Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] за час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, та зобов`язати нотаріуса Білана Є.Г. оформити та видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05.05.2010р. за реєстром №2, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована в будинку [ADDRESS] . Зазначений будинок належить їй на праві власності на нерухоме майно. З квітня 2010 року по 13.04.2012р. [PERSON] фактично проживала разом з позивачем та вела з нею спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстрована позивач і яка належить їй на праві спільної часткової власності. З 06.12.2011р. по 13.04.2012 р. [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Ірпінській центральній районній лікарні, та померла [PERSON] в м.Ірпіль, що і зазначено в свідоцтві про смерть. [PERSON] несла усі витрати по лікуванню і похованню. Про спільне проживання померлої [PERSON] з позивачем в м.Ірпіне було відомо сусідам, в лікарні та актом обстеження матеріально-побудових умов проживання сім`ї власника житла. За час життя [PERSON] склала заповіт на користь позивача [PERSON] , який посвідчено секретарем Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області 05.05.2010р. за реєстром №28. Відповідно до заповіту, спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, розміром 2,0658 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка розміром 0,7532 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області, [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] . Інших спадкоємців у заповіті не визначено. 19.02.2020р. позивач звернулась до приватного нотаріуса Іванківського районного нотаріального округу Білана Є.Г., для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва через пропуск строку для прийняття спадщини. 13.08.2020р. позивач звернулась з заявою до Блідчанської сільської ради для оформлення свідоцтва про права на спадщину за заповітом, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю повноважень уповноваженої особи на вчинення вказаних нотаріальних дій. 27.08.2020р. позивач повторно звернуся до нотаріуса, однак отримала відмову у зв`язку з ненаданням документів, які підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем. Позивач постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, від спадщини не відмовлялась, а тому прийняла спадщину і звертатись з заявою протягом 6 місяців після смерті [PERSON] про прийняття спадщини вона не повинна. Просить суд встановить факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] за час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої. Зобов`язано нотаріуса Білана Є.Г. оформити та видати [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 05.08.2010р., за реєстром №28. Процесуальні дії у справі. 19.02.2020р. до суду надійшла позовна заява про надання додаткового строку для прийняття спадщини; 19.02.2020р. протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено [PERSON] 25.02.2020р. судом надсилався запит до Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області для отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , 1962 року народження, за адресою: [ADDRESS] . 06.03.2020р. до суду надійшла відповідь на запит про реєстрацію та проживання [PERSON] , з якої вбачається, що останній зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 10.03.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 08.04.2020р. до суду надійшла відповідь на відзив від [PERSON] на позовну заяву про встановлення додаткового строку на вступ у спадщину. 08.09.2020р. до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою від 09.09.2020р. позовна заява [PERSON] до Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів. Розпорядженням керівника апарату №52 від 21.09.2020р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, оскільки через рішення Вищої ради правосуддя №2641/0/15-20 від 19.07.2020р. «Про звільнення [PERSON] з посади судді Іванківського районного суду Київської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» та наказу голови №2-К від 18.05.2020 року «Про відрахування зі штату судді [PERSON] » відраховано суддю зі штату Іванківського районного суду Київської області. 21.09.2020р. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено суддю Гончарука О.П. Ухвалою від 22.10.2020р. вказану справу прийнято до провадження та призначено в підготовче засідання в приміщенні суду на 10.12.2020р. о 09 год. 30 год. 08.12.2020р. до суду надійшла змінена позовна заява, відповідно до якої [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Хілько О.М. до Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області, приватного нотаріуса Іванківського нотаріального округу Київської області Білана Євгена Григоровича про встановлення факту постійного проживання та зобов`язання нотаріуса вчинити певні дії. 08.12.2020р. до суду надійшла заява про повернення позовної заяви про визнання права власності. 10.03.2021р. до суду надійшла змінена позовна заява, відповідно до якої [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Хілько О.М. до Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області, приватного нотаріуса Іванківського нотаріального округу Київської області Білана Євгена Григоровича про встановлення факту постійного проживання та зобов`язання нотаріуса вчинити певні дії. Ухвалою від 18.03.2021р. виключено відповідача [PERSON] із складу учасників процесу та замінено відповідача Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області на правонаступника Іванківську селищну раду Вишгородського району Київської області. 27.04.2021р. до суду надійшов відзив від заінтересованої особи нотаріуса Білана Є.Г. на позовну заяву про встановлення факту постійного проживання та зобов`язання нотаріуса оформити та видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за заявою [PERSON] . 18.06.2021р. до суду надійшла відповідь на відзив. Ухвалою від 22.06.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позиції сторін. В судовому засіданні представник позивача адвокат Хілько О.М. позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Представник відповідача Іванківської селищної ради завернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі їх представника, не заперечували проти задоволення вимог. Приватний нотаріус Іванківського районного нотаріального округу Київської області Білан Є.Г. надав суду відзив на позовну заяву про встановлення факту постійного проживання та зобов`язання нотаріуса оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за заявою [PERSON] , з якого, вбачається, що вказаний позов не підсудний Іванківському районному суду Київської області, та він не є належним відповідачем у справі, про що свідчить Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Зазначив, що позивачем надано суду неправдиві відомості щодо відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки видати свідоцтво право на спадщину за заповітом, не вбачається можливим, через те що спадкодавець заповів спадкоємцю в особі [PERSON] лише державні акті, а не земельні ділянки, тому вимоги позивача про зобов`язання нотаріуса видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом є необґрунтованим та незаконним. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , видане виконкомом Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області, актовий запис №9. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з: -земельної ділянки, розміром 2,0658 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; -земельної ділянки, розміром 0,7532га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; За час життя [PERSON] склала заповіт, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, а саме:належний їй Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №873251, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011094501927 площею 2,0658 гектарів; належний їй державний акт на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011094501928 площею 0,7532 гектарів заповіла [PERSON] , [INFO] . Зазначений заповіт зареєстровано в реєстрі за №28. Із довідки виконавчого комітету Блідчанської сільської ради №182 від 17.04.2012р. вбачається, що [PERSON] за власний рахунок похоронила свою матір [PERSON] , яка померла [INFO] і на день смерті проживали разом і вели спільне господарство в с.Коленці Іванківського району Київської області. З наданого суду акту обстеження матеріально - побутових умов проживання сім`ї власника житла (заявника) від 27.07.2020р. встановлено, що при проведенні обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї власника житла (заявника) [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , заявника проживає за вищезазначеною адресою разом з чоловіком. Мати [PERSON] (1927 р.н.) дійсно проживала за адресою: [ADDRESS] з квітня 2020р. по [INFO] (до дня смерті) разом з донькою [PERSON] (1968 р.н) похоронила свою матір за власні кошти, про що свідчать заяви сусідів [PERSON] та [PERSON] . Приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу Київської області Біланом Є.Г. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, оскільки із поданих документів не вбачається підтвердження факту прийняття спадщини, наявності всіх необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, оплати за вчинення нотаріальних дій. Із показів допитаних свідків [PERSON] та допитаної в якості свідка [PERSON] встановлено, що [PERSON] на час смерті,дійсно проживала та вела спільне господарство з [PERSON] . Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Мати позивача [PERSON] померла, іншого способу встановити факт сумісного проживання [PERSON] з [PERSON] іншим шляхом неможливо, встановлення даного факту необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину, в судовому засіданні факт проживання доведений в сукупності матеріалами справи та показами свідків [PERSON] та допитаної в якості свідка [PERSON] , а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову в цій частині та необхідності їх задоволенні. Разом з тим, у задоволені вимоги про зобов`язання нотаріуса Білана Є.Г. оформити та видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05.05.2010 року, за реєстром №28, суд відмовляє виходячи з наступного. Вчинення нотаріусом нотаріальних дій регламентуються законом України «Про нотаріат» та інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Ст.ст. 34, 66 Закону України «Про нотаріат» визначено, що видача свідоцтв про право на спадщину відноситься до повноважень нотаріусів; у встановлений законом строк для оформлення спадкової маси, до складу якої входить нерухоме майно, спадкоємці зобов`язані звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та з пакетом документів, які підтверджують такі факти: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину, надавши свідоцтво про смерть спадкодавця, документи, що підтверджують родинні зв`язки з померлим, та правовстановлюючі документи на спадкове майно, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини (у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності ЦК. При цьому судам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи зазначене, право звернення до суду за правилами позовного провадження з метою захисту порушеного права на спадщину настає у спадкоємців тільки у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про встановлення факту спільного проживання спадкодавця та спадкоємця, що не перешкоджає зверненню до органів нотаріату та оформлення свідоцтва про право на спадщину у встановленому законом порядку. Як встановлено в судовому засіданні, відмова нотаріуса у виданні свідоцтва про право на спадщину обумовлена тим, що [PERSON] із поданих нотаріусу документів не підтвердила факту прийняття спадщини, наявності всіх необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, оплати за вчинення нотаріальних дій. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Так, суд звертає увагу, що позивачем було обрано неналежний спосіб захисту свого, на думку позивача, порушеного права, а відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання нотаріуса вчинити дії, а саме оформити та видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial