Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

І. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. [PERSON] звернувся до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом 04 червня 2020 року. Ухвалою суду від 18 червня 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Сторони у підготовче судове засідання не з`явилися. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] також подано до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Рішення суду складено 17 серпня 2020 року. ІІ. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на нерухоме майно, що знаходиться по [ADDRESS] . Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті спадкодавця залишилось нерухоме майно, спадкоємцем якого за законом є позивач. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає. Через відсутність державної реєстрації успадкованого [PERSON] не може оформити своїх прав. За таких обставин позивач змушений звернутись до суду. ІІІ. Стислий виклад позиції відповідачів. Відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подано заяви про визнання позову. IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно до статей 1216-1218 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з частиною першою статті 1222 ЦК спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності зі статтею 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частинами першою та п`ятою статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 11 частини першої статті 346 ЦК визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. V. Мотиви суду щодо позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У відповідності з частиною третьою статті 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наявні у справі письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а рішення суду слугуватиме підставою для державної реєстрації прав [PERSON] на спадкове нерухоме майно. VІ. Питання розподілу судових витрат. Позивач при подачі позовної заяви сплатив 840,80 гривень судового збору. У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати. Позивач разом з позовом заявив про покладення на нього судових витрат, що не суперечить положенням частини третьої статті 13 ЦПК. Частиною першою статті 142 ЦПК встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з врахуванням клопотання [PERSON] , а також у зв`язку з визнанням позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, у цьому випадку 50 відсотків сплаченого судового збору необхідно повернути позивачу з державного бюджету, решта - залишити за позивачем. Враховуючи наведене,

Outcome: approved