Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Із позовною заявою про визнання права власності на спадщину за заповітом до суду звернувся [PERSON]. Позов мотивований тим, що позивач не може успадкувати спадкове майно, так як відсутні правовстановлюючі документи. Позивач в судове засідання не зявився, але попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, судові витрати з відповідача просить не стягувати. Представник відповідача [PERSON] сільської ради у судове засідання не зявився, але попередньо надав суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без участі представника селищної ради. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст.. 247 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. 09 листопада 2003 року померла [PERSON], актовий запис про смерть №44. Для позивача у справі померла є матірю. За життя матір розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, що посвідчено 18 березня 1983 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради, яким належне на день смерті майно заповідала позивачу у справі, своєму сину [PERSON]. Після смерті матері [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колишнього КСП «Євминка», розміром 4,74 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), та розташована на території [PERSON] сільської ради, право на яке посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0085611, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №410, а також житловий будинок, який розташований за адресою с.Євминка, вулиця Партизанська,32, Козелецького району, Чернігівської області, яке відноситься до категорії колгоспного двору. Позивач, як спадкоємець за заповітом на дану спадщину прийняв її, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном згідно діючого на час відкриття спадщини законодавства, в силу вимог ст..549 ЦК УРСР, однак оформити спадкові права у нотаріальному порядку не має можливості через відсутність оригіналу Сертифікату на право на земельну частку (па), бо він втрачений, а право власності на житловий будинок, що належав померлій, зареєстровано в органах МБТІ як за власником колгоспного двору, тому змушений звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. В звязку з відміною колгоспних дворів, власникам цих дворів, які мали документи, які підтверджують право власності колгоспного двору на житловий будинок і зареєстровані за колгоспним двором, необхідно було звернутися до сільської ради для заміни правовстановлюючих документів та в БТІ для реєстрації права власності на нерухоме майно за кожним членом колгоспного двору. Однак за життя [PERSON] у належний спосіб належні їй права не оформила, тому на даний час для оформлення спадкових прав позивач змушена звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року (із змінами), право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося до припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Розмір частки члена колгоспного двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Партизанська,32, в селі Євминка, Козелецького району, Чернігівської області відноситься до категорії колгоспного двору. До складу даного колгоспного двору станом на 15.04.1991 року входили: померла [PERSON], тому тільки вона має право на дане домоволодіння на цілу частину. Доказом втрати Сертифікату на право на земельну частку (пай) є оголошення в газеті «Новини Придесення» а також довідка з Козелецького ВП УМВС про те, що оригінал Державного акту на земельну ділянку, що виданий на імя [PERSON] в стіл знахідок не надходив. \~ \~ \~ \~ Відповідно ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, позивач у справі вимушений звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно з метою оформлення права на спадщину, відповідно до вимог чинного законодавства України, та державної реєстрації права власності на нерухоме майно. На підставі наведенного та

Outcome: approved