Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 01.10.2013 по 29.09.2014 та з 28.02.2018 по 31.07.2019 він працював гірничим робітником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем у шахті у відповідача, також з 02.12.1996 по 17.09.2013 та з 07.10.2014 по 27.02.2018 перебував у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська», працюючи гірничим робітником 3 розряду з повним робочим днем у шахті та гірничим робітником 5 розряду з повним робочим днем у шахті. 31.07.2019 був звільнений через виявлену невідповідність виконуваній роботі за станом здоров`я згідно з п.2 ст.40 КЗпП України. Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії від 04.08.2020 №26/613 йому встановлене уперше професійне захворювання: хронічна радикулопатія S1 праворуч, ст. неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) за класифікацією Остапкович та Пономарьової; хронічний бронхіт ІІ, ф. затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ (один-два) ст. 20.08.2020 після проведення розслідування професійного захворювання комісією було складено та 21.08.2020 затверджено акт за формою П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, за яким причинами виникнення професійного захворювання став тривалий термін роботи в шкідливих умовах праці на підприємствах вугільної промисловості України (шахта ім. Димитрова ВО «Красноармійськвугілля», ДП «ВК «Краснолиманська», ТОВ «Краснолиманське»), де він піддавався впливу шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, рівні та концентрації яких перевищували нормативні пил, шум, фізичне навантаження, робоча поза. Загальний стаж його роботи в підземних умовах під впливом шкідливих факторів складає 29 років 10 місяців 06 днів. 09.11.2020 МСЕК йому встановлено ІІІ групу інвалідності за профзахворюванням та 65% втрати працездатності, в тому числі 30% за хронічною попереково-крижовою радикулопатією, 25% за хронічним бронхітом та 10% за хронічною двобічною сенсоневральною приглухуватістю, рекомендоване медикаментозне та санаторно-курортне лікування за профзахворюваннями, спостереження та лікування у невролога, пульмонолога, ЛОР. Отримання професійних захворювань позивачем спричинило для нього моральну шкоду, що полягає у фізичних і душевних стражданнях через невідворотність втрати працездатності, неможливість продовжувати роботу, необхідність вжиття реабілітаційних заходів та проходження лікування для підтримання стану здоров`я, неможливість вести активний спосіб життя, що впливає на звичний життєвий уклад, призводить до психологічного дискомфорту та вимагає додаткових зусиль для організації життя. Його постійно переслідують фізичний біль, моральне пригнічення, значний час він має витрачати на відвідування лікарень, обстеження та лікування. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування моральної шкоди 90000,00 гривень. ІІ. Позиції, заяви (клопотання) учасників справи. Позивач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача до суду не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином і заздалегідь, клопотань про відкладення судового засідання до суду не спрямовував. Згідно з наданим суду відзивом позовні вимоги відповідачем не визнаються. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що загальний стаж роботи у ТОВ «Краснолиманське» [PERSON] становить лише 2 роки 5 місяців, на підприємство він влаштувався, вже маючи тривалий стаж роботи в підземних умовах, тобто, він працював у шкідливих умовах ще задовго до працевлаштування до відповідача, на що звернено увагу і в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Протиправних дій відносно позивача, які б знаходилися у причинному зв`язку із наявними у нього профзахворюваннями, відповідач не вчиняв. На думку відповідача, отримання [PERSON] професійного захворювання під час роботи у ТОВ «Краснолиманському» неможливо. Розмір заявлених вимог є безпідставним та необґрунтованим, відсутні достатні докази на обґрунтування пропорційності грошової вимоги з розміром завданої шкоди. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 23.02.2021 ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, розгляд якої по суті призначено на 23.03.2021, відповідачеві запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. 23.03.2021, враховуючи надання відзиву відповідачем, неподання ним клопотання про відкладення судового засідання та наявність заяви позивача про розгляд справи у його відсутність судом встановлена відсутність перешкод для вирішення справи. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] протягом 1989-2019 років на різних підприємствах вугільної промисловості, в тому числі з 01.10.2013 по 29.09.2014 та з 28.02.2018 по 31.07.2019 працював у відповідача ТОВ «Краснолиманське» на посадах із повним робочим днем у шахті, 31.07.2019 був звільнений через виявлену невідповідність виконуваній роботі за станом здоров`я згідно з п.2 ст.40 КЗпП України (а.