Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Керівник Голованівської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Кіровоградській області звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу кримінальним правопорушенням посилаючись на те, що 25.05.2020 року за результатами розгляду кримінального провадження №12018120200000453, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 342, ч.1 ст. 249, ч.1 ст. 345, ч. 2 ст. 345 КК України та призначено покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання строком на 1 рік. Злочин [PERSON] було вчинено за наступних обставин. 12 жовтня 2018 року, близько 04.00 год, [PERSON] , маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом без належного дозволу, взявши із собою заборонені знаряддя лову, а саме сім риболовних місінових сіток, висотою 1,5 метри та довжиною 50 метрів кожна, прибув до річки Синюха , поблизу колишньої насосної станції, неподалік селища Новоархангельськ Кіровоградської області, з метою вилову риби для своїх особистих потреб. Реалізуючи свій злочинний намір до кінця, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, [PERSON] виставив риболовні сітки в кількості 2 штуки з такими параметрами: довжиною 50 метрів, висотою 1,5 метри, з розміром вічка 30х30 міліметрів, 1 штука з такими параметрами: довжиною 50 метрів, висотою 1,5 метри, з розміром вічка 20х20 міліметрів, 1 штука з такими параметрами: довжиною 50 метрів, висотою 1,5 метри, з розміром вічка 45х45 міліметрів, 3 штуки з такими параметрами: довжиною 50 метрів, висотою 1,5 метри, з розміром вічка 40х40 міліметрів. 12 жовтня 2018 року, близько 07 години 30 хвилин [PERSON] , повернувся до залишених у водоймищі сіток та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони та відтворення навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, за допомогою вказаних риболовних сіток, здійснив незаконний вилов риби, а саме: окуню в кількості 27 штук, плітки в кількості 67 штуки, синця в кількості 1 штуки та карася в кількості 9 штук загальною вагою 18 кілограм, яку разом із сітками поклав на березі, після чого був викритий головним державним інспектором Кіровоградрибоохорони. Таким чином, [PERSON] , в результаті незаконного зайняття рибним добувним промислом без належного дозволу, забороненим знаряддям лову - риболовними сітками, порушив вимоги пп. 3.15, 4.14.3 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджені наказом Державного комітету рибного господарства У країни № 19 від 15.02.1999 року, п. 14 ст. 11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, ст. 27 ЗУ «Про тваринний світ»(Любительське і спортивне рибальство) та ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», (відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання відтворення тваринного світу). Внаслідок своїх протиправних дій [PERSON] незаконно добув рибу по видам в кількості: Окуня -27 шт. /вартістю 17 грн. за 1 екземпляр/, тарань (плітка) - 67 шт. /вартістю 85 грн. за 1 екземпляр/, синець - 1 шт./вартістю 85 грн. за 1 екземпляр, карась - 9 шт./вартістю 17 грн. за 1 екземпляр, загальною вагою 18 кг, що відноситься до водних живих ресурсів загально державного значення, чим заподіяв істотну шкоду водним біоресурсам, яка згідно Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства у межах території та об`єктів природно-заповідного фонду України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року № 1209, становить 6 392 гривні 00 копійок. Крім того, згідно наказу Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області № 31 - к від 5 лютого 2013 року, [PERSON] призначено на посаду провідного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області. Відповідно до плану-наказу №126 виданого 01 жовтня 2018 року Управлінням охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області, головному державному інспектору відділу охорони водних біоресурсів [PERSON] дозволено проведення рибоохоронних рейдів в межах Кіровоградської області в період часу з 01 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2018 року. 12 жовтня 2018 року, близько 07 години 30 хвилин, головний державний інспектор відділу охорони водних біоресурсів [PERSON] разом з громадським інспектором при Кіровоградрибоохорони [PERSON] перебували на березі річки Синюха , поблизу колишньої насосної станції, неподалік селища Новоархангельськ Кіровоградської області, де на воді виявили [PERSON] , який займалась незаконним рибним добувним промислом без належного дозволу, забороненим знаряддям лову - риболовними сітками. В подальшому [PERSON] , разом із незаконно виловленою рибою та сітками прибув на берег річки Синюха, де був викритий головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів Головченком Олександром Васильовичем. За таких обставин [PERSON] було запропоновано залишитись на місці події, для складання процесуальних документів, але останній відмовився. Після чого, [PERSON] бажаючи уникнути покарання за вчинення правопорушення, умисно цілеспрямовано, з особливою зухвалістю, розуміючи, що перед ним знаходиться працівник Кіровоградрибоохорони, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи з митою приховати знаряддя лову та унеможливити встановлення його особи, взявши гумовий надувний човен, почав рухатись в напрямку річки Синюха , залишаючи місце події та унеможливлюючи, в такий спосіб, складання процесуальних документів. Діючи з метою упередження залишення правопорушником місця вчинення правопорушення та забезпечення складання процесуальних документів, головний державний інспектор [PERSON] схопив з іншої сторони човен, який тягнув до води [PERSON] та почав утримувати його. Маючи намір уникнути відповідальності за скоєне правопорушення, [PERSON] вчиняючи активну фізичну протидію та застосовуючи фізичну силу, продовжував тягнути човен до річки Синюха , не реагуючи на законні вимоги припинити протиправні дії та залишитись на місті події та при цьому лезом ножа, який тримав у правій руці махнув у напрямку головного державного інспектора [PERSON] , чим вчинив активний опір останньому. Крім того, 12 жовтня 2018 року, близько 07 години 30 хвилин, головний державний інспектор відділу охорони водних біоресурсів [PERSON] разом з громадським інспектором при Кіровоградрибоохороні [PERSON] перебували на березі річки Синюха , поблизу колишньої насосної станції, неподалік селища Новоархангельськ Кіровоградської області, де на воді виявили [PERSON] , який займалась незаконним рибним добувним промислом без належного дозволу, забороненим знаряддям лову - риболовними сітками. В подальшому [PERSON] , разом із незаконно виловленою рибою та сітками прибув на берег річки Синюха, де був викритий головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів Головченком Олександром Васильовичем. За таких обставин [PERSON] було запропоновано запропоновано залишитись на місці події, для складання процесуальних документів, але останній відмовився та діючи умисно з метою ухилення від покарання за вчинення правопорушення, взявши власний гумовий надувний човен, почав прямувати в напрямку води річки Синюха , аби залишити місце події. Діючи з метою упередження залишення місця вчинення правопорушення та забезпечення складання процесуальних документів головний державний інспектор [PERSON] схопив з іншої сторони човен, який тягнув до води [PERSON] , та почав утримувати його. Маючи намір уникнути відповідальності за скоєне правопорушення, [PERSON] перебуваючи в агресивному стані, діючи умисно та цілеспрямовано, розуміючи, що перед ним знаходиться працівник Кіровоградрибоохорони, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, неодноразово, гучно висловив намір позбавити життя головного державного інспектора [PERSON] . Тримаючи у правій руці за рукоятку ніж та демонструючи його, [PERSON] діючи з особливою зухвалістю, почав розмахувати лезом у напрямку головного державного інспектора [PERSON] , підтвердивши реальність своїх намірів. Висловлювання [PERSON] про намір позбавити життя, поєднані з вимахуваннями ножем в напрямку [PERSON] , підтверджували вагомість погрози та серйозність намірів та були сприйняті останнім, як реальна погроза вчинити вбивство, так як надали потерпілому усі підстави вважати, що ця погроза може бути реалізована відносно нього. Крім того, 12 жовтня 2018 року, близько 07 години 30 хвилин, головний державний інспектор відділу охорони водних біоресурсів [PERSON] разом з громадським інспектором при Кіровоградрибоохороні [PERSON] перебували на березі річки Синюха , поблизу колишньої насосної станції, неподалік селища Новоархангельськ Кіровоградської області де на воді виявили [PERSON] , який займалась незаконним рибним добувним промислом без належного дозволу, забороненим знаряддям лову - риболовними сітками. В подальшому [PERSON] , разом із незаконно виловленою рибою та сітками прибув на берег річки Синюха де був викритий головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів Головченком Олександром Васильовичем. За таких обставин [PERSON] було запропоновано залишитись на місці події, для складання процесуальних документів, але останній відмовився та діючи умисно з метою ухилення від покарання за вчинення правопорушення, взявши власний гумовий надувний човен, почав прямувати в напрямку води річки Синюха , аби залишити місце події. Діючи з метою упередження залишення місця вчинення правопорушення та забезпечення складання процесуальних документів головний державний інспектор [PERSON] схопив з іншої сторони човен, який тягнув до води [PERSON] , та почав утримувати його. Маючи намір уникнути відповідальності за скоєне правопорушення, [PERSON] діючи умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник Кіровоградрибоохорони, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, тримаючи за рукоятку ніж у правій руці, лезом, з особливою зухвалістю, наніс головному державному інспектору [PERSON] один удар в напрямку голови, яку лівою рукою прикривав останній. В результаті протиправних дій [PERSON] , та внаслідок контакту леза з рукою, головному державному інспектору [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: осадження шкіри лівої кісті, яке відносяться до категорії легких. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 «Про порядок затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» розмір шкоди, завданої незаконними діями [PERSON] становить 6392 гривні, яка до теперішнього часу добровільно відповідачами не сплачена. Дана інформація підтверджена листом з управління Державного агентства рибного господарства у Кіровоградській області від 26.04.2021 №3-22/336-21. Керівник Голованівської окружної прокуратури просить суд яким стягнути з [PERSON] на користь держави, уповноваженим органом якої виступає Управління Державного агентства рибного господарства у Кіровоградській області, шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням у сумі 6392 гривні. Прокурор позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник Управління Державного агентства рибного господарства у Кіровоградській області в судове засідання не з`явися про причини неявки суд не повідомив. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій справу просив слухати за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність осіб які не з`явились на підставі наявних в цивільній справі доказах. Виходячи із положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, яка регламентує, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач позов визнав в повному обсязі на думку суду наявні всі правові підстави для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Ч. 2 ст. 4 ЦПК України вказує, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. За таких обставин, суд вважає, що прокурор належним чином звернувся в інтересах держави до компетентного суду. Ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до частин 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Крім того, ч. 3 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Як вбачається з матеріалів цивільної справи вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 25 травня 2020 року [PERSON] засуджено та визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 249, ч. 2 ст. 342, частинами 1 та 2 ст. 345 КК України, призначено покарання: - за ч. 1 ст. 249 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік; - за ч. 2 ст. 342 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік; - за ч. 1 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; - за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено [PERSON] остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 /одного/ року іспитового строку не вчинить нового злочину. Покладено на [PERSON] обов`язки, передбачені статею 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Ч. 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Зазначеним вироком встановлено, що неправомірними протиправними кримінальними діями відповідача було заподіяно шкоду навколишньому природному середовищу на суму 6392 грн., а тому зазначенні обставини не підлягають доказуванню. Вирішуючи даний цивільний позов, суд застосовує наступні норми матеріального права. Ч. 1 ст. 1 ЦК України вказує, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Згідно частин 1 та 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. У частинах 1 та 2 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. П. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України вказує, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Частинами 1, 2 та 3 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Згідно частин 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно з ч. 4, 5 ст. 68, ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством. Відповідно до ст.10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству за затвердженими таксами і методиками. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про тваринний світ» громадяни відповідно до закону зобов`язані використовувати об`єкти тваринного світу відповідно до закону, відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Статтею 27 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. Відповідно до п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.99 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 за № 269/3562), забороняється лов водних живих ресурсів: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для тіл водного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань. Окрім того, згідно з п.2 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 33 від 18.03.99, сітки відносяться до промислових знарядь лову. З огляду на вмотивоване, враховуючи визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, встановлення у вироку суду обставин заподіяння відповідачем шкоди навколишньому природному середовищу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення на користь держави з останнього заподіяної шкоди в грошовому виразі. На підставі викладеного та

Outcome: approved