Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

керівник Надвірнянської місцевої прокуратури звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, Зеленської сільської ради, третя особа на стороні позивача: Верховинська районна державна адміністрація, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Коломийська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області до відповідача про стягнення заборгованості по орендній платі за землю за договором оренди землі від 17.02.2012 №14 на суму 37328 грн. 31 коп., розірвання договору оренди землі від 17.02.2012 №14, укладеного між Верховинською районною державною адміністрацією та [PERSON], зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Верховинському районі за №262080004000147, зобов'язання [PERSON] повернути земельну ділянку отриману згідно з актом прийому-передачі від 23.04.2012 площею 110,0000 га, яка знаходиться на полонині Керничний за межами населеного пункту села Явірник Зеленської сільської ради Верховинського району державі в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, стягнення судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в процесі вивчення стану дотримання законодавства при використанні суб'єктами господарювання району земель, ними встановлено факт укладення договору оренди землі від 17.02.2012 №14 між Верховинською районною державною адміністрацією та [PERSON], згідно з яким відповідач орендувала земельну ділянку площею 110,0000 га, що знаходиться на полонині Керничний за межами населеного пункту Явірник Зеленської сільської ради Верховинського району. Згідно з умовами договору вона зобов'язувалася вносити орендну плату до 01 травня щорічно у розмірі 1 відсотка від нормативно-грошової оцінки землі, що складає 4380,8 грн. за 1 га. Однак в порушення умов договору оренди, в період з травня 2015 року по червень 2016 орендна плата відповідачем своєчасно не сплачувалася, що призвело до ненадходження коштів до бюджету на суму 37328 грн. 31 коп. Оскільки відповідач порушила взяті на себе зобов'язання за умовами договору оренди, а також відповідно до положень Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» допустила систематичну несплату орендної плати, тому у відповідності до п.34 договору оренди, п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України вважає, що існують обґрунтовані підстави для припинення дії договору оренди шляхом його розірвання, припинення права відповідача на користування земельною ділянкою з її наступним поверненням орендодавцеві та стягнення заборгованої орендної плати. При цьому вказав, що з 01.01.2013, внаслідок прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» №5245-VI, повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою сільськогосподарського призначення державної власності розташованої за межами населених пунктів належить центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, яким є Держгеокадастр України та його територіальні органи. Тому вважає, що оскільки в силу закону такі повноваження щодо спірної землі перейшли від Верховинської державної районної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, тому земля підлягає поверненню державі в особі названого органу. Крім цього зазначив, що в силу положень Закону України «Про прокуратуру» наділений правом звернення до суду із даним позовом з метою захисту інтересів держави, що полягають у здійсненні контролю за належним використанням національного багатства у виді землі, а також в своєчасному наповненні державного бюджету через отримання регулярних податкових платежів, якими являється орендна плата за землю. При цьому підставою для звернення став той факт, що після виявлення факту порушення інтересів держави уповноважений орган державної влади жодних дій не вчинив. А тому було прийнято рішення про вжиття прокуратурою заходів представницького характеру, про що направлено листа Головному управлінню Держгеокадастру в Івано-Франківській області. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 19.01.2017 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. Розгляд справи неодноразово відкладався з різних причин. Ухвалами суду від 06.10.2017 відмовлено у двох клопотаннях представника відповідача про залишення позову без розгляду. Ухвалою суду від 06.10.2017 до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Коломийську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області. В судовому засіданні прокурор Сілецька С.