с.10-14). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20.08.2020 за формою П-4 встановлено, що хронічне професійне захворювання [PERSON] виникло у зв`язку із тривалим періодом роботи в шкідливих умовах праці на підприємствах вугільної промисловості: шахта ім. Димитрова ВО «Красноармійськвугілля», ДП «ВК «Краснолиманська», ТОВ «Краснолиманське», однак за час роботи у ТОВ «Краснолиманське» не зафіксоване випадків порушення технологічних регламентів виробничого процесу, порушень техніки безпеки, гігієни праці з боку адміністрації підприємства, відсутності або несправності засобів колективного захисту, що могло б сприяти виникненню або розвиненню профзахворювання. Даний випадок професійного захворювання взято до обліку ТОВ «Краснолиманське» виключно на підставі п.101 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою КМУ №337 від 17.04.2019, як останнім підприємством вугільної промисловості, з яким [PERSON] перебував у трудових відносинах. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання є важкість праці, перебування у вимушеній позі 90% часу зміни, перевищення рівня шуму на робочому місці, дія пилу переважно фіброгенної дії. Осіб, що порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, виявити не стало можливим (а.с.17-20). Згідно з медичним висновком №26/613 від 04.08.2020 Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання у [PERSON] встановлені вперше професійні захворювання: хронічна радикулопатія S1 праворуч, ст. неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) за класифікацією Остапкович та Пономарьової; хронічний бронхіт ІІ, ф. затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ (один-два) ст. (а.с.21). Про наявність та перебіг вказаних захворювань позивача свідчать і інші досліджені судом медичні документи (а.с.22-29). 09.11.2020 [PERSON] за наслідками огляду медико-соціальною комісією встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково за професійним захворюванням та первісно 65% втрати працездатності (30% за хронічною попереково-крижовою радикулопатією, 25% за хронічним бронхітом та 10% за приглухуватістю). Рекомендоване медикаментозне лікування за професійними захворюваннями, санаторно-курортне лікування за хронічною попереково-крижовою радикулопатією, Д-облік у лікарів невролога, пульмонолога та ЛОР (а.с.15,16). V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. На всіх підприємствах, в установах, організаціях згідно з положеннями ст.153 КЗпП України повинні створюватися безпечні і нешкідливі умови праці. При цьому забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається виключно на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону корелюється з нормою, викладеною у\~ст.13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Згідно з ч.1ст.1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому частина 2 ст.1167\~ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується, зокрема, незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Статтею ст.38 Гірничого Закону України\~до обов`язків гірничого підприємства віднесене й відшкодування шкоди, завданої фізичній особі.\~ Як вбачається зі змісту ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що позивачеві дійсно заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок професійних захворювань він зазнавав фізичного болю, страждань, втратив 65% своєї працездатності, набув інвалідність, що суттєво змінило звичний уклад його життя. Отже, вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди є правомірними та підлягають задоволенню. Щодо визначення розміру відшкодування, суд вважає, що вимога позивача про стягнення 90000,00 гривень має бути задоволена частково. За роз`ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 з подальшими змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеню вини відповідача та інших обставин. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди [PERSON] суд враховує характер правопорушення, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини підприємства, що завдало моральну шкоду (на якому позивач працював короткий період часу відносно загального строку підземних робіт 2 роки 5 місяців з 29 років 10 місяців, в той час як більше 27 років його трудового стажу у шкідливих умовах праці здобуто на інших підприємствах), істотність вимушених змін у способі життя позивача та інші обставини, які мають вагоме значення, в тому числі, наслідки втрати працездатності позивачем, стан його здоров`я на теперішній час та медичні рекомендації, додержання яких тягне за собою внесення коректив у звичайний спосіб життя позивача.\~ Виходячи з викладеного вище та

Outcome: partial