Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , в якій за його згодою у 2016 році була зареєстрована відповідач [PERSON] , з якою вони у шлюбі не були, але мають спільну дитину. Однак з березня 2017 року відповідач в квартирі не проживає, речей не має, комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні житла не бере. Через її реєстрацію, порушуються його права як власника на вільне розпорядження і користування своїм майном, позивач змушений сплачувати комунальні платежі і за неї. Добровільно зніматися з реєстрації відповідачка не бажає, тому позивач звертається до суду. Процесуальні дії у справі. 18.08.2021 позовна заява отримана судом. 25.08.2021 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв та клопотань від сторін не надходило. В зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу /а.с.5,6/. Відповідач [PERSON] зареєстрована за вищезазначеною адресою з 16.01.2016 /а.с.7/, але в квартирі не проживає з березня 2017 року, що підтверджено Актом ОСББ «ПОДЛЄПИ-40» від 11.01.2021 /а.с.8/. Відповідач, залишаючись зареєстрованою у квартирі позивача, створює останньому перешкоди у користуванні власністю, чим об`єктивно порушуються його права. Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з права власника вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права власності, а також, які регулюють порядок користування житлом та втрати цього права особою, внаслідок її відсутності у встановлені строки. Норми права, які застосовує суд. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. У ч.1 ст.316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обов`язків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачами є незаконними та такими, що підлягають усуненню. Окрім того, ст.321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Зазначене узгоджується з позицією викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 грудня 2020 року справа № 206/4028/18 провадження № 61-1635св20, та у Постанові від 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 760/13113/14-ц, провадження № 61-30912св18. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд вважає, що квартира, де має реєстрацію місця проживання відповідач, належить позивачу на праві приватної власності, позивач несе витрати по утриманню житла, а відповідач від його утримання самоусунулась, самостійно з реєстраційного обліку не знімається, чим порушує права позивача, тому суд вважає за можливе захистити порушене право позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Однак, не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов`язання третьої особи зняти відповідача з реєстраційного обліку з огляду на наступне. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Спору щодо зняття відповідача з реєстрації ще не виникло. Позбавлення відповідача права користування вищезазначеним житловим приміщенням передбачає й подальше зняття останнього з реєстрації за вказаною адресою. Вимоги про зняття особи з реєстрації, в разі якщо Відділом реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради буде відмовлено у вчиненні такої дії, мають розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial