Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем, який зареєстровано 14.01.2017 року у Дніпровському районному у місті Запоріжжя відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, актовий запис №06. В шлюбі у них народилась дитина: син [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ними, як подружжям відсутні спільні інтереси, вони мають діаметрально протилежні погляди на сімейне життя, зникло взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Тому, позивач просить суд розірвати їх з відповідачем шлюб та стягнути з відповідача її витрати по сплаті судового збору. Відповідач у відзиві зазначив, що сторони не проживають разом з грудня 2020 року, а відтак не заперечує проти розірвання шлюбу, дитина проживає з батьком та перебуває на його утриманні ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 16.08.2021 року відрито спрощене провадження у справі, судове засідання призначено на 06.09.2021 року, яке за клопотанням представника відповідача перенесено на 09.09.2021 року. До судового засідання сторони надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. Шлюб між сторонами у справі зареєстрований 14.01.2017 року у Дніпровському районному у місті Запоріжжя відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, актовий запис №06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). В шлюбі у подружжя народилась дитина: син [PERSON] , [INFO] (а.с.11,24-26). На даний час подружжя не підтримує шлюбних відносин через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, на примирення не згодні. IV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно із постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного, відсутнє взаєморозуміння. Сім`я розпалася та існує формально. Сторони разом не проживають. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та малолітньої дитини, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно із частиною другої статті 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Частиною третьою 3 статті 115 СК України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно із приписами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У даній справі суд не вирішував питання щодо місця проживання дитини, відтак відповідні доводи сторін судом не оцінювались та не встановлювались. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved