Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Чернігівської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання з рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, на його користь 300 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів прокуратури та 40 000 грн на відшкодування сум, сплачених у зв`язку з наданням юридичної допомоги (а.с.1-2). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №42018270000000017 від 25.01.2018 року, 26 січня 2018 року слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Чернігівської області Марченко О.В. йому було повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України. В подальшому за результатами досудового розслідування було складено та направлено до суду обвинувальний акт. Зазначив, що 07 вересня 2019 року набрала законної сили ухвала Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.08.2019 про закриття кримінального провадження №42018270000000017 від 25 січня 2018 року по обвинуваченню в скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. Вважає, що незаконними рішеннями та діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури йому завдано майнової і моральної шкоди внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, внесення відомостей до оперативно-довідкового обліку ДІАЗ МВС України про притягнення до кримінальної відповідальності та незаконного втручання в особисте життя в результаті проведення відносно нього негласних слідчих (розшукових) дій. Крім того, незаконним притягненням до кримінальної відповідальності і пред`явленням обвинувачення у вчиненні злочину, який він не вчинював, були зганьблені його честь і гідність, завдано непоправної шкоди престижу та репутації. Повідомив, що матеріальна шкода становить 40 000 грн, які сплачені у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги за участь у кримінальному провадженні №42017270000000217 та в подальшому №42018270000000017. Посилаючись на ст. 56 Конституції України, норми ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», просить задовольнити позовні вимоги. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 29.04.2021 відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У встановлений судом строк від відповідача - Державної казначейської служби України, надійшов відзив (а.с.24-25), відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що казначейство згідно зі своїми функціональними обов`язками не є учасником спірних правовідносин і не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Оскільки дії казначейства та органів прокуратури відносно позивача не визнані незаконними, то не встановлено вчинення ними протиправних дій або бездіяльності, що є обов`язковим елементом складу цивільного правопорушення та передумовою настання цивільно-правових наслідків. Крім того, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та тяжкими фізичними і моральними стражданнями, на які він посилається. Також відсутні належне обґрунтування та розрахунок моральної шкоди в розмірі 340 000 грн, не зазначені докази, які цей розмір підтверджують. Вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди є завищеним, не випливає з обставин справи і не відповідає дійсності, а також не підтверджується доказами. У встановлений судом строк, відповідач - Чернігівська обласна прокуратура, подала відзив (а.с.35-42) та заперечення на відповідь на відзив (а.с.77-82), відповідно до яких, з огляду на відсутність у матеріалах справи належних доказів незаконності рішень, дій чи бездіяльності прокуратури, недоведеність факту заподіяння шкоди позивачу та причинного зв`язку між ними, необґрунтованість розміру такої шкоди та підстав для її стягнення, просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначає, що не заперечує наведені в позові обставини справи в частині кримінального переслідування позивача та ухвалених судових рішень. Однак не погоджується з оцінкою позивачем вказаних обставин та його висновками щодо підстав для відшкодування матеріальної і моральної шкоди та їх розміром. У ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження позивач правомірно перебував під слідством, процесуальні дії органу досудового розслідування та суду були необхідними, допустимими та вчинялися з метою встановлення істини у справі, в судовому порядку не скасовувались. Крім того, втручання в конституційні права [PERSON] було мінімальним та об`єктивно необхідним для забезпечення виконання завдань кримінального процесу, будь-який запобіжний захід до нього не застосовувався. Переважна більшість слідчих (розшукових) дій проведені без участі позивача, а участь у інших не було для нього надмірним тягарем. Повідомив, що ухвала суду про закриття кримінального провадження є результатом реалізації принципу змагальності, встановленого ст. 22 КПК України, а не наслідком незаконних дій під час досудового розслідування. Разом з тим, розмір відшкодування моральної шкоди є необґрунтований, не підтверджений розрахунком, зі змісту позовної заяви не зрозуміло за який час позивач просить стягнути моральну шкоду. Стягнення такої суми відшкодування призведе до збагачення позивача за рахунок коштів державного бюджету, що є неприпустимим. Фактичний строк кримінального переслідування позивача становить 1 рік 7 місяців та 12 днів. Витрати на правову допомогу адвоката не підтверджуються належними доказами, їх розмір не відповідає критеріям їхньої реальності та розумності. Отримавши відзив від Чернігівської обласної прокуратури, представником позивача подано відповідь на відзив (а.с.58-61), в якому зазначено, що позивач перебував під слідством і судом 1 рік 9 місяців та 15 днів. Кримінальне провадження закрито ухвалою суду з реабілітуючих підстав у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення, що є підставою встановлення факту незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та підставою для відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Ухвалою суду від 28.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Представники відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову повністю, відповідно до поданих відзивів. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Ухвалою слідчого судді Чернігівського апеляційного суду від 22 листопада 2017 року, в рамках кримінального провадження №42017270000000217 від 04.10.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії відносно [PERSON] , [INFO] , у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж у вигляді контролю за телефонними розмовами [PERSON] з номеру мобільного телефону [NUMBER] оператора мобільного зв`язку «лайфселл» (а.с.62-63). Постановою прокурора відділу прокуратури Чернігівської області від 25.01.2018 року з матеріалів кримінального провадження №42017270000000271 від 04.10.2017 виділено матеріали досудового розслідування за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 КК України, які внесені до ЄРДР за №42018270000000017 (а.с.64-66). 26 січня 2018 року [PERSON] повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки (а.с.85-91). Згідно з постановою прокуратури Чернігівської області від 05.07.2019, прийнято рішення про відмову від підтримання державного обвинувачення під час судового розгляду у Новозаводському районному суді міста Чернігова кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №42018270000000017 від 25.01.2018 стосовно [PERSON] відповідно ч.1 ст.340 КПК України (а.с.67-68). Відповідно до ухвали Новозаводського районного суду міста Чернігова від 30 серпня 2019 року, кримінальне провадження №42018270000000017, внесене 25.01.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням [PERSON] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, закрито у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення (а.с.3-4, 92-94). За надання юридичної допомоги та захисту інтересів [PERSON] в кримінальному провадженні №42018270000000017 від 25.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на підставі договору про надання правової допомоги від 05 грудня 2017 року, укладеного з адвокатом Дворніченко М.М. (а.с.5-6,7,9), [PERSON] сплатив 40 000 грн, що підтверджується квитанцією від 05.12.2017 (а.с.8) та актом прийому-передачі виконаних робіт від 03.09.2019 (а.с.10). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України). Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Підстави, особливості та порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». За змістом ч.ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 2 указаного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Згідно зі статтею 3 указаного Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в дохід держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету (ч.1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ч.ч.5-6 ст.4 вищезазначеного Закону). Згідно з ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Згідно з ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт перебування позивача під слідством та судом, закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення на підставі ст.340 КПК України (якщо в результаті судового розгляду прокурор дійде переконання, що пред`явлене особі обвинувачення не підтверджується) свідчить про незаконність повідомлення [PERSON] про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, і є достатньою підставою для отримання компенсації від держави у порядку Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Отже указані незаконні дії щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності завдали позивачу значної моральної втрати, призвели до тривалого істотного порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя - необхідності постійного зосередження на цій проблемі, що обумовлювало залучення значних душевних, фізичних і матеріальних ресурсів, що обмежувало реалізацію життєвих планів. Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження позивача, що неправомірне переслідування його почалося 22.11.2017, з часу надання дозволу на проведення НРСД відносно нього з огляду на наступне. Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Судом встановлено, що [PERSON] перебував під слідством з моменту повідомлення йому про підозру до набрання законної сили ухвали суду про закриття кримінального провадження, тобто з 26.01.2018 до 07.09.2019, що загалом становить 19 місяців 12 днів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2021 року визначено у сумі 6 000 грн. Таким чином, виходячи із загального часу перебування позивача під слідством і судом та розміру мінімальної заробітної плати за кожен місяць, гарантований Законом мінімальний розмір моральної шкоди становить 114 000 грн (19х6000). Урахувавши ступінь, глибину та характер душевних страждань позивача, істотність вимушених змін у його житті, тривалість перебування [PERSON] під слідством та судом, виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення на користь позивача 117 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди. В частині стягнення майнової шкоди, що включає в себе відшкодування витрат на оплату правової допомоги, суд зазнає наступне. Згідно п. 4 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. З досліджених в судовому засіданні доказів: договору про надання правової допомоги та додаткових угод до нього, квитанції та акту прийому-передачі виконаних робіт, які судом визнаються належними та докустими, встановлено факт понесення позивачем витрат на правову допомогу, у зв`язку з кримінальним провадженням відносно нього в сумі 40 000 грн. Щодо доводів представника відповідача Державної казначейської служби України про те, що казначейство не є учасником спірних правовідносин і прав позивача не порушувало, то вони є безпідставними з огляду на таке. Положеннями статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відшкодування моральної шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України) Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц). Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з державного бюджету України. З урахуванням вищезазначених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, слід стягнути з державного бюджету України на користь позивача 117 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 40 000 грн на відшкодування витрат на правову допомогу в кримінальній справі. На підставі наведеного,

Outcome: partial