Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 12 серпня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким відповідачу надано кредит у розмірі 500 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення зобов`язань за договором, відповідач своєчасно не надав грошові кошти для погашення заборгованості за відсотками, в зв`язку з чим позивач вимагає повернення тіла кредиту, відсотків, пені та штрафів. Суму заборгованості, що з урахуванням штрафних санкцій склала 28820,88 грн., та судові витрати в розмірі 1762 грн. просив стягнути з відповідача в судовому порядку. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи До позовної заяви представником позивача додано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, за змістом якого позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, та клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 9 липня 2018 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без руху. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 27 липня 2018 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Згідно зі статтею 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Ухвалу про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та додатками до неї відповідач отримав особисто 5 квітня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 10 квітня 2019 року відповідач подав до суду заяву, за змістом якої просить розгляд справи проводити у його відсутності та застосувати строк позовної давності щодо розрахунку нарахованої пені. 10 грудня 2019 року відповідачу направлялася судова повістка-повідомлення у цивільній справі за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 17 грудня 2019 року до суду повернуто конверти із вкладеннями. Згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення вказано інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштових відправлень, адресат відсутній. 26 лютого 2020 року відповідачу направлено, за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, судову повістку-повідомлення. 29 лютого 2020 року судову повістку вручено відповідачу особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке надійшло до суду 3 березня 2020 року. Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзиву на позов не подав. Фактичні обставини справи Судом встановлено такі фактичні обставини. 12 серпня 2010 року між ПАТКБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, який складається з анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Умов і правил надання банківських послуг і Тарифів банку. Відповідно до укладеного договору, [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» №Е.65.0.0.0/3-365676 від 7 липня 2018 року, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Для отримання платіжної картки відповідач заповнив анкету-заяву, в якій зазначив персональні дані, підтвердив факт ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днівпільгового періоду», отримав кредитну картку. Відповідно до підписаних анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», відповідач повинен вносити щомісячні платежі до 25 числа місяця, наступного за звітним, визначені базова процентна ставка в розмірі 2,5% в місяць, пеня за невчасне погашення заборгованості (базова процентна ставка за договором та 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць) та штрафи при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів. Відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, погодився, що його заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають договір про надання банківських послуг. Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Укладання договору здійснювалося за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов. Отже, за юридичною природою укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем договір є договором приєднання, тобто договором, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Сторони передбачили умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, пені, штрафів. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, пенею та штрафами. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 24 травня 2018 року, заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 2002,69 грн., за відсотками - 1861,41 грн., заборгованість за пенею склала 23108,17 грн., штраф (фіксована частина) визначений в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - у сумі 1348,61 грн. Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв'язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач надав належні та допустимі докази наявності між сторонами договірних відносин щодо нарахування відсотків за користування кредитом, пені, штрафу. Письмові документи у виді анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 12 серпня 2010 року, які долучені до позовної заяви, містять підпис відповідача, який підтверджує факт ознайомлення з ними та отримання кредитних коштів. Згідно положень пункту 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 365/366 календарних днів у році, якщо інше не передбачено пунктом 2.1.1.12.13 Умов. Відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. На підставі положень статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем доведено, що відповідач порушив умови укладеного договору, допустив несплату чергових платежів. Згідно пункту 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, позичальник зобов`язується на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання перед позивачем, чим порушує умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість. Загальна заборгованість за кредитом становить 2002,69 грн., відсотки за користування кредитом - 1861,41 грн. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обґрунтованість вимог про стягнення боргу за кредитним договором. Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно правил статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що випадку виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 гривень, відповідач сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Відповідно до положень частини 2 статті 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Спеціальна позовна давність застосовується за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № № 6-1138цс15. Позивач звернувся до суду 26 червня 2018 року, а тому стягненню підлягає пеня, розрахована за останні 12 місяців, тобто з 26 червня 2017 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором станом на 24 травня 2018 року, загальний розмір пені, нарахованої за календарний рік, становить 20308,09 грн. Відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Загальний розмір нарахованої неустойки становить 22156,7 грн. (пеня - 20308,09 грн., фіксована частина штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу - 1348,61 грн.). Отже, сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов'язань. Висновки за результатами розгляду Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що всі обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості по тілу кредиту, відсотків за користуванням кредиту, пені, штрафів, підтверджені матеріалами справи. Позивач довів обґрунтованість усіх заявлених позовних вимог. Водночас застосовано спеціальну позовну давність до нарахованої пені за заявою боржника. Щодо розподілу судових витрат При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1762 гривні. Відповідно до правил частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вказаного правила, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1590 гривень 81 копійка. На підставі викладеного,

Outcome: partial