Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог. Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № К300А+28424145 від 17 квітня 2013 року відповідач виразив своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті www.privatbank.ua. Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу. Відповідач згідно умов Договору отримав від АТ КБ «ПриватБанк» у платне користування автомобіль марки DAEWОО, модель: Nexia NS16, рік випуску: 2012, тип ТЗ: Седан/Лифтбек, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графіку лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності АТ КБ «ПриватБанк». Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено обов`язок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі. У порушення зазначених норм закону та умов Договору зобов`язання належним чином не виконані, в результаті чого 11 квітня 2014 року відповідно до акту прийому-передачі Відповідач повернув предмет лізингу автомобіль Позивачу. Наслідки неналежного виконання договору фінансового лізингу зі сторони Лізингоодержувача визначені у ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг», яка передбачає право лізингодавця на відшкодування збитків. Таким чином, Відповідно до умов Договору станом на 9 квітня 2021 року заборгованість Відповідача перед АТ КБ «ПриватБанк» за фактичний строк користування предметом лізингу складає 105961 гривня 80 копійок. Не виконуючи належним чином зобов`язання відповідач порушив законні права позивача, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом. Також до позовної заяви позивач подав клопотання, в якому просить відповідно до вимог п. 5 ч. 4 ст. 274, 276 ЦПК України призначити до розгляду дану цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 15 червня 2021 року дану цивільну справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін, - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. У судове засідання представник позивача не зявився, про час та день слухання справи повідомлявся належним чином, причини не явки суду не відомі. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги не визнав, просив в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. IV. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № К300А+28424145 від 17 квітня 2013 року [PERSON] виразив своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг на умовах, визначених Умовами та правилами надання баньківських послуг, що розміщені на веб-сайті www.privatbank.ua. Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає Договір фінансового лізингу. Відповідач згідно умов Договору отримав від АТ КБ «ПриватБанк» у платне користування автомобіль марки DAEWОО, модель: Nexia NS16, рік випуску: 2012, тип ТЗ: Седан/Лифтбек, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графіку лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва реєстрацію належить на праві власності АТ КБ «ПриватБанк». При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 cт. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованої договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На порушення Умов та правил надання банківських послуг та п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» [PERSON] належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань зі сплати щомісячних платежів, унаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 9 квітня 2021 року складає 105961 гривня 80 копійок, з яких: 10363 гривні 91 копійка - заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу, 6575 гривень 01 копійка- заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; 89022 гривні 88 копійок - заборгованість за пенею. 11 квітня 2014 року відповідно до акту повернення предмета лізину, [PERSON] повернув АТ КБ «Приватбанк» предмет лізингу автомобіль марки DAEWОО, модель: Nexia NS16, рік випуску: 2012, тип ТЗ: Седан/Лифтбек, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] (а.с.10). Посилаючись на те, що відповідач не бажає погашати заборгованість у позасудовому порядку, банк звернувся до нього з даним позовом. Спірні правовідносини регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж та положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг». Відповідно до частин першої та другої статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу або договору поставки. За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Частинами першою та третьою статті 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом. Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України. За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Таким чином, всі договори фінансового лізингу, які укладені з фізичними особами, повинні бути нотаріально посвідченими. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року та у постанові №466/3470/15 від 10 жовтня 2018 року. Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України. Такий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року справа №6-648цс16. За таких обставин, підстав для стягнення платежів за нікчемним договором не вбачається. Разом із тим, наслідки нікчемності правочину визначені ст. 216 ЦК України, суд не застосовує, оскільки предметом спору у даній справі було не визнання договору нікчемним, а стягнення заборгованості за договором, автомобіль що був предметом лізингу 11 квітня 2014 вилучено лізингодавцем, та відповідно повернуто йому, а лізингоодержувачем у судовому засіданні жодних клопотань про повернення безпідставно сплачених коштів не заявлялося. Зважаючи на зазначене, суд пришов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed