Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 29.10.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати укладений між сторонами шлюб, що був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 409 від 27.06.2000 року. Ухвалою від 14.11.2019 року провадження у справі відкрито. 29.10.2019 року позивачем [PERSON] подано заяву, в якій він позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без його участі. 17.12.2019 року від сторони відповідача до суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу про відкриття провадження у справі. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.12.2019 року провадження у справі зупинено та матеріали справи направлені до Одеського апеляційного суду. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.02.2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 14.11.2019 року. 02.03.2020 року з Одеського апеляційного суду повернуто матеріали справи, в зв`язку з чим ухвалою суду від 04.03.2020 року провадження у справі поновлено. До підготовчого судового засідання 12.05.2020 року сторони не з`явились. Матеріали справи містять заяву [PERSON] про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. 04.05.2020 року від відповідача [PERSON] до суду надійшло клопотання, в якому відповідач просить надати сторонам строк для примирення тривалістю шість місяців та зупинити провадження по справі. При цьому відповідач зазначає, що категорично не погоджується з позовними вимогами, вважає, що позов був поданий несвідомо, виключно під діями психоемоційного характеру, а також вказує, що збереження сім`ї є першочерговою метою, оскільки сторони проживають разом майже 20 років та від шлюбу мають п`ятеро дітей. Ухвалою від 12.05.2020 року провадження у справі зупинено, надано сторонам строк на примирення до 12.11.2020 року. 04.05.2020 року справа була витребувана Одеським апеляційним судом. 14.07.2020 року матеріали справи повернуті до Київського районного суду м.Одеси. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.11.2020 року провадження у справі поновлено, у зв`язку з закінченням строку на примирення наданим ухвалою суду від 12.05.2020 року. У судовому засіданні 09.12.2020 року відповідач [PERSON] заперечувала проти розірвання шлюбу та просила відмовити в задоволені позову. [PERSON] зазначила, що 05.03.2020 року позивач поїхав до Китаю, а зараз він знаходиться в Росії, дітям допомагає, спілкування між подружжям має складний характер, але відповідач намагається зберегти шлюбні відносини. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони з 27.06.2000 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають п`ятьох дітей: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю. Як зазначає позивач, спільне життя між сторонами не склалось, між подружжям втрачене почуття кохання. Фактично сторони разом не проживають, оскільки більшість часу позивач знаходиться за кордоном в Китаї, у зв`язку з роботою. В останні роки у позивача та відповідача змінилися життєві інтереси, виявилася несхожість характерів. Вже тривалий час сторони не підтримують подружніх відносин, сумісного господарства не ведуть. А тому позивач вважає, що шлюб між ними носить формальний характер, та вважає, що подальше спільне життя неможливе. Відповідач [PERSON] скористалася своїми процесуальними правами та 04.05.2020 року надала до суду клопотання про надання строку на примирення тривалістю шість місяців, в зв`язку з чим ухвалою суду від 12.05.2020 року провадження у справі було зупинено та сторонам надано строк на примирення до 12.11.2020 року, та 12.11.2020 року провадження по справі було відновлено. Відповідач категорично не погоджується з позовними вимогами, вважає, що позов про розірвання шлюбу був поданий її чоловіком не свідомо. Вона бажає зберегти сім`ю, оскільки з позивачем вони проживають разом вже майже двадцять років та мають п`ятьох дітей. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] та [PERSON] 27.06.2000 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №409, що вбачається з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції /а.с.13/. Від шлюбу сторони мають п`ятьох дітей: - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 960 від 14.08.2001 року /а.с.4/ - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 1126 від 21.08.2003 року /а.с.5/ - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження (видане повторно) серії [NUMBER] , видане Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1127 від 21.08.2003 року /а.с.6/ - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 127 від 21.01.2010 року /а.с.7/ - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 4224 від 16.05.2013 року /а.с.8/ На теперішній сторони зареєстровані за однією адресо, що підтверджується довідкою №Л4-158562-ф/л від 01.10.2019 року /а.с.10/ та інформацією отриманою 01.11.2019 року від адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України в м. Одесі та Одеській області /а.с. 17/. Позивач більшість часу знаходиться за кордоном в зв`язку з роботою. Відповідач разом з дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] . IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 110-112 СК. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відповідно до якого\~суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Також суд має враховувати інтереси малолітніх дітей, які потребують виховання та матеріального утримання, відповідного сімейного піклування обох батьків, як позивача, так і відповідача, що має істотне значення саме для збереження їх сім`ї. Крім цього, Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові й розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою й відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У рішенні від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 3111/04) Європейський суд з прав людини суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу при вищевказаних обставинах буде суперечити інтересам дітей подружжя, що в своє чергу, є підставою для відмови в задоволені позову. Відповідач бажає примиритися з позивачем, не вбачаючи підстав для розірвання шлюбу, протягом наданого судом строку для примирення вона намагалася це зробити, на що позивач не погодився без серйозних на це підстав. Крім того, відповідачем було доведено, що шлюб можливо зберегти; подальше спільне життя не суперечитиме інтересам подружжя та буде в інтересах дітей. Виходячи з наведеного, доводи позивача про припинення шлюбних стосунків з відповідачкою різні погляди на сімейне життя, різні життєві інтереси та несхожість характері об`єктивно нічим не підтверджуються та заперечуються відповідачкою. Зокрема, відсутність позивача є тимчасовою у зв`язку з перебуванням його на роботі в іншій країні, сварки та непорозуміння в сім`ї носять тимчасовий характер. Зважаючи, на те що позивачем не було надано доказів розпаду сім`ї та неможливості її збереження, розірвання шлюбу суперечить інтересам п`ятьох дітей, суд вважає, що підстав для розірвання шлюбу між сторонами немає, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Згідно з ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. За таких обставин, з урахуванням не визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в задоволені позову, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed