Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

І. Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до Царичанської селищної ради Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO]. помер її дідусь - [PERSON]. Ним 09.06.2016р. був складений заповіт, відповідно до якого він заповів позивачці належне йому право на оренду земельної ділянки площею 22,9435 га для ведення фермерського господарства, розташованої на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк вона не зверталась, оскільки їй про існування заповіту не було відомо. І лише 06.06.2018р. коли її батько [PERSON] звернувся до Царичанської селищної ради, йому повідомили про існування заповіту на її ім'я. 04 липня 2018р. вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, однак отримала відмову, оскільки пропустила строк для прийняття спадщини. Вважає, що строк нею пропущений з поважних причин, тому просить суд її позовні вимоги задовольнити. ІІ. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача правом подати відзив на позовну заяву не скористався. В судовому засіданні представник відповідача Бойко Н.Г. позовні вимоги не визнала, обґрунтовуючи свою позицію тим, що позивачем не надано суду належних доказів поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса. просила суд відмовити у позові повністю. ІІІ.ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 1. Судом встановлено, що 09.06.2016р. [PERSON] склав заповіт, у якому заповів своїй онучці [PERSON] належне йому право на оренду земельної ділянки площею 22,9435 га для ведення фермерського господарства, розташованої на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. Дане його право підтверджується договором оренди земельної ділянки № 28/09/15/1-ДО від 28.09.2015р. [INFO] року [PERSON] помер, у зв'язку із чим відкрилася спадщина на належне йому майно. 04 липня 2018 року державний нотаріус Царичанської державної нотаріальної контори Фрізен Н.Ю. постановою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв'язку пропущенням терміну для прийняття спадщини. У період з 05 липня 2016р. по 05 січня 2017 року позивачка до нотаріуса із заявою про відмову чи прийняття спадщини після померлого [PERSON] не зверталася. 2. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Звернувшись до суду [PERSON] зазначає, що вона не проживала зі спадкодавцем за заповітом, а нотаріус не вчиняв дій щодо розшуку та повідомлення її як спадкоємця за заповітом. Про існування заповіту їй стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. За матеріалами справи посадова особа Бабайківської сільської ради Царичанського району не вчиняла дій для повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснювала виклик позивача як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця [PERSON] Представник позивача [PERSON] стверджував, що вона не проживала разом із спадкодавцем, не знала про складений на неї заповіт, і ніхто не повідомляв її про його наявність. Про існування заповіту їй стало відомо після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини. Доказів на спростування наведених обставин представник відповідача Бойко Н.Г. не надав, і матеріали справи таких не містять, а тому суд, аналізуючи наведені позивачем доводи та наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, дійшов висновку про те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. І необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06 вересня 2017 року, а також правовій позиції Верховного Суду, викладений у постанові від 06.06.2018р. 3. Урахувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши факт надання законодавцем переваги здійсненню спадкуванню за заповітом як особистому розпорядженню особи на випадок смерті, суд дійшов висновку про необхідність врахування такої волі спадкодавця як прояву свободи заповіту, з урахуванням наявності поважних причин пропуску, передбаченого законом строку на звернення із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, суд приходить до висновку, що визначення додаткового строку позивачу -два місяці, буде достатнім для подання [PERSON] заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини. А відтак, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial