Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Комунальне підприємство «Водоканал» звернулось до суду з позовом, який уточнювався під час розгляду справи, до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за централізоване водопостачання і водовідведення, вказавши в заяві, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] , користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за воду та послуги каналізації у повному об`ємі не здійснюють, у зв`язку з чим, за період з 01.01.2012 року по 31.10.2019 року утворилась заборгованість у сумі 15789,51 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Відповідачі надали суду відзив на уточнену позовну заяву від 05.06.2019 року, відповідно до якого позов визнають у межах позовної давності з 01.06.2014 року по 31.10.2015 року у сумі 4879,31 грн., також зазначають що вказана сума повинна бути змінена, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою [ADDRESS] , а отже стягненню підлягають кошти у розмірі 2439,66 грн. Сторони не звертались до суду з клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 546 від 28.10.1999 року «Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення», збір абонентної плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунальних послуг. З матеріалів справи вбачається, що Комунальне підприємство «Водоканал» надає послуги з централізованого водопостачання і водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Особовий рахунок № [NUMBER] оформлений на ім`я відповідального квартиронаймача [PERSON] . На момент звернення з позовом, за цією адресою було зареєстровано чотири особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 355. Відтак, наразі споживачами послуг, які КП «Водоканал» за вказаною адресою, є [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 1997 року, [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 1998 року та [PERSON] , зареєстрована за вказаною адресою з 2002 року по теперішній час. Суду не надано належних та допустимих доказів фактичного проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] за іншою адресою. Відповідно до статей 67, 68 ЖК УРСР наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання та водовідведення. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. Відповідно до ч.3 ст.815 ЦК наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦКУ, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Відповідно до розрахунку наданого позивачем за період з 01.01.2012 року по 31.10.2019 року утворилась заборгованість у сумі 15789,51 грн. Відповідачами заявлено про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України) Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права, наголошує на тому, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббнігс та інші проти Сполученого Королівства» рішення від 22.10.1996 року, «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 року) Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів 30.05.2017 року. Тобто, у частині позовних вимог за період з 01.01.2012 року по 31.05.2014 року необхідно відмови у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Відповідно до розрахунку наданого позивачем у період з 01.06.2014 року по 31.10.2015 року існує заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] у розмірі 5244,08грн., яка підлягає стягненню з відповідачів. У зв`язку із частковим задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 531,40 грн.

Outcome: partial