Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання холодної води і водовідведення. Заочним рішенням суду від 11.06.2018 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» до відповідачів задоволено. Ухвалою суду від 27.05.2019 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено. Рішення суду від 11.06.2018 року скасовано. В судовому засіданні представник позивача подала заяву про збільшення позовних вимог та стягнення заборгованості, яка утворилась за період з 01.05.2013 року по 31.01.2019 року за надані послуги з централізованого водопостачання у сумі 11184,66 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення у сумі 6322,73 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] , однак надані послуги не оплачують. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що має заборгованість, але не в тому розмірі, що просить стягнути відповідач. Просив застосувати загальну позовну давність до вимог позивача та повністю або частково відмовити у позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно, через оголошення, яке було розміщено на офіційному веб-порталі судової влади України. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавали. Заяв, клопотань та заперечень суду не надходило. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так, у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] і є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. За вимогами п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 ч.2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги - водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги - стягується по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Як вбачається зі зведеної картки абонента В +К , відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття особового рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . За даним особовим рахунком наявна заборгованість за послуги водопостачання за період з 01.05.2013 року по 31.05.2019 року в розмірі 9230,67 грн., індекс інфляції 1602,89 грн., 3% річних від простроченої суми 351,10 грн. та за послуги з водовідведення за період з 01.03.2013 року по 31.05.2019 року в розмірі 5228,47 грн., індекс інфляції 898,00 грн., 3% річних від простроченої суми 196,26 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Харківводоканал» до відповідачів є обґрунтованими. Твердження відповідача [PERSON] про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у кв. [ADDRESS] , суд не бере до уваги, оскільки вони були зареєстровані у зазначеній квартирі, тому усі нарахування були зроблені КП «Харківводоканал» виходячи з документально підтверджених даних щодо осіб, які мешкають у квартирі, що підтверджується реєстрацією. Інших відомостей позивачу відповідач [PERSON] не надав, як і не надав суду відомостей про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не мешкали у квартирі з 2013 року до березня 2019 року. Крім того, відповідач просив суд застосувати строки позовної давності до виниклих правовідносин. Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» передбачає форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду. Враховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримання захисту за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Відлік позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. До позовних вимог КП «Харківводоканал» про стягнення заборгованості згідно зі ст. 257 ЦК України встановлено позовну давність тривалістю у три роки. Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Так, КП «Харківводоканал» звернулись з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення 03.03.2018 року, а тому трьох річний строк рахується за три роки до пред*явлення позову, а саме з лютого 2015 року. Представником позивача надано розрахунок заборгованості комунальних послуг в межах строку позовної давності, в якому розрахунок здійснено з лютого 2015 року, який було перевірено судом і визнано обгрунтованим. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та вважає необхідним стягнути солідарно з відповідачів на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги водопостачання за період з 01.02.2015 року по 31.05.2019 року в розмірі 8713,11 грн. та за послуги з водовідведення за період з 01.02.2015 року по 31.05.2019 року в розмірі 4799,15 грн., інфляційні витрати у розмірі 2500,89 грн., три відсотки річних від простроченої суми 547,36 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви в сумі 1 762 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial