Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення в загальному розмірі 40349,30 грн. та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , і є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Через невиконання своїх обов`язків перед позивачем утворилася заборгованість щодо сплати за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 березня 2016 року по 31 березня 2021 року у розмірі 20867,10 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 березня 2016 року по 31 березня 2021 року у розмірі 15502,96 грн., інфляційні витрати у розмірі 2885,28 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 1093,96 грн., а всього - на загальну суму 40349,30 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного порядку вирішення справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, на підставі ст. 128 ЦПК України повідомлялися належним чином про день, час та місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідачів повернулася до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання». Причини неявки відповідачі суду не повідомили, відзиву, заяв, заперечень до суду не надали. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Відтак, оскільки відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, відзиву на позов не подали, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у матеріалах справи доказів згідно положень ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та відповідно до наданих матеріалів, є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] . За правилами ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Обов`язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, передбачений ст. 68 ЖК України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості, у відповідачів виникла заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 березня 2016 року по 31 березня 2021 року у розмірі 20867,10 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 березня 2016 року по 31 березня 2021 року у розмірі 15502,96 грн., інфляційні витрати у розмірі 2885,28 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 1093,96 грн., а всього - на загальну суму 40349,30 грн. В обґрунтування розміру заборгованості за вищевказані послуги позивачем надано відповідний розрахунок, правильність якого відповідачами не спростована. Доказів добровільної сплати нарахованої суми відповідачі до суду не надали. Досліджуючи вимоги позивача в частині періоду виниклої заборгованості, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Заяв про застосування строків позовної давності відповідачами не подано. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачів інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд зазначає таке. Положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З огляду на прострочення відповідачами сплати за надання комунальних послуг, вимога позивача щодо стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми є законною та обґрунтованою. Положеннями ст. 64 ЖК України визначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відтак, вимоги позову обґрунтуванні, належним чином доведені, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 гривні, що підтверджено наданим платіжним дорученням. Оскільки позов підлягає задоволенню, сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідачів у рівних частинах на користь позивача.

Outcome: approved