Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. В лютому 2018 року ТОВ «Ізотех» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що ТОВ «Ізотех» був власником нерухомого майна: будівлі та споруди виробничо-складського комплексу полімерної продукції та земельної ділянки площею 2,0 га з кадастровим номером 3220886700:07:002:0012, що розташовуються за адресою: [ADDRESS] . Вказане нерухоме майно було передано в іпотеку на підставі договору іпотеки від 23 серпня 2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . В подальшому [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15 листопада 2017 року відчужила вказане нерухоме майно на користь [PERSON] . Позивач вказав на те, що договір купівлі-продажу укладений з порушення вимог закону, оскільки [PERSON] порушила вимоги ст.35 Закону України «Про іпотеку» не направивши вимогу про усунення порушень іпотекодавцю. Тому ТОВ «Ізотех» просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 15 листопада 2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Швець Р.О., а також визнати за ТОВ «Ізотех» право власності на нерухоме майно: на будівлі та споруди виробничо-складського комплексу полімерної продукції, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а також на земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером 3220886700:07:002:0012, яка знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Сеньківська сільська рада. В ході підготовчого провадження ТОВ «Ізотех» подав заяву про зміну предмету позову, якою просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 15 листопада 2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Швець Р.О., а також витребувати з незаконного володіння [PERSON] у власність ТОВ «Ізотех» нерухоме майно: будівлі та споруди виробничо-складського комплексу полімерної продукції, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а також земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером 3220886700:07:002:0012, яка знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Сеньківська сільська рада. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2018 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.28). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2018 року за клопотанням представника позивача [PERSON] у приватного нотаріуса КМНО Шведа Р.О. витребувано копію договору-купівлі продажу від 15 листопада 2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , а також копії всіх документів, що стали підставою для нотаріального посвідчення цього договору (а.с.42). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2018 року було зупинено провадження у цивільній справі до розгляду Бориспільським міськрайонним судом Київської області цивільної справи №359/9597/17 за позовом ТОВ «Ізотех» до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус КМНО Ченцова Н.А. про визнання недійсним договору про надання поворотної (безвідсоткової) фінансової допомоги та договору іпотеки (а.с.88). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2019 року було поновлено провадження у цивільній справі (а.с.100-101). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2020 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.176). ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились та про своє ставлення до пред`явленого позову не повідомили. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмами, складеними секретарем судового засідання (а.с.178). Приватний нотаріус КМНО Швець Р.О. направив до суду лист з проханням розглянути цивільну справу за його відсутності (а.с.164). IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 23 серпня 2017 року між ТОВ «Ізотех» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Ченцовою Н.А., зареєстрований в реєстрі за номером 2231 (а.с.7-14). Згідно з умовами якого ТОВ «Ізотех» з метою забезпечення повного виконання зобов`язань за договором №3 про надання поворотної (безвідсоткової) фінансової допомоги від 17 липня 2014 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Ізотех», останній передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 2,0 га, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, кадастровий номер 3220886700:07:002:0012, цільове призначення - землі промисловості під виробничо-складським комплексом з торгівельними приміщеннями; будівлі та споруди виробничо-складського комплексу полімерної продукції, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . 15 листопада 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Швець Р.О., зареєстрований в реєстрі за номером №20708 (а.с.73-74). Згідно з умовами якого [PERSON] , діючи відповідно до ст.38 Закону України «Про іпотеку» продала, а [PERSON] купила наступне нерухоме майно: земельну ділянку площею 2,0 га, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, кадастровий номер 3220886700:07:002:0012, цільове призначення - землі промисловості під виробничо-складським комплексом з торгівельними приміщеннями; будівлі та споруди виробничо-складського комплексу полімерної продукції, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного договору купівлі-продажу 15 листопада 2017 року право власності на вказане спірне нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] , згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.18-20). Спірні правовідносини регулюються гл.16 «Правочини» та гл.29 «Захист права власності» ЦК України. V. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу. У відповідності до ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За загальним правилом ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.203 ЦК України загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед іншого, є те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. б. щодо позовних вимог про витребування майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст.387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Таким чином, особа, яка вважає, що договором купівлі-продажу рухомого або нерухомого майна порушуються її права як власника або законного користувача цього майна, має право на витребування цього майна від останнього набувача, що і є належним способом захисту її порушеного права. Власник із дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року у справі №6-140цс14, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16. Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та приводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, суперечать конструкції захисту прав добросовісного набувача, не відповідають нормам права, які побудовані на оцінці балансу інтересів між власником, який втратив володіння майном, та добросовісним набувачем, а отже є неефективними. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц зроблено висновок про те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Проте у випадку, коли заявлена вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування запису про проведену державну реєстрацію права також не є належним способом захисту прав позивача. Однією із підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16. Відповідно до підпункту 5 пункту 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2019 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року, визнано недійсним договір іпотеки, укладений 23 серпня 2017 року між [PERSON] ТОВ «Ізотех», посвідчений приватним нотаріусом КМНО Ченцовою Н.А., зареєстрований в реєстрі за номером 2430 (а.с.92-98,99). Постановою Верховного Суду від 18 листопада 2019 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року залишено без змін, згідно загальнодоступних відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/85836703. Таким чином, [PERSON] не набула прав іпотекодержателя, а тому не мала права здійснювати відчуження спірного нерухомого майна, в порядку передбаченому до ст.38 Закону України «Про іпотеку», шляхом укладення договору купівлі-продажу з [PERSON] . За таких обставин спірний договір купівлі-продажу від 15 листопада 2017 року не відповідає вимогам ч.1 ст.203 ЦК України та відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, тому його слід визнати недійсним. Крім цього, вказаним вище судовим рішенням скасована первинна підстава вибуття спірного нерухомого майна із володіння позивача. Встановлено, що жодних намірів та дій щодо відчуження спірної земельної ділянки площею 2,0 га з кадастровим номером 322886700:07:002:0012, що розташована в Київській області, Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, а також будівлі та споруд виробничо-складського комплексу полімерної продукції, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та належить ТОВ «Ізотех» відповідно на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №159598, виданого Бориспільським районним відділом земельних ресурсів 09 лютого 2006 року, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 24 лютого 2010 року, виданого Сеньківською сільською радою Бориспільського району, ТОВ «Ізотех» не здійснював, а тому вказане майно вибуло з його володіння поза його волею. Враховуючи те, що спірне нерухоме майно вибуло із власності ТОВ «Ізотех» поза його волею шляхом відчуження його особою, яка не мала права відчужувати спірне майно, судом вбачаються правові підстави для витребування майна від останнього набувача. VІІ. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції №1-617К від 21 лютого 2018 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду ТОВ «Ізотех» сплатив судовий збір у розмірі 1600 гривень. Пред`явлений ним позов задоволений. З огляду на це, з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору по 800 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved