Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Керівник Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Кременчуцької міської ради з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Позов мотивували тим, що 09.10.2016 року приблизно о 01:30 годині [PERSON] разом із [PERSON] Аркадійовичем, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], відпочивали в приміщенні кафе-бару «Наталі» (далі-Бар), розташованого по вул. Центральна в с. Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області. В ході відпочинку між [PERSON] та [PERSON] на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово розпочалася сварка, під час якої останні вийшли із приміщення Бару на вулицю та продовжували сваритися. Далі перебуваючи на перехресті вул.. Центральна з провулком, який не має назви, біля зупинки громадського транспорту на вул.. Центральна, неподалік від зазначеного Бару в напрямку руху до сел. Онуфріївка Кіровоградської області в [PERSON] виник умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] Усвідомлюючи, що в обстановці, яка була на той час на перехресті, а саме наявності асфальтового покриття із щебенем, достовірно знаючи про наявність хвороби у [PERSON] та нещодавнього хірургічного втручання, повязаного із трепанацією черепа, [PERSON] не бажаючи відмовлятися від свого злочинного умислу, на ґрунті особистих неприязних відносин із [PERSON], бажаючи умисно спричинити йому тілесні ушкодження, при цьому свідомо розуміючи, що отримані [PERSON] тілесні ушкодження, на фоні недавнього операційного втручання та падіння на асфальтове покриття із щебенем внаслідок удару матимуть тяжчий характер, ніж падіння здорової людини, умисно наніс [PERSON] один удар кулаком лівої руки в область обличчя справа, що призвело до падіння останнього на поверхню асфальтового покриття із наявністю щебеню та втрати свідомості. Внаслідок зазначених умисних дій [PERSON], потерпілому [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у виді внутрішньочерепної травми у вигляді забою головного мозку середнього ступеня в лівій скроневій частці з наявністю незначної субдуральної гематоми, садна в тім'яній області справа, лобно-тім'яної ділянки зліва, синець правої половини обличчя, крововиливи в м'яких покривах голови в тім'яно-потиличній області. Відповідно до висновку експерта №255 від 22.11.2016 року за ступенем тяжкості внутрішньочерепна травма у вигляді забою головного мозку середньої тяжкості з субдуральною гематомою відноситься до категорії середньої тяжкості, яке викликало тривалий розлад здоровя більше 21 дня, інші ушкодження відносяться до категорії легкого ступеня тяжкості. Вищевказані обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2016 за № 12016120100000406, а саме: показами потерпілого [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], протоколом огляду місця події від 09.10.201, протоколом проведення слідчого експеременту від 14.11.2017, висновком судово - медичної експертизи №255 від 22.11.2016. У звязку з заподіянням тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON] з 10.10.2016 року по 24.10.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділені КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька». Вартість його лікування склала 5540грн. 87 коп. (вартість 14 ліжко\\днів в умовах нейрохірургічного стаціонару з розрахунку 380,78 грн за 1 ліжко\\день. Вартість лабораторних досліджень 209 грн 95 коп.), що підтверджується довідкою-розрахунком про перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, копія якої додається. Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2017 у справі №399/822/17 кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON], у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрито, у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. При цьому, цивільний позов у кримінальному провадження в інтересах держави про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину процесуальним прокурором не заявлявся. 12.04.2018 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з'явився, хоча завчасно надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, приходить до наступних висновків.. Дослідивши матеріали справи судом встановленні такі правовідносини. Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 12.12.2017 року закрито провадження стосовно [PERSON], який обвинувачувався за ч. 1 ст. 122 КК України, у звязку з відмовою потерпілої від обвинувачення та її відмова є добровільною. Згідно довідки від 23.02.2018 року, яка надана КНМП «Лікаря інтенсивного лікування «Кременчуцька», [PERSON], [INFO] знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КНМП «Лікаря інтенсивного лікування «Кременчуцька»в період з 10.10.2016 року до 24.10.2016 року та витрачено з бюджету на її лікування кошти у розмірі 5540 грн. 87 коп., відповідно калькуляції витрат на лікування. Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний звязок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. П. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року вказує, що визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Відповідно п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоровя або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано доказів того, що відповідачем відшкодовано кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON]. Обовязок винної особи відшкодовувати витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину особи, тому невідшкодування [PERSON] до бюджету, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] є порушенням інтересів держави щодо надходження належних коштів до бюджетів всіх рівнів з метою їх подальшого використання для забезпечення завдань і функцій держави та місцевого самоврядування. Отже, кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] необхідно стягнути з відповідача на користь закладу охорони здоровя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки при зверненні до суду прокурор не сплачував судовий збір, тому необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved