Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позов: 27.04.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив визнати за ним право особистої приватної власності на автомобіль Toyota Verso, двигун об`ємом 2231 см3, кузов № [NUMBER] , 2009 р.в., вартістю 4800 Євро, що за курсом НБУ на момент придбання становить 144846,11 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 30.04.2016 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , який було розірвано рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.09.2020 року, що набрало законної сили 23.10.2020 року. В період перебування у зареєстрованому шлюбі 15.03.2019 року [PERSON] за особисті кошти придбав автомобіль Toyota Verso, двигун об`ємом 2231 см3, кузов № [NUMBER] , 2009 р.в., вартістю 4800 Євро, що підтверджено договором купівлі-продажу транспортного засобу. [PERSON] витратив на придбання вказаного автомобіля особисті кошти, а саме винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції, у військових конфліктах і в інших заходах в умовах особливого періоду, що підтверджується довідкою про доходи №21/2/2-43 від 19.01.2021 року. За таких обставин, [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх майнових прав на придбаний ним за особисті кошти транспортний засіб. Також [PERSON] просив покласти на відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON] подала відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю транспортного засобу Toyota Verso, двигун об`ємом 2231 см3, кузов № [NUMBER] , 2009 р.в. В обґрунтування відзиву на позов зазначено, що 15.03.2019 року подружжя [PERSON] та [PERSON] в період зареєстрованого шлюбу на спільні кошти 4800 Євро придбали в Литві автомобіль Toyota Verso, двигун об`ємом 2231 см3, кузов № [NUMBER] , 2009 р.в., який разом перевезли до України, здійснили митне оформлення та зареєстрували. Подружжя разом користувалися спільним автомобілем. [PERSON] вважала, що подружжю на праві спільної сумісної власності належав транспортний засіб, придбаний за спільні кошти у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 10.12.2020 року, яке залишено без змін апеляційним судом, а відповідно набрало законної сили, задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] про визнання вказаного транспортного засобу спільною сумісною власністю подружжя. Встановлено, що [PERSON] без дозволу [PERSON] відчужив належний їм на праві спільної сумісної власності автомобіль Toyota Verso, двигун об`ємом 2231 см3, кузов № [NUMBER] , 2009 р.в. Тому з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] Ѕ частини вартісті спільного майна подружжя, а саме Ѕ частину вартості вказаного автомобіля в сумі 124934,54 грн. В період зареєстрованого шлюбу [PERSON] без відома дружини [PERSON] оплачував будівництво будинку на земельній ділянці, яка належить його батькові. Тому відсутні підстави вважати, що в період зареєстрованого шлюбу з [PERSON] , [PERSON] придбав саме за особисті грошові кошти спірний транспортний засіб. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] про визнання за ним права особистої власності на автомобіль, який він раніше відчужив. Крім того [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь понесені судові витрати на правову допомогу. Рух справи. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.05.2021 року відкрито провадження у справі №537/1611/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.06.2021 року підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи по суті. Позиції учасників в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Гузь Т.О. підтримали позов, просили його задовольнити з наведених підстав. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Нестеренко А.В. в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову [PERSON] з підстав, наведених у відзиві на позов. Фактичні обставини справи. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 30 квітня 2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.09.2020 року, що набрало законної сили 23.10.2020 року. (а.с.12-13). 22.03.2019 року під час перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] купив автомобіль Toyota Verso, двигун об`ємом 2231 см3, кузов № [NUMBER] , 2009 р.в. (а.с.14-19). 22.03.2019 року вказаний автомобіль зареєстрований за [PERSON] , а 29.08.2020 року транспортний засіб по договору купівлі-продажу перереєстрований у ТСЦ 5348 (м. Горішні Плавні) на [PERSON] . Відповідно до висновку експерта №99 автотоварознавчого дослідження від 03.08.2020 року ринкова вартість автомобіля Toyota Verso, універсал, 2009 р.в., кузов № [NUMBER] , складає 249869 грн 07 коп. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.12.2020 року у справі №537/3215/20 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення вартості 1/2 частини майна - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/2 частини автомобіля Toyota Verso, універсал, двигун об`ємом 2231 см3 дизель, кузов № [NUMBER] , 2009 р.в., в сумі 124934,54 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1250 грн. та витрати на проведення експертизи №99 від 03.08.2020 року в сумі 900 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд мотивував своє рішення тим, що автомобіль Toyota Verso, універсал, 2009 р.