Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

На підставі договору № 789/2505SFPR7 від 31 січня 2012 року [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» перебували у договірних правовідносинах. Відповідно до умов договору ПАТ «Платинум Банк» надав відповідачеві у тимчасове платне користування на поточні потреби грошові кошти у розмірі 3768 гривень 83 копійки, які відповідач зобовязувалась повернути до 01 січня 2014 року, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом згідно Договору. [PERSON] своє зобов'язання щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших витрат належним чином не виконала. Станом на 29 червня 2015 року року у [PERSON] утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 2\~867 гривень 40 копійок, в тому числі: 2\~232 гривні 90 копійок заборгованість за тілом кредиту, 634 гривні 50 копійок пеня за порушення графіку погашашення забогованості. На підставі договору факторингу № 20130619-к від 19 червня 2013 року ПАТ «Платинум Банк» передало право вимоги за кредитним договором із [PERSON] ТОВ ««Європейська агенція з повернення боргів». ТОВ «Кредекс фінанс» набуло право вимоги за цим кредитним договором на підставі договору факторингу із ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» № 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року. Представник позивача у судове засідання не зявився, 25 серпня 2015 року подав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав та просив провести розгляд справи у його відсутності на підставі раніше поданих документів. Не заперечив проти винесення заочного рішення (а.с. 32). Відповідач [PERSON] в судові засідання на 13 та 27 серпня 2015 року не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час і місце розгляду справи (а.с. 27, 34), не повідомила суд про причину неявки, не просила розглядати справу за її відсутності. З урахуванням положень ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України, на підставі ч. 1 ст. 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» про стягнення заборгованості із [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав: Згідно до ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за платуплату (у будь який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне майбутньому ( майбутня вимога). Відповідно до змісту статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі договору факторингу № 1/15ФКю від 08 травня 2015 року (а.с. 9-10) ТОВ «Кредекс Фінанс» передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження ТОВ «Фінансова компанія Європейська Агенція з повернення боргів» за плату, який відступає ТОВ «Кредекс Фінанс» права вимоги до боржників зазначених в реєстрі заборгованостей. ТОВ «Фінансова компанія Європейська Агенція з повернення боргів», в свою чергу, отримало право вимоги за кредитним договором з [PERSON] на підставі договору факторингу № 20130619-к від 19 червня 2013 року ПАТ «Платинум Банк». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено право кожної особи у порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору № 789/2505SFPR7 від 31 січня 2012 року (а.с. 6). Предметом договору є кредит в сумі 3768 гривень 83 копійки, які відповідач отримала шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок продавця за реквізитами, зазначеними позичальником (а.с. 6), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0001 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Для видачі та зарахування коштів для погашення кредиту Банк відкрив позичальнику рахунок, а позичальник у свою чергу доручила Банку самостійно утримувати всі належні комісії, що мають сплачуватися при видачі кредиту, перераховувати з рахунку кредитні кошти на рахунок продавця товару та страхові премії на рахунок страхувальника. Перерахування коштів для погашення заборгованості за кредитом повинно було здійснюватись позичальником по 26 число кожного місяця включно. Позичальник зобовязувалася повернути наданий кредит, проценти за користування кредитом, комісії з надання та обслуговування кредиту та всі інші платежі за кредитом у встановленому Договором розмірі до 11 січня 2014 року. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Позичальником за період з 31 січня 2012 року по 29 червня 2015 року за кредитним договором сплачено на користь ПАТ «Платинум Банк» 2\~866 гривень. Останній платіж [PERSON] здійснено 13 травня 2013 року. 18 червня 2013 року під час відступлення права вимоги від ПАТ «Платинум Банк» зупинено нарахування відсотків та інших платежів. Відповідно до витягу з Реєстру заборгованостей за договором факторингу №1/15-ФКю від 08 травня 2015 року (зворот а.с. 3), у [PERSON] утворилась заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 2\~232 гривні 90 копійок. Пунктом 5.3 Договору передбачено, що у разі прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або частини суми кредиту, позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню у розмірі 0,3 % від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення. Витягом з реєстру заборгованостей за Договором факторингу 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року (зворот а.с. 3) доведено, що відповідач позичальник [PERSON] своєчасно не надавала Банку грошові кошти для погашення заборгованості, у результаті чого у неї утворилась заборгованість на загальну суму 2\~867 гривень 40 копійок, з яких 2\~232 гривні 90 копійок - сума заборгованості за тілом кредиту, 634 гривні 50 копійок - пеня. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за його порушення. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Підпунктом «ж» п.1.1.1 Договору встановлено дату повернення кредиту 31 січня 2014 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» є цілком законною, обґрунтованою вимогами цивільного законодавства та умовами Договору, а тому підлягає до задоволення. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України). При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 243 гривні 60 копійок судового збору (а.с. 1), які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved