Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

МТСБУ звернулось до суду з позовом до [PERSON] відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 29.10.2015 о 20-10 год. [PERSON] , керуючи т/з ВАЗ 2110 д.н.з. [NUMBER] , вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації т/з, що спричинило наїзд на пішохода. Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Відповідно до постанови від 26.05.2018 кримінальне провадження відносно [PERSON] було закрите. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована. Потерпіла особа повідомила позивача про настання ДТП та надала всі необхідні документи. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій, а саме виплатив [PERSON] 57982,64 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідача, як особа, винна у настанні ДТП, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. У зв`язку з вищевказаним позивач був змушений звернутись з позовом до суду та просить стягнути з відповідача на його користь завдану шкоду в порядку регресу в сумі 57982,64 грн. та судовий збір в сумі 2270,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним шляхом, до суду надав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним шляхом, за місцем своєї реєстрації, однак листи не отримував. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши всі докази, суд вважає що позов є обґрунтованим, підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно постанови від 26.05.2017 про закриття кримінального провадження, винесеної слідчим СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Душенком О.А., кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12014080010002361 від 30.10.2015, закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення. Відповідно до п. 21.1 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV з урахуванням положень п.21.3 цієї статті, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ укладено угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Згідно п. 39.1 ст. 39 вищевказаного закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як вбачається з пп. а) п.41.1 ст. 41 зазначеного закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України №1961-IV, страховик МТСБУ протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього закону, повідомлення про ДТП, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно п.26.1 ст.26 Закону України №1961-IV, шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок ДТП, відшкодовується в розмірах, визначених відповідно до ЦК України. Відповідно до п.24.1 ст.24 Закону України №1961-IV, у зв`язку з лікуванням потерпілого, відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбання лікарських засобів. 05.01.2018 представник [PERSON] по довіреності [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно платіжного доручення № 904046 від 24.04.2018, МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування представнику [PERSON] по довіреності [PERSON] в сумі 57982,64 грн. Згідно з чч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. У той же час, чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки як вина потерпілого. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок утрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно ч. 2 ст.38 Закону України №1961-IV, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий у розмірі 2270,00 грн., квитанція № 903462 від 16.03.2021.

Outcome: approved