Ю. заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві. Вказала, що у зв'язку із змінами в податковому законодавстві, у відповідача існував обов'язок у 2015-2016 роках сплачувати орендну плату за користування землею в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки землі, однак відповідач вказані оплати не проводила, внаслідок чого утворилася заборгованість. Крім цього, в останньому засіданні зазначила, що незважаючи на те, що строк договору оренди від 17.02.2012 №14 закінчився, такий підлягає розірванню. Позивач Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про час та місце розгляду справи належним чином неодноразово повідомлявся, однак в жодне із численних судових засідань явку свого представника не забезпечив, подав до суду заяву від 08.02.2017 про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. А тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Позивач Зеленська сільська рада, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, в останні два судові засідання явку свого представника не забезпечив повторно, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заявлені прокурором позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором оренди підтримує, а щодо розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки у державну власність не підтримує, оскільки Зеленська сільська рада не являється стороною договору оренди землі. А тому суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи на стороні позивача Верховинської районної державної адміністрації Савчук І.В. підтримала позовні вимоги заявлені прокурором частково, вважає, що такі підлягають задоволенню виключно в частині стягнення орендної плати. Щодо розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки вважає вимоги безпідставними. Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Коломийська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що дійсно за 2015 та 2016 роки ними було нараховано зазначену у розрахунках заборгованість, яка підлягає стягненню із відповідача. Одночасно заперечив щодо розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки. Після оголошення в судовому засіданні перерви для підготовки третьою особою розширених обґрунтувань, в наступні судові засідання представник повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи належно був повідомлений, в останнє судове засідання подав клопотання про відкладення розгляду справи без підтвердження поважності такої неявки, а тому суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні відносно позову заперечив. Вважає, що дії прокурора щодо звернення з позовом до суду є неправомірними з тих підстав, що прокуратурою неналежно повідомлено Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області та Зеленську сільську раду про намір щодо звернення з даним позовом до суду. Також вважає, що прокуратурою не законним шляхом отримано інформацію про наявну заборгованість за договором оренди. Вказав, що [PERSON] після укладення договору оренди та отримання в користування спірної землі, протягом 2012-2016 років належним чином вносила орендну плату згідно з умовами договору в розмірі 1% від нормативної оцінки. Посилання позивача на внесення змін у законодавство, щодо підняття мінімальна орендної плати до 3% є безпідставним, оскільки про збільшення орендної плати [PERSON] ніхто не повідомляв. Про такі зміни її повідомлено лише вкінці 2014 року, тоді як повинні були повідомити за 6 місяців до внесення змін. Тому вважає, що умови договору [PERSON] не порушувала, систематичності несплати орендної плати не допускала, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд ухвалює судове рішення про наступне. Згідно з договором оренди землі від 17.02.2012 №14 (а.с.9-11, т.1), укладеним між Верховинською районною державною адміністрацією та [PERSON], відповідачу надано в оренду в строкове платне користування, земельну ділянку з цільовим призначенням для випасання худоби, площею 110,0000 га, яка знаходиться на полонині Керничний на території Зеленської сільської ради за межами населеного пункту Явірник Верховинського району. Прокурор вважає, що орендарем було порушено умови договору оренди щодо своєчасності сплати орендної плати, допущено систематичну несплату орендної плати, внаслідок чого втрачено право на користування цією землею. Цим порушено інтереси держави. Положеннями частин 1 та 2 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким за законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення з позовом до суду) з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду. У відповідності до п.3,4 ст.23 Закон України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Оскільки прокурор звернувся до суду із позовом про захист порушених на його думку інтересів держави, що полягають в охороні належного використання земель та забезпеченні своєчасного надходження податкових платежів до бюджету, і позов заявлено в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, як суб'єкта владних повноважень до компетенції якого на даний час входить питання розпоряджання землями державної власності, а також Зеленської сільської ради, як органу місцевого самоврядування, до бюджету якого повинна перераховуватися орендна плата за користування землею, тому наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави у даній справі є обґрунтованою. Крім цього, підстави для його процесуального представництва є підтвердженими, оскільки ним попередньо, до подачі позову до суду, скеровано відповідного листа Головному управлінню Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 30.12.2016 (а.с.24 том 1), а також Зеленській сільській раді від 30.12.2016 (а.с.64 том 1). При цьому факт надіслання листа Головному управлінню Держгеокадастру в Івано-Франківській області підтверджується письмовою відповіддю від 11.01.2017 (а.с.63 том 1), а факт отримання листа Зеленською сільською радою визнав у судовому засіданні їх представник. Також суд приходить до переконання про те, що заявлений суб'єкт владних повноважень Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області є належним позивачем у справі, оскільки не зважаючи на той факт, що стороною договору оренди був інший суб'єкт владних повноважень, проте починаючи з 01.01.2013 з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», повноваження розпорядника земель державної власності перейшло саме до цього органу державної влади. При цьому, частинами 1 та 5 ст. 148-1 Земельного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Вимоги даної статті поширюються також на випадки переходу повноважень від одного органу державної влади до іншого при розпорядженні земельними ділянками державної власності, які перебувають у їх постійному користуванні. Одночасно суд не приймає до уваги посилання представника відповідача про незаконність втручання прокурора у господарську діяльність та його незаконність дій, пов'язаних з отриманням інформації про наявну заборгованість за договором оренди, як такі, що не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. В той же час, при наданні правової оцінки доведеності заявлених прокурором позовних вимог щодо стягнення орендної плати за користування спірно земельною ділянкою, розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки, які обґрунтовуються порушенням відповідачем умов договору оренди та вимог земельного законодавства щодо своєчасності сплати орендної плати та, як наслідок, допущення систематичної її несплати, суд виходить з наступного. Згідно з положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дійсно, пунктами 9 та 11 розділу ІV договору орендар зобов'язався щорічно, в термін до 01 травня, сплачувати орендну плату за користування землею в розмірі 1% від нормативної грошової оцінки землі за 1 га, яку визначено в сумі 4819,10 грн. (Додаток до договору оренди землі №14). У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,5 відсотка несплаченої суми за кожний день прострочення (п.14 договору). Відповідно до частини 1 статті 93 ЗК України та статті 1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Приписами ст. 21 цього ж Закону встановлено, що розмір та умови орендної плати, визначені договором оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, підставою для розірвання спірного договору оренди та повернення земельної ділянки може бути лише систематична несплата орендної плати. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12. Оскільки під систематичною несплатою орендної плати слід розуміти несплату двох і більше платежів орендної плати, тому розглядаючи спір в межах заявлених прокурором позовних вимог, а також враховуючи випливаючий із договору оренди обов'язок відповідача вносити орендну плату один раз у рік, суд вправі вирішувати підставність та доведеність вимог про розірвання спірного договору оренди виключно внаслідок систематичної несплати відповідачем платежів за оренду землі за 2015 та 2016 роки. Згідно з умовами договору оренди у відповідача виникав обов'язок по сплаті орендної плати в розмірі 1% до 1 травня кожного року. Однак відповідно до положень ч.2 ст.21 Закону України «Про оренду землі» розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Крім цього, відповідно до підпункту 288.5.1 пункту 288.5 Податкового кодексу України, в редакції станом на 01.01.2015 та 01.01.2016, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки. При цьому, пунктом 287.5 Податкового кодексу України встановлено строки для внесення плати за землю фізичними особами протягом 60 днів з моменту вручення податкового повідомлення-рішення. Як зазначив Верховний Суд України у своїй правовій позиції викладеній у постанові від 02.12.2014 у справі №21-274а14, з набранням чинності ПК річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати. При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК. А тому, при визначенні наявності в діях відповідача порушень щодо виконання умов договору оренди в частині строків та розміру внесення орендної плати за 2015 та 2016 роки суд вважає, що виходити слід саме із положень Податкового кодексу України, а не договору оренди. Таким чином суд приходить до висновку про те, що у 2015 та 2016 роках зобов'язання відповідача щодо сплати орендної плати полягало у сплаті такої у розмірі 3 відсотків нормативної грошової оцінки у строк не пізніше 60 днів з моменту вручення податкового повідомлення-рішення. При цьому, системність несплати орендної плати слід визначати саме із строків сплати орендної плати відповідно до норм податкового законодавства, а не виходячи із умов договору оренди. Однак, як вбачається із представленого на запит суду уточненого розрахунку податковою інспекцією (а.с.169, т.1), у 2015 році відповідачу нараховано до оплати орендну плату 18056 грн. 34 коп. У 2016 році їй нараховано орендну плату в розмірі 21667 грн. 60 коп., пеню в розмірі 2902 грн. 59 коп. У 2016 році відповідачем сплачено 18.11.2016 суму 4850 грн. 00 коп., які зараховано в рахунок погашення заборгованості за 2015 рік. Згідно з представлених Коломийською об'єднаною державною податковою інспекцією податкового повідомлення-рішення від 30.06.2015 №7284-23 (а.с.166 т.1), податковою інспекцією нараховано відповідачу до сплати за 2015 рік орендну плату в розмірі 18056 грн. 34 коп. та згідно податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 №8398-03 (а.с.167 т.1), за 2016 рік в розмірі 21667 грн. 60 коп. та надано строк для оплати протягом 60 днів з дня вручення податкових повідомлень-рішень. Проте, жодних доказів того, що повідомлення-рішення про нарахування орендної плати за 2015 рік відповідачу було надіслано та вручено суду не представлено. В матеріалах справи наявне лише підтвердження про вручення повідомлення-рішення про нарахування орендної плати у 2016 році (а.с.167 том 1). З врахуванням наведеного, а також того факту, що відповідачем від моменту укладення договору своєчасно здійснювалася оплата орендної плати в розмірі, встановленому умовами договору оренди, що додатково підтверджується платіжними документами (а.с.5-11 том 2), і лише допущено заборгованість за 2015-2016 роки по оплаті орендної плати з врахуванням змін у податковому законодавстві, в той час як позивачем не доведено перед судом належними та допустимими доказами, що податкове повідомлення-рішення за 2015 рік відповідачу було вручено, тобто, що розмір орендного платежу у 2015 році відповідачу була належним чином доведена до відома, при відсутності внесених змін у договір оренди землі, тому суд приходить до висновку про недоведеність прокурором обставин систематичної несплати відповідачем орендної плати за землю. В той же час, невнесення відповідачем орендної плати у визначеному розмірі податковим-повідомленням рішенням за 2016 рік не може свідчити про системність ухилення від виконання обов'язків за договором оренди. У зв'язку із цим відсутні підстави для розірвання договору оренди та повернення землі, і в задоволенні позову в цій частині слід відмовити за його безпідставністю. Одночасно слід врахувати, що на даний час дія договору оренди завершилася, в судовому засіданні представник відповідача визнав, що його дія між сторонами не була продовжена на новий термін через перебування судового спору, а тому вимога про розірвання договору оренди, дія якого припинена в будь-якому випадку не підлягає задоволенню. При цьому судом не враховуються заперечення представника відповідача про те, що у відповідача відсутній обов'язок щодо сплати орендної плати в розмірі та строк, встановлених Податковим кодексом України, з підстав невнесення змін в договір оренди про збільшення орендної плати, та відсутності завчасного повідомлення про збільшення розміру орендної плати, оскільки такі твердження спростовуються наданими ГУ Держземагенства в Івано-Франківській області повідомленням-нагадуванням №03/11/277 від 29.10.2014 (а.с.157 т.1) та ДПІ у Верховинському районі повідомленням-нагадуванням № 1337/К/09-02-22 (а.с.162 т.1), з яких вбачається що [PERSON] повідомляли про зміну мінімального розміру орендної плати шляхом викладення підпункту 288.5.1 пункту 288.5 ст.288 Податкового кодексу України в новій редакції та запропоновано з'явитися з договором оренди землі для внесення до нього відповідних змін. Однак відповідач проігнорувала дані повідомлення, та не з'явилася у відповідні органи з договором оренди землі для внесення в нього відповідних змін. Відмовляючи у позові щодо розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки, одночасно суд враховує, що відповідач свої зобов'язання за умовами договору оренди з врахуванням положень Податкового кодексу та Закону України «Про оренду землі» належним чином не виконувала, допустила за спірний період утворення заборгованості на загальну суму 37776 грн. 53 коп., що складалася із заборгованості за 2015 рік в сумі 18056,34 грн., яка зменшилася в результаті часткового погашення до суми 13206 грн. 34 коп., та за 2016 рік в сумі 21667 грн. 60 коп., пені в сумі 2902 грн. 59 коп. А тому в цій частині позовні вимоги є підставними. Разом з тим, в ході судового розгляду встановлено, що 19.07.2017 відповідачем сплачено суму 4850 грн. 00 коп., які зараховано в рахунок погашення заборгованості за 2015 рік, що підтверджується наданою Зеленською сільською радою квитанцією (а.с.11 т.2). А тому позовні вимоги слід в цій частині задовольнити частково стягнувши з відповідача за спірний період заборгованість по орендній платі в розмірі 32 926 грн. 53 коп., в сумі зменшеній на розмір платежу, здійсненого в ході розгляду справи. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь Надвірнянської місцевої прокуратури сплачений судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 1600 грн. 00 коп. Що стосується відшкодування витрат пов'язаних з переїздом до смт Верховина представника відповідача [PERSON], то такі у відповідності до вимог ч.3 ст.133 та ст.138 ЦПК України не відносяться до витрат, пов'язаних з розглядом справи і їх несуть сторони.

Outcome: partial