в., кузов № [NUMBER] , набутий поружжям [PERSON] та [PERSON] за час зареєстрованого шлюбу, а тому належав подружжю на праві спільної сумісної власності, оскільки на його придбання були використані спільні кошти. Частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили, що для придбаня спірного транспортного засобу витрачені особисті кошти. (а.с.51, абз.4). Проте [PERSON] відчужив транспортний засіб іншій особі без згоди дружини [PERSON] . Тому наявне право одного з подружжя [PERSON] на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Вимога позивача [PERSON] про визнання автомобіля Toyota Verso, універсал, 2009 р.в., кузов № [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя, поділ даного майна в натурі не підлягає до задоволенню, оскільки майно вже відчужене та належить іншій особі. (а.с.49-52) При вирішенні спору між [PERSON] та [PERSON] суд першої інстанції прийняв рішення з дотриманням таких положень законодавства, як статті 60 СК України, де закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Така правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справа №372/504/17 , Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. та інших . Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Частина четверта статті 65СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вказаною постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. З врахуванням факту, що автомобіль Toyota Verso, універсал, 2009 р.в., придбаний під час шлюбу подружжя [PERSON] , рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 10.12.2020 року встановлено, що вказаний транспортний засіб був спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , проте відповідач відчужив його без згоди позивача як іншого із подружжя, тому суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу. Вказаний висновок узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), відповідно до яких, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Постановою Полтавського апеляційного суду від 01.03.2021 року у справі №537/3215/20 встановлено, що доводи апеляційної скарги адвоката Гузь Т.О. в інтересах [PERSON] щодо придбання останнім спірного автомобіля за його власні кошти не підтверджені належними та допустимими доказами. Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 10.12.2020 року у справі №537/3215/20 - залишено без змін. (а.с.53-57). За таких обставин рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.12.2020 року у справі №537/3215/20, яким встановлено, що спірний автомобіль придбаний під час шлюбу за спільні кошти подружжя [PERSON] та [PERSON] , а отже був спільною власністю подружжя, - набрало законної сили 01.03.2021 року. Неможливість скасування остаточного судового рішення, яке набрало чинності, є однією з головних гарантій стабільного правового становища особи, адже судові вердикти повинні бути зрозумілі, чіткі та стабільні в часі. Європейський суд з прав людини, розкриваючи принцип правової визначеності при перегляді остаточного рішення, неодноразово вказував на повагу до принципу res judicata. Цей принцип підкреслює, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання та нового вирішення справи. Повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд справи не повинен розглядатися як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох точок зору на предмет не є підставою для повторного розгляду справи. З урахуванням викладеного ЄСПЛ зафіксував порушення права заявника Васильєва на справедливий суд (справи «Васильєв проти України» [5, п. 61, 63], «Рябих проти Росії» [6, п. 52]). Показовою у цьому сенсі прийнято вважати справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), розглядаючи яку Суд підкреслив, що «право на справедливий судовий розгляд судом, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі преамбули до Конвенції, яка у відповідній частині свідчить, що принцип верховенства права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає, крім іншого, щоб у разі винесення судами остаточного судового рішення воно не підлягало перегляду» [7, п. 61]. Перегляд не повинен розглядатися як замасковане оскарження, і одна лише можливість двох поглядів у справі не може служити підставою для перегляду. Отже, скасування рішення суду, яке набрало чинності, в порядку його перегляду за нововиявленими обставинами цілком може бути предметом дослідження Європейським судом стосовно можливого порушення принципу res judicata - остаточності судового вердикту. Як вбачається зі змісту позову, у справі №537/3215/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] розглядалася позовна вимога щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] транспортного засобу Toyota Verso, універсал, 2009 р.в. При розгляді справи №537/1611/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особистою власністю цього ж транспортного засобу Toyota Verso, універсал, 2009 р.в., на підтвердження факту придбання [PERSON] саме за особисті кошти вказаного транспортного засобу - позивачем [PERSON] не подано нових доказів, які мають істотне значення при вирішенні питання щодо статусу вказаного майна. Під час розгляду справи №537/3215/20 про визнання спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] транспортного засобу Toyota Verso, універсал, 2009 р.в., [PERSON] мав право подати відзив на позов. Проте він диспозитивно розпорядився своїми правами, відзиву на позов не подавав. Твердження позивача [PERSON] про те, що він в період шлюбу отримав грошові виплати за місцем роботи, які відносяться до його особистих коштів, - беззаперечно не вказують, що саме ці кошти були витрачені на придбання спірного автомобіля. Так, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Між тим, згідно ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доводи позивача [PERSON] не містять належних та допустимих доказів щодо придбання ним автомобіля Toyota Verso за особисті кошти. А відповідно позивачем [PERSON] не спростовано презумпцію придбання майна у період зареєстрованого шлюбу на спільні кошти подружжя. Оцінюючі позов у справі №537/1611/21 [PERSON] , суд вважає, що фактично його зміст зводиться до ініціації нового розгляду спору між подружжям про поділ майна, придбаного у шлюбі, який вже розглядався судом з ухваленням остаточного судового вердикту, з метою переоцінки фактів та обставин, які вже були встановлені Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 10.12.2020 року у справі №537/3215/20, переглянуті в апеляційному порядку в постанові Полтавського апеляційного суду від 01.03.2021 року. Оскільки у спорі між подружжям [PERSON] та [PERSON] про поділ майна, придбаного у шлюбі, у справі №537/3215/20 предметом позову було визнання транспортного засобу спільною сумісною власністю подружжя, а у справі №537/1611/21 зазначено інший предмет позову - визнання цього ж транспортного засобу особистою приватною власністю [PERSON] , тому відсутні підставі для закриття провадження у справі №537/1611/21 за п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України. Обставини встановлені остаточним рішенням суду у справі №537/3215/20 мають приюдиційний характер для справи №537/1611/21, їх неврахуванням є недопустимим порушенням принципу res judicata - остаточності судового вердикту, порушенням принципу правової визначеності. В поданому [PERSON] позові про визнання особистою приватною власністю транспортного засобу Toyota Verso, універсал, 2009 р.в., навіть не зазначено про проведення державної реєстрації за [PERSON] договору купівлі-продажу від 15.03.2019 року вказаного транспортного засобу, незважаючи на те, що відповідно до положень ст.210 ЦК України, Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 року №1371) такий правочин підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації. У справі №537/1611/21 [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право особистої приватної власності на автомобіль Toyota Verso, універсал, 2009 р.в., кузов № [NUMBER] , при цьому в змісті позову не зазначено той факт, що 29.08.2020 року транспортний засіб по договору купівлі-продажу перереєстрований у ТСЦ 5348 (м. Горішні Плавні) з [PERSON] на [PERSON] . Вимога позивача [PERSON] про визнання за ним права особистої приватної власності на автомобіль Toyota Verso, універсал, 2009 р.в., кузов № [NUMBER] - не підлягає задоволенню, оскільки майно вже відчужене ним 29.08.2020 року та належить іншій особі. Заява про збільшення або зменшення розміру позовних вимог подається позивачем в письмовій формі з дотриманням вимог, встановлених в ст.182, ст.183 ЦПК України для такої заяви, до закінчення підготовчого засідання. (п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України). Суду не надходило від позивача чи його представника заяви про збільшення або зменшення розміру позовних вимог, оформленої з дотриманням положень ст.182, ст.183 ЦПК України, у строки, визначені п.2 ч.2 ст.49 цього Кодексу. За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права особистої власності на транспортний засіб, що був придбаний ним в період шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . Суду не надходило клопотань про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON] як нового власника спірного транспортного засобу, незважаючи на те, що предмет спору стосується його інтересів. У визначені в ч.1 ст. 53 ЦПК України строки, суд був позбавлений можливості в підготовчому засіданні, з власної ініціативи залучити до участі у справі третьою особою [PERSON] як нового власника транспортного засобу Toyota Verso, універсал, 2009 р.в., кузов № [NUMBER] , який є предметом розгляду даної справи, оскільки в матеріалах справи була відсутня інформація про нього, визначена в п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, що унеможливило ідентифікацію нового власника транспортного засобу та виклик його до суду. Прийнятим судом рішенням не було порушено права інших осіб, кому на даний час належить право власності на транспортний засіб Toyota Verso, універсал, 2009 р.в., кузов № [NUMBER] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] понесені нею судові витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 2400 грн. Розмір судових витрат відповідача [PERSON] на правову допомогу не оскаржувався позивачем [PERSON] та його представником.

Outcome: approved