Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 1.Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою до відповідача, в якій з урахуванням уточненої позовної заяви просить скасувати постанову державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори № 580/02-31 від 23 вересня 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та зобов`язати державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] 2. [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина, що складається з земельної частки (паю) та житлового будинку. Позивач восени 2012 року звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак сума за вчинення нотаріальної дії для позивача була занадто великою, тому вона не оформила спадщину та забрала документи. В 2019 році позивач, звернувшись повторно до Марківської державної нотаріальної контори, отримала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. За життя спадкодавець заповіту не склав, позивач є спадкоємцем за законом. Надаючи відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, знаючи, що позивач зверталася раніше до нотаріальної контори, державний нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину братові позивача [PERSON] , не попередивши про вчинення такої дії позивача. З постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії вбачається, що позивач зверталася до Марківської ДНК та надавала довідку, видану Марківською селищною радою про проживання зі спадкодавцем на момент смерті. Окрім цього в постанові не зазначено спадкування на житловий будинок. 3.Заявник звертається до суду з позовом про скасування постанови нотаріуса та зобов`язання його видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадщину позивач не може. Короткий зміст заперечень відповідача 4. 03.03.2020 відповідач надав заперечення, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії прийнята з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим підстави її скасування відсутні. 17.09.2019 до нотаріальної контори звернувся [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, надав довідку № 2280, видану Марківською селищною радою 01.08.2019, в якій зазначено, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] . На підставі поданих документів [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки. Спадкове майно було розподілене між двома спадкоємцями - [PERSON] , який своєчасно направив заяву про прийняття спадщини, та [PERSON] , який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Докази наявності ще одного спадкоємця- [PERSON] були відсутні. Після видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] , 23.09.2019 до нотаріальної контори звернулася [PERSON], надавши для огляду довідку, видану Марківською селищною радою від 13.11.2012 за вих. №909, в якій було зазначено, що [PERSON] на момент смерті проживав разом з [PERSON] та [PERSON] . Відповідач зазначив також, що позивач не надала доказів визнання довідки № 2280 недійсною або скасованою. Окрім цього зазначив, що перерозподіл спадщини можливий за умови письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, або за рішенням суду про визначення додаткового строку. Ні того, ні іншого у позивача не має. Короткий зміст відповіді на відзив 5. 11.03.2020 у відповіді на відзив позивач зазначила, що вважає себе такою, що автоматично прийняла спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця проживала разом з ним, тому додаткового строку для прийняття спадщини не потребує. Постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину порушує її право на спадкування через неправильні дії нотаріуса, що змусило її звернутися за захистом своїх прав до суду. Заяви та клопотання сторін 6. У заяві від 26.03.2020 позивач уточнила позовні вимоги щодо скасування постанови державного нотаріуса № 580/02-31 від 23.09.2019 та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . В заяві просила витребувати спадкову справу відкриту після смерті [PERSON] 7.У заяві від 06.07.2020 відповідач просив розглянути справу без його участі, заперечення проти позову врахувати та постановити рішення згідно чинного законодавства. Процесуальні дії у справі 8.Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 10.02.2020 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.03.2020. 9. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 10.03.2020 підготовче судове засідання відкладено до 01.04.2020 у зв`язку з задоволенням клопотання позивача про витребування доказів. 10. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 01.04.2020 підготовче судове засідання відкладено до 22.04.2020, продовжено строк проведення підготовчого провадження до 10.05.2020. 11. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 24.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.07.2020. Фактичні обставини, встановлені судом 12.Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] у віці 74 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції у Луганській області 15.05.2012. 13.Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого рай бюро ЗАГС Марківського району Ворошиловградської області 28.09.1970, позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою померлого [PERSON] . 14. Свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС Марківського району Ворошиловградської області 06.05.1989, підтверджено, що між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис №122. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». 15. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) № 147 розміром 4,5564 га, яка знаходиться в межах Марківської селищної ради, що підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЛГ №053618 від 11.06.2003, та житлового будинку, в якому проживав померлий [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Довідкою №909, виданою 13.11.2012 виконавчим комітетом Марківської селищної ради, підтверджено, що [PERSON] постійно проживав по [ADDRESS] . Разом з ним у будинку проживали і продовжують жити його донька [PERSON] та син [PERSON] . Оригінал даної довідки оглянутий судом в судовому засіданні. 17. Відповідно до паспорту громадянина України серія [NUMBER] , виданого Марківським РВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 01.02.2003 та знята з реєстрації 24.02.2016. Паспорт оглянутий судом в судовому засіданні. 18. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 580/02-31 від 23.09.2019, виданою державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори Ченакал О.С., позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що залишилося після смерті [PERSON] на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат». 19. Як вбачається з копії спадкової справи, наданої державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори, [PERSON] 03.12.2012 подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 20.Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 32617385 від 03.12.2012, при заведенні спадкової справи за параметрами запиту на [PERSON] відомості щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину відсутні. 21.Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 32617403 від 03.12.2012, інформація щодо заповіту/спадкового договору від імені спадкодавця відсутня, тому спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. 22.Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 32617453 від 03.12.2012 підтверджено реєстрацію спадкової справи № 128 за номером у Спадковому реєстрі 53845176 від 03.12.2012. 23. Відповідно до заяви від 17.09.2019, поданої до Марківської державної нотаріальної контори, [PERSON] просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , яке складається з земельної ділянки (паю) № 147, площею 4,5564 га, що знаходиться в межах Марківської селищної ради Марківського району Луганської області. 24. Відповідно до довідки № 2280, виданої Марківською селищною радою Марківського району Луганської області 01.08.2019, померлий [PERSON] , 1938 р.н., дійсно проживав за адресою: [ADDRESS] , по день смерті до [INFO] . На момент смерті [PERSON] з ним проживав його син [PERSON] . 25. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів № 181258757 від 17.09.2019, за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку (пай) № 147, площею 4,5564 га та домоволодіння , загальною площею 38,4 кв .м [ADDRESS] . Зі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори Луганської області 17.09.2019, вбачається, що спадкоємцями зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , 1938 року народження, який помер [INFO] є: його син [PERSON] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , на 1/2 частки у спадщині; його син [PERSON] на 1/2 частку у спадщині. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки, що розташована в межах Марківської селищної ради Марківського району Луганської області, площею 4,5564 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку земельної ділянки видано [PERSON] . 27.З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що 17.09.2019 зареєстровано видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину серія [NUMBER] від 17.09.2019. 28. Згідно заяви від 23.09.2019, поданої до Марківської державної нотаріальної контори, [PERSON] просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , яке складається з земельної ділянки (паю) № 147, площею 4,5564 га, що знаходиться в межах Марківської селищної ради Марківського району Луганської області. 29.На даний час позивач бажає скористатись своїм правом та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, як така, що фактично прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом з ним, але не може цього зробити, оскільки отримала відмову у його видачі від державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори. Оцінка аргументів учасників сторін 30. Положеннями статей 15,16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 31.За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. 32.Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 33.Відповідно до статей 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 34. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 35.Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. 36.Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 37.Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має надати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 38.Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 39.Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 40. Як встановлено ч. 1 ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. 41.Відповідно до п. 1.2 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», що затверджено Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. 42.Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. 43.Згідно зі ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. 44. Як встановлено судом, позивач надала нотаріусу довідку, з якої вбачається, що вона проживала на момент смерті зі спадкодавцем, та паспорт, де наявна відмітка про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , тобто за адресою проживання спадкодавця. Отже позивач є спадкоємцем, що прийняв спадщину в силу ст. 1268 ЦК України. Заява позивача про відмову від прийняття спадщини в 6 місячний строк після відкриття спадщини в спадковій справі відсутня. 45.Таким чином, нотаріус безпідставно відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. 46.За таких обставин підлягає задоволенню вимога позивача про скасування постанови державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори № 580/02-31 від 23 вересня 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 47. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач повинна була довести останньому факт визнання довідки № 2280 недійсною, оскільки це не входить до її обов`язків. Також не приймає до уваги суд доводи відповідача про те, що у позивача відсутня письмова згода спадкоємців на перерозподіл спадщини або судове рішення про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач, по-перше, не пропустила строк звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки проживала зі спадкодавцем за однією адресою. По-друге, позивач могла і не знати на час звернення до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину іншим спадкоємцям. Натомість, до обов`язків нотаріуса відноситься з`ясування кола спадкоємців. 48.Відповідно до ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. 49. Таким чином відповідач не довів суду, що діяв правомірно, відмовляючи позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того, нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в той час як спадкування після спадкодавця в даній справі здійснюється за законом. 50.В той же час вимога позивача про зобов`язання державного нотаріуса видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом не підлягає задоволенню, оскільки суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. (Аналогічна позиція викладена у постанові ВС справа № 161/9939/17 від 10.04.2019). За таких обставин у задоволенні позивних вимог про зобов`язання державного нотаріуса видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом слід відмовити за їх необґрунтованістю. Докази сторін відхилені судом та мотиви їх відхилення 51.Посилання позивача на домову книгу, як на доказ факту проживання разом зі спадкодавцем, судом не приймаються до уваги, оскільки в ній зареєстровані особи, які проживали за адресою: [ADDRESS] , що не є адресою проживання спадкодавця. 52. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до вимог якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судових витрат у розмірі 384,20 грн., що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial