Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог В липні 2021 року [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернулася з позовом до [PERSON] , який діє також і в інтересах неповнолітнього [PERSON] про встановлення порядку користування неприватизованою квартирою [ADDRESS] . у спірному будинку вона, її чоловік [PERSON] та троє їх неповнолітніх дітей. [INFO] [PERSON] помер. На сьогоднішній день ця квартира неприватизована, в ній зареєстровані її неповнолітні діти та відповідач, разом зі своїм сином. Зазначила, що між зареєстрованими особами вже був визначений порядок користування квартирою, ще до смерті її чоловіка, а саме: їх родина займала кімнату № [NUMBER] площею 16,7 кв.м та житлову кімнату 4, площею 7,6 кв.м, а відповідачі користувались жилою кімнатою 6 площею 12,6 кв.м та кімнатою 7, площею 13,3 кв.м, лоджіями І та ІІ площами 3,0 кв.м, у зв`язку з чим, позивачка просить визначити порядок користування неприватизованою квартирою, наймач якої помер у той спосіб, який був до його смерті. Короткий зміст відзиву В своєму відзиві відповідач категорично заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи його тим, що позивачка та її неповнолітні діти в спірній квартирі не проживають, не сплачують обов`язкових платежів за користування квартирою, у зв`язку з чим квартира знаходиться в незадовільному стані, відсутні газо-та електропостачання. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, з мотивів зазначених у відзиві. Представник Садівської об`єднаної територіальної громади в судовому засіданні вказала, що вона, як представник власника квартири [ADDRESS] не заперечувала проти того, щоб встановити порядок користування між особами, які зареєстровані в спірній квартирі. Представник служби у справах дітей Сумської РДА звернувся з заявою, в якій просив справу слухати у відсутність їхнього представника. Позиція суду Суд вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні докази приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що згідно рішення сесії п`ятого скликання Садівської сільської ради Сумського району Сумської області Садівська сільська рада прийняла на баланс об`єкти житлового фонду, а саме будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення та актом приймання передачі житлового фонду у комунальну власність (а.с. 120-121) Згідно довідки Садівської сільської ради № 818 від 07 жовтня 2020 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані на даний час: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] [PERSON] , [INFO] був зареєстрований та знятий з реєстрації 19.11.2018 року у зв`язку зі смертю, [PERSON] , [INFO] був зареєстрований та знятий з реєстрації 26.03.2013 року у зв`язку зі смертю. Дані щодо отримання ордеру на вселення до житлового приміщення за вищевказаною адресою відсутні (а.с. 43) Згідно довідки виконавчого комітету Садівської сільської ради Сумського району Сумської області № 2581 від 01 жовтня 2019 року рішення про передачу у власність квартири [ADDRESS] згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не приймалось (а.с. 12) Нормативно-правове обґрунтування Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України гарантовано право громадянина на житло. Ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно до п. 4 ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного права з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщення, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Первинне значення у врегулюванні відносин щодо порядку користування квартирою має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном, такий порядок користування може встановити суд. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі\~№ 641/3624/16-ц. Відповідно до частин першої, другої\~статті 61 Житлового кодексу\~користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається\~в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається\~з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно ч. 1\~ст.\~319\~ЦК\~України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Висновки за результатами розгляду Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, під час судового розгляду встановлено, що квартира [ADDRESS] неприватизована, є комунальною власністю, власник квартири - Садівська об`єднана територіальна громада, не заперечує проти запропонованого позивачем порядку користування, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved