Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Компанія «Hagworth Management Limited» звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом у відповідності до останніх уточнень зазначивши відповідачами Дніпропетровську міську раду, [PERSON], [PERSON] та третю особу: Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції; про визнання недійсним договору купівлі - продажу, звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності, витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна та застосування наслідків недійсності правочину. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 25 вересня 2006 року між ЗАТ «Агробанк», правонаступником якого є ПАТ «Банк Восток» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 20.840.06.21, згідно з умовами якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 1 308 000,00 доларів США, з виплатою процентної ставки 16% річних, строком користування по 24 вересня 2026 року. З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «Агробанк», правонаступником якого є ПАТ «Банк Восток» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер № 3842, предметом іпотеки за яким є майнові права на нерухоме майно, а саме: незакінчене будівництвом приміщення (квартира) в блоці А, будівельний номер 2401, загальною проектною площею 256,6 м2, розташоване на 24 поверсі будівлі (в осях 103 - 173), за адресою: [ADDRESS]; незакінчене будівництвом приміщення (квартира) в блоці А, будівельний номер 2402, загальною площею 245,9 м2, розташоване на 24 поверсі будівлі (в осях 173 - 243), за адресою: [ADDRESS]; незакінчене будівництвом приміщення (квартира) в блоці А, будівельний номер 2403, загальною площею 329,3 м2, розташоване на 24 поверсі будівлі (в осях 243 - 93), за адресою: [ADDRESS]. Право власності [PERSON] на предмети іпотеки підтверджувалося договором дольової участі у будівництві № 2401/А/100 - к від 12 січня 2006 року, договором дольової участі у будівництві № 2402/А/100 - к від 12 січня 2006 року, договором дольової участі у будівництві № 2403/А/100 - к від 12 січня 2006 року, що були укладені між іпотекодавцем та ЗАТ «АКТА». 26 вересня 2011 року між ПАТ «Банк Восток» та ТзОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір про відступлення права вимоги № 7, згідно з яким ПАТ «Банк Восток» відступив ТзОВ «Кредекс Фінанс» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі й за кредитним договором № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року, боржником за яким був [PERSON] Також, 12 грудня 2011 року між ПАТ «Банк Восток» та ТзОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 2363. 01 жовтня 2012 року між ТзОВ «Кредекс Фінанс» та компанією «Hagworth Management Limited» був укладений договір № 1/01 - 10 відступлення прав вимоги (цессії), за умовами якого ТзОВ «Кредекс Фінанс» в повному обсязі передало компанії «Hagworth Management Limited» право вимоги за кредитним договором 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року. Також, на виконання вимог п. 1.5 договору № 1/01 - 10 від 01 жовтня 2012 року, 05 жовтня 2012 року між ТзОВ «Кредек Фінанс» та компанією «Hagworth Management Limited» було укладено договір про відступлення права за іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 2310. 15 травня 2008 року, ЗАТ «АКТА» на виконання своїх зобов'язань за договором дольової участі № 2401/А/100 - к від 12 січня 2006 року передало, а [PERSON] прийняв у власність квартиру № 165, що знаходиться на 24 поверсі третьої черги громадських будівель багатофункціонального призначення (житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями), літ. В - 25, по [ADDRESS], фактичною площею 169,4 м2.. В подальшому рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 10 липня 2008 року № 2094 було оформлено право власності на об'єкти нерухомого майна (житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями) літ. В - 25, ВІ - 1, ВІІ - 1, в - 1 за адресою [ADDRESS], а саме за [PERSON] було оформлено право власності у тому числі й на квартиру № 165, у відповідності до договорів: № 2108/А/100 - к від 11 серпня 2005 року, № 2303/А/100 - к від 05 січня 2006 року, № 2302/А/100 - к від 11 січня 2006 року, № 2301/А/100 - к, 2401/А/100 - к, 2402/А/100 - к , 2403/А/100 - к від 12 січня 2006 року, угодою № 1807/А/100 - к від 30 червня 2006 року, угодою від 17 березня 2008 року. На підставі вищезазначеного рішення виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 23 вересня 2008 року [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру № 165 за адресою: [ADDRESS], загальною площею 169,4 м2, житловою площею 152,1 м2, в житловому будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями літ. В - 25, ВІ - 1, ВІІ - 1, в - 1 квартира № 165, яка складається з: 1 - житлова кімната, 2 - санвузол. [PERSON] свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів за кредитним договором не виконав і у нього перед кредитором станом на 26 вересня 2011 року утворилася заборгованість у розмірі 45 813 010 гривень 79 копійок. В подальшому компанії «Hagworth Management Limited» стало відомо, що [INFO] [PERSON] помер, а приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було заведено спадкову справу № 29/2012. 26 жовтня 2012 року [PERSON], який є сином померлого [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини, однак 19 квітня 2013 року [PERSON], [PERSON], яка є колишньою дружиною померлого [PERSON] та [PERSON], яка є матір'ю померлого [PERSON], було подано заяви про відмову від спадщини [PERSON] Також, пізніше компанії «Hagworth Management Limited» стало відомо про те, що квартира [ADDRESS], яка є предметом іпотеки за іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року, на теперішній час належать [PERSON], на підставі договору купівлі - продажу від 07 жовтня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер № 2397, який був укладений з [PERSON] Крім того, право власності [PERSON] на квартиру № 165 було визнано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2009 року. На підставі вказаного рішення [PERSON] було здійснено продаж квартири № 165, що є предметом іпотеки та забезпечує вимоги кредитора. Однак, рішенням апеляційного суду Одеської області від 05 червня 2013 року, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2009 року було скасовано в повному обсязі, як таке, що постановлено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та відмовлено [PERSON] у визнанні за нею права власності на квартири № № 124, 160, 161, 162, 164, 165, 166, 167, 168, 169 по [ADDRESS]. Таким чином, [PERSON], уклавши договір купівлі - продажу квартири № 165 від 07 жовтня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 2397 набула статус іпотекодавця за іпотечним договором № 20.840.06.21.1від 25 вересня 2006 року. Таким чином, враховуючи наявність заборгованості за кредитним договором № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року в сумі 45 813 010 гривень 79 копійок, який був забезпечений іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив визнати недійсним договір купівлі - продажу від 07 жовтня 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2397; в рахунок часткового задоволення вимог Компанії «Hagworth Management Limited», юридична особа за законодавством Республіки Кіпр, реєстраційний номер 264666, зареєстрований офіс якої знаходиться за адресою: Посейдонос, 1, ЛЕДРА БІЗНЕС ЦЕНТР, Егкомі, 2406, Нікосія, Кіпр, щодо погашення заборгованості за Кредитним договором № 20.840.06.21 від 25.09.2006 року в сумі 45 813 010 гривень 79 копійок, з яких: 13 153 084 гривні 87 копійок - заборгованість за тілом кредиту та відсотками, нарахована пеня - 32 659 924 гривні 92 копійки, звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року, а саме: квартиру № 165 за адресою: [ADDRESS], опис об'єкта: в житловому будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями літ. В - 25, ВІ - 1, ВІІ - 1, в - 1 квартира № 165, яка складається з: 1 - житлова кімната, 2 - санвузол, І - лоджія, загальна площа 169,4 м2; житлова площа 152,1 м2, шляхом визнання права власності на вказане нерухоме майно за Компанією «Hagworth Management Limited» (зареєстрований офіс якої знаходиться за адресою: Посейдонос, 1, ЛЕДРА БІЗНЕС ЦЕНТР, Егкомі, 2406, Нікосія, Кіпр) за ціною 3 145 900 гривень 00 копійок - за квартиру [ADDRESS]; припинити право власності [PERSON] на квартиру № 165 за адресою: [ADDRESS], опис об'єкта: в житловому будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями літ. В - 25, ВІ - 1, ВІІ - 1, в - 1 квартира № 165, яка складається з: 1 - житлова кімната, 2 - санвузол, І - лоджія, загальна площа 169,4 м2; житлова площа 152,1 м2; витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь Компанії «Hagworth Management Limited» (Посейдонос, 1, ЛЕДРА БІЗНЕС ЦЕНТР, Егкомі, 4206, Нікосія, Кіпр) квартиру № 165 за адресою: [ADDRESS], опис об'єкта: в житловому будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями літ. В - 25, ВІ - 1, ВІІ - 1, в - 1 квартира № 165, яка складається з: 1 - житлова кімната, 2 - санвузол, І - лоджія, загальна площа 169,4 м2; житлова площа 152,1 м2; застосувати наслідки недійсності правочину - договору купівлі - продажу від 07 жовтня 2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2397, зобов'язавши [PERSON] повернути [PERSON], отримані за договором грошові кошті у сумі 757 555 гривень 00 копійок (том № 3, а.с. а.с. 173 - 182). Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2013 року, було роз'єднано у самостійні провадження цивільну справу за позовом Компанії «Hagworth Management Limited» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, з присвоєнням окремого номера (том № 1 а.с. а.с. 1 - 2). Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2013 року, було залучено до участі у цивільній справі за позовом Компанії «Hagworth Management Limited» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, Дніпропетровську міську раду, яка є правонаступником співвідповідача [PERSON] (том № 3 а.с. 149). Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2013 року, було залучено до участі у цивільній справі за позовом Компанії «Hagworth Management Limited» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, Дніпропетровську міську раду, яка є правонаступником співвідповідача [PERSON] (том № 3 а.с. а.с. 140 - 142). Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2013 року до участі у цивільній справі за позовом Компанії «Hagworth Management Limited» до Дніпропетровської міської ради, [PERSON], [PERSON], третя особа: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про звернення стягнення на предмет іпотеки, було залучено прокурора прокуратури Дніпропетровської області (том № 4 а.с. а.с. 52 - 54). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Дніпропетровської міської ради та прокурор прокуратури Дніпропетровської області просили ухвалити рішення у відповідності до норм чинного законодавства. [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином через офіційні засоби масової інформація, а саме: газету «Вісті Придніпров'я № 91 від 21.11.2013 року», причини неявки до суду не повідомили (том № 3 а.с. 162, том № 4 а.с. а.с. 48, 60, 61, 62 - 64). Представник Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив (том № 4 а.с. 49). Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, доходить наступного висновку. Судом було встановлено, що 25 вересня 2006 року між ЗАТ «Агробанк», правонаступником якого є ПАТ «Банк Восток» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 20.840.06.21, цільовим призначенням якого було придбання нерухомості, у відповідності до зазначеного договору банк надав [PERSON] кредит в сумі 1 308 000,00 доларів США, зі сплатою 16% річних, строком повернення по 24 вересня 2026 року (том № 1 а.с. а.с. 10 - 12). Одночасно з укладенням кредитного договору № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року між ЗАТ «Агробанк», правонаступником якого є ПАТ «Банк Восток» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 3842, предметом якого є майнові права, а саме на: незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур - шлюз) в блоці А, будівельний номер 2401, загальною проектною площею 256,6 метрів квадратних, розташоване на 24 поверсі будівлі (в осях 103 - 173), яка будується за адресою: [ADDRESS]; незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур - шлюз) в блоці А, будівельний номер 2402, загальною проектною площею 245,9 метрів квадратних, розташоване на 24 поверсі будівлі (в осях 173 - 243), яка будується за адресою: [ADDRESS]; незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур - шлюз) в блоці А, будівельний номер 2403, загальною проектною площею 329,3 метрів квадратних, розташоване на 24 поверсі будівлі (в осях 243 - 93), яка будується за адресою: [ADDRESS] (том № 1 а.с. а.с. 13 - 19). Крім того, набуття права власності [PERSON] на предмети іпотеки після укладення іпотечного договору № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року також підтверджується договором № 2401/А/100 - к дольової участі у будівництві від 12 січня 2006 року, договором № 2402/А/100 - к дольової участі у будівництві від 12 січня 2006 року та договором № 2403/А/100 - к дольової участі у будівництві від 12 січня 2006 року, що були укладені між [PERSON] та ЗАТ «АКТА» (том № 1 а.с. а.с. 19а - 22, 23 - 27, 28 - 32). Також судом було встановлено, що 15 травня 2008 року забудовник ЗАТ «Акта», на виконання договору дольової участі № 2403/А/100 - к від 12 січня 2006 року передав, а [PERSON] прийняв у власність квартиру № 168, що знаходиться на 24 поверсі третьої черги громадських будівель багатофункціонального призначення (житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями), літ. В - 25 по [ADDRESS], фактичною площею 152,2 м2, а також квартиру № 169, що знаходиться на 24 поверсі третьої черги громадських будівель багатофункціонального призначення (житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями), літ. В-25 по [ADDRESS], фактичною площею 124,2 м2 (том № 2 а.с. а.с. 186, 193). У відповідності до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 2094 від 10 липня 2008 року за [PERSON] було оформлено право приватної власності, з видачею свідоцтв на об'єкти нерухомого майна третьої черги громадських будівель багатофункціонального призначення (житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями) літ. В - 25, ВІ - 1, ВІІ - 1, в - 1 за адресою: [ADDRESS], квартири № № 124, 153, 160, 161, 162, 163, 164, 165, 166, 167, 168, 169 (том № 1 а.с. а.с. 100 - 105). 07 серпня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ «Хоум Кредіт Банк», що є правонаступником всіх прав та зобов'язань ЗАТ «Агробанк» було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року, у відповідності до якої сторони дійшли згоди змінити п. 4.11 кредитного договору та викласти його в наступній редакції: «п. 4.11. в строк до 01 грудня 2008 р. зареєструвати право власності в реєстрі прав власності на нерухоме майно та укласти додаткову угоду до договору іпотеки, предметом якого є квартири № 165, 166, 167, 168, 169 які розташовані у житловому будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (том № 4 а.с. 65). 26 вересня 2011 року між ПАТ «Банк Восток» та ТзОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір відступлення права вимоги № 7, у відповідності до якого до ТзОВ «Кредекс Фінанс» перейшли всі права грошової вимоги кредитора в тому числі й за кредитним договором № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року (том № 1 а.с. а.с. 58 - 60, 61 - 65). Також, 12 грудня 2011 року між ПАТ «Банк Восток» та ТзОВ «Кредекс Фінанс» був укладений Договір про відступлення права за іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] реєстраційний № 2363 (том № 1 а.с. 69). Крім того, 01 жовтня 2012 року між ТзОВ «Кредекс Фінанс» та Компанією «Hagworth Management Limited» був укладений договір відступлення прав вимоги (цессії) № 1/01 - 10, у відповідності до якого Компанія «Hagworth Management Limited» здобула право грошової вимоги за кредитним договором № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року (том № 1 а.с. а.с. 73 - 75). 05 жовтня 2012 року між ТзОВ «Кредекс Фінанс» та Компанією «Hagworth Management Limited» було укладено договір про відступлення права за іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний № 2310 (а.с. а.с.87 - 91). Іпотечний договір № 20.840.06.21.1 від 25.09.2006 року містить застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Також, як вбачається з рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2009 року, між [PERSON] та [PERSON] було складено угоду про купівлю - продаж нерухомого майна у простій письмовій формі у тому числі й квартири [ADDRESS]. Крім того, зазначеним рішенням Приморського районного суду м. Одеси за [PERSON] також було визнано право власності на спірну квартиру, а саме на квартиру [ADDRESS] (том № 2 а.с. а.с. 71 - 73). Дозвіл іпотекодержателя на відчуження квартири 165 за адресою: [ADDRESS] не надавався. Відповідно до п. 1.8 Договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 05.10.2012 року, реєстр № 2310, відчуження предмета іпотеки іпотекодержателем (боржником) за згоди та/або з відома іпотекодержателя не здійснювалось. 07 жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу квартири, у відповідності до якого [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру третьої черги громадських будівель багатофункціонального призначення № 165, яка розташована за адресою: [ADDRESS], у житловому будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями літ. В - 25, В1 - 1, В2 - 1, в - 1, яка складається з: 1 - житлова кімната, 2 - санвузол, І - лоджія, загальна площа - 169,4 м2, житлова площа - 152,1 м2, а [PERSON] в свою чергу сплатила [PERSON] грошові кошти за придбану нею квартиру у розмірі 757 555 гривень 00 копійок (том № 3 а.с. а.с. 184, 185). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 22 жовтня 2012 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1271 (том № 3, а.с. 50). 19 квітня 2013 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було подано заяви про відмову від прийняття спадщини після померлого [PERSON] (том № 3 а.с. а.с. 124, 125, 126). Рішенням апеляційного суду Одеської області від 05 червня 2013 року, було скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2009 року та ухвалено нове рішення, яким у позові [PERSON] до Дніпропетровської міської ради, правонаступника [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі - продажу квартир № 124, № 160, № 161, № 162, № 164, № 165, № 166, № 167, № 168, № 169 по [ADDRESS], автотранспортного засобу марки «Mercedes - Benz», моделі S 320 CDI, тип легковий седан - В, номер шасі [NUMBER] 2007 року випуску державний реєстраційний номер [NUMBER] та визнання дійсним договору оренди квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], було відмовлено (том № 3 а.с. а.с. 133 - 139). Згідно звіту про оцінку майна житлової квартири загальною площею 169,4 м2, яка розташована на 24 поверсі, 25 поверхового будинку, третьої черги громадських будівель багатофункціонального призначення [ADDRESS], вартість об'єктів оцінки складає 3 145 900 гривень 00 копійок (том № 4 а.с. а.с. 1 - 39). Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2013 року, було визнано відумерлою спадщину [PERSON], померлого [INFO], яка складається з усіх прав та обов'язків, які належали спадкодавцеві на момент смерті, а також визнано відумерлим певне майно: 50 (п'ять) % у статутному капіталі Приватного підприємства «Класіко», код ЄДРПОУ 20838952, місцезнаходження: м. Дніпропетровськ, вул. Б. Хмельницького, буд. 10; 40 (сорок) % у статутному капіталі ТзОВ Фірма «Автодрайв ЛТД», код ЄДРПОУ 23375240, місцезнаходження: м. Дніпропетровськ, вул. Лізи Чайкіної, буд. 15, кв. 9; частка у статутному капіталі ПП «Науково - виробниче підприємство «Укрпакпен», код ЄДРПОУ 32953311, місцезнаходження: м. Дніпропетровськ, тул. Косіора, буд. 14, кв. 31; транспортний засіб «Mercedes - Benz 110DKA», 1999 року випуску, державний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], колір - білий; причіп «ПА», 2002 року випуску, державний номер [NUMBER], колір - сірий; причіп «ПАЗ 86331», 1988 року випуску, номерний знак [NUMBER], колір - сірий, та передано зазначене майно в комунальну власність територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради (том № 4 а.с. а.с. 66 - 68). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України 2003 року, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», кредитним договором № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року, іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Частиною 5 статті 12 ЦК України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. У відповідності до ч. 1 ст. 390 ЦК України, власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно (недобросовісного набувача), передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. У відповідності до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 576 ЦК України, предметом застави може бути будь - яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Частинами 1, 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в розмірі, коли зобов'язання не буду виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», в редакції від 12 травня 2006 року, що діяла на момент укладення договору іпотеки, нерухомим майном (нерухомістю) є земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці і невід'ємно пов'язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Застава повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об'єктів, майнових прав на нерухомість, будівництво якї не завершено, регулюються за правилами визначеними цим Законом. Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Також, відповідно до ст. 4 Закону України «Про іпотеку», в редакції від 12 травня 2006 року, що діяла на момент укладення договору іпотеки, обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», в редакції від 12 травня 2006 року, що діяла на момент укладення договору іпотеки, предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», в редакції від 12 травня 2006 року, що діяла на момент укладення договору іпотеки, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Статтею 9 Закону України «Про іпотеку», в редакції від 12 травня 2006 року, іпотекодавець має право відчужувати предмет іпотеки виключно на підставі згоди іпотекодавця. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», в редакції від 12 травня 2006 року, у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», в редакції від 12 травня 2006 року, правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Частиною 4 статті 16 Закону України «Про іпотеку», в редакції від 12 травня 2006 року, після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору. Частинами 1, 2 статті 23 Закону України «Про іпотеку», в редакції від 12 травня 2006 року, у разі переходу права власності (право господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існувала до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», в редакції від 12 травня 2006 року, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частинами 1 та 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції від 12 травня 2006 року, передбачено, що строни іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачити передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону «Про іпотеку», в редакції від 12 травня 2006 року, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателю на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно з ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», в редакції від 12 травня 2006 року, іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Частинами 1, 7 статті 5 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», в редакції від 14 січня 2006 року, передбачено, що іпотека виникає відповідно до цього Закону та Закону України «Про іпотеку» щодо нерухомого майна, об'єктів незавершеного будівництва та майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено. Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, посвідчується нотаріусом на підставі документів, що підтверджують майнові права на цю нерухомість. Іпотекодавцем за таким іпотечним договором може бути забудовник - особа, яка організовує спорудження нерухомості для власних потреб чи для передачі її у власність іншим особам, або особа, власністю якої стане ця нерухомість після завершення будівництва. Обтяження майнових прав іпотекодавця на такий предмет іпотеки підлягає реєстрації у встановленому законом порядку. Згідно з частиною другою статті 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Частиною 2 пункту 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», передбачено, що відповідно до прямої вказівки закону (стаття 12 Закону України «Про іпотеку») окремі правочини щодо іпотечного нерухомого майна, вчинені без згоди іпотекодержателя, можуть бути визнані недійсними за позовом іпотекодержателя. Так, правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Також п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України «Про іпотеку»). У відповідності до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Відповідно до п. 40 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що якщо предметом іпотеки є об'єкт незавершеного будівництва, то по закінченні його будівництва іпотека зберігає силу, і її предметом є будівля (споруда), зведена в результаті завершення будівництва. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року, вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 5 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Таким чином, враховуючи приведені норми закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги Компанії «Hagworth Management Limited» слід частково задовольнити, оскільки Компанія «Hagworth Management Limited» на підставі договору відступлення права вимоги (цессії) здобула право грошової вимоги за кредитним договором № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року та іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року, а вищезазначений кредитний договір та іпотечний договір були укладені у відповідності до норм чинного законодавства, яке діяло на момент укладання договорів. Крім того, суд враховує ту обставину, що [PERSON], який був боржником по вказаному кредитному договору не виконував свої кредитні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, а також в подальшому незаконно, без згоди іпотекодержателя відчужив спірну квартиру [ADDRESS], яка є предметом іпотеки, на користь [PERSON] Також, суд зважає на ту обставину, що право власності за [PERSON] на зазначену квартиру було визнано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси, яке в подальшому було скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області, а в установленому законом порядку [PERSON] право власності на квартиру не оформлювала та з порушенням норм чинного законодавства відчужила квартиру на користь [PERSON] по значно заниженій вартості. У зв'язку з викладеним суд доходить висновку, що в рахунок часткового задоволення вимог Компанії «Hagworth Management Limited», щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року в сумі 45 813 010 гривень 79 копійок, слід звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року, а саме: квартиру № 165 за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання права власності на вказане нерухоме майно за Компанією «Hagworth Management Limited» за ціною 3 145 900,00 (три мільйони сто сорок п'ять тисяч дев'ятсот) гривень 00 (нуль) копійок. Визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 07 жовтня 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2397. Витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь Компанії «Hagworth Management Limited» квартиру № 165 за адресою: [ADDRESS]. Застосувати наслідки недійсності правочину - договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 07 жовтня 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2397, зобов'язавши [PERSON] повернути [PERSON], отримані за договором купівлі - продажу грошові кошти в сумі 757 555 гривень 00 (нуль) копійок. Крім того, суд враховує ту обставину, що чинне законодавство не встановлює залежність збереження права іпотеки від добросовісності чи недобросовісності нового власника предмету іпотеки, а також від його обізнаності про обтяження придбаного нерухомого майна. Однак суд вважає за необхідне зауважити, що не може прийняти до уваги ту обставину, що [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки остання придбала квартиру [ADDRESS], у [PERSON], яка не мала права власності на зазначену квартиру, за ціною, що у декілька разів менша за ринкову вартість. Також, суд вважає, що позовні вимоги Компанії «Hagworth Management Limited» щодо припинення права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], фактично дублюють попередні позовні вимоги, у зв'язку із чим у їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: partial