Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача 1. 27 вересня 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до [PERSON] (далі - відповідач), треті особи: [PERSON], [PERSON] з позовом в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй та її батькам - третім особам по справі на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 29.12.2004 року належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстрований колишній співмешканець - відповідач по справі, який в ній не проживає з 15 серпня 2017 року та по теперішній час так, як вибув на інше місце проживання. Особистих речей відповідача в квартирі немає, комунальні послуги не сплачує, але залишається бути зареєстрованим. Наявність реєстрації відповідача в квартирі перешкоджає здійсненню користування житловим приміщенням, реалізовувати права власників на дану житлову площу. Оскільки відповідач не проживає у квартирі понад один рік то позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеною квартирою. 2. Відповідач до суду відзив на позов не надав. 3. Треті особи позовні вимоги позивача підтримали. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи, інші процесуальні дії у справі. 3. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. 4. Треті особи у судове засідання не з'явились, але надали до суду заяви про розгляд справи за її відсутності та не заперечували проти заочного розгляду справи. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України - шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області, в судове засідання не з'явився без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. 6. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 7. У судовому засіданні судом встановлено, що відповідно до актів депутата міської ради Долготер О.С. від 23.08.2018 року та від 13.09.2018 року, а також довідки Біляївського ЖЕКП № 311 від 20.09.2018 року зазначено, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але фактично не проживає. (а.с. 4-6) 8. Право власності позивача та третіх осіб на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], підтверджується свідоцтвом про право власності на житло [NUMBER] від 29.12.2004 року відповідно до якого [PERSON] на правах приватної спільної (сумісної або часткової) власності належить - 1/3 частина, [PERSON] на правах приватної спільної (сумісної або часткової) власності належить - 1/3 частина та [PERSON] на правах приватної спільної (сумісної або часткової) власності належить - 1/3 частина. (а.с. 8) V. Оцінка Суду. 9. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 10. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 11. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 12. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування житловим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав. 13. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11). 14. Як встановлено матеріалами справи, позивач та треті особи є власниками квартири, в якій зареєстрований відповідач, на правах члена сім'ї власника. 15. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України). 16. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. 17. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. 18. Підстави для визнання члена сім'ї власника таким, що втратив право користування житловим приміщенням, визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, а саме відсутність члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. 19. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. 20. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. 21. Таким чином згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. 22. Відповідно до п. 26 вказаних вище Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. 23. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 24. Відповідно до позовних вимог позивача та наданих письмових доказів, суд вважає доведеним, що відповідач з 15 серпня 2017 року не проживає в квартирі, яка належить позивачу та третім особам на праві власності, та виїхав на інше постійне місце проживання. 25. Доказів на підтвердження поважності причин не проживання в квартирі за місцем реєстрації відповідачем суду не подано. 26. З урахуванням викладеного, досліджених по справі доказів, встановлених обставин справи, суд вважає, що позивач довела наявність передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved