Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Комунальне підприємство « Житлово-експлуатаційна організація № 2 » Полтавської міської ради ( далі КП «ЖЕО №2» ПМР) звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій посилаючись на те, що відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS] , користуються послугами підприємства по утриманню будинків і споруд та прибудинкової території. Позивачем надаються послуги згідно тарифу, переліку, у строки та з періодичністю, визначеними рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради. У зв`язку з невиконання покладених зобов`язань утворилась заборгованість за період з 01.04. 2012 року по 31.05.2021 року в сумі 11 132 грн. 53 коп., а з урахуванням 3% річних та індексу інфляції 15 290,74 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Обставини, що викладені відповідачем у відзиві та в судовому засіданні не визнала за безпідставністю та пояснила, що відповідачі не звертались з заявами чи іншими зверненнями щодо неналежного надання послуг. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав , підтримав наданий суду відзив та пояснив, що він не заперечує оплачувати платежі, проте позивачем не надавалась жодна послуга, а тому фактично він такими послугами не користувався. Нарахування позивачем оплати є невірним та ним зроблений особистий контррозрахунок виходячи з тарифу 2,967 грн. за 1 м2. Він є єдиним власником квартири, яка придбана ним до шлюбу. Всі роботи ним проводяться самостійно та за власний рахунок. Побутове сміття він утилізує на присадибній ділянці або ж вивозить на сміттєзвалище в с. Макухівка. Оскільки сторони не перебувають у договірних відносинах, він фактично не користувався житлово-комунальними послугами, його квартира обладнана автономним опаленням, тому відсутні підстави для задоволення позову. Просив врахувати строк позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причина неявки невідома. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. За правилами ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно договору купівлі-продажу від 10 листопада 2000 року, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В., відповідач [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] , зобов`язаний утримувати належне йому майно, а тому відповідач [PERSON] не є належним відповідачем. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідача своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради № 50 від 20 лютого 2008 року « Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» , визначено виконавців послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій підприємства та організацій комунальної власності територіальної громади міста Полтави , до переліку яких входить і позивач. Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 68 від 04 квітня 2018 року « Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради визначено перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, мінімально необхідний для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків та прибудинкових територій. Найменування послуг: прибирання прибудинкової території (ручне прибирання) вивезення побутових відходів (збирання, перевезення та захоронення твердих та великогабаритних відходів). технічне обслуговування ліфтів. технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж: холодного постачання, водовідведення та зливної каналізації. централізованого опалення. гарячого водопостачання. дератизація. дезінсекція. обслуговування димовентиляційних каналів. поточний ремонт внутрішньобудинкових систем: холодного водопостачання,водовідведення та зливної каналізації централізованого опалення гарячого водопостачання освітлення місць загального користування і підвалів та підкачування води енергопостачання ліфтів технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання,необхідних для електрозабезпечення технічних цілей будинку. Додатком №2 до даного договору визначено періодичність та строки надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Додатком № 3 до цього ж договору затверджені тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій окремо по кожному будинку, у тому числі буд. [ADDRESS] , де визначено тариф на обслуговування 1 кв. м. на рівні 3,334 грн. Також встановлено, що позивач КП «ЖЕО № 2» обслуговує будинок за адресою [ADDRESS] . За адресою [ADDRESS] за період з з 01 квітня 2012 року по 01 червня 2021 року утворилася заборгованість за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій , що становить 15 290 грн. 74 коп. При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Нормами статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач, серед іншого, зобов`язаний також: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. З аналізу положень статей 11, 319, 322, 509, 526, 610 ЦК України, норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» в їх системному взаємозв`язку вбачається, що кожен власник квартири в будівлі несе обов`язок з утримання власного майна, приміщень загального користування та прибудинкової території. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Наведена правова позиція підтверджена сталою судовою практикою (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц; постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року у справі №201/9729/18). Що стосується заперечень відповідача про ненадання позивачем фактично жодних послуг, то вказані заперечення є неприйнятним виходячи з наступного. Споживач для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги повинен не лише не мати відповідного договору та фактично ними не користуватися, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання. У матеріалах справи відмова споживача відсутня. Якщо споживач не відмовляється від оплати послуг, а оспорює об`єм наданих житлово-комунальних послуг виконавцем або їх якість у справі повинні бути певні акти - претензії, як докази спростування заявленої суми стягнення. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суду не надано доказів щодо фактичного не отримання відповідачем [PERSON] жодних послуг, що надавались позивачем, відмову від отримання таких послуг чи не надання їх у відповідному об`ємі чи якості. Також судом не може бути взятий до уваги контррозрахунок відповідача, де зазначений тариф 2,967 грн. за 1 м2, оскільки рішенням уповноваженого органу визначений інший тариф, а саме 3,334 грн. за 1 м2. Крім того, посилання щодо зменшення тарифу у зв`язку з несправністю протягом року ліфту є також не доведеним належними доказами. Посилання відповідача [PERSON] щодо зменшення тарифу в зв`язку зі встановленням у кв. [ADDRESS] автономного опалення , а саме не врахування витрат на утримання, обслуговування та поточний ремонт внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку - обслуговування централізованого опалення та гарячого водопостачання є неприйнятними виходячи з наступного. Згідно із пунктами 1,2 частини першої статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку. У свою чергу, згідно з підпунктом 6 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Таким чином, співвласники квартир та нежитлових приміщень у будинку є його співвласниками та зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку (в тому числі внутрішньобудинкової мережі опалення) та прибудинкової території. Наявність індивідуального (автономного) опалення у квартирі не є підставою для звільнення співвласника будинку за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкової мережі опалення. Що стосується посилання відповідача [PERSON] щодо самостійного утилізації побутових відходів, то вказані обставини не підтверджені належним доказами. Як установлено в судовому засіданні, за весь період надання послуг позивачем з боку відповідача не надходило жодних претензій стосовно якості наданих послуг, що підтверджує факт того, що послуги надавались належним чином та в повному обсязі. Даних, які вказували б про відсутність надання відповідачу послуг та/або їх надання іншою особою ніж позивач суду надано не було. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] по справі не звертався до позивача з заявами саме про неякісне та неналежне надання йому послуг, не відмовлявся від їх отримання, навпаки отримував і користувався ними, проте вчасно за них не сплачував, в зв`язку з чим утворився борг, а тому позовні вимоги про стягнення з нього заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача нарахованого індексу інфляції та 3% річних. Разом з тим відповідач, заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, в поданому до суду відзиву на позовну заяву, вказує на пропуск позивачем строків позовної даності. За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як убачається з матеріалів справи, позивачем заявлені позовні вимоги за період з 01 квітня 2012 року по 31 травня 2021 року включно, а тому, з врахуванням заяви відповідача щодо строків позовної давності, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій , в межах строків позовної давності, а саме за період з 11 травня 2018 року по 31 травня 2021 року включно в сумі 7 833 грн. 27 коп., 3 % річних у розмірі 705 грн., індекс інфляції в розмірі 1 598 грн. 27 коп., а всього 10 136 грн. 54 коп. Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Приймаючи до уваги, що судом задоволено позовні вимоги на 66,3 %, тому судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 505 грн. 01 коп.

Outcome: partial