Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Лановецьке споживче товариство звернулося до суду з позовом про визнання за ним права власності на нежитлову будівлю (будівлю магазину) №30 по вул.Підлісна в с. Чайчинці Лановецького району (далі за текстом спірне майно). Також, позивач просить суд витребувати спірне майно з чужого незаконного володіння від\~[PERSON] та повернути його Лановецькому споживчому товариству, як законному власнику; визнати недійсним договір купівлі продажу нежитлової будівлі від 04 березня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №246. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що титульним власником спірного майна було Лановецьке районне споживче товариство, яке у 2004 році передало його своєму правонаступнику Лановецькому споживчому товариству. Юридичним фактом на підставі якого у позивача виникло право власності на спірне майно, є передавальний акт від 1 квітня 2004 року, який є одностороннім правочином. В подальшому дане майно вибуло з володіння позивача всупереч його волі на підставі рішення Чайчинецької сільської ради, яке визнано недійсним та скасовано в судовому порядку. \~Таким чином, дане майно може бути витребуване у добросовісного набувача, яким є [PERSON] 13 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області, Лановецького споживчого товариства, треті особи: Приватне сільськогосподарське підприємство агрофірма «Чайчинецька», [PERSON] про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області №21 від 14 листопада 1997 року «Про закріплення земельної ділянки в постійне користування», №22 від 14 листопада 1997 року «Про визнання права власності на приміщення магазину «Продтовари і промтовари» в селі Чайчинці», №20 від 01 червня 2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину», №24 від 09 червня 2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину». В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилалася на те, що в 1994 році на базі колгоспу «Героїчна праця» було створено КСП Агрофірма «Чайчинецька», надалі, у 1998 році сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Чайчинецька», а в 2000 році Лановецькою райдержадміністрацією було зареєстровано приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма «Чайчинецька», яке стало правонаступником сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Чайчинецька». На балансовому рахунку №33 колгоспу «Героїчна праця» села Чайчинці Лановецького району рахувався магазин торгівлі, роботи по будівництву якого було розпочато в 1975 році. Протоколом №2 зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Героїчна праця» (правонаступником якого в кінцевому результаті є ПСП а/ф «Чайчинецька») від 4 лютого 1977 року, було вирішено ввести в експлуатацію будинок торгівлі і взяти його на баланс вартістю 31285.17 крб. Після реорганізації колгоспу «Героїчна праця» все майно колгоспу, включаючи приміщення магазину, яке належало на праві часткової власності всім членам колишнього колгоспу, за їх рішенням, шляхом об'єднання майна, було передано правонаступнику КСП агрофірма «Чайчинецька» на праві повного господарського віддання. Надалі, належні реорганізованому колгоспу права на приміщення магазину переходили до його правонаступників, зокрема в 1994 році до КСП Агрофірма «Чайчинецька», без обовязку їх державної реєстрації. Відтак, виконавчий комітет Чайчинецької сільської ради, приймаючи рішення №№21, 22 від 14 листопада 1997 року «Про закріплення земельної ділянки в постійне користування» та «Про визнання права власності на приміщення магазину «Продтовари і промтовари» в селі Чайчинці», не маючи правовстановлюючих документів на право користування земельною ділянкою та розпоряджаючись майном, яке в комунальній власності чи на балансі сільської ради не перебувало та не могло перебувати, за Лановецьким районним споживчим товариством, мав намір незаконно позбавити агрофірму «Чайчинецька» права власності, чим грубо порушив чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство. Жодних дій Лановецьким районним споживчим товариством по реєстрації права власності за нікчемним рішенням виконкому не проводилось, свідоцтво про право власності та акт на право користування земельною ділянкою не отримувались. 01 червня 2005 року виконавчим комітетом Чайчинецької сільської ради Лановецького району було знову прийнято рішення №20 «Про визнання права власності на приміщення магазину» яким було визнано право власності на магазин за Лановецьким споживчим товариством, при цьому попереднє рішення виконкому від 14 листопада 1997 року в судовому порядку не скасовувалось. 09 червня 2005 року виконавчим комітетом Чайчинецької сільської ради Лановецького району було прийнято уже третє рішення №24, яким було визнано право власності на магазин за Лановецьким споживчим товариством. Рішенням Чайчинецької сільської ради Лановецького району №36 від 27 червня 2007 року, рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради було скасовано. 24 травня 2011 року рішенням Господарського суду Тернопільської області визнано недійсним та скасовано рішення Чайчинецької сільської ради №36 від 27 червня 2007 року. Відтак, рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради №24 від 09 червня 2005 року є чинним та потребує свого скасування виключно в судовому порядку. Приміщення магазину, обслуговувалось та залишалось в різні роки в правонаступників колгоспу «Героїчна праця», який збудував та прийняв будівлю в експлуатацію. Внаслідок чого 18 липня 2007 року, виконавчим комітетом Чайчинецької сільської ради було прийнято рішення №29 «Про визнання права власності на магазин» за ПСП «Агрофірма «Чайчинецька», останнім було отримано свідоцтво на право власності та зареєстровано згідно закону. В попередньому судовому засіданні представник позивача-відповідача Лановецького споживчого товариства [PERSON] первісний позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Щодо зустрічного позову [PERSON] подала заперечення про відмову в задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. В обґрунтування заперечень представник відповідача посилається на те, що заявлений зустрічний позов є необґрунтованим і таким, що не підлягає розгляду у даному судовому процесі, оскільки у заявленому зустрічному позові предметом розгляду визначено визнання незаконним та скасування чотирьох рішень органу місцевого самоврядування, не повязаних з вимогою визнання права власності на майно, а тому підсудність такої справи не відноситься до компетенції судів загальної юрисдикції. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в зустрічному позові, оскаржуючи рішення Чайчинецької сільської ради, які, на її думку, порушують права та інтереси ПСП агрофірма «Чайчинецька», жодним чином не зазначила свого відношення до агрофірми та не обґрунтувала, як саме впливають оскаржувані рішення на її особисті права та інтереси. А тому, виходячи з положень ст.3 ЦПК України, порушено основний принцип на право звернення особи до суду, без зазначення самих порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Більше того, оскаржувані позивачкою рішення уже були предметом розгляду різних судів (рішення господарського суду Тернопільської області від 21 жовтня 2014 року у справі №921/774/14-г/4 та від 24 травня 2011 року в справі №6/28/5022-418/2011). В ході розгляду зазначених вище справ господарським судом Тернопільської області, серед інших доводів, предметом дослідження були і оскаржувані в зустрічному позові рішення Чайчинецької сільської ради №21 від 14 листопада 1997 року «Про закріплення земельної ділянки в постійне користування»; №22 від 1 листопада 1997 року «Про визнання права власності на приміщення магазину «Продтовари і промтовари» в с.Чайчинці і №20 від 01 червня 2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину», яким дано оцінку і зроблено правовий висновок про їх законність і обґрунтованість. Обставини, що встановлені вказаними судовими рішеннями згідно ч.1 ст.61 ЦПК України мають преюдиційне значення і не підлягають додатковому доказуванню. Відповідачка-позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася та не повідомила про причини неявки, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи-відповідача Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, однак від неї на адресу суду надійшла заява в якій вона просить слухати справу в її відсутності, покладається на думку суду при вирішенні рішення по даній справі. Третя особа - приватний нотаріус Лановецького районного нотаріального округу Тернопільської області [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, однак від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить слухати справу в його відсутності. Представники відповідача-третьої особи - приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Чайчинецька» [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні первинний позов не визнали, мотивуючи відсутністю доказів наявності у позивача права власності на спірне майно. Також вони\~\~пояснили, що магазин в с.Чайчинці було збудовано колгоспом «Героїчна праця», правонаступником якого є ПСП «Агрофірма «Чайчинецька». На момент укладення договору купівлі-продажу жодних перешкод для відчуження спірного майна не було, а тому вказаний договір є дійсним. Зустрічний позов [PERSON] просять задоволити та визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області №21 від 14 листопада 1997 року «Про закріплення земельної ділянки в постійне користування», №22 від 14 листопада 1997 року «Про визнання права власності на приміщення магазину «Продтовари і промтовари» в селі Чайчинці», №20 від 01 червня 2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину», №24 від 09 червня 2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину», так як виконавчий комітет Чайчинецької сільської ради Лановецького району, не маючи правовстановлюючих документів на право користування земельною ділянкою та розпоряджаючись майном, яке в комунальній власності чи на балансі сільської ради не перебувало та не могло перебувати, за Лановецьким районним споживчим товариством, мав намір незаконно позбавити агрофірму «Чайчинецька» права власності на майно. Відповідач-третя особа [PERSON] \~\~в судовому засіданні первинний позов не визнав та пояснив, що він придбав спірне майно за договором купівлі-продажу. Вказаний договір посвідчений нотаріусом і у встановленому порядку зареєстрований та є чинним на даний час. Дане майно він придбав у встановленому законом порядку, а отже є добросовісним набувачем. Зустрічний позов [PERSON] просить задоволити та визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області №21 від 14 листопада 1997 року «Про закріплення земельної ділянки в постійне користування», №22 від 14 листопада 1997 року «Про визнання права власності на приміщення магазину «Продтовари і промтовари» в селі Чайчинці», №20 від 01 червня 2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину», №24 від 09 червня 2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину». Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши \~\~докази \~\~по \~справі, суд з'ясував наступні обставини. Згідно рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області прийнятого 14 листопада 1997 року №22 \~\~право власності на магазин Продтовари і промтовари в селі Чайчинці було визнано за Лановецьким районним споживчим товариством, а Лановецькому районному бюро технічної інвентаризації доручено провести його реєстрацію та видати реєстраційне посвідчення. Того ж дня, виконавчим комітетом Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області прийнято рішення № 21 Про закріплення земельної ділянки в постійне користування, яким закріплено за Лановецьким районним споживчим товариством право постійного користування земельною ділянкою розміром 0,16 га на якій розташований продовольчий і промисловий магазин в селі Чайчинці. З постанови Зборів уповноважених пайовиків Лановецького районного споживчого товариства від 7 лютого 2003 року слідує, що загальними зборами пайовиків Лановецького \~\~районного споживчого товариства прийнято рішення реорганізувати Лановецьке районне споживче товариство шляхом виділення Лановецького та Вишгородецького споживчих товариств, з переходом відповідної кількості пайовиків та передачею відповідної частини майна товариства. 11 грудня 2003 року Лановецькою районною державною адміністрацією зареєстровано Лановецьке споживче товариство, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи \~\~серії А00 №217304 та копією Статуту \~\~Лановецького споживчого товариства. Згідно пункту 1 розділу І Статуту Лановецького споживчого товариства, воно створене шляхом реорганізації (виділення) Лановецького районного споживчого товариства і є його правонаступником в частині переданих активів та пасивів. Згідно акту передачі основних засобів станом на 01 квітня 2004 року з балансу Лановецького районного споживчого товариства до Лановецького споживчого товариства було передано основні засоби, в тому числі, \~\~магазин в селі Чайчинці, 1975 року введення в дію, залишковою вартістю 31290 гривень. В силу вимог ч.1 ст.19 Закону України «Про господарські товариства», ч.1 ст.104 ЦК України виділення слід розглядати, як один із способів реорганізації юридичної особи, не повязаний із її припиненням. Відповідно до ч.1 ст.109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Юридичним фактом на підставі якого в новоствореної юридичної особи шляхом виділення виникають речові права на майно, в тому числі, право власності, є передавальний акт. Станом на момент створення Лановецького споживчого товариства та передання йому у власність спірного приміщення магазину, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не містилося норми права, згідно якої права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 1 червня 2005 року виконавчим комітетом Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області прийнято рішення № 20 «Про визнання права власності на приміщення магазину», яким визнано право власності на будівлю магазину №2 по вулиці Підлісна в селі Чайчинці Лановецького району за Лановецьким споживчим товариством. 8 червня 2005 року Лановецьке споживче товариство звернулося до Лановецького районного бюро технічної інвентаризації з відношенням про виготовлення технічної документації на вказане приміщення та проведення права власності на нього з видачею свідоцтва на право власності Лановецького споживчого товариства на будівлю магазину по вул. Підлісна,2 в селі Чайчинці Лановецького району. Рішенням виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради № 24 від 9 червня 2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину»за Лановецьким споживчим товариством повторно визнано право власності на спірне майно. Рішенням Чайчинецької сільської ради № 36 від 27 червня 2007 року було скасовано рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради за № 24 від 9 червня 2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину», а 18 липня 2007 року виконавчий комітет Чайчинецької сільської ради прийняв рішення №29 «Про визнання права власності на магазин», яким визнав право власності на будівлю магазину по вулиці Підлісна, 30 в селі Чайчинці Лановецького району Тернопільської області за ПСП «Агрофірма «Чайчинецька». 12 вересня 2007 року Лановецьким районним бюро технічної інвентаризації, на підставі рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради за № 29 від 18 липня 2007 року, видано ПСП «Агрофірма «Чайчинецька» свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю магазину по вул. Підлісна, 30 в с.Чайчинці, Лановецького р-ну, Тернопільської області та здійснено державну реєстрацію права власності на зазначений обєкт нерухомості на підставі виданого свідоцтва за цим підприємством, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру права власності на нерухоме майно № 15892412 від 12 вересня 2007 року. В судовому засіданні встановлено, що приміщення магазину в с.Чайчинці по вул.Підлісна під номерами 2 і 30 є одним і тим же приміщенням, що підтверджується довідкою Чайчинецької сільської ради від 2 квітня 2012 року №49. З договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №246, слідує що \~\~ПСП «Агрофірма «Чайчинецька» 4 березня 2011 року продало спірне майно [PERSON] за 15000 гривень. 24 травня 2011 року рішенням Господарського суду Тернопільської області визнано недійсними та скасовано рішення Чайчинецької сільської ради №36 від 27 червня 2007 року «Про скасування рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради № 24 від 09 червня 2005 року» та рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради №29 від 18 липня 2007 року щодо визнання за Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Чайчинецька» права власності на будівлю магазину по вул.Підлісна, 30 в с.Чайчинці Лановецького району, Тернопільської області. З матеріалів справи слідує, що зазначене рішення Господарського суду Тернопільської області залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20 липня 2011 року та постановою Вищого господарського суду України від 28 вересня 2011 року. При прийнятті вищевказаних рішень господарський суд виходив з того, що рішення виконкому сільської ради були спрямовані на незаконне припинення права власності Лановецького споживчого товариства, яке у встановлений законом спосіб не оскаржувалося. Тобто, право власності Лановецького споживчого товариства на спірну будівлю магазину визнано за ним раніше, ніж ПСП «Агрофірма «Чайчинецька» зареєструвало право власності на це майно за собою та відчужило його [PERSON] за договором купівлі-продажу. Крім цього, рішенням господарського суду Тернопільської області від 21 жовтня 2014 року у справі №921/774/14-г/4 за позовом приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми «Чайчинецька» до Чайчинецької сільської ради, треті особи - [PERSON], Лановецьке споживче товариство про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області від 09 червня 2005 року №24 «Про визнання права власності на приміщення магазину» в задоволенні позову відмовлено. Рішення залишено в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18 травня 2015 року та ухвалою Вищого господарського суду України від 08 вересня 2015 року. В ході розгляду зазначених вище справ господарським судом Тернопільської області, серед інших доводів, предметом дослідження були і оскаржувані в зустрічному позові рішення Чайчинецької сільської ради №21 від 14 листопада 1997 року «Про закріплення земельної ділянки в постійне користування»; №22 від 1 листопада 1997 року «Про визнання права власності на приміщення магазину «Продтовари і промтовари» в с.Чайчинці і №20 від 01 червня 2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину», яким дано оцінку і зроблено правовий висновок про їх законність і обґрунтованість. Рішенням господарського суду Тернопільської області у справі №6/28/5022-418/2011 від 24 травня 2011 року встановлено, що Чайчинецькою сільською радою не доведено факт невідповідності попереднього рішення, прийнятого її виконкомом за №24 від 09 червня 2005 року приписам Конституції, законів України чи іншим актам законодавства, як цього вимагають положення ст.ст.26, 59 Закону №280/97-ВР. Тому, рішення Чайчинецької сільської ради №36 від 27 червня 2007 року про скасування рішення її виконкому №24 від 09 червня 2005 року винесене без наявності для цього передбачених законом підстав. З урахуванням наведеного, наступне рішення виконкому Чайчинецької сільської ради №29 від 18 липня 2007 року про визнання за Приватним сільськогосподарським підприємством Агрофірми «Чайчинецька» права власності на будівлю магазину по вул.Підлісна, 30 в с.Чайчинці, Лановецького району, Тернопільської області теж слід визнати недійсним (скасувати). Окрім того, рішення виконкому Чайчинецької сільської ради №29 від 18 липня 2007 року суперечить нормам глави 2, ст.ст.59, 60 Закону №280/97-ВР, оскільки, воно прийнято без наявності у ПСП Агрофірми «Чайчинецька» достатніх доказів на підтвердження права на згаданий обєкт, в т.ч. внаслідок правонаступництва» Обставини справи, що встановлені судовими рішеннями Господарського суду Тернопільської області, апеляційними та касаційними інстанціями у справі №921/774/14-г/4 та №6/28/5022-418/2011, згідно ч.1 ст.61 ЦПК України мають преюдиційне значення і не підлягають додатковому доказуванню. Згідно приписів ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно частин 1-2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. За правилами ст.ст. 317, 319, 658 ЦК України виключно власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, лише власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, в тому числі реалізує право його продажу. Отже, продавцем майна за договором купівлі-продажу згідно ст.658 ЦК України має бути лише власник або належним чином уповноважений на укладення такого договору представник. Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку ПСП «Агрофірма «Чайчинецька» не мала права розпоряджатися спірною будівлею шляхом її продажі [PERSON], так як право продажу належить лише власнику відчужуваного майна. Відповідно до ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки, майно вибуло з володіння позивача за первісним позовом поза його волею і без його відома, а ПСП «Агрофірма «Чайчинецька» не мало права відчужувати майно, яке належить на праві власності Лановецькому споживчому товариству, останнє має право витребувати це майно від [PERSON], при цьому він, як набувач за договором купівлі-продажу, може звернутися до суду з вимогою про стягнення витрачених ним коштів на придбання спірної будівлі з продавця, який не мав відповідних повноважень на укладення договору купівлі-продажу. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності суд приходить до висновку що, оскільки право власності Лановецького споживчого товариства на спірну будівлю магазину визнано за ним раніше, ніж ПСП «Агрофірма «Чайчинецька» зареєструвало право власності на це майно за собою та відчужило його [PERSON] за договором купівлі-продажу, ПСП «Агрофірма «Чайчинецька» не мала права відчужувати даний обєкт нерухомості, тому первинний позов слід задовольнити та визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 04 березня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №246; визнати за Лановецьким споживчим товариством право власності на нежитлову будівлю будівлю магазину під №30 по вулиці Підлісна в селі Чайчинці Лановецького району Тернопільської області; витребувати з чужого незаконного володіння від [PERSON] нежитлову будівлю будівлю магазину під №30 по вулиці Підлісна в селі Чайчинці Лановецького району Тернопільської області та повернути її Лановецькому споживчому товариству, як законному власнику. Суд не приймає до уваги твердження відповідачки-позивачки [PERSON] та представника ПСП «Агрофірма «Чайчинецька», що магазин в с. Чайчинці Лановецького району було збудовано колгоспом «Героїчна праця», правонаступником якого є ПСП «Агрофірма «Чайчинецька», а отже, дане підприємство є власником спірного магазину, оскільки, даний факт не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Дані висновки суду також підтверджуються рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24 травня 2011 року, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20 липня 2011 року та постановою Вищого господарського суду України від 28 вересня 2011 року. Крім того, висновок суду про те, що право власності Лановецького споживчого товариства на спірну будівлю магазину визнано за ним раніше, ніж ПСП «Агрофірма «Чайчинецька» зареєструвало право власності на це майно за собою та відчужило його [PERSON] за договором купівлі-продажу, знайшов своє підтвердження в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2012 року по справі за позовом Лановецького споживчого товариства до [PERSON], Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Чайчинецька», комунального підприємства «Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобовязання провести державну реєстрацію цього майна, яка наявна в матеріалах справи. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області №21 від 14 листопада 1997 року «Про закріплення земельної ділянки в постійне користування», №22 від 14 листопада 1997 року «Про визнання права власності на приміщення магазину «Продтовари і промтовари» в селі Чайчинці», №20 від 01 червня 2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину», №24 від 09 червня 2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину» - слід відмовити, оскільки суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог по суті заявленого позову. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з [PERSON], [PERSON], приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Чайчинецька» в користь Лановецького споживчого товариства 243 гривні 43 копійки сплаченого судового збору. При цьому суд бере до уваги квитанцію за №QS21133974 від 06.03.2014 року про сплату судового збору. Враховуючи наведені обставини та

Outcome: approved