Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Комунальної установи «Барська центральна районна лікарня» в особі головного лікаря звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу. Заявник свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] перебуває на обліку в туберкульозному кабінеті КУ «Барська центральна районна лікарня». Рішенням обласної центральної лікарської консультативної комісії Вінницького обласного спеціалізованого територіального медичного обєднання «Фтизіатрія» № 63 від 03.04.18 р. [PERSON]М було поставлено діагноз РРТБ (30.01.18) МРТБ (28.03.18) обох легені (дисемінований) Дестр+ МБТ+ М+ МГ+ Риф+ К+ РезистHRES) РезистII(kм оFх) гіст0 кат.4 (з ВДТБ) ког1(17) та винесене рішення про те, що хворий потребує стаціонарного лікування в умовах ВОСТМО «Фтизіатрія» терміном 3 місяці, оскільки є бактеріовиділювачем та становить загрозу для суспільства. Проходити стаціонарне лікування хворий неодноразово відмовлявся, чим порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала з підстав, викладених у заяві. [PERSON]М.в судове засідання не викликався, оскільки відповідно до даних протитуберкульозного диспансеру в епідеміологічному відношенні хворий небезпечний для оточуючих. Заслухавши пояснення представник заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Статтею 1 Закону України «Про боротьбу із захворюванням па туберкульоз» визначено, що туберкульоз - це інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу, протікає з періодичними загостреннями, рецидивами та ремісіями, вражає переважно найбідніші соціально дезадаптовапі групи населення (біженці, мігранти, особи, які перебувають в установах кримінально-виконавчої системи, особи без постійного місця проживання, алкоголіки, наркомани тощо), вимагає тривалого комплексного лікування та реабілітації хворих, негативні соціально-економічні наслідки, що спричиняються туберкульозом, дали підстави віднести цю хворобу до соціально небезпечних. Відповідно до ст. 53 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» порядок здійснення госпіталізації та лікування таких хворих, в тому числі у примусовому порядку, встановлюється законодавчими актами України. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз»\~у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Відповідно до ч. 2\~ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»\~особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. Відповідно до ч. 2\~ст. 346 цивільного процесуального кодексу України, рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, є підставою для примусової госпіталізації або подальшого лікування особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Частиною 3\~статті 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз»\~визначено, що примусова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців. Відповідно до ч. 5\~ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз»\~рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Судом встановлено, що [PERSON] страждає на відкриту (заразну) форму туберкульозу, ухиляється від лікування в умовах стаціонару, становить епідемічну загрозу населенню. Вказані обставини підтверджуються виписним епікризом та лікарським висновком. Оскільки [PERSON] є постійним джерелом розповсюдження туберкульозу серед населення, не бажає добровільно пройти курс лікування, суд вважає за необхідне госпіталізувати в примусовому порядку хворого до протитуберкульозного закладу для лікування терміном на 3 місяці. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу.

Outcome: approved