Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Кредитна спілка «СуперКредит» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.07.2013 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № СК-2/0301/13/14/20 за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5 295,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 48 % річних. Відповідач по справі зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору у відповідача станом на 05.12.2014 р. виникла заборгованість у розмірі 4 912 грн. 21 коп. з яких: 2 507 грн. 66 коп. - заборгованість по сплаті основної суми кредиту, 955 грн. 60 коп. - сума несплачених відсотків, 1 448 грн. 95 коп. пеня. Крім того, у зв'язку з понесенням витрат на публікацію у пресі, позивач просив стягнути 420 грн. витрат на оголошення. Відповідач свої зобов'язання, щодо погашення заборгованості за наданим кредитом та сплати процентів за користування ним, не виконала, у зв'язку з чим, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду. До початку судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, крім того зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 33). Згідно ст. 74 ЦПК України судові повістки - про виклик та телеграми зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Відповідач в судові засідання не з'явився, з урахуванням ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та у зв'язку з неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень, зокрема, судових повісток про виклик на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасового окупованих територіях, що підтверджується листом підприємства зв'язку (УДППЗ «Укрпошта»), відповідач, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася через засоби масової інформації (а.с. 31), зокрема, оголошення про виклик в судове засідання в газеті «Урядовий Кур'єр» № 45 (5419) від 12.03.2015 р. (а.с. 36). У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень представника позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, 19.07.2013 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № СК-2/0301/13/14/20 за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5 295 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 48 % річних (а.с. 5). Факт отримання кредитних коштів підтверджується видатковим касовим ордером (а.с. 8). У відповідності до п. 3.2 кредитного договору, нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом з розрахунку 48 % річних. Згідно із п. 3.4 кредитного договору, у випадку прострочення боржником термінів платежів, зазначених у договорі, кредитор має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення в розмірі 1 % від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору, його сторони за не виконання чи неналежне виконання зобов'язань за договором несуть відповідальність згідно чинного законодавства. Позивачем здійснювались заходи досудового врегулювання спору, зокрема, 23.10.2014 р. на адресу відповідача направлявся лист з вимогою погасити заборгованість (а.с. 9). Відповідач по справі зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути позивачу зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору у відповідача станом на 05.12.2014 р. виникла заборгованість у розмірі 4 912 грн. 21 коп. з яких: 2 507 грн. 66 коп. - заборгованість по сплаті основної суми кредиту, 955 грн. 60 коп. - сума несплачених відсотків, 1 448 грн. 95 коп. пеня, що підтверджено розрахунком позивача (а.с. 4). Розрахунки позивача, відповідачем спростовані не були. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплаті процентів у разі прострочення повернення чергової частини позики. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідача виникла заборгованість у розмірі 4 912 грн. 21 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 420 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved