Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 25.06.2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.05.2018 року [PERSON] підписав заяву-анкету на отримання кредиту для придбання енергоефективного обладнання/матеріалів, надавши рахунок-фактуру №СФ-14/05-15, виданого 14.05.2018 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Того ж дня між позивачем та відповідачем укладений договір №2734/05/2018/0268 на приєднання до Правил надання та обслуговування кредитів за програмою «Тепла оселя» в Акціонерному банку «УКРГАЗБАНК», який є договором приєднання до Правил надання та обслуговування кредитів «Тепла оселя» в Акціонерному банку «УКРГАЗБАНК», розміщених на офіційному інтернет сайті позивача www.ukrgasbank.com/ukr/. За умовами договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 41150 грн. на строк з 14.05.2018 року по 13.05.2021 року зі сплатою процентів у розмірі 17,50% річних, та сплатою процентів в розмірі 30,00% річних за прострочену заборгованість. Відповідач зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором належним чином не виконує, станом на 18.06.2019 року загальна заборгованість перед банком становить 32551,20 грн. та складається з заборгованості по кредиту (поточної) -27090,06 грн.; заборгованості по процентах за користування кредитом (поточної) - 237,04 грн.; заборгованості по процентах за користування кредитом (простроченої) - 4891,03 грн.; суми індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованих процентам - 260,59 грн.; суми 3% річних, нарахованих в порядку ст.625 ЦК України за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за користування кредитом - 72,48 грн. Тому позивач був вимушений звернутися до суду, прохав суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.07.2019 року відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, справу призначено до розгляду на 25.07.2019 року. Крім цього, відповідачу визначено строк до 19.07.2019 року для подання відзиву на позовну заяву. Протокольною ухвалою суду від 25.07.2019 року розгляд справи відкладено на 01.08.2019 року в зв`язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачем судової повістки. Відповідачу [PERSON] у зв`язку з неврученням документів по справі повторно судом направлено за його зареєстрованим місцем проживання та за місцем фактичного проживання копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з доданими матеріалами, а також у зв`язку з цим відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України 25 липня 2019 року розміщено повідомлення про розгляд вказаної справи (а.с.47). Суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст.128, ст.130 ЦПК України для повідомлення відповідача про розгляд його справи. У зв`язку з цим суд вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідач повідомлений в установленому законом порядку у відповідності до положень ст. 128, ст.130 ЦПК України. Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За таких обставин відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до норм ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що 14 травня 2018 року між Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «'УКРГАЗБАНК» та [PERSON] укладено договір на приєднання до правил надання та обслуговування кредитів за програмою «Тепла оселя» в Акціонерному банку «'УКРГАЗБАНК» №2734/05/2018/0268 (а.с.17-20). Відповідно до умов вказаного договору позивач надав відповідачу як позичальнику на строк з 14 травня 2018 року по 13 травня 2021 року, кредит в сумі 41150,00 грн. на придбання обладнання і матеріалів для проведення робіт з теплоізоляції (термомодернізації) зовнішніх стін, підвальних приміщень, горищ, покрівель та фундаментів, детальний опис та перелік яких викладений у рахунку-фактурі №СФ-14/05 від 14.05.2018 року шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів на рахунок ФОП [PERSON] . Відповідно до пункту 1.4. договору відповідач зобов`язався сплачувати позивачу проценти за користування кредитними коштами за весь термін фактичного користування кредитом у межах терміну кредитування за процентною ставкою 17,50 % річних та за користування кредитними коштам, що не повернуті у терміни, передбачені договором, за відсотковою ставкою 30% річних. 14 травня 2018 року між сторонами також був узгоджений та підписаний Додаток №1, яким передбачено розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, та Додаток №2 графік зменшення заборгованості по кредиту (а.с.21-22). Відповідно до п.1.7 договору сторони погодили, що позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком зменшення заборгованості по кредиту, встановленим у Додатку №2 до цього договору, та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів 1510 грн. щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, шляхом внесення коштів на рахунок кредиту (а.с.18). Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відкрив позичальнику поточний та позичковий рахунки та надав кредит у сумі 41150 грн., що підтверджено випискою про рух коштів по рахунку, меморіальним ордером №TR.7018315.47249,8150 від 14.05.2018 року та платіжним дорученням №TR.7018315.41723.10107 від 14.05.2018 року (а.с.28-31). Відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання по погашенню кредиту своєчасно не виконував, внаслідок чого станом на 18.06.2019 року виникла заборгованість в розмірі 32551,20 грн., з них: 27090,06 грн. - заборгованість по кредиту (поточна), 237,04 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом (поточна), 4891,03 грн. - заборгованість про процентах за користування кредитом (прострочена), сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим процентам - 260,59 грн., сума 3% річних, нарахованих в порядку ст.625 ЦК України за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за користування кредитом - 72,48 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.32). У зв`язку з невиконанням умов договору 16 жовтня 2018 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про дострокове повернення кредитних коштів та заборгованості за кредитом (а.с.37), яка відповідачем не виконана. Відповідно до вимог ст.639 ЦК України договір являється обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно дост.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір заборгованості та розрахунок боргу відповідачем не спростований. Висновок суду. Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд дійшов висновку, що в даному випадку позов підлягає задоволенню у повному обсязі зі стягненням з відповідача заборгованості на загальну суму в розмірі 32551,20 грн. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України в розмірі 1921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved