Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. 21.05.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та просить суд: - визнати за позивачем право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5120884400:02:001:0289 площею 0,25 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна) та земельну ділянку кадастровий номер 5120884400:02:001:0290 за цією адресою площею 0,26 га цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування за законом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер дід позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті діда відкрилась спадщина на спадкове майно: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, земельну ділянку кадастровий номер 5120884400:02:001:0289 площею 0,25 га за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна) належала померлому на підставі рішення Мологівської сільської ради народних депутатів від 19.06.1997 року № 29/199, земельну ділянку кадастровий номер 5120884400:02:001:0290 за цією адресою площею 0,26 га цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства належала померлому на підставі рішення Мологівської сільської ради від 19.02.2016 року № 55-VII. За життя дід позивача склав заповіт, відповідно до якого заповів позивачу житловий будинок за вищевказаною адресою. Втім заповітом не було охоплене все майно, а саме: земельна ділянка кадастровий номер 5120884400:02:001:0289 площею 0,25 га та земельна ділянка кадастровий номер 5120884400:02:001:0290 площею 0,26 га цільове призначення земельної ділянки. Зазначені земельні ділянки належали діду позивача на праві приватної власності, зареєстрованого в реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 925791451208 та 925783551208. Позивач у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Базан Т.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті діда та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Однак в усному порядку нотаріусом позивачу було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, оскільки вказане майно не було охоплене заповітом. Рекомендовано звернутись до суду. З огляду на викладене, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. Процесуальні дії. 31.05.2021 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі відкрито провадження, визначено загальний порядок розгляду справи. Витребувано від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Базан Т.П. копію спадкової справи до майна [PERSON] , який помер [INFO] . 14.07.2021 року до суду надійшла копія спадкової справи до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] . 15.07.2021 року до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розгляд справи по суті провести без його участі, позовну заяву підтримує. Представник Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути без участі представника сільської ради. Позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно визнані сільською радою. Відповідач не заперечує проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] також надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі. Не заперечує проти їх задоволення. У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Фактичні обставини справи. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер дід позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). З копії спадкової справи № 20/2020 вбачається, що за життя [PERSON] був складений заповіт, відповідно до якого він заповідав: -житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Мологівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області 12.03.2008 року на підставі рішення виконкому Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 22 від 21.02.2008 року, право власності на який зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.03.2008 року Комунальним підприємством «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» Одеської області- [PERSON] ; -земельну ділянку площею 2,95 га, розташовану на території Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області масив № 11 , земельна ділянка № 124 , виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 059516, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 05.05.2003 року; майновий пай згідно свідоцтва серії ОД-V № 51; грошові заощадження, які знаходиться на зберіганні в Мологівському відділенні Ощадбанку України - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене спадкове майно. Втім заповітом не було охоплене все майно, а саме: земельна ділянка кадастровий номер 5120884400:02:001:0289 площею 0,25 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала померлому на підставі рішення Мологівської сільської ради народних депутатів від 19.06.1997 року № 29/199, право власності зареєстровано 18.05.2016 року, номер запису про право власності 14578566, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 925791451208 та земельна ділянка кадастровий номер 5120884400:02:001:0290 за адресою: [ADDRESS] , площею 0,26 га цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлому на підставі рішення Мологівської сільської ради від 19.02.2016 року № 55-VII, право власності зареєстровано 18.05.2016 року, номер запису про право власності 14578418, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 925783551208. Відповідач [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача та визнання права власності за позивачем на земельну ділянку кадастровий номер 5120884400:02:001:0289 площею 0,25 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна) та земельну ділянку кадастровий номер 5120884400:02:001:0290 за цією адресою площею 0,26 га цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства. Позивач у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Базан Т.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті діда та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Листом приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Базан Т.П. від 18.05.2021 року № 70/01-16 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, оскільки це майно не було охоплене заповітом. Рекомендовано звернутись до суду. Ч. 1 ст. 1296 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). У відповідності до ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Висновки за результатами розгляду справи Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно досліджених доказів, у сенсі розуміння вимог чинного законодавства та його правозастосування до фактичних обставин справи, того, що позивач є спадкоємцем за законом майна [PERSON] , який помер [INFO] , інші спадкоємці ( [PERSON] ) не заперечує проти визнання за позивачем права власності на вищезазначені земельні ділянки, прийнявши до уваги також те, що, іншого способу, окрім як в судовому порядку, захистити права позивача не надається можливим, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved