Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 11 листопада 2019 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Шумської міської ради (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері - [PERSON] 2. Позов обгрунтований тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: - земельна ділянка, площею 1,3427 кадастровий номер 6125889500:01:001:0130, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шумбарської сільської ради Шумського району Тернопільської області, та зареєстрована за [PERSON] згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР № 068185 від 13.12.2004 р.; - земельна ділянка, площею 0,3464 га. кадастровий номер 6125889500:01:001:1127, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шумбарської сільської ради Шумського району Тернопільської області, та зареєстрована за [PERSON] згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР № 068185 від 13.12.2004 р. Спадщину після смерті померлої позивач прийняла у відповідності до ст.1268-1270 ЦК України, оскільки на день її смерті проживала із нею в одному господарстві, як стверджує остання. Позивач зверталася у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, однак їй було відмовлено. На підставі викладеного, позивач просить позов задоволити та визнати за нею, як спадкоємцем першої черги спадкування за законом, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері - [PERSON] ІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 09 грудня 2019 року. 4. Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року, у зв`язку із неявкою сторін, підготовче засідання відкладено на 15 січня 2020 року. 5.Ухвалою суду від 15 січня 2020 року, у зв`язку із неявкою сторін, підготовче засідання відкладено на 13 лютого 2020 року. 6. Ухвалою суду від 13 лютого 2020 року, у зв`язку із неявкою сторін, підготовче засідання відкладено на 06 березня 2020 року. 7. Ухвалою суду від 06 березня 2020 року справу призначено до судового розгляду по суті на 03 квітня 2020 року, у зв`язку із перебуванням судді у відпустці справу відкладено на 05 травня 2020 року.. 8. В судове засідання сторони не з`явилися, однак в матеріалах наявні письмові заяви про слухання справи у їх відсутність, із повним підтриманням та визнанням позовних вимог. 9. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 10. Із свідоцтва про смерть cерії [NUMBER] від 04.01.2017 р., що видане Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, стверджується, що [INFO] померла - [PERSON] 11. Померлій належало майно, а саме: - земельна ділянка, площею 1,3427 кадастровий номер 6125889500:01:001:0130, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шумбарської сільської ради Шумського району Тернопільської області, та зареєстрована за [PERSON] згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР № 068185 від 13.12.2004 р.; - земельна ділянка, площею 0,3464 га. кадастровий номер 6125889500:01:001:1127, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шумбарської сільської ради Шумського району Тернопільської області, та зареєстрована за [PERSON] згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР № 068185 від 13.12.2004 р. 12. Судом встановлено, що згідно досліджених матеріалів справи, померла [PERSON] , являється матір`ю позивача, що стверджується: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.01.1983 р. та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 01.09.2003 р. 13. Відповідно довідки № 642 від 11.10.2019 р. виданої Шумською міською радою Тернопільської області, вбачається що [PERSON] , яка померла [INFO] проживала разом з дочкою [PERSON] , яка її доглянула до смерті та похоронила, вели спільне господарство, що дає підставу вважати позивача такою, що прийняла спадщину в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем. 14. Як вбачається із листа про роз`яснення щодо порядку спадкування виданого приватним нотаріусом Шумського районного нотаріального округу, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця, оскільки не підтвердили постійне проживання з померлою на день смерті і у встановлений строк не подали заяви про прийняття спадщини. ІV. Оцінка Суду. 15. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 16. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 17. За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. 18. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 19. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). 20. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України. Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. 21. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 22. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 23. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 24. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 25. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 26. Із змісту ст. 1272 ЦК України слідує, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 27. Спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину, як зазначено у ч. 1 ст. 1297 ЦК України. 28. Вчинення нотаріусом нотаріальних дій регламентуються законом України «Про нотаріат» та інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. 29. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. 30. Пунктом 3 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. 31. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. 32. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). 33. Відповідно до частини третьої і четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 34. Застосовуючи принцип диспозитивності, що закріплений у статті 13 ЦПК України 2004 року, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, що на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову. 35. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( частина перша статті 76 ЦПК України). 36. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 37. Вимогами частини другої статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні в них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. 38. Оскільки, під час судового розгляду судом встановлено, що спору між позивачем та відповідачем не має, в силу обставин, про які йдеться в ст. 392 ЦК України, а саме, що право власності позивача на успадковане майно оспорюється, не визнається іншою особою, або що він втратив документ, який засвідчує його право власності, суд приходить до переконання, що в даному випадку відсутній спір про право на спадкування. 39. Крім того, як вбачається із листа про роз`яснення щодо порядку спадкування виданого приватним нотаріусом Шумського районного нотаріального округу, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця, оскільки не підтвердили постійне проживання з померлою на день смерті і у встановлений строк не подали заяви про прийняття спадщини. Суд розцінює дане роз`яснення щодо підтвердження постійного проживання з померлою критично, оскільки в матеріалах справи наявна довідка, яка підтверджує факт проживання спадкодавця із спадкоємцем, тобто приватному нотаріусу не був представлений весь пакет документів наявний у матеріалах справи. 40. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачу слід відмовити у задоволенні позову. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 41. Позивачем при подачі позову було сплачено 768 грн. 40 коп. судового збору. З цих підстав,

Outcome: dismissed