Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-15 00:00:00

І. Стислий виклад вимог заявника. Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , яка народилася [INFO] , а померла [INFO] у м. Донецьку. Померла є його матір`ю, отримати свідоцтво про її смерть встановленого законом зразку в м. Мирнограді виявилося неможливим, оскільки мати померла в м. Донецьку, який тимчасово не підконтрольний владі України. Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 13.01.2021 в отриманні свідоцтва про смерть [PERSON] було відмовлено. Заявник просив суд встановити факт смерті матері. ІІ. Заяви (клопотання) та пояснення учасників справи. Заінтересованою особою - Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подано судові заяву про розгляд справи без участі представника, в якій зазначено про відсутність заперечень проти задоволення вимоги заявника. В судовому засіданні заявник підтримав свою вимогу та наполягав на її задоволенні, мотивуючи це викладеними у заяві обставинами. Додав, що мати померла [INFO] в м. Донецьку в лікарні. В 2019 році вона поїхала з м. Мирнограда, де постійно мешкала, до його сестри (своєї дочки) у с. Луганське, яке віднесене до м. Донецька, у гості. Там захворіла, а коли видужала, то через впровадження карантину не змогла повернутися додому. Потім мати знов захворіла і [INFO] померла в лікарні м. Донецька. Він не зміг потрапити на її поховання, оскільки немає проїзду, похованням матері займалася родина його сестри. Встановлення факту смерті матері потрібно заявникові для реєстрації її смерті органом РАЦС та отримання ним спадщини у вигляді недоотриманої матір`ю за життя пенсії. Судом за клопотанням заявника у справі опитано свідка [PERSON] , яка підтвердила факт і обставини смерті [PERSON] , вказавши, що та була її бабусею, мешкала в м. Мирнограді. В 2019 році бабуся поїхала до її тітки у с. Луганське в м. Донецьку, там хворіла, не могла повернутися, потім зламала шийку стегна і померла [INFO] в лікарні м. Донецька. Інших клопотань учасниками справи суду не заявлено. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 16.01.2021 заява надійшла до суду, ухвалою суду того ж дня відкрите провадження у даній справі, призначено судове засідання на 13-30 годину 16.01.2021. 16.01.2021 з метою підготовки справи до судового розгляду до Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) судом спрямовано запит про наявність актового запису про смерть [PERSON] та про те, чи не видавалося свідоцтво про її смерть. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст виниклих правовідносин. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , який народився [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження на а.с.8). [INFO] в м. Донецьку видане свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , відповідно до якого остання померла [INFO] в м. Донецьку (а.с.9). На підтвердження смерті [PERSON] медичним закладом м. Донецька видане лікарське свідоцтво про смерть №34 з довідкою про причину смерті, у якій датою і місцем смерті [PERSON] вказане [INFO] , м. Донецьк, причинами смерті стали ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, серцева недостатність ІІ ступеню, артеріальна гіпертензія (а.с.10). 13.01.2021 Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у проведенні реєстрації смерті [PERSON] було відмовлено через відсутність лікарського свідоцтва про смерть, форма якого визначена наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (а.с.11). За даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть [PERSON] не виявлено (а.с.17). V. Оцінка суду. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає, зокрема, справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За нормою, викладеною у абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Відомості про смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 №1064. Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Також позиція щодо розгляду даної категорії справ викладена у п.п.13,18 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме: суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Таким чином, свідоцтво про смерть, лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті не створюють правових наслідків, але в той самий час містять фактичні дані відповідно до ст.76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника. Суд враховує положення ч.3 ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», відповідно до яких діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи. Відповідно до ст.ст.3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Встановлення факту смерті необхідно заявникові для оформлення реєстрації смерті у встановленому законом порядку та оформлення спадкових прав. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що [PERSON] померла [INFO] у м. Донецьку, підтверджено наданими доказами, та у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved