Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. 12 жовтня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яким просить припинити режим спільної сумісної власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , визначивши, що йому та відповідачу належить по 1/4 частці вказаної квартири. Обґрунтовує вимоги позову [PERSON] тим, що 28 серпня 1998 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду видано свідоцтво про право власності на житло, реєстраційний № [NUMBER] , відповідно до якого квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач вказує, що після смерті батьків - [PERSON] та [PERSON] отримав у порядку спадкування за заповітом 1/2 частку зазначеної квартири. З огляду на те, що інша 1/2 частка квартири залишається у спільній сумісній власності його та відповідача, який ухиляється від укладення нотаріального договору з приводу визначення її часток, він позбавлений можливості повноцінно розпоряджатись своєю власністю та укладати правочини. Аргументи учасників справи. Відповідачем відзиву на позов не надано. Рух справи. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Участь у справі сторін. У судове засідання [PERSON] не з`явився, представником останнього - адвокатом Вергуном М.М. надано суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, якою він просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання [PERSON] не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову у повному обсязі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 серпня 1998 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, реєстраційний № 9-98-124740, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15 березня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Нескородовою О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1003, спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: 1/4 частки квартири [ADDRESS] , є його син [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 27 вересня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Нескородовою О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 4608, спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: 1/4 частки квартири [ADDRESS] , є її син [PERSON] , [INFO] . Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Так, за приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За приписами ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частин першої та другої статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Виходячи з підстав набуття права власності шляхом приватизації квартири [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , частки співвласників у вказаному майні є рівними, оскільки інші частки не визначені. З огляду на ту обставину, що власниками вищевказаної квартири були чотири особи, частка кожного з них у праві власності на зазначену квартиру складає 1/4. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За наведених у справі обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та припинення права спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON] на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , визначивши, що сторонам належить по 1/4 частці вказаної квартири. Щодо судових витрат. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією № 32743442 від 12 жовтня 2021 року про сплату судового збору в розмірі 908 гривень 00 копійок. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету суми сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору), а також щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: approved