Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Кредитна спілка «Єдність» звернулася в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №258-к від 10.10.2008 року між КС «Єдність» та [PERSON], остання отримала кредит в розмірі 3378,38 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 26,00% на фактичний залишок заборгованості за кредитом з кінцем строком повернення 10.10.2008 року. З метою забезпечення виконання зобовязань відповідачем [PERSON] за кредитним договором, був укладений договір поруки між КС «Єдність» та [PERSON] № 258-п від 10.10.2008 року. Вказує, що відповідач [PERSON] свої зобовязання щодо погашення кредитної заборгованості не виконала і станом на 01.03.2015 року загальна сума її боргу становить 22256,38 грн.. У звязку з цим, просить суд стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість та судові витрати, повязані з розглядом справи. В судове засідання представник позивача не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. При цьому, просив поновити строк звернення до суду. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Подав суду заяву, в якій просить в задоволенні позову відмовити в звязку з пропуском позивачем строків позовної давності. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. У відповідності до ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Як зясовано в судовому засіданні, 10.10.2008 року між КС «Єдність» та [PERSON] укладено кредитний договір № 258-к від 10.10.2008 року, за яким остання отримала кредит в розмірі 3378,38 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 26,00% на фактичний залишок заборгованості з кінцем строком повернення 10.10.2008 року (а.с. 5-8). З метою забезпечення виконання зобовязань відповідачем [PERSON] за кредитним договором, був укладений договір поруки між КС «Єдність» та [PERSON] № 258-п від 10.10.2008 року (а.с. 10). Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.03.2015 року за [PERSON] рахується заборгованість за кредитом в розмірі 22256,38 грн., з яких: 2256,38 грн. заборгованість за кредитом, 20000,00 грн. відсотки (а.с. 4). І як слідує і довідки про заборгованість [PERSON], останній платіж відповідача був здійснений 08.12.2009 року і за період з 08.12.2009 року і до звернення до суду погашення заборгованості за кредитним договором не здійснювалось (а.с. 4). Відповідно до ст. ст. 257, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і застосовується судом лише за заявою сторони. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже, зважаючи, що останній платіж відповідачем здійснено 08.12.2009 року, а до суду позивач звернувся лише25.08.2015 року, то суд вважає, що строк позовної давності пропущено і зважаючи, що представником позивача не зазначено і не представлено доказів про поважність причини його пропуску, то у задоволенні позову з наведених підстав слід відмовити.

Outcome: dismissed