Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог До суду звернулася [PERSON] з позовною заявою у якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником будинку [ADDRESS] , де значиться зареєстрованим її син - відповідач [PERSON] . Однак, відповідач у будинку не проживає з 2014 року без поважних на те причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, особистих його речей у будинку немає, будинком не цікавиться. Перешкод у користуванні житлом Позивачка не чинить. На даний час Відповідач проживає у м. Бердянськ. Зв`язку з ним не має. Вважає Відповідача таким, що втратив право користування будинком у зв`язку з його відсутністю за місцем реєстрації понад 1 рік. У знятті Відповідача з реєстрації Міловською селищною радою їй було відмовлено. За таких обставин змушена звернутися до суду з даним позовом адже реєстрація Відповідача у будинку створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження належним їй майном. Аргументи учасників справи У судове засідання Позивачка [PERSON] не з`явилася, однак з`явився її представник [PERSON] , який позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Вказав, що Відповідач з 2014 року за адресою реєстрації не проживає, та мешкає у м. Бердянськ. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав. Представник від третьої особи Міловської селищної ради у судове засідання не з`явився, однак просили суд розглянути справу без їхньої участі. Проти позовних вимог не заперечують. Позиція суду Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Вислухавши представника Позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справ. [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку від 16.10.2004 року, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5142729, копією витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 205224, копією технічного паспорту на садибний житловий будинок від 29.10.2004 р.. (а.с.9-13) Відповідно до копії паспорту, Відповідач - [PERSON] є громадянином України та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.8) Згідно довідки Міловської селищної ради про склад сім`ї від 24.12.2019 року, за адресою: [ADDRESS] є зареєстрованими [PERSON] та її син - [PERSON] . (а.с. 15) Відповідно до Акту обстеження матеріально - побутових умов, від 10.12.2019 року № 1140, за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не проживає з 2014 року. (а.с.16) Згідно листа від 05.12.2019 р. № 1127, Міловська селищна рада відмовила Позивачці у знятті з реєстрації [PERSON] . (а.с.17) Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Системний аналіз статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 ЖК Української РСР у поєднанні зі статтею 64 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16. Відповідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як слід з ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Така позиція узгоджується з висновком Верховного суду викладеним у постанові від 03.04.2019 року, справа № 454/2025/15-ц. Таким чином, судом було встановлено, що Позивач є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , де значиться зареєстрованим Відповідач, який з 2014 року не проживає за місцем реєстрації, та проживає у м. Бердянськ, що свідчить про свідому втрату Відповідачем інтересу до житла, та про втрату права користування цим житлом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог Позивача. Судові витрати стягнути з Відповідача на користь Позивача у відповідності до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved