Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. 25 жовтня 2018 року представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Нерубайської сільської ради Біляївського району (далі - відповідач), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Біляївська районна державна нотаріальна контора Одеської області з вимогою про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Згодом представник позивача надав уточнену позовну заяву із збільшенням позовних вимог. 2. Позов обґрунтував тим, що [INFO] помер [PERSON] . Внаслідок смерті, [PERSON] , відкрилася спадщина, часом відкриття якої є його день смерті. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України ввійшли всі права та обов`язки [PERSON] , що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме майнові права на майно, яке належало йому. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений, 20 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Підгірняк О.А., та зареєстрованому в реєстрі під № 683, відповідно до якого заповів земельні ділянки які належали йому на праві власності, площею 2,75 га., кадастровий номер 5121084200:01:001:0019, та 1,99 га., кадастровий номер 5121084200:01:001:0020, загальною площею 4,74 га., розташовані на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на які посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 262930, виданим на підставі розпорядження Біляївської районної державної адміністрації Одеської області № 890/2004 від 03 грудня 2004 року та зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі 15 лютого 2005 року за № 01.05.516.00206, позивачу - [PERSON] . Вищевказане спадкове майно перейшло позивачу у володіння і фактично спадщина ним прийнята, також фактично він користується та доглядає за зазначеним вище спадковим майном, використовує його за цільовим призначенням, та у зв`язку із своєю юридичною необізнаністю, вважав, що вступив в права спадкоємця фактично, тому і не звертався до нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину. В червні 2016 року, позивач звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, але листом державного нотаріуса від 14 червня 2016 року за номером 1972/02-14 йому було відмовлено у прийнятті спадщини за заповітом, так як він не прийняв спадщину у встановлений законом шестимісячний термін та не надав доказів про вступ в права спадкоємця фактично, а також роз`яснено, що він має право звернутись до суду з питання встановлення факту прийнятті спадщини за заповітом після смерті - [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач звернувся 11.06.2018 року до Біляївського районного суду Одеської області, із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме прийняття спадщини за заповітом. 22.06.2018 року Біляївським районним судом Одеської області винесено ухвалу по справі № 496/2484/18, якою у відкритті провадження по цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області, Біляївська районна державна нотаріальна контора Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини, відмовлено, а також йому було роз`яснено, що він має право подати позов на загальних підставах в порядку позовного провадження. Позивач немає наміру відмовлятись від прийняття спадщини, більше того він наголошує на тому, що фактично прийняв спадщину, оскільки продовжує вчиняти всі необхідні дії щодо її збереження та користуватись нею. А встановлення факту прийняття спадщини необхідне йому для повного прийняття її (отримання свідоцтва про право на спадщину), після смерті [PERSON] , який заповідав йому спадкове майно. Встановлення вищенаведеного факту має для нього юридичне значення. Факт прийняття ним спадщини підтверджується також і актом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області яким зазначається, що він проживав, доглядав, турбувався про померлого [INFO] [PERSON] , допомагав матеріально, а саме оплачував його лікування, доглядав та піклувався про належне [PERSON] майно, як за життя так і після його смерті. Безперервно здійснював і продовжує здійснювати заходи щодо збереження та догляду за земельними ділянками, та фактично користується ними і по даний час, які померлий [PERSON] , заповів йому. На підставі вищевикладеного представник позивача просить суд встановити факт прийняття спадщини [PERSON] та визнати за ним право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. 3. Відповідач Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області відзив на позов не надали. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Позивач у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. (а.с. 119) 5. Представник відповідача - Нерубайської сільської\~ради Біляївського\~району Одеської\~областінадав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача та визнав позовні вимоги. (а.с. 118) 6. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Біляївська районна державна нотаріальна контора Одеської області, надіслали на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. (а.с. 113) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 7. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2019 року, цивільну справу № 496/4499/18, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. 8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 26 жовтня 2018 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. 9. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 10. Судом ухвалено рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні з наступних підстав. 11. Так, за змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. 12. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. 13. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 14. Судом встановлено, що відповідно до заповіту від 20.10.2014 року, зареєстрованого в реєстрі № 683, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Підгірняк О.А., [PERSON] заповів належне йому на праві власності земельні ділянки площею 2,75 га, кадастровий номер 5121084200:01:001:0019, та 1,99 га, кадастровий номер 5121084200:01:001:0020, загальною площею 4,74 га, розташовані на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на які посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 262930, виданим на підставі розпорядження Біляївської районної державної адміністрації Одеської області № 890/2004 від 03 грудня 2004 року та зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 15 лютого 2005 року за № 01.05.516.00206 позивачу [PERSON] . (а.с. 5) 15. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00016544405 від 13.04.2016 року [PERSON] , помер [INFO] . (а.с. 4) 16. На підставі розпорядження Біляївської районної державної адміністрації № 890/2004 від 03.12.2004 року померлому [PERSON] було надано земельні ділянки площею 2,75 га, кадастровий номер 5121084200:01:001:0019, та площею 1,99 га, кадастровий номер 5121084200:01:001:0020, загальною площею 4,74 га, що розташовані на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом серії ЯА № 262930. (а.с. 7-8) 17. Відповідно до звітів про експертну оцінку від 12.10.2018 року вартість земельної ділянки площею 1,99 га., кадастровий номер 5121084200:01:001:0020 складає 72894,00 гривень та вартість земельної ділянки площею 2,72 га., кадастровий номер 5121084200:01:001:0019 складає 100733,00 гривень. (а.с. 15-69) 18. Відповідно до акту депутата Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області від 29.05.2018 року, вбачається, що позивач проживав, доглядав, турбувався про померлого [INFO] [PERSON] , допомагав матеріально на його лікування, доглядав та піклувався про належне [PERSON] майно, як за життя так і після його смерті. Здійснював заходи щодо збереження та догляду за земельними ділянками та фактично займається і користується ними і по даний час, які померлий [PERSON] заповів позивачу. (а.с. 12) 19. У довідці Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області за вих. № 1423 від 29.04.2016 року зазначено, що [PERSON] проживав по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Разом з померлим, [PERSON] проживав без реєстрації по день його смерті гр. [PERSON] , [INFO] , який фактично прийняв спадщину. (а.с. 13) 20. Листом державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Грабовенко-Ворсуляк Д.М. за вих. № 1972/02-14 від 14.06.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельні ділянки, так як позивач пропустив строк для прийняття спадщини. (а.с. 9) V. Оцінка Суду. 21. Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. 22. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 23. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 24. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). 25. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 26. Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. 27. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 28. У ч. 3 ст. 1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 29. Відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 30. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 31. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. 32. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. 33. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляв. 34. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 35. Відповідно до статті 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. 36. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. 37. Згідно зі статтею 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). 38. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України). 39. Відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. 40. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. 41. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 42. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 43. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 44. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , суд беручи до уваги, той факт, що позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, інших осіб, які заявили про своє право на спадщину немає, належне померлому майно обтяжено не було, обставини, які б свідчили про усунення позивача від спадкування, судом не встановлені, обраний спосіб захисту цивільного права відповідає вимогам закону, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved