Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові зазначено, що позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] . За цією адресою зареєстрована відповідачка, яка там не проживає. Позивачка зазначає, що в цьому будинку відповідачка не проживає, її речей та належного їй майна там немає, але в зв`язку з тим, що вона зареєстрована в будинку позивачки, вона позбавлена права вільно розпоряджатися належним їй на праві власності житловим будинком. Позивачка просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідачка не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд вважає, що відповідачка була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, визнає її неявку неповажною та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та здійснення судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно договору дарування житлового будинку, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 12 травня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Чупрун Т.А., дарувальник [PERSON] передав безоплатно, а обдарована [PERSON] прийняла у власність як подарунок належний дарувальнику на праві власності жилий будинок [ADDRESS] . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 17 травня 2005 року комунальним підприємством «Мелітопольське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 12 травня 2005 року. Згідно довідки, виданої Семенівською сільською радою Запорізької області від 05 грудня 2019 року, відповідачка з квітня 2019 року не проживає в будинку [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої Семенівською сільською радою Запорізької області від 15 січня 2020 року, місце проживання відповідачки зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що до теперішнього часу відповідачка не знята з реєстрації у будинку [ADDRESS] . ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, нормами ЦК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Разом із цим, право користуватися житловим приміщенням у членів сім`ї власника житла втрачається за умови відсутності такого члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом було встановлено, що відповідачка не проживає в належному позивачці будинку з квітня 2019 року, тобто понад один рік, її речей та належного їй майна в будинку немає, вимог щодо подальшого проживання у вказаному будинку відповідачка не пред`являла, будь-які домовленості між позивачкою як власником житла та відповідачкою як членом сім`ї власника житла щодо її проживання в будинку відсутні. Вказані обставини порушують права позивачки як власника будинку. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] .

Outcome: approved