими матеріалами справи. V. Застосоване судом законодавство В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. ЦПК України встановлено, що: відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); згідно ст.78 ЦПК України суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. у відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновки суду: Беручи до уваги вищенаведені, викладені у позовній заяві пояснення позивача щодо пропуску ним строку для прийняття спадщини, які підтверджуються матеріалами справи, зокрема, даними з медичної картки хворого (історії хвороби), а саме: випискою з історії хвороби №30390/1070, виданою Львівською обласною клінічною лікарнею гастроентерологічного відділення від 08.01.2013 року (діагноз цироз печінки, змішаної етіології (В-віросної і токсикоз-аліментарної), активність І (мінімальна), субкомпресований з синдромом портальної гіпертензії (варикозно розширені вени стравоходу І ст., портальної системи) з помірно вираженою гепатоцелюлярною недостатністю. Рефлюкс-гастрит ДГР. Хронічний панкреатит, фаза неповної клінічної ремісії. Дисметаболічна енцефалополінейропатія з порушенням ходи. Поліартралгія); випискою із медичної картки стаціонарного хворого №4237, виданою Мостсиькою КЦРЛ від 21.10.2015 року (діагноз цироз печінки, змішаної етіології (В-віросної і токсикоз-аліментарної), активність І (мінімальна), субкомпресований з синдромом портальної гіпертензії (варикозно розширені вени стравоходу І ст., портальної системи) з помірно вираженою гепатоцелюлярною недостатністю. Рефлюкс-гастрит ДГР. Хронічний панкреатит, фаза неповної клінічної ремісії. Дисметаболічна енцефалополінейропатія з порушенням ходи. Поліартралгія), суд вважає, що зазначені обставини зумовили істотні труднощі для позивача щодо вчинення ним дій по оформленню своїх спадкових прав, а тому суд визнає поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті його брата [PERSON] . Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача і визначення йому додаткового строку у три місяці, який буде достатнім для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] . VII. Судові витрати Враховуючи думку позивача та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за ним.

Outcome: approved