Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача, третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. 01.03.2018 року [PERSON] звернувся до Шаргородського районного суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що [INFO] року помер його та відповідача батько - [PERSON]. Після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із житлового будинку, що знаходиться на [ADDRESS] Спадкоємцем майна після смерті батька по закону є він, як син померлого, та відповідач, як дочка останнього. Спадщину він та відповідач прийняли та вже оформили спадкові права відповідно до договору про поділ спадкового майна. Оформити спадкові права на житловий будинок він не може, оскільки державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори йому було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності, що є перешкодою для оформлення спадкових прав. Просить визнати за ним - [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на майно померлого [INFO] року батька [PERSON], що складається із житлового будинку під літерою «А» загальною площею 88,4 м.кв., житловою площею 53,3 м.кв., веранди під літерою «а», ганку під літерою «а1», підвалу під літерою «А1», входу в підвал під літерою «а2», літньої кухні і сараю під літерою «Б», веранди під літерою «б», входу в підвал під літерою «б1», погребу під літерою «Б1», сараю під літерою «В» та огорожі «1-3» загальною вартістю 49220 грн., що знаходиться на [ADDRESS] 2. Виклад позиції третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - [PERSON] пояснень на позов із викладенням своєї правової позиції щодо спірних правовідносин, відповідно до норм діючого ЦПК України, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 03.03.2018 року до суду не подала. 22.03.2018 року в підготовчому судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] повідомила суду, що позов [PERSON] визнає, не заперечує щодо його задоволення. 3. Виклад позиції відповідача. Відповідач - [PERSON] відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 03.03.2018 року до суду не подала. 22.03.2018 року [PERSON] подано у підготовчому засіданні заяву про визнання у повному обсязі позовних вимог [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, з якої вбачається, що відповідач не має заперечень щодо позову і вважає, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав (а.с.67). ІІ. Заяви, клопотання учасників справи 1. У підготовчому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] заявив усне клопотання про приєднання до матеріалів цивільної справи копії спадкової справи №863/2017 до майна померлого [INFO] року [PERSON]. 2. Крім того, представник позивача - адвокат [PERSON] заявив усне клопотання про ухвалення судом рішення у підготовчому судовому засіданні з огляду на визнання у повному обсязі відповідачем [PERSON] позовних вимог [PERSON] 3. Відповідач [PERSON] просить ухвалити рішення у цій справі у підготовчому засіданні з огляду на визнання нею у повному обсязі позовних вимог [PERSON] 4. Третя особа [PERSON] просить ухвалити рішення у цій справі у підготовчому засіданні з огляду на визнання [PERSON] у повному обсязі позовних вимог [PERSON] ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 03.03.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 22.03.2018 року (а.с.61-62). 2. В підготовчому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд задовольнив клопотання: представника позивача - адвоката [PERSON] про приєднання до матеріалів цивільної справи копії спадкової справи №863/2017 до майна померлого [INFO] року [PERSON]; відповідача [PERSON] про приєднання поданої нею заяви про повне визнання позову; представника позивача, відповідача та третьої особи про ухвалення судового рішення за результатами підготовчого провадження. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, - немає. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивача та відповідача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвами про народження та одруження відповідача (а.с.9, 8, 80, 81). [PERSON] по день смерті, що сталася [INFO] року, постійно проживав та був зареєстрований в с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області, що підтверджується довідкою виконкому Голинчинецької сільської радиза №92 від 16.01.2018 (а.с.10). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із квартири [ADDRESS], грошового вкладу у АТ «Ощадбанк» з нарахованими відсотками та із житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться на [ADDRESS] Спадкоємцями майна померлого [PERSON] за законом є син - позивач [PERSON] та дочка - відповідачка [PERSON], які спадщину прийняли та частково оформили свої спадкові права, що підтверджується матеріалами оглянутої в судовому засіданні спадкової справи №863/2017 до майна померлого [INFO] року [PERSON] (а.с.81-106), зокрема, договором про поділ спадщини від 12.12.2017 року, з якого вбачається, що у спадщину до позивача [PERSON] переходить грошовий вклад з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігається в ТВБВ №10001/041 Філія - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на особовому рахунку [NUMBER], а до відповідача [PERSON] - квартира під номером 1, що знаходиться в будинку [ADDRESS] а також свідоцтвами про право на спадщину за законом від 12.12.2017 року (а.с.12-14, 97, 99, 103). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, так як дружина останнього [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася, про що подала відповідну заяву нотаріусу (а.с.73). У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] позивачу [PERSON] відмовлено 15.01.2018 року державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Хлапоніним О.О., про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.7). Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] був власником житлового будинку з надвірними господарськими будівлями загальною вартістю 49220 грн., що знаходиться в [ADDRESS] Вказаний факт підтверджується доказами, дослідженими судом, зокрема даними з погосподарських книг по Голинчинецькій сільській раді за 1986-1990, 1991-1995 роки 2011-2015 роки (станом на 2012 рік - рік смерті спадкодавця), де спадкодавець [PERSON] значиться головою двору, у власності якого знаходиться будинок 1979 року забудови з господарськими будівлями (а.с.51-57). Будинок на [ADDRESS], знаходиться на земельній ділянці площею 0,57 га, яка належала батькові позивача - [PERSON], що підтверджується архівною випискою №48 від 19.01.2018 року з рішення 14-ої сесії 1 скликання Голинчинецької сільської Ради народних депутатів від 04.04.1994 року «Про передачу земельних ділянок» та з рішення №43 виконкому Голинчинецької сільської Ради народних депутатів від 18.12.1993 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та постійне користування на території сільської Ради с. Голинчинець» (а.с.50). З довідки виконавчого комітету Голинчинецької сільської ради від 16.08.2017 року за №420 вбачається, що будинок на [ADDRESS], в с. Голинчинці Шаргородського району рахується за померлим [INFO] року [PERSON] (а.с.11). Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок вбачається, що будинковолодіння в [ADDRESS] складається з житлового будинку під літерою «А» загальною площею 88,4 м.кв., житловою площею 53,3 м.кв., веранди під літерою «а», ганку під літерою «а1», підвалу під літерою «А1», входу в підвал під літерою «а2», літньої кухні і сараю під літерою «Б», веранди під літерою «б», входу в підвал під літерою «б1», погребу під літерою «Б1», сараю під літерою «В» та огорожі «1-3» загальною вартістю 49220 грн. (а.с.16-18). Із звіту про оцінку №363-180118 вбачається, що загальний фізичний стан будинку - незадовільний, має від 41 до 60 % зносу (а.с.19-49). Проте, відповідно до п.5.1 Правил визначення фізичного зносу житлових будинків СОУ ЖКГ 75.11-35077234. 0015:2009, незадовільний стан будинку (41-60% зносу) означає, що експлуатація елементів будинку можлива при умові проведення ремонту. Всі зазначені вище докази підтверджують факт належності [PERSON] житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області на [ADDRESS]. При цьому, до зазначеного вище висновку суд дійшов, виходячи із того, що постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за №105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» постановлено завершити реєстрацію й технічну інвентаризацію житлового фонду у сільській місцевості. На виконання означеної постанови виконавчий комітет Шаргородської районної Ради народних депутатів Вінницької області ухвалив рішення від 22.10.1987 року за №244 «Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району», пунктом 1 якого передбачалось забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, які мають житлові будинки на праві особистої власності в селах району. Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку. Так, згідно з п.1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за №112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма №1 - «Погосподарська книга». Крім того, відповідно п.п.6, 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року №5-24/26, сільські Ради один раз у п'ять років здійснюють закладку погоподарських книг станом на 1 січня. Закладка погосподарських книг здійснюється шляхом суцільного обходу дворів і опитування населення в період з 1 по 15 січня… Дані книг погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Пунктами 18 та 40 і 18 та 39 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, відповідно, 1979 року та 1985 року, передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва. Згідно з пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року за №45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися, в тому числі, і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками №№32 та 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 року за №1/5, було встановлено зразки форм довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. Із зазначених додатків вбачається, що довідка про власника житлового будинку видається згідно із записами у погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Із Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої з заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року за №56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах, реєстрації не підлягали. Таким чином, станом на 1973 рік (рік забудови спірного житлового будинку та господарських будівель) в сільській місцевості, тобто в с. Голинчинці, державна реєстрація об'єктів нерухомості взагалі не передбачалася. Отже, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості, не залежало від державної реєстрації цього права. Аналіз вказаних нормативно-правових актів переконує суд у тому, що до компетенції виконкомів місцевих рад належало питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Відповідно до довідки КП «Могилів-Подільське МБТІ» від 06.07.2017 року за №270, згідно з архівними даними КП право власності на будинок по [ADDRESS], в с. Голинчинці за [PERSON] не зареєстровано (а.с.15). З листа-роз'яснення Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 23.03.1999 року №12/5-126 «Щодо оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію» вбачається, що постановою КМУ від 05.08.1992 року за №449 затверджено Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення. Згідно з цим Положенням закінчені будівництвом та підготовлені до експлуатації згідно з затвердженим проектом об'єкти повинні прийматися в експлуатацію державними приймальними комісіями… Порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів АРК, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями за погодженням з Держбудом… По об'єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими та нормативними актами). Таким чином, враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з надвірними господарськими будівлями в с. Голинчинці по [ADDRESS], - підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після смерті останнього. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться в с. Голинчинці на [ADDRESS], позивачу [PERSON] відмовлено 15.01.2018 року державним нотаріусом Шаргородської ДНК, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.7). Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за законом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її… Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.ч.1, 3 ст.1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. VІ. Висновки суду Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з надвірними господарськими будівлями в с. Голинчинці на [ADDRESS], - підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після смерті останнього. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] визнано позовні вимоги [PERSON] і це визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст.200, ч.ч.1, 2,4 ст.206 ЦПК України. Оскільки право [PERSON] на оформлення його спадкових прав на житловий будинок померлого [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved