Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Київська місцева прокуратура № 5 в інтересах держави в особі Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги через свого представника у квітні 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення і просить стягнути з останнього на користь Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги витрати на лікування потерпілого в розмірі 11 583,36 грн. У обґрунтуванні позовних вимог представник зазначив, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди 20.07.2015 з вини відповідача [PERSON] потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження, що відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості та була госпіталізована до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги. Потерпіла у період з 20.07.2015 по 13.08.2015 перебувала на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, у зв`язку з чим фактичні видатки на лікуванні потерпілої за кошти лікарні складають 11 583,36 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні представник прокуратури просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлялася належним чином. Відповідач в судові засідання 27.08.2018, 14.11.2018, 06.02.2019, 28.03.2019 та 25.07.2019 не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом відправлення поштової кореспонденції та оголошення на сайті суду, доказів причини поважності неявки до суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 27 грудня 2017 року [PERSON] , який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнано винним у вчиненні вищевказаного злочину. Встановлено, що 20 липня 2015 року, близько 17 години 50 хвилин, [PERSON] , керуючи мотоциклом марки «Suzuki», номерний знак [NUMBER] , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 .А) ПДР України, а також здійснюючи перевезення пасажирки [PERSON] , яка була без мотошолома, чим порушив вимоги п. 2.3 Г) ПДР України, рухаючись по проїзній частині вул. С. Скляренко від пров. Балтійського на перехресті з вул. Куренівською у м. Києві, проявив неуважність до дорожньої обстановки, чим порушив п. п. 1.5 та 2.3 Б) ПДР України, не зменшив швидкість та не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 ПДР України («стоп-лінія») та перед перехрещуваною проїзною частиною, а також проігнорував червоний сигнал світлофору, який забороняє рух, чим порушив п. 8.7.3. Е) та 8.10. ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем марки «Skoda», модель «Octavia», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по проїзній- частині вул. С. Скляренко у зустрічному напрямку та здійснював маневр повороту ліворуч на зелений сигнал світлофора, який дозволяв йому рух (а.с.9-12). Також вищевказаним вироком встановлено, що в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження, що відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості (а.с.9-12). Внаслідок вищенаведеного [PERSON] була госпіталізована до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, в якій перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 20.07.2015 по 13.08.2015, що підтверджується довідкою-розрахунком № 675 від 04.05.2017. Витрати на її лікування становлять 11 583,36 грн (а.с.8). Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи вищенаведене, суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги витрати на лікування потерпілого в розмірі 11 583,36 грн. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судові витрати в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного, ст. 1166, 1187, 1206 ЦК України,

Outcome